natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows that the answer to the second question must be that the terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1) and 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering an adjustment of the initial agreement to accommodate changed external circumstances, such as the conversion to euros of prices initially expressed in national currency, the minimal reduction in the prices in order to round them off, and the reference to a new price index where provision was made in the initial agreement to replace the price index fixed previously.
Sellest tuleneb, et teisele eelotsuse küsimusele tuleb vastata, et direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu algse lepingu muutmine tingimuste tõttu, mis on muutunud sõltumata lepingust, nagu algselt liikmesriigi vääringus esitatud lepingutasude eurodesse ümberarvestamine, nende tasude väga väike vähendamine nende ümardamiseks ja viitamine uuele hinnaindeksile, mis asendab algses lepingus eelnevalt kokkulepitud hinnaindeksi.
By its third question, the Bundesvergabeamt refers to the amendments made to the basic agreement by the second supplemental agreement, signed in October 2005 and effective as from 1 January 2006.
Kolmandas küsimuses käsitleb eelotsusetaotluse esitanud kohus põhilepingu muutmist teise lisaga, mis sõlmiti 2005. aasta oktoobris ning jõustus 1. jaanuaril 2006.
The Bundesvergabeamt asks, essentially, whether a new award of a contract results, first, from a renewal of the waiver of the right to terminate the contract by notice and, secondly, from an increase in the rebates granted on the prices of certain services covered by the contract.
Sisuliselt soovib kohus teada, kas uue riigihankelepingu sõlmimiseks võib pidada esiteks seda, et lepitakse uuesti kokku lepingu ülesütlemisest hoidumises, ja teiseks seda, et lepitakse kokku suuremas hinnaalanduses lepingu objektiks olevate teatud teenuste eest makstavate lepingutasude osas.
First of all, as regards the conclusion of a new waiver of the right to terminate the contract during the period of validity of a contract concluded for an indefinite period,
Selle kohta, kui tähtajatu riigihankelepingu kehtivuse ajal lepitakse uuesti kokku hoiduda lepingu ülesütlemisest, tuleb märkida, et tähtajatute riigihankelepingute sõlmimise praktika on iseenesest võõras riigihankeid reguleerivate ühenduse
Such a practice might, over time, impede competition between potential service providers and hinder the application of the provisions of Community directives governing advertising of procedures for the award of public contracts.
Selline praktika võib aja jooksul kahjustada võimalike teenuseosutajate vahelist konkurentsi ja takistada hankemenetluse avalikustamist puudutavate riigihankeid reguleerivate ühenduse direktiivide kohaldamist.
Nevertheless, Community law, as it currently stands, does not prohibit the conclusion of public service contracts for an indefinite period.
Praegu kehtiv ühenduse õigus ei keela aga tähtajatute teenuste riigihankelepingute sõlmimist.
Likewise, a clause by which the parties undertake not to terminate for a given period a contract concluded for an indefinite period is not automatically considered to be unlawful under Community law governing public procurement.
Samuti ei ole riigihankeid reguleeriva ühenduse õigusega vastuolus lepinguklausel, millega pooled kohustuvad lepingu ülesütlemisest hoiduma.
As is apparent from paragraph 34 of this judgment, in determining whether the conclusion of such a clause constitutes a new award of contract, the relevant criterion is whether that clause must be regarded as being a material amendment to the initial contract (see, to that effect, Commission v France, paragraphs 44 and 46).
Nagu käesoleva otsuse punktis 34 on märgitud, on asjakohaseks kriteeriumiks, mille alusel otsustada, kas sellises klauslis kokkuleppimist võib pidada uue riigihankelepingu sõlmimiseks, see, kas selle klausliga muudetakse esialgse riigihankelepingu tingimusi oluliselt (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punktid 44 ja 46).
The clause at issue in the main proceedings formally sets out the waiver of any right to terminate the contract during the period from 2005 to 2008.
Põhikohtuasjas käsitletava lepinguklausliga lepitakse kokku igasugusest lepingu ülesütlemisest hoidumises aastatel 2005–2008.
The Court notes, however, that, following the expiry on 31 December 1999 of the waiver of the right to terminate contained in the basic agreement, the contract at issue in the main proceedings could have been terminated at any time, subject to notice being given.
Tuleb siiski meenutada, et pärast põhilepingus sisaldunud lepingu ülesütlemisest hoidumise klausli tähtaja lõppemist 31. detsembril 1999 oleks põhikohtuasjas käsitletava riigihankelepingu võinud üles öelda igal ajal, etteteatamistähtaega arvesse võttes.
It remained in effect, however, for the period from 2000 to 2005 inclusive, since neither the contracting authority nor the service provider exercised their right to terminate the contract.
Siiski jäi see leping kehtima aastateks 2000–2005, kuna hankija ega teenuseosutaja ei kasutanud oma lepingu ülesütlemise õigust.
There is nothing in the case-file to indicate that, during the period from 2005 to 2008 covered by the waiver of the right to terminate the contract, the contracting authority would have actually considered terminating the contract during its currency and put it out to tender again if that clause had not been present.
Toimikust ei nähtu, et hankijal oleks aastatel 2005–2008, kui lepingu ülesütlemisest hoidumise klausel kehtis, olnud tegelik kavatsus leping lõpetada ja korralda uus hankemenetlus.
Even if it had intended to do so, the time period envisaged by the waiver, namely three years, was not such that it would have been prevented from doing so for an excessive period in relation to the time necessary to organise such a procedure.
Isegi oletades, et hankija oleks plaaninud nii toimida, ei olnud asjaomase klausli kolmeaastane kehtivusaeg nii pikk, et see oleks võrreldes selle toimingu korraldamiseks vajaliku ajaga ülemäära pikka aega takistanud hankijat seda tegemast.
In those circumstances, it has not been demonstrated that such a waiver of the right to terminate the contract, provided that it is not systematically re-inserted in the contract, entails a risk of distorting competition, to the detriment of potential new tenderers.
Neil põhjustel ei ole suudetud tõendada, et selline lepingu ülesütlemisest hoidumise klausel, eeldusel et seda pidevalt lepingule uuesti ei lisatud, võiks kahjustada konkurentsi uute võimalike pakkujate kahjuks.
Consequently, it cannot be held to be a material amendment to the initial agreement.
Seega ei saa seda pidada esialgse lepingu oluliseks muudatuseks.
It follows that, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, the presence of a waiver of the right to terminate the contract for a period of three years during the period of validity of a services contract concluded for an indefinite period does not constitute a new award of a contract within the meaning of Directive 92/50.
Sellest tuleneb, et põhikohtuasjas esinenud asjaoludel ei tähenda kokkuleppimine tähtajatu teenuste riigihankelepingu ülesütlemisest kolme aasta jooksul hoidumise klauslis uue riigihankelepingu sõlmimist direktiivi 92/50 tähenduses.
Secondly, regarding the higher rebate provided for in the second supplemental agreement, the Court observes that the basic agreement provided, in respect of the services in question, for ‘a price corresponding to the lowest graduated consumer price of the official tariff … less 15%’.
Teiseks tuleb lepingu teise lisaga kokku lepitud allahindluse suurendamise osas rõhutada, et põhilepingus nähti asjaomaste teenuste osas ette „hind, mis vastab ametliku hinnakirja alusel tarbimise eest küsitavale kõige madalamale tariifiastmele […], koos 15% hinnaalandusega”.
According to the information provided to the Court, that reference is to the degressive tariff applied by APA, in application of which the prices of the services in question are reduced when the use of those services by APA’s contractual partner increases.
Kohtule esitatud selgituste kohaselt mõistetakse selle fraasiga APA kohaldatavat alanevat tariifi, mille kohaselt asjaomaste teenuste hind alaneb siis, kui teenuste tarbimine APA lepingupartneri poolt suureneb.
According to the same information, the increase in the rate of the rebates from 15% to 25%, provided for by the second supplemental agreement, is tantamount to applying a lower price.
Samade selgituste kohaselt on teises lepingu lisas ette nähtud hinnaalandusprotsendi suurendamine 15%-lt 25%-ni samaväärne madalama lepingutasu kohaldamisega.
Even though the formal presentation may be different, the reduction of a price and the increase of a rebate have a comparable economic effect.
Kuigi lepingutasu vähendamine ja hinnaalandusprotsendi suurendamine kujutavad endast formaalselt võttes erinevad asju, on neil võrreldav majanduslik tulemus.
In those circumstances, the increase of the rebate may be interpreted as coming within the ambit of the clauses laid down in the basic agreement.
Seetõttu võib hinnaalanduse suurendamist tõlgendada põhilepingu klauslitega kooskõlas olevana.
It follows from the foregoing that, in a situation such as that at issue in the main proceedings, the fact of laying down, in a supplemental agreement, rebates greater than those initially provided for on certain volume-related prices within a specific area of supply, is not to be regarded as being a material contractual amendment and therefore is not a new award of a contract within the meaning of Directive 92/50.
Eeltoodust tuleneb, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas ei saa pidada lepingu oluliseks muutmiseks asjaolu, et lepingu lisaga lepitakse kokku suuremates allahindlustes, kui oli esialgu ette nähtud konkreetses valdkonnas teatud koguselisest suurusest sõltuva tasu puhul, ja seda ei saa pidada uue riigihankelepingu sõlmimiseks direktiivi 92/50 tähenduses.
Consequently, the answer to the third question must be that the terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used Articles 3(1), 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering a situation such as that at issue in the main proceedings, where a contracting authority, through the use of a supplemental agreement, agrees with the contractor, during the period of validity of a contract concluded with it for an indefinite period, to renew for a period of three years a waiver of the right to terminate the contract by notice, the waiver no longer being in force at the time of the amendment, and agrees with it to lay down higher rebates than those initially provided for in respect of certain volume-related prices within a specified area of supply.
Seega tuleb vastata kolmandale eelotsuse küsimusele, et direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ja artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu selline olukord nagu põhikohtuasjas, kus hankija lepib määramata ajaks sõlmitud lepingu lisas teenuseosutajaga kokku lepingu muutmises selliselt, et pikendatakse kohustust hoiduda lepingu ülesütlemisest kolme aasta võrra, kusjuures sellise pikendamise ajal kõnesolev kohustus enam ei kehti, ja lepib selle teenuseosutajaga konkreetses valdkonnas kokku suurema hinnaalanduse, kui oli määratud varasema teatud koguselisest suurusest sõltuva lepingutasu puhul.
In the light of the answers given to the first, second and third questions, it is not necessary to answer the fourth, fifth, sixth and seventh questions.
Võttes arvesse esimesele ja teisele küsimusele antud vastuseid, ei ole neljandale, viiendale, kuuendale ja seitsmendale küsimusele vaja vastata.
The terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1), 8 and 9 of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, must be interpreted as not covering a situation, such as that in the main proceedings, where services supplied to the contracting authority by the initial service provider are transferred to another service provider established as a limited liability company, the sole shareholder of which is the initial service provider, controlling the new service provider and giving it instructions, provided that the initial service provider continues to assume responsibility for compliance with the contractual obligations.
Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ (millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord) artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu selline olukord nagu põhikohtuasjas, kus algne pakkuja annab hankijale teenuste osutamise üle ühele teisele teenuseosutajale, kes on asutatud sellise äriühingu vormis, mille ainuomanik ta ise on, ning kelle üle ta omab kontrolli ning kellele ta annab korraldusi, eeldusel et esialgne teenuseosutaja vastutab jätkuvalt lepinguliste kohustuste täitmise eest.
The terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1) and 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering an adjustment of the initial agreement to accommodate changed external circumstances, such as the conversion to euros of prices initially expressed in national currency, the minimal reduction in the prices in order to round them off, and the reference to a new price index where provision was made in the initial agreement to replace the price index fixed previously.
Direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu algse lepingu muutmine tingimuste tõttu, mis on muutunud sõltumata lepingust, nagu algselt liikmesriigi vääringus esitatud lepingutasude eurodesse ümberarvestamine, nende tasude väga väike vähendamine nende ümardamiseks ja viitamine uuele hinnaindeksile, mis asendab algses lepingus eelnevalt kokku lepitud hinnaindeksi.
The terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used Articles 3(1), 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering a situation such as that at issue in the main proceedings, where a contracting authority, through the use of a supplemental agreement, agrees with the contractor, during the period of validity of a contract concluded with it for an indefinite period, to renew for a period of three years a waiver of the right to terminate the contract by notice, the waiver no longer being in force at the time of the amendment, and agrees with it to lay down higher rebates than those initially provided for in respect of certain volume-related prices within a specified area of supply.
Direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisalasse ei kuulu selline olukord nagu põhikohtuasjas, kus hankija lepib määramata ajaks sõlmitud lepingu lisas teenuseosutajaga kokku lepingu muutmises selliselt, et pikendatakse kohustust hoiduda lepingu ülesütlemisest kolme aasta võrra – kusjuures sellise pikendamise ajal kõnesolev kohustus enam ei kehti – ja lepib selle teenuseosutajaga konkreetses valdkonnas kokku suurema hinnaalanduse, kui oli määratud varasema teatud koguselisest suurusest sõltuva lepingutasu puhul.
Case C-219/07
Kohtuasi C-219/07
(Reference for a preliminary ruling from the Raad van State (Belgium))
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Belgia))
(Article 30 EC — Regulation (EC) No 338/97 — Protection of species of wild fauna and flora — Prohibition on holding mammals of certain species referred to by that regulation or not covered by it — Holding permitted in other Member States)
EÜ artikkel 30 – Määrus (EÜ) nr 338/97 – Looduslike looma- ja taimeliikide kaitse – Määruses loetletud või määrusega hõlmamata liikidest imetajate pidamise keeld – Teistes liikmesriikides lubatud pidamine
Judgment of the Court (Third Chamber), 19 June 2008
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 19. juuni 2008 . . . . . . . . . . . . .
Free movement of goods — Quantitative restrictions — Measures having equivalent effect(Arts 28 EC and 30 EC; Council Regulation No 338/97)
Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed(EÜ artiklid 28 ja 30; nõukogu määrus nr 338/97)
SUMMARY — CASE C-219/07 accessible and can be completed within a reasonable time, and whether, where there is a refusal to include a species, it being obligatory to state the reasons for that refusal, that refusal decision is open to challenge before the courts;
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-219/07 imetajate liikide kandmist sellesse loetellu, kas menetlusest saab lihtsalt osa võtta, kas seda on võimalik läbi viia mõistliku aja jooksul ning kas juhul, kui menetlus lõpeb keelduva otsusega – mida peab põhjendama –, on seda võimalik kohtus vaidlustada;
Articles 28 EC and 30 EC, read separately or in conjunction with Regulation No 338/97 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein, do not preclude national legislation under which a prohibition on importing, holding or trading in mammals belonging to species other than those expressly referred to in that legislation applies to species of mammals which are not included in Annex A to that regulation, if the protection of or compliance with the interests and requirements relating to the protection of animal welfare, the protection of the health and life of animals and the protection of the environment cannot be secured just as effectively by measures which obstruct intraCommunity trade to a lesser extent.
EÜ artiklitega 28 ja 30 eraldi või koosmõjus määrusega nr 338/97 looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt tuleb teistesse liikidesse kui otseselt nendes õigusnormides mainitud liikidesse kuuluvate imetajate impordi-, pidamis- ja kauplemiskeeldu kohaldada nende imetajate liikide suhtes, mida ei ole loetletud selle määruse lisas A, kui loomade heaolu, tervise ja elu kaitsest ning keskkonnakaitsest tulenevate huvide ja nõuete kaitset või järgimist ei ole võimalik sama tõhusalt saavutada ühendusesisest kaubandust vähem kahjustavate meetmetega.
— whether applications to obtain the inclusion of a species of mammal in that list or to obtain individual derogations to hold specimens of species not included in that list may be refused by the competent administrative authorities only if the holding of specimens of the species concerned poses a genuine risk to the protection of the abovementioned interests and requirements; and
– kas pädev ametiasutus võib mõne imetajate liigi kõnealusesse loetellu kandmise või loetelus mainimata liiki kuuluva isendi pidamiseks individuaalse erandi tegemise taotluse rahuldamata jätta üksnes juhul, kui asjaomaste liikide isendite pidamine kujutab endast tegelikku ohtu eespool mainitud huvide ja nõuete kaitsele; ja
It is for the national court to determine:
Siseriiklikul kohtul tuleb kontrollida:
— whether the drawing up of the national list of species of mammals which may be held and subsequent amendments to that list are based on objective and nondiscriminatory criteria;
– kas nende imetajate liikide üleriigiline loetelu, keda on lubatud pidada, ja selle hilisemad muudatused põhinevad objektiivsetel ja mittediskrimineerivatel kriteeriumidel;
— whether conditions for the holding of specimens of mammals not referred to in that list are objectively justified and do not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the national legislation as a whole.
– kas samas loetelus mainimata imetajate liikidesse kuuluvate isendite pidamisele kehtestatud tingimused on objektiivselt õigustatud ega lähe kaugemale sellest, mis on kõigi asjaomaste siseriiklike õigusnormidega taotletava lõppeesmärgi saavutamiseks vajalik.
— whether a procedure enabling interested parties to have species of mammals included in that list is provided for, readily
– kas on ette nähtud menetlus, mille raames on huvitatud isikutel võimalik taotleda
(see paras 27-29, 42, 43, operative part)
(vt punktid 27–29, 42, 43 ja resolutiivosa)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Raad van State (Belgium), made by decision of 16 April 2007, received at the Court on 27 April 2007, in the proceedings
Kohtuasjas C-219/07, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Raad van State (Belgia) 16. aprilli 2007. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 27. aprillil 2007, menetluses
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda), koosseisus: koja esimees A. Rosas, kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues (ettekandja), J. Klučka, P. Lindh ja A. Arabadjiev,
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 16 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
KOHTUOTSUS 19.6.2008 – KOHTUASI C-219/07 kohtujurist: V. Trstenjak, kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira, arvestades kirjalikus menetluses ja 16. aprilli 2008. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— Andibel VZW, by P. Calus, advocaat,
– Andibel VZW, esindaja: advocaat P. Calus,
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, assisted by J.-F. De Bock, advocaat,
– Belgia valitsus, esindaja: L. Van den Broeck, keda abistas advocaat J.-F. De Bock,
— the Netherlands Government, by C. Wissels, M. de Mol and Y. de Vries, acting as Agents,
– Madalmaade valitsus, esindajad: C. Wissels ja M. de Mol ning Y. de Vries,
— the Swedish Government, by A. Kruse, A. Falk and S. Johannesson, acting as Agents,
– Rootsi valitsus, esindajad: A. Kruse ning A. Falk ja S. Johannesson,
— the Commission of the European Communities, by B. Stromsky and M. van Beek, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: B. Stromsky ja M. van Beek, arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta, on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 30 EC and of Council Regulation (EC) No 338/97 of 9 December 1996 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein (OJ 1997 L 61, p. 1).
Eelotsusetaotlus puudutab EÜ artikli 30 ja nõukogu 9. detsembri 1996. aasta määruse (EÜ) nr 338/97 looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel (EÜT L 61, lk 1; ELT eriväljaanne 15/03, lk 136) tõlgendamist.
The reference has been made in the course of two actions for annulment brought before the Raad van State (Council of State) by, respectively, the Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW (National Council of Animal Breeders and Animal Lovers ASBL) and Andibel VZW, a non-profit association grouping together traders in the bird, pet and pet accessories sales sector, against the Royal Decree of 7 December 2001 establishing the list of animals which may be held (Moniteur belge of 14 February 2002, p. 5479) (‘the Royal Decree’).
See taotlus esitati kahe tühistamishagi läbivaatamisel, mille esitasid Raad van Statele (Conseil d’État, kõrgeim halduskohus) vastavalt Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW (MTÜ Loomapidajate ja Loomasõprade Üleriigiline Ühendus) ja Andibel VZW, mis on mittetulundusühing, kuhu on koondunud lindude ja lemmikloomade ning nende jaoks vajalike tarvete müügiga tegelevad kauplejad, 7. detsembri 2001. aasta kuningliku dekreedi peale, millega kinnitati nende loomade loetelu, keda on lubatud pidada (Moniteur belge, 14.2.2002, lk 5479; edaspidi „kuninglik dekreet”).
As stated in recital (3) in the preamble to Regulation No 338/97:
Määruse nr 338/97 põhjenduse 3 kohaselt: