natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In support of its claims, the applicant relies on five pleas in law, alleging, respectively, misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof; infringement of the obligation to state reasons pursuant to Article 73 of Regulation No 40/94; infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94; and, lastly, infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings.
Hageja esitab oma nõuete toetuseks viis väidet: määruse nr 2868/95 eeskirja 71 (loetuna koos sama määruse eeskirjaga 22) ebaõige kohaldamise kohta, määruse nr 40/94 artiklis 73 ettenähtud põhjendamiskohustuse rikkumise kohta, sama määruse artikli 74 lõigete 1 ja 2 rikkumise kohta ja lõpuks dispositiivsuse põhimõtte ning teatavate pooltevahelisest menetlusest tulenevate üldnormide rikkumise kohta.
The first plea, alleging misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof
Esimene väide määruse nr 2868/95 eeskirja 71 (loetuna koos eeskirjaga 22) ebaõige kohaldamise kohta
The applicant maintains that its request to the Opposition Division for an extension of the period specified for submitting proof of use of the earlier marks was in compliance with the requirements of Rule 71 of Regulation No 2868/95.
Hageja leiab, et ta esitas varasemate kaubamärkide kasutamise tõendite esitamiseks määratud tähtaja pikendamise taotluse vastulausete osakonnale kooskõlas määruse nr 2868/95 eeskirja 71 nõuetega.
That request was the first such request made in the course of the proceedings and the reason for it was the fact that it had not been possible to gather the evidence in the period specified.
See taotlus oli esimene menetluse jooksul esitatud tähtaja pikendamise taotlus ning selle põhjenduseks toodi asjaolu, et tõendeid ei olnud määratud tähtaja jooksul võimalik hankida.
Furthermore, the request was received by OHIM before the expiry of the period specified, namely on the last day thereof, and there is no rule which prohibits a request for an extension on the last day of the period specified.
Lisaks anti ühtlustamisametile sellest teada enne tähtaja lõppemist, st tähtaja viimasel päeval, kuid ükski eeskiri ei keela taotleda tähtaja pikendamist tähtaja viimasel päeval.
As regards the statement of reasons, the applicant maintains that the reason given was sufficient for a first request for an extension, particularly since its request was submitted during the holiday period.
Oma taotluse põhjendust peab hageja tähtaja pikendamise esimese taotluse kohta piisavaks, eriti kui arvestada, et see esitati puhkuste perioodil.
The applicant submits that the person responsible for trademarks matters within the company had left on along trip and was therefore unable to gather together the documents showing use of the earlier marks.
Hageja väidab, et isik, kes vastutab äriühingu kaubamärkide toimikute eest, ei viibinud pikka aega kestnud reisi tõttu töökohal, mistõttu ta ei saanud hankida dokumente, mis tõendavad varasemate kaubamärkide kasutamist.
The applicant adds that it was OHIM’s practice to grant initial requests for extensions even in the absence of a detailed statement of reasons .
Peale selle leiab hageja, et ühtlustamisameti tavaks on tähtaja pikendamise esimesed taotlused rahuldada, isegi kui neid ei ole üksikasjalikult põhjendatud.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) 20
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) 20
Basing its argument on the wording of Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM takes the view that the circumstances relied on in support of the request for an extension of the period specified must be special if they are to be capable of justifying the extension.
Tuginedes määruse nr 2868/95 eeskirja 71 sõnastusele, leiab ühtlustamisamet, et tähtaja pikendamise taotluse toetuseks esitatud asjaolud peavad pikendamise õigustamiseks olema erilised.
OHIM refers, in that regard, to the directives relating to proceedings before it, which have been published on its Internet site, and to the various language versions of Rule 71 .
Ühtlustamisamet viitab siinkohal ühtlustamisameti menetlussuunistele, mis on avaldatud ühtlustamisameti koduleheküljel, ning eeskirja 71 erinevatele keeleversioonidele.
In OHIM’s opinion, the statement of reasons set out by the applicant in the present case, according to which it had still not been possible to obtain the items of evidence, amounts to nothing more than a statement of the fact that the period specified could not be complied with, and as such could not justify an extension of that period.
Ühtlustamisameti arvates kujutab hageja poolt käesoleval juhul esitatud põhjendus, et tõendeid ei olnud varem võimalik saada, endast lihtsalt faktilise asjaolu möönmist, et tähtajast ei olnud võimalik kinni pidada, ega õigusta seega tähtaja pikendamist.
The second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 states that ‘[OHIM] may, when this is appropriate under the circumstances, grant an extension of a period specified if such extension is requested by the party concerned and the request is submitted before the original period expired’.
Määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõike 1 teine lause sätestab, et „[a]sjaolusid arvestades võib [ühtlustamisamet] määratud tähtaega pikendada, kui asjaomane pool nõuab pikendamist ja vastav taotlus esitatakse enne esialgse tähtaja lõppemist”.
It follows that the extension of a period specified is not automatic: in each case, it depends on circumstances which are specific to the individual case and which make it appropriate to grant an extension, as well as on the submission of a request for an extension.
Sellest tuleneb, et tähtaegade pikendamine ei ole automaatne, vaid oleneb iga juhtumi konkreetsetest asjaoludest, mis võivad pikendamist õigustada, ning pikendamistaotluse esitamisest.
In such cases, OHIM must therefore ensure that it remains impartial with regard to the parties.
Sellises olukorras peab ühtlustamisamet jälgima, et ta jääks mõlema poole suhtes erapooletuks.
Furthermore, where those circumstances are — as is the case here — specific to the party requesting the extension, that party is the only one who can provide OHIM with the relevant information regarding them.
Pealegi saab siis, kui asjaolud sõltuvad ainult taotluse esitanud poolest – millega on tegemist ka käesoleval juhul –, anda ühtlustamisametile nende kohta asjakohast teavet üksnes see pool.
Accordingly, for the Opposition Division to be able to assess the existence of circumstances which make it appropriate to grant an extension, those circumstances must be specified in the related request .
Selleks et vastulausete osakond saaks anda hinnangu, kas esinevad võimalikku pikendamist õigustavad asjaolud, peavad need asjaolud olema pikendamistaotluses täpsustatud.
In the present case, the applicant stated the reasons for the request for an extension in the terms set out in paragraph 7 above.
Käesoleval juhul põhjendas hageja tähtaja pikendamise taotlust eespool punktis 7 esitatud viisil.
The applicant’s lawyer thus explained that the applicant had not yet provided him with the necessary documents and that he would remind the applicant that it had to do so quickly.
Hageja õigusnõustaja selgitas nii, et hageja ei olnud talle vajalikke dokumente esitanud ning et ta tuletas hagejale meelde, et seda tuleb kiiresti teha.
He therefore stated the reason why he was not himself able, within the time-limit, to send OHIM the documents proving use of the earlier marks.
Seega märkis nõustaja ära põhjuse, miks tal endal ei olnud võimalik ühtlustamisametile tähtaja jooksul esitada varasemate kaubamärkide kasutamist tõendavaid dokumente.
By contrast, he did not state the reasons why the applicant was unable to send him those documents.
Seevastu ei toonud ta ära põhjusi, miks hagejal ei olnud võimalik neid dokumente talle üle anda.
It is precisely that information that should have been communicated to the Opposition Division so that it could assess whether, in the circumstances, it was appropriate to grant an extension of the period specified.
Vastulausete osakonnale oleks pidanud esitama just selle teabe, et viimane saaks anda hinnangu, kas esinevad asjaolud, mis õigustavad võimalikku pikendamist.
Although the applicant explained in its letter of 9 September 2002 that the person responsible for the matter within the company was on a trip at the time when the period expired, it must be pointed out — independently of the question whether that fact was in itself sufficient to justify the extension requested — that the explanation was received by OHIM two months after the request, which was lodged on the day the period expired.
Kuigi hageja selgitas oma 9. septembri 2002. aasta kirjas, et isik, kes vastutab äriühingu kaubamärkide toimikute eest, oli tähtaja lõppemise ajal reisil, tuleb olenemata sellest, kas see asjaolu iseenesest on piisav pikendamistaotluse põhjendamiseks, märkida, et mainitud selgitus jõudis ühtlustamisametisse kaks kuud pärast pikendamistaotlust, mis omakorda oli esitatud tähtaja lõppemise päeval.
Clearly, therefore, the applicant had not stated, in its request for an extension, the reason why it was necessary .
Seega tuleb nentida, et hageja ei olnud pikendamistaotluses märkinud ära põhjust, miks pikendamine on vajalik.
Accordingly, the statement of reasons given by the applicant in its request for an extension did not meet the requirements laid down in the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, as set out above.
Seega ei vasta hageja poolt pikendamistaotluses esitatud põhjendus määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõike 1 teise lause nõuetele, mis on esitatud eespool.
Insofar as the applicant submits that it is constant practice on the part of OHIM to grant an initial extension automatically, on the basis of a simple request that does not state the reasons on which it is based, it is sufficient to point out that the applicant has not produced any evidence to show the existence of such a practice.
Mis puutub hageja väitesse, et ühtlustamisameti väljakujunenud praktika põhjal pikendatakse tähtaega esimest korda lihtsa, põhjendamata taotluse esitamisel automaatselt, siis tuleb märkida, et hageja ei ole esitanud ühtki tõendit sellise praktika olemasolu kohta.
It must therefore be held that the Opposition Division correctly applied the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 in refusing to extend the period specified.
Seega tuleb sedastada, et vastulausete osakond kohaldas määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõike 1 teist lauset õigesti, kui ta keeldus määratud tähtaega pikendamast.
It follows that the applicant’s first plea must be rejected.
Sellest tuleneb, et hageja esimene väide tuleb tagasi lükata.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons pursuant to Article 73 of Regulation No 40/94
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) Teine väide määruse nr 40/94 artiklis 73 ettenähtud põhjendamiskohustuse rikkumise kohta
The applicant submits that neither the Opposition Division nor the Board of Appeal of OHIM stated the reasons which would enable it to understand why its request for an extension of the period specified for submission of proof of use of the earlier marks had been refused and that OHIM had thus infringed Article 73 of Regulation No 40/94.
Hageja väidab, et ühtlustamisameti vastulausete osakond ega apellatsioonikoda ei märkinud põhjuseid, mille põhjal hageja võiks mõista, miks lükati tagasi varasemate kaubamärkide kasutamise kohta tõendite esitamiseks määratud tähtaja pikendamise taotlus, ning et ühtlustamisamet rikkus sel viisil määruse nr 40/94 artiklit 73.
According to the applicant, that provision requires a statement of the reasons why the particulars given in the request do not satisfy the legal conditions .
Artikkel 73 näeb ette, et tuleb märkida põhjused, miks taotluses esitatud selgitused ei vasta seaduses ettenähtud tingimustele.
The mere assertion that the grounds put forward in support of the applicant’s request for an extension were insufficient does not meet that requirement.
Sellele nõudele ei vasta pelk väide, et hageja pikendamistaotluse toetuseks esitatud põhjendused on ebapiisavad.
OHIM submits that, where the interested party does not give adequate reasons for its request for an extension, by refraining from mentioning special circumstances, a finding that there is no justification is sufficient for the purposes of stating the reasons on which the refusal is based .
Ühtlustamisamet väidab, et juhul, kui huvitatud isik oma pikendamistaotlust ei põhjenda ega konkreetseid asjaolusid ei esita, piisab tagasilükkamise põhjendamiseks põhjenduse puudumise tuvastamisest.
It must be stated, first, that, insofar as the Board of Appeal, in the contested decision, merely upheld the refusal of the Opposition Division to extend the period specified for submission of proof of use of the earlier marks, the second plea must be examined in the light of the statement of reasons on which the Opposition Division’s refusal was based .
Esiteks tuleb märkida, et kuna apellatsioonikoda piirdus vaidlustatud otsuses sellega, et jättis kehtima vastulausete osakonna otsuse, millega keelduti pikendamast kaubamärkide kasutamise kohta tõendite esitamiseks määratud tähtaega, siis tuleb teist väidet kontrollida, lähtudes vastulausete osakonna poolt selle keeldumise kohta esitatud põhjendusest.
Furthermore, as regards the obligation to state reasons, it must be borne in mind that, under the first sentence of Article 73 of Regulation No 40/94, decisions of OHIM must state the reasons on which they are based .
Põhjendamiskohustuse osas tuleb meenutada, et määruse nr 40/94 artikli 73 esimese lause kohaselt peavad ühtlustamisameti otsused olema põhjendatud.
That obligation has the same scope as that enshrined in Article 253 EC.
Sellel kohustusel on samasugune sisu kui EÜ artiklist 253 tuleneval kohustusel.
It is settled caselaw that the duty to give reasons for a decision has two purposes: to allow interested parties to know the justification for the measure so as to enable them to protect their rights and to enable the Community judicature to exercise its power to review the legality of the decision (Case C-350/88 Delacre and Others v Commission [1990] ECR I-395, paragraph 15, and Joined Cases T-124/02 and T-156/02 Sunrider vOHIM— Vitakraft-Werke Wührmann and Friesland Brands (VITATASTE and METABA-LANCE 44) [2004] ECR II-1149, paragraph 72).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on üksikotsuse põhjendamise kohustusel kaks eesmärki: ühelt poolt teavitada huvitatud isikut võetud meetme põhjendustest selleks, et ta saaks oma õigusi kaitsta, ning teisalt võimaldada ühenduse kohtul kontrollida otsuse õiguspärasust (Euroopa Kohtu 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-350/88: Delacre jt vs. komisjon, EKL 1990, lk I-395, punkt 15, ja Esimese Astme Kohtu 28. aprilli 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-124/02 ja T-156/02: Sunrider vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vitakraft-Werke Wührmann ja Friesland Brands (VITATASTE ja METABALANCE 44), EKL 2004, lk II-1149, punkt 72).
In the present case, by letter of 15 July 2002, the Opposition Division stated in the following terms the reasons on which its refusal was based:
Käesoleval juhul põhjendas vastulausete osakond 15. juuli 2002. aasta kirjas oma keeldumist alljärgnevalt:
‘The request for an extension of the period specified, which you submitted on 9 July 2002, has not been accepted by OHIM because the reasons you give are not regarded as adequate for the extension of time-limits.
„Ühtlustamisamet ei rahulda Teie 9. juulil 2002 esitatud tähtaja pikendamise taotlust, kuna Teie esitatud põhjendused ei ole tähtaja pikendamiseks asjakohased.
In consequence of Rule 71[1] of Regulation [No 2868/95], extensions of periods specified are granted only when this is appropriate under the circumstances .
Määruse [nr 2868/95] eeskirja 71 [lõike 1] kohaselt pikendatakse tähtaega asjaolusid arvestades.
You were granted two months to send the proof [of] use sought and OHIM takes the view that that period has been sufficient .
Teil on olnud õigus kahe kuu jooksul esitada nõutud tõendeid kasutamise kohta ning ühtlustamisamet leiab, et see tähtaeg oli piisav.
An extension would be acceptable only if exceptional or unforeseen circumstances had arisen.’
Pikendamistaotluse saab rahuldada üksnes erakorraliste ja ettenägematute asjaolude esinemise korral.”
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) 31
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) 31
It is apparent from that letter that the Opposition Division took the view that the reasons submitted by the applicant in support of its request for an extension of the period specified did not bring to light circumstances which would make such an extension appropriate and that, in the absence of such circumstances, an extension was not possible.
Sellest kirjast tuleneb, et vastulausete osakond leidis, et hageja poolt pikendamistaotluse toetuseks esitatud põhjendustes ei olnud välja toodud asjaolusid, mis tähtaja pikendamist õigustavad ning et selliste asjaolude puudumisel ei ole pikendamine võimalik.
In view of the fact, stated in paragraph 23 above, that the request for an extension did not contain a sufficient statement of reasons for the purposes of the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, the applicant cannot criticise OHIM for not explaining in what respect the circumstances of the case — which the applicant had not specified — did not justify an extension.
Arvestades eespool punktis 23 märgitud asjaoluga, et pikendamistaotlus ei olnud määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõike 1 teise lause mõttes piisavalt põhjendatud, ei saa hageja heita ühtlustamisametile ette seda, et viimane ei ole selgitanud, kuidas käesoleva juhtumi asjaolud – mida hageja ei olnud esitanud – ei õigusta pikendamist.
The decision refusing the request could thus be limited to a mere statement that there were no valid reasons justifying an extension, which was sufficient to enable the applicant to understand why its request had been refused.
Seega võis keelduvas otsuses piirduda pikendamist õigustavate asjakohaste põhjenduste puudumise tuvastamisega, mis oli piisav selleks, et hagejal oleks võimalik tema taotluse rahuldamata jätmise põhjustest aru saada.
It follows that the applicant’s second plea must be rejected.
Eelnevast tulenevalt tuleb hageja teine väide tagasi lükata.
The third and fourth pleas, alleging infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94
Kolmas ja neljas väide määruse artikli 74 lõigete 1 ja 2 rikkumise kohta
As the provisions the infringement of which is alleged by the third and fourth pleas are closely linked, it is appropriate to consider those two pleas together.
Kuna sätted, mille rikkumisele on kolmandas ja neljandas väites tuginetud, on tihedalt seotud, tuleb neid kahte väidet käsitleda koos.
The applicant submits, in its written pleadings, that OHIM should have taken into account — in accordance with the principle of continuity in terms of functions between OHIM departments, which was expounded by the Court of First Instance in the context of the application of Article 74(1) of Regulation No 40/94 — the proof of use of the earlier marks which it had submitted on 6 September 2002.
Hageja on oma menetlusdokumentides väitnud, et ühtlustamisamet oleks pidanud vastavalt Esimese Astme Kohtu poolt määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 kohaldamisel välja kujundatud funktsionaalse järjepidevuse põhimõttele võtma arvesse hageja poolt 6. septembril 2002 varasemate kaubamärkide kasutamise kohta esitatud tõendeid.
It maintains that the Board of Appeal must base its decision on all of the pleas relied on by the applicant, as well as all the applications that it has submitted, in the context both of the proceedings before the Opposition Division and of the appeal proceedings.
Hageja leiab, et apellatsioonikoda peab oma otsuses tuginema kõigile hageja poolt nii vastulausemenetluses kui ka apellatsioonikojas esitatud väidetele ja nõuetele.
At the hearing, while the applicant acknowledged that Article 74 of Regulation No 40/94 did not confer upon it any right to have the documents produced on 6 September 2002 taken into consideration, it did not formally withdraw its third plea.
Kohtuistungil möönis hageja, et määruse nr 40/94 artikkel 74 ei anna talle õigust selleks, et 6. septembril 2002 esitatud dokumente võetaks arvesse, kuid ta ei loobunud formaalselt oma kolmandast väitest.
Furthermore, the applicant submits that, in accordance with the interpretation of Article 74(2) of Regulation No 40/94 applied by the Court of Justice in OHIM v Kaul, the Board of Appeal enjoyed a measure of discretion with respect to the taking into account of those documents.
Lisaks väidab hageja seda, et Euroopa Kohtu poolt eespool viidatud kohtuasjas Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul määruse nr 40/94 artikli 74 lõikele 2 antud tõlgenduse kohaselt on apellatsioonikojal kaalutlusruum otsustamisel, kas neid dokumente tuleb arvesse võtta või mitte.
The applicant maintains that, by not taking into account the proof of use of the earlier marks produced after the expiry on 6 September 2002 of the period specified, OHIM failed to fulfil its obligation to exercise its discretion under that provision.
Hageja leiab, et kuna ühtlustamisamet ei võtnud arvesse varasemate kaubamärkide kasutamise kohta pärast tähtaja möödumist – 6. septembril 2002 – esitatud tõendeid, rikkus ühtlustamisamet sellest sättest tulenevat kohustust rakendada kaalutluspädevust.
According to the applicant, the contested decision does not show that the Board of Appeal exercised that discretion; rather, it contains only views as to the imprudence and lack of vigilance displayed by the applicant .
Hageja sõnul ei ilmne vaidlustatud otsusest, et apellatsioonikoda oleks seda pädevust rakendanud, vaid see sisaldab üksnes arvamust, et taotleja on olnud hooletu ja mõtlematu.
The Board of Appeal thus infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Seega on apellatsioonikoda rikkunud määruse nr 40/94 artikli 74 lõiget 2.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) 38
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) 38
Furthermore, in light of the fact that the Opposition Division did not give its decision until more than one and a half years had elapsed after the communication of 11 October 2002 rejecting the applicant’s evidence, the refusal to take into account the proof of use of the earlier marks which was produced after the expiry of the period specified is, contrary to the decision of the Second Board of Appeal of 15 December 2000 in Case R 714/1999-2 SAINCO v SAINCOSA, unlawful.
Samuti väidab hageja, et arvestades asjaolu, et vastulausete osakonna otsuse tegemise ajaks oli möödunud poolteist aastat 11. oktoobri 2002. aasta teatisest, millega hageja tõendid tagasi lükati, on keeldumine hageja poolt pärast tähtaja möödumist varasemate kaubamärkide kasutamise kohta esitatud tõenditega arvestamisest vastupidiselt teise apellatsioonikoja 15. detsembri 2000. aasta otsusele asjas R 714/1999-2 SAINCO vs. SAINCOSA õigusvastane.
OHIM rejects the applicant’s arguments as regards the alleged obligation to take into account documents submitted out of time.
Ühtlustamisamet tõrjub hageja argumendid selle kohta, et ühtlustamisametil on väidetav kohustus võtta arvesse hilinenult esitatud tõendeid.