natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nor is it likely that the referring court would have any objections in this regard since the meaning of serious negligence is specified clearly by this interpretation.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul ei tohiks olla vastuväiteid, kuivõrd niisugune tõlgendus täpsustab selgelt raske hooletuse mõiste tähendust.
INTERTANKO AND OTHERS poena sine lege) which is laid down in particular in Article 7(1) of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR).
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIK) artikli 7 lõikes 1. 81
That condition is met in the case where the individual concerned is in a position, on the basis of the wording of the relevant provision and with the help of the interpretative assistance given by the courts, to know which acts or omissions will make him criminally liable. 82
Sellest põhimõttest tuleneb, et seadus peab selgelt määratlema kuriteod ja nende eest määratavad karistused. See tingimus on täidetud, kui puudutatud isik saab asjaomase sätte sõnastusest ja vajaduse korral kohtute poolt sellele antud tõlgendusest aru, millised teod või tegevusetused toovad kaasa kriminaalvastutuse. 82
This position is noteworthy since even the terminology of Marpol 73/78 does not ensure uniform application within the Community.
See seisukoht on märkimisväärne, kuna ka MARPOL 73/78 terminoloogia ei taga ühetaolist ühendusesisest kohaldamist.
In fact, a survey undertaken by the Research and Documentation Service of the Court shows that the notion of recklessness does not exist in all legal systems of the Community.
Euroopa Kohtu teadustalituse uuring näitab tõepoolest, et kõikides ühenduse õiguskordades ei tunta kergemeelsuse mõistet.
It is sometimes implemented as serious negligence.
Osaliselt antakse seda edasi mõistega „raske hooletus”.
The German implementation of Marpol 73/78 uses the standard of simple negligence even though the standard of recklessness does exist in German criminal law.
Saksamaa kasutab MARPOL 73/78 rakendamisel mõistet „lihtne hooletus”, kuigi Saksa karistusõigusele ei ole kergemeelsuse kriteerium võõras.
In comparison with this disparate situation Directive 2005/35 contributes to the uniform application of Marpol 73/78 in the Community in accordance with recital (3) in its preamble.
Niisuguse vastuolulise olukorra taustal aitab direktiiv 2005/35 selle kolmanda põhjenduse kohaselt kaasa MARPOL 73/78 ühetaolisele kohaldamisele ühenduses.
However, Directive 2005/35 does not have to meet this criterion since it cannot, as a directive, contain directly effective penal provisions.
Direktiiv 2005/35 ei pea sellele kriteeriumile siiski vastama, sest direktiivina ei saa see sisaldada vahetult kohaldatavaid karistusnorme.
83 Such provisions must be adopted by the Member States.
83Need tuleb kehtestada pigem liikmesriikidel.
Where the provisions of the directive are not sufficiently precise to satisfy the requirements relating to legality, it is for the national legislature to
Kuivõrd direktiivi sätted ei ole piisavalt täpsed, et vastata seaduslikkuse nõuetele, on liikmesriigi seadusandja ülesanne siseriiklikku õiguskorda
However, here the only issue can be whether the concept of serious negligence in relation to events in the territorial sea, where the interpretation of that concept is not restricted to the standard of liability laid down in Marpol 73/78, is compatible with the principle of legal certainty.
Siin on aga oluline üksnes see, kas raske hooletuse mõiste on territoriaalmere juhtumite osas, kus selle tõlgendamist ei piira MARPOL 73/78 vastutuse kriteerium, kooskõlas õiguskindluse põhimõttega.
81 — See also Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 49, with reference to the judgments in Joined Cases C-74/95 and C-129/95 X [1996] ECR I-6609, paragraph 25, and Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraphs 215 to 219.
81 – Vt ka 3. mai 2007. aasta otsus kohtuasjas C-303/05: Advocaten voor de Wereld (EKL 2007, lk I-3633, punkt 49) viitega 12. detsembri 1996. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-74/95 ja C-129/95: X (EKL 1996, lk I-6609, punkt 25) ja 28. juuni 2005. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P kuni C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon (EKL 2005, lk I-5425, punktid 215–219).
82 — Advocaten voor de Wereld, cited in footnote 81, paragraph 50, with reference to the European Court of Human Rights judgment of 22 June 2000 in Coëme and Others v Belgium, Reports 2000-VII, p. 1, § 145.
82 – Eespool 81. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Advocaten voor de Wereld, punkt 50 viitega EIK-ile, 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas Coëme jt. (Recueil des arrêts et décisions, 2000-VII, lk 1, § 145).
See also the European Court of Human Rights judgments of 29 March 2006 in Achour v France, § 41, and of 15 November 1996 in Cantoni v France, Reports 1996-V, p. 1627, § 29.
Vaata ka EIK-i 29. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas Achour vs Prantsusmaa (§ 41) ja 15. novembri 1996. aasta otsus kohtuasjas Cantoni vs. Prantsusmaa (Recueil des arrêts et décisions, 1996-V, lk 1627, § 29).
The principle of legal certainty requires, in particular, that rules should be clear and precise, so that individuals may ascertain unequivocally what their rights and obligations are and may take steps accordingly.
Õiguskindluse põhimõte nõuab, et õigusnorm oleks selge ja täpne, selleks et õigussubjektid saaksid selgelt teada oma õigusi ja kohustusi ning võtta arvesse nende tagajärgi.
80In connection with criminal offences and penalties it is given concrete expression by the principle of legality (nullum crimen, nulla
80Seoses kuritegude ja karistustega täpsustab seda põhimõtet seaduslikkuse põhimõte (nullum crimen, nulla poena sine lege), mis on eelkõige sätestatud
83 — See in that regard the judgment of the Court of Justice in X, cited above in footnote 81, paragraphs 24 and 25, with reference to the judgments of the European Court of Human Rights of 25 May 1993 in Kokkinakis v Greece, Series A No 260-A, § 52, and of 22 November 1995 in S.W. v United Kingdom and C.R. v United Kingdom, Series A No 335-B, § 35, and No 335-C, § 33.
83 – Vt selle kohta eespool 81. joonealuses märkuses viidatud otsus liidetud kohtuasjades X, p 24 jj, mis viitavad Euroopa Inimõiguste Kohtu 25. mai 1993. aasta otsusele kohtuasjas Kokkinakis (A-seeria, nr 260-A, punkt 52) ja 22. novembri 1995. aasta otsusele kohtuasjas S. W. vs. Ühendkuningriik ja C. R. vs. Ühendkuningriik (A-seeria, nr 335-B, punkt 35, ja nr 335-C, punkt 33).
See also the judgments of the Court of Justice in Case 63/83 Kirk [1984] ECR 2689, paragraph 22, Case 80/86 Kolpinghuis Nijmegen [1987] ECR 3969, paragraph 13, Case C-168/95 Arcaro [1996] ECR I-4705, paragraph 42, Case C-60/02 Criminal proceedings against X [2004] ECR I-651, paragraph 61 et seq.; and Dansk Rørindustri and Others v Commission, cited in footnote 81, paragraph 221.
Vt ka Euroopa Kohtu 10. juuli 1984. aasta otsus kohtuasjas 63/83: Kirk (EKL 1984, lk 2689, punkt 22); 8. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 80/86: Kolpinghuis Nijmegen (EKL 1987, lk 3969, punkt 13); 26. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-168/95: Arcaro (EKL 1996, lk I-4705, punkt 42) ja 7. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-60/02: kriminaalmenetlus X suhtes (EKL 2004, lk I-651, punkt 61 jj) ja eespool 81. joonealuses märkuses viidatud otsus liidetud kohtuasjades Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, punkt 221.
See also in detail in that regard my Opinions in Case C-457/02 Niselli [2004] ECR I-10853, point 53 et seq., and in Joined Cases C-387/02, C-391/02 and C-403/02 Berlusconi [2004] ECR I-3565, point 140 et seq.
Vt selle kohta ka täpsemalt minu 10. juuni 2004. aasta ettepanek kohtuasjas C-457/02: Niselli (EKL 2004, lk I-10853, punkt 53 jj) ja 14. oktoobri 2004. aasta ettepanek liidetud kohtuasjades C-387/02, C-391/02 ja C-403/02: Berlusconi (EKL 2005, lk I-3565, punkt 140 jj).
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 rectify the situation at the time of implementation in the light of the circumstances of the national legal system.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 arvesse võttes rakendamisele kaasa aidata.
84It is not the validity of the directive but at most its harmonising effect that is thereby brought into question.
84See ei sea kahtluse alla direktiivi kehtivust, vaid äärmisel juhul üksnes selle ühtlustavat toimet.
Therefore, where duties of care are not expressly laid down in special bodies of rules, they must be accepted as unanimously as possible within the circles concerned (lege artis) before they can have criminal implications.
Seega kui hoolsuskohustused ei ole eraldi õigusaktides sõnaselgelt sätestatud, peavad need olema asjaomastes transpordiringkondades võimalikult üksmeelselt tunnustatud (lege artis), enne kui need muutuvad karistusõiguslikult oluliseks.
This applies especially in connection with Article 4 of Directive 2005/35 since the standard of liability of serious negligence used therein requires a greater degree of misfeasance than does simple negligence.
See kehtib eriti direktiivi 2005/35 artikli 4 raames, kuna selles vastutuse kriteeriumina sätestatud raske hooletus eeldab lihtsa hooletusega võrreldes kohustuste rikkumist suuremal määral.
However, even if it were desired to apply the principle of legality to provisions of a directive that were not directly applicable, Article 4 of Directive 2005/35 would satisfy the requirements of that principle.
Aga isegi siis, kui seaduslikkuse põhimõtet ei soovita kohaldada direktiivi vahetult kohaldatavatele sätetele, vastaks direktiivi 2005/35 artikkel 4 sellele põhimõttele.
It requires that the standard of liability of serious negligence be laid down and applied in the territorial sea.
Nimetatud põhimõte nõuab raske hooletuse kui vastutuse kriteeriumi sätestamist ja kohaldamist territoriaalmere suhtes.
It is not disputed that at least the notion of negligence exists in the various legal systems and can, in different forms, also form a basis for criminal liability.
On vaieldamatu, et vähemalt hooletuse mõiste on õigussüsteemides tuntud ja võib oma eri ilmingutes kaasa tuua ka kriminaalvastutuse.
The breach of duties of care, which is also highlighted by the claimants, is the decisive factor.
Otsustav on ka hagejate poolt esile toodud hoolsuskohustuste rikkumine.
As the Court has ruled with regard to obvious negligence, duties of care must be established on two bases: firstly, on the basis of an objective criterion which applies to all persons of the category concerned and, secondly, on the basis of what can be expected of the person responsible for the action, in particular with regard to his experience. 85
Nagu Euroopa Kohus on ilmse hooletuse kohta sedastanud, tuleb hoolsuskohustused kahekordselt põhjendada, esiteks objektiivse kriteeriumi alusel, mis kehtib asjaomase grupi kõigi isikute suhtes, ja teiseks selle alusel, mida võib tegutsejalt subjektiivselt oodata, eelkõige tema kogemuse alusel. 85
Great prudence certainly has to be exercised when assuming such duties of care in relation to maritime transport and in particular to the transport of dangerous substances. In principle society accepts the risks
Meretranspordis, eeskätt ohtlike ainete veol, tuleb selliste hoolsuskohustuste eeldamisel olla kindlasti väga ettevaatlik.
Therefore, merely reading the directive is not sufficient to identify the duties of care to be met.
Seega ei piisa kohaldatavate hoolsuskohustuste kindlaksmääramiseks direktiiviga tutvumisest.
That is, however, not necessary to satisfy the requirement of foreseeability.
Ootuspärasuse nõudele vastamiseks ei ole see ka vajalik.
This notion depends to a considerable degree on the content of the provisions in issue, the field they are designed to cover and the number and status of those to whom they are addressed.
Selle mõiste tähendus sõltub suurel määral asjaomase teksti sisust, hõlmatavast ainevaldkonnast ning normi adressaatide arvust ja staatusest.
The requirement of foreseeability may still be satisfied even if the person concerned has to take expert advice to assess, to a degree that is reasonable in the circumstances, the consequences which a given activity may entail.
Seaduse ootuspärasuse põhimõttega ei ole vastuolus see, kui asjaomane isik peab pöörduma õigusnõustaja poole, et konkreetsetel asjaoludel mõistlikult hinnata kindla teo tagajärgi.
This is particularly true in relation to persons carrying on a professional activity, for example those working in professional maritime transport, who are used to having to proceed with a high degree of caution when pursuing their occupation.
See on nii eelkõige kutseala esindajate, nt kutseliste meretransporditöötajate puhul, kes on harjunud oma kutsetegevuses suuremat hoolsust üles näitama.
They can on this account be expected to exercise special care in assessing the risks that such an activity entails. 86
Neilt võib ka oodata suuremat hoolt sellise tegevusega kaasnevate riskide hindamisel. 86
84 — The obvious course of action with regard to liability outside the territorial sea would be to make direct use of the wording in Marpol 73/78 rather than of the unclear wording of Article 4 of Directive 2005/35.
84 – Direktiivi 2005/35 artikli 4 arusaamatusi tekitava sõnastuse asemel oleks soovitav kasutada väljaspool territoriaalmerd kehtiva vastutuse puhul konventsiooni MARPOL 73/78 sõnastust.
86 — Dansk Rørindustri and Others v Commission, cited in footnote 81, paragraph 219, with reference to the European Court of Human Rights judgment in Cantoni, cited in footnote 82, § 35.
86 – Eespool 81. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Dansk Rørindustri jt. vs. komisjon, punkt 219, viitega eespool 82. joonealuses märkuses viidatud Euroopa Inimõiguste Kohtu otsusele kohtuasjas Cantoni, punkt 35.
85 — See point 103 above.
85 – Vt eespool, punkt 103.
INTERTANKO AND OTHERS national Convention on Civil Liability for Oil Pollution. 88
INTERTANKO JT vastutuse riskid, mille aluseks on rahvusvaheline konventsioon naftareostusest tingitud kahjustuste tsiviilvastutuse kohta. 88
Although it must consequently be concluded that ultimately only the courts are able to define precisely duties of care, this is none the less compatible with Article 7 of the ECHR.
Seetõttu tuleb küll lähtuda sellest, et hoolsuskohustusi võivad viimase instantsina täpselt piiritleda ainult kohtud, kuid see on EIK artikliga 7 siiski kooskõlas.
That provision cannot be read as outlawing the gradual clarification of the rules on criminal liability and the ongoing development of criminal law through judicial interpretation on a case-by-case basis, provided that the resultant development is consistent with the essence of the offence and is sufficiently foreseeable.
Nimetatud normi ei saa mõista nii, et see välistab kriminaalvastutust käsitlevate sätete sammsammulise selgitamise, kaasa arvatud karistusõiguse edasiarendamise kohtu poolt iga üksikjuhtumi tõlgendamise teel, eeldusel et edasiarendamise tulemus on kooskõlas kuriteokoosseisu olemusega ja piisavalt ootuspärane.
87 I know of no case in which the European Court of Human Rights has objected to the application of the terms ‘negligence’ or ‘serious negligence’ in criminal law.
87 Mulle ei ole teada ühtki juhtumit, mil Euroopa Inimõiguste Kohus oleks vaidlustanud mõistete „hooletus” või „raske hooletus” kohaldamise karistusõiguses.
In so far as the referring court is concerned about non-uniform implementation and application in the Member States, it should first be borne in mind that under Article 1(2) of Directive 2005/35 the Member States are free to adopt more stringent protective measures in conformity with international law.
Kuivõrd eelotsusetaotluse esitanud kohus kardab ebaühtlast ülevõtmist ja kohaldamist liikmesriikides, siis tuleb esmalt meenutada, et direktiivi 2005/35 artikli 1 lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid võtta rahvusvahelise õigusega kooskõlas olevaid rangemaid kaitsenorme.
Consequently, the directive does not lay down a definitive, uniform standard but merely minimum requirements which by their nature do not call for uniform transposition in the Member States.
Seega ei näe direktiiv ette mitte lõplikku, ühetaolist standardit, vaid üksnes miinimumnõudeid, mida ei tule liikmesriikides kohaldada ühetaoliselt.
Moreover, seamen can be expected not to stretch their conduct to the limits of what is permitted under criminal law but rather to exercise greater care than is required under that law.
Meremeestelt võib pealegi oodata, et nad ei juhindu oma käitumises sellest, et nad lähevad välja karistusõiguses lubatud piirini, vaid nad näitavad pigem üles rohkem hoolsust, kui seda nõuab karistusõigus.
This is indicated by the risks to body, life, ship and the cargo entrusted to them, which are associated with seafaring and were highlighted at the hearing.
Selle kasuks räägivad juba meresõiduga seotud ja kohtuistungil rõhutatud ohud tervisele ja elule, laevale ja nende kätte usaldatud lastile.
Furthermore, in the case of damage caused by oil pollution at least, there are risks as regards largely no-fault civil liability under the Inter-
Samuti on vähemalt naftareostusest tingitud kahjude korral olemas olulised ja suures osas süüst sõltuvad tsiviilõigusliku
Furthermore, the present case helps define more specifically the concept of serious negligence contained in Article 4 of Directive 2005/35.
Lisaks aitab käesolev menetlus täpsustada direktiivi 2005/35 artiklis 4 sätestatud raske hooletuse mõistet.
If the Court concurs with my view, it will be made clear in particular that this concept can have a different meaning in the territorial sea to that which it has in other sea areas, in respect of which it must be interpreted in line with Marpol 73/78.
Kui Euroopa Kohus järgib siin esitatud seisukohta, saab eelkõige selgeks, et nimetatud mõistel võib territoriaalmere suhtes olla teistsugune tähendus kui teiste merepiirkondade suhtes, kus seda tuleb tõlgendada kooskõlas konventsiooniga MARPOL 73/78.
87 — Judgments of the European Court of Human Rights in S.W., cited in footnote 83, § 36, and C.R., cited in footnote 83, § 34, Streletz, Keßler and Krenz v Germany, 22 March 2001, Reports 2001-II, § 50, and Radio France and Others v France, 30 March 2004, Reports 2004-II, § 20.
87 – Eespool 83. joonealuses märkuses viidatud Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus kohtuasjas S. W. vs. Ühendkuningriik, punkt 36, otsus kohtuasjas C. R. vs. Ühendkuningriik, punkt 34, otsus kohtuasjas Streletz, Keßler ja Krenz vs. Saksamaa (Recueil des arrêts et décisions, 2001-II, punkt 50) ja ka 30. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas Radio France jt. vs. Prantsusmaa (Recueil des arrêts et décisions, 2004-II, punkt 20).
88 — See point 91 above.
88 – Vt eespool punkt 91.
Under Article 234 EC, the courts of the Member States may also bring a matter before the Court where they are uncertain in other respects.
EÜ artikli 234 kohaselt võivad liikmesriikide kohtud pöörduda kahtluste korral Euroopa Kohtu poole.
Under certain circumstances, the courts of last instance are actually required to do so, for example where the caselaw of the higher national courts is inconsistent. 89
Teatud asjaoludel on viimase astme kohtud selleks isegi kohustatud, näiteks kui liikmesriigi kõrgemate kohtute praktika lahkneb. 89
This judicial safeguarding of the uniform implementation and application of Directive 2005/35 is complemented by the Commission’s duty under Article 211 EC to ensure compliance with secondary law and, where necessary, to bring Treaty-infringe-ment proceedings under Article 226 EC.
Seda direktiivi 2005/35 ühetaolise ülevõtmise ja kohaldamise kohtulikku tagamist täiendab komisjoni ülesanne teostada EÜ artikli 211 kohaselt järelevalvet teisese õiguse järgimise üle ja algatada EÜ artikli 226 kohaselt vajaduse korral liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus.
In so far as the claimants allege a de -fective statement of reasons, no examination is necessary since these doubts have already been rejected by the referring court.
Hagejate väiteid puuduliku põhjenduse kohta ei ole vaja kontrollida, kuna juba eelotsusetaotluse esitanud kohus lükkas need kahtlused tagasi.
90 Since Directive 2005/35 is a measure having general application and the preamble may therefore be limited to indicating the general situation which led to its adoption, on the one hand, and the general objectives which it is intended to achieve, 91on the other, a defective statement of reasons would also appear to be rather unlikely in this case.
90Kuna direktiivi 2005/35 puhul on tegemist üldkohaldatava õigusaktiga, võib põhjendus piirduda viitamisega ühelt poolt direktiivi vastuvõtmist tinginud olukorrale tervikuna ja teiselt poolt direktiivi üldistele eesmärkidele, 91 mistõttu tundub, et käesolevas asjas ei saa rääkida puudulikust põhjendusest.
Therefore, examination of the fourth question referred to the Court has also disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Seega ei ilmnenud ka neljanda eelotsuse küsimuse uurimisel ühtegi asjaolu, mis seaks kahtluse alla direktiivi 2005/35 sätete kehtivuse.
Finally, the argument put forward by the claimants and Greece that liability for serious negligence in the case of grave accidents could be open to abuse does not demonstrate that the principle of legal certainty or of the legality of criminal law has been
Lõpuks ei tõenda ka hagejate ja Kreeka esitatud argument, et raskete õnnetuste korral võidakse vastutust raske hooletuse eest kuritarvitada, õiguskindluse või karistusõiguse seaduslikkuse põhimõtte rikkumist. Kuritarvitamist ei saa kunagi täie kindlusega välistada.
90 — Case C-408/95 Eurotunnel and Others [1997] ECR I-6315, paragraphs 33 and 34.
Tõestuseks toodud viimased juhtumid Prantsusmaalt ja Hispaaniast
89 — Case C-495/03 Intermodal Transports [2005] ECR I-8151, paragraphs 38 and 39, with further references.
90 – 11. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-408/95: Euro-tunnel jt (EKL 1997, lk I-6315, punkt 33 jj).
91 — IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 67.
91 – Vt eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas IATA ja ELFAA, punkt 67.
I accordingly propose that the Court give the following answer to the questions referred to it for a preliminary ruling:
Tuginedes eelnevale, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsuse küsimustele järgmiselt:
‘Examination of the questions referred has disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements.’
Esitatud küsimuste uurimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis seaks kahtluse alla Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/35/EÜ (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) kehtivuse.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), made by decision of 4 July 2006, received at the Court on 14 July 2006, in the proceedings
Kohtuasjas C-308/06, mille ese on High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division’i (Administrative Court) (Suurbritannia) 4. juuli 2006. aasta otsusega EÜ artikli 234 alusel esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 14. juulil 2006, menetluses The Queen, taotluse alusel, mille esitasid:
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (Rapporteur), A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, kohtunikud K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (ettekandja), A. Ó Caoimh, P. Lindh ja J.-C. Bonichot, kohtujurist: J. Kokott, kohtusekretärid: vanemametnik L. Hewlett ja ametnik C. Strömholm, arvestades kirjalikus menetluses ja 25. septembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid: