natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, it follows from Part II of the grounds for the order for reference that, by its second question, the Arbeitsgericht Bonn is asking, in essence, whether MPG is bound — notwithstanding its establishment as a privatelaw association — by the principle of nondiscrimination as if it had the status of a publiclaw body, and whether MPG is therefore obliged to accord Mr Raccanelli the right to choose between a grant contract and an employment contract.
Eelotsusetaotluse põhjenduste teisest poolest nähtub siiski, et teise küsimusega soovib Arbeitsgericht Bonn sisuliselt teada, kas MPG jaoks on vaatamata sellele, et ta on asutatud eraõigusliku ühinguna, diskrimineerimiskeelu põhimõte siduv, nagu oleks see siis, kui tal oleks avalik-õigusliku asutuse staatus, ja kas sellest tulenevalt oli nimetatud ühingul kohustus anda A. Raccanellile õigus valida stipendiumilepingu ja töölepingu vahel.
In that regard, it must be borne in mind that, under Article 39 EC, freedom of movement for workers within the European Community entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment (Case C-281/98 Angonese [2000] ECR I-4139, paragraph 29).
Siinkohal tuleb esiteks meenutada, et EÜ artikli 39 kohaselt nõuab töötajate vaba liikumine Euroopa Ühenduses igasuguse kodakondsusel põhineva liikmesriikide töötajate diskrimineerimise kaotamist nii töölevõtmisel, töö tasustamisel kui ka muude töötingimuste puhul (6. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-281/98: Angonese, EKL 2000, lk I-4139, punkt 29).
Moreover, it must be noted that the principle of nondiscrimination laid down by Article 39 EC is worded in general terms and is not addressed specifically to the Member States or to bodies governed by public law.
Teiseks tuleb märkida, et EÜ artiklis 39 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõte on sõnastatud üldiselt ja et see ei ole suunatud konkreetselt liikmesriikidele või avalik-õiguslikele asutustele.
Thus, the Court has held that the prohibition of discrimination based on nationality applies not only to the actions of public authorities but also to rules of any other nature aimed at regulating in a collective manner gainful employment and the provision of services (see Case 36/74 Walrave and Koch [1974] ECR 1405, paragraph 17, and Angonese, paragraph 31).
Euroopa Kohus on sedastanud, et kodakondsusel põhineva diskrimineerimise keeldu ei kohaldata mitte üksnes ametiasutuste tegevuse suhtes, vaid et see laieneb ka muud laadi eeskirjadele, mille eesmärk on palgatööd ja teenuste osutamist kollektiivselt reguleerida (vt 12. detsembri 1974. aasta otsus kohtuasjas 36/74: Walrave ja Koch, EKL 1974, lk 1405, punkt 17, ning eespool viidatud otsus Angonese, punkt 31).
The Court has held that the abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law (see Walrave and Koch, paragraph 18, and Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 83).
Nimelt on Euroopa Kohus leidnud, et isikute vaba liikumise takistuste kaotamine liikmesriikide vahel oleks ohus, kui riikliku päritoluga tõkete kaotamist saaksid oma õigusliku autonoomia kasutamisega takistada ühingud ja organisatsioonid, kes ei ole avalik-õiguslikud (vt eespool viidatud otsus Walrave ja Koch, punkt 18, ning 15. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-415/93: Bosman, EKL 1995, lk I-4921, punkt 83).
The Court has thus held, with regard to Article 39 EC, which lays down a fundamental freedom and which constitutes a specific application of the general prohibition of discrimination contained in Article 12 EC, that the prohibition of discrimination applies equally to all agreements intended to regulate paid labour collectively, as well as to contracts between individuals (see Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455, paragraph 39, and Angonese, paragraphs 34 and 35).
Euroopa Kohus on seoses EÜ artikliga 39, mis sätestab põhivabaduse ja kujutab endast EÜ artiklis 12 sisalduva üldise diskrimineerimiskeelu konkreetset rakendamist, jõudnud järeldusele, et diskrimineerimise keeld laieneb ka kõigile kokkulepetele, mille eesmärk on palgatöö kollektiivne reguleerimine, samuti üksikisikute vahelistele lepingutele (vt 8. aprilli 1976. aasta otsus kohtuasjas 43/75: Defrenne, EKL 1976, lk 455, punkt 39, ja eespool viidatud otsus Angonese, punktid 34 ja 35)
It must be held, therefore, that the prohibition of discrimination based on nationality laid down by Article 39 EC applies equally to privatelaw associations such as MPG.
Seega tuleb asuda seisukohale, et EÜ artiklis 39 sätestatud kodakondsusel põhinevat diskrimineerimise keeldu kohaldatakse ka eraõiguslikele ühingutele nagu MPG.
As to the question whether MPG was, in consequence, obliged to accord Mr Raccanelli the right to choose between a grant contract and an employment contract, the answer must be that the Court has consistently held that discrimination consists in the application of different rules to comparable situations or in the application of the same rule to different situations (see, to that effect, Case C-311/97 Royal Bank of Scotland [1999] ECR I-2651, paragraph 26).
Mis puutub küsimusse, et kas sellest tuleneb MPG jaoks kohustus anda A. Raccanellile õigus valida stipendiumilepingu ja töölepingu vahel, tuleb vastata, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt seisneb diskrimineerimine selles, et sarnaste olukordade suhtes kohaldatakse erinevaid eeskirju või et erinevate olukordade suhtes kohaldatakse samu eeskirju (vt selle kohta 29. aprilli 1999 .aasta otsus kohtuasjas C-311/97: Royal Bank of Scotland, EKL 1999, lk I-2651, punkt 26).
It is for the referring court to establish whether, by reason of the application of different rules to comparable situations in circumstances such as those of the case in the main proceedings, the potential withholding of that choice resulted in inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesandeks on teha kindlaks, kas sarnaste olukordade suhtes erinevate eeskirjade kohaldamise tõttu tõi võimalik keeldumine nimetatud valiku andmisest sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas endaga kaasa kodanikest doktorantide ja välismaalastest doktorantide ebavõrdse kohtlemise.
In those circumstances, the answer to the second question must be that a privatelaw association, such as MPG, must observe the principle of nondiscrimination in
Neil asjaoludel tuleb teisele küsimusele vastata, et eraõiguslik ühing nagu MPG peab järgima diskrimineerimiskeelu põhimõtet töötajate suhtes EÜ artikli 39 tähenduses.
It is for the referring court to establish whether, in circumstances such as those of the case in the main proceedings, there has been inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas oli tegemist kodanikest doktorantide ja välismaalastest doktorantide ebavõrdse kohtlemisega.
By its third question, the referring court asks what the consequences in law are in the event that discrimination against a foreign doctoral student arises from the fact that the latter did not have the opportunity to conclude an employment contract with MPG.
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, millised on tagajärjed välismaalasest doktorandi diskrimineerimise korral, mis tuleneb asjaolust, et viimatinimetatul ei olnud võimalust MPG-ga töölepingut sõlmida.
In that regard, it must be held that neither Article 39 EC nor Regulation No 1612/68 prescribes a specific measure to be taken by the Member States or associations such as MPG in the event of a breach of the prohibition of discrimination, but leaves them free to choose between the different solutions suitable for achieving the objective of those respective provisions, depending on the different situations which may arise (see, to that effect, Case 14/83 von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, paragraph 18, and Case C-460/06 Paquay [2007] ECR I-8511, paragraph 44).
Selles osas tuleb tõdeda, et EÜ artikkel 39 ega määruse nr 1612/68 sätted ei pane liikmesriikidele või ühingutele nagu MPG diskrimineerimiskeelu rikkumise korral mingi kindlaksmääratud meetme võtmise kohustust, vaid jätavad neile vabaduse ettetulevast olukorrast lähtudes valida erinevate lahenduste vahel, mis on kohased vastavate sätete eesmärgi saavutamiseks (vt selle kohta 10. aprilli 1984. aasta otsus kohtuasjas 14/83: von Colson ja Kamann, EKL 1984, lk 1891, punkt 18, ja 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-460/06: Paquay, EKL 2007, lk I-8511, punkt 44).
Consequently, as the Commission indicates in its written observations, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which the applicant in the main proceedings would be entitled to claim.
Seega, nagu komisjon kirjalikes märkustes märgib, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne lepinguvälise vastutuse alaste siseriiklike õigusnormide alusel hinnata, millist hüvitist põhikohtuasja hagejal oleks õigus nõuda.
In those circumstances, the answer to the third question must be that, in the event that the applicant in the main proceedings is justified in relying on damage caused
Neil asjaoludel tuleb kolmandale küsimusele vastata, et juhul kui põhikohtuasja hagejal on alust nõuda tema diskrimineerimisega tekitatud kahju hüvitamist, on
RACCANELLI by the discrimination to which he has been subject, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which he would be entitled to claim.
RACCANELLI eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne lepinguvälise vastutuse alaste siseriiklike õigusnormide alusel hinnata, millist hüvitist tal oleks õigus nõuda.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a põhikohtuasja poolte kohtukulud, ei hüvitata.
A researcher in a similar situation to that of the applicant in the main proceedings, that is, a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with the Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC only if his activities are performed for a certain period of time under the direction of an institute forming part of that association and if, in return for those activities, he receives remuneration.
Teadlast, kes on põhikohtuasja hagejaga samas olukorras, st kes teeb Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV-ga sõlmitud stipendiumilepingu alusel doktoritööd, peab käsitama töötajana EÜ artikli 39 tähenduses üksnes juhul, kui ta teeb seda teataval ajavahemikul selle ühingu alla kuuluva instituudi juhtimisel ja kui selle tegevuse eest makstakse talle tasu.
It is for the referring court to undertake the necessary verification of the facts in order to establish whether such is the case in the dispute before it.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu üleanne on kontrollida asjaolusid, mis on vajalikud selleks, et hinnata, kas tema menetluses olevas kohtuasjas on tegemist sellise juhtumiga.
A privatelaw association, such as the Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV, must observe the principle of nondiscrimination in relation to workers within the meaning of Article 39 EC.
Eraõiguslik ühing nagu Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV peab järgima diskrimineerimiskeelu põhimõtet töötajate suhtes EÜ artikli 39 tähenduses.
In the event that the applicant in the main proceedings is justified in relying on damage caused by the discrimination to which he has been subject, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which he would be entitled to claim.
Juhul kui põhikohtuasja hagejal on alust nõuda tema diskrimineerimisega tekitatud kahju hüvitamist, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne lepinguvälise vastutuse alaste siseriiklike õigusnormide alusel hinnata, millist hüvitist tal oleks õigus nõuda.
Joined Cases C-152/07 to C-154/07
Liidetud kohtuasjad C-152/07–C-154/07
Arcor AG & Co. KG and Others v Bundesrepublik Deutschland (References for a preliminary ruling from the Bundesverwaltungsgericht)
Arcor AG & Co. KG jt versus Bundesrepublik Deutschland (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht)
(Telecommunications — Networks and services — Tariff rebalancing — Article 4c of Directive 90/388/EEC — Article 7(2) of Directive 97/33/EC — Article 12(7) of Directive 98/61/EC — Regulatory authority — Direct effect of directives — Triangular situation)
Telekommunikatsioonisektor – Võrgud ja teenused – Hindade tasakaalustamine – Direktiivi 90/388/EMÜ artikkel 4c – Direktiivi 97/33/EÜ artikli 7 lõige 2 – Direktiivi 98/61/EÜ artikli 12 lõige 7 – Reguleeriv asutus – Direktiivide vahetu õigusmõju – Kolmepoolne suhe
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 1 April 2008 . .
Kohtujurist M. D. Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek, esitatud 1. aprillil 2008 . . .
Approximation of laws — Telecommunications — Directives 90/388 and 97/33
Õigusaktide ühtlustamine – Telekommunikatsioonisektor – Direktiivid 90/388 ja 97/33
(European Parliament and Council Directive 97/33, Art. 12(7); Commission Directives 90/388, Art. 4c, and 96/19, recitals 5 and 20 in the preamble)
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/33, artikli 12 lõige 7; komisjoni direktiiv 90/388, artikkel 4c ja direktiiv 96/19 põhjendused 5 ja 20)
SUMMARY — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07
KOKKUVÕTE – LIIDETUD KOHTUASJAD C-152/07–C-154/07
(European Parliament and Council Directive 97/33, Art. 12(7); Commission Direct- ive 90/388, Art. 4c)
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/33, artikli 12 lõige 7; komisjoni direktiiv 90/388, artikkel 4c)
Acts of the institutions — Directives — Direct effect (Art. 249 EC)
Institutsioonide aktid – Direktiivid – Vahetu õigusmõju (EÜ artikkel 249)
principle, laid down in Article 7(2) of Directive 97/33, requires that the charge be derived from actual costs.
põhimõte, mis tuleneb direktiivi 97/33 artikli 7 lõikest 2, kohustab lisatasu kehtestama lähtuvalt tegelikest kuludest.
Consequently, Article 12(7) of Directive 97/33 does not allow a national regulatory authority to approve a connection charge the rate of which is not cost-oriented, when it has the same characteristics as an interconnection charge and is levied as a supplement to such a charge.
Seega ei võimalda direktiivi 97/33 artikli 12 lõige 7 riigi reguleerival asutusel lubada kliendiliini kättesaadavaks tegemise lisatasu, mille summat ei kehtestata kulude põhjal, kuigi see on oma laadilt sama kui vastastikuse sidumise tasu ja seda kogutakse täiendavalt sellele lisatasule.
Article 12(7) of Directive 97/33 on interconnection in telecommunications with regard to ensuring universal service and interoperability through application of the principles of open network provision, as amended by Directive 98/61, and Article 4c of Directive 90/388 on competition in the markets for telecommunications services, as amended by Directive 96/19, the latter article read in conjunction with recitals 5 and 20 in the preamble to Directive 96/19, must be interpreted as precluding a national regulatory authority from requiring an operator of a network interconnected with a public network to pay to the market-dominant subscriber network operator a connection charge which is additional to an interconnection charge and is intended to compensate the latter operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop for the year 2003.
Direktiivi 97/33 vastastikuse sidumise kohta telekommunikatsioonisektoris seoses universaalteenuse ja koostalitlusvõime tagamisega avatud võrgu pakkumise põhimõtete kohaldamise teel, muudetud direktiiviga 98/61, artikli 12 lõiget 7 ja direktiivi 90/338 konkurentsi kohta telekommunikatsiooniteenuse turgudel, muudetud direktiiviga 96/19, artiklit 4c koostoimes direktiivi 96/19 põhjendustega 5 ja 20 tuleb tõlgendada nii, et riigi reguleeriv asutus ei või kohustada üldkasutatava telekommunikatsioonivõrguga vastastikku seotud sidevõrgu operaatorit maksma turgu valitsevat seisundit omavale abonentvõrgu operaatorile lisaks vastastikuse sidumise tasule 2003. aasta eest ka kliendiliini kättesaadavaks tegemise lisatasu puudujäägi eest, mis tekkis abonentvõrgu operaatoril kliendiliini kättesaadavaks tegemise tõttu.
Secondly, the effect of such a charge is only to protect the market-dominant subscriber network operator by enabling it to maintain a cost for the calls of its own subscribers which is below the actual cost and, accordingly, to fund its own deficit from the subscribers of the other operators of interconnected networks.
Teiseks, sellise lisatasuga üksnes kaitstakse turgu valitsevat abonentvõrgu operaatorit, võimaldades tal säilitada omaenda abonentide sidetasud tegelikest kuludest madalamal ja seega rahastada oma puudujääki teiste vastastikku seotud võrkude operaatorite klientide kaudu.
Such funding, which is separate from any funding of universal service obligations, is contrary to the principle of free competition.
Selline rahastamine, mis ei toimu universaalteenuse kohustuste rahastamise raames, on vastuolus vaba konkurentsi põhimõttega.
First, such a connection charge is within the scope of Article 12(7) of Direct- ive 97/33 and must therefore be subject to the same pricing conditions as the interconnection charge stricto sensu, namely with due regard to the principle of the cost orientation of tariffs.
Esiteks kuulub kliendiliini kättesaadavaks tegemise lisatasu direktiivi 97/33 artikli 12 lõike 7 kohaldamisalasse ja sellele tuleb seega kohaldada samu kehtestamise tingimusi kui ranges mõttes vastastikuse sidumise tasule, st et järgida tuleb hindade kulupõhisuse põhimõtet. See
Thirdly, the establishment of such a charge is not permissible when it comes
Kolmandaks ei ole sellise lisatasu kehtestamine lubatav, kui seda tehakse pärast
ARCOR AND OTHERS after 1 January 2000, the final date for completion of tariff rebalancing by the Member States, as is clear from recital 5 in the preamble to Directive 96/19 read in conjunction with recital 20 therein and from Article 4c of Directive 90/388.
1. jaanuari 2000, mis oli liikmesriikide hindade tasakaalustamise saavutamiseks viimane kuupäev, mis nähtub direktiivi 96/19 põhjenduste 5 ja 20 ning direktiivi 90/388 artikli 4c koostoimes tõlgendamisest.
by the fact that the market-dominant subscriber network operator, a third party in relation to the dispute between the public telecommunications network operators and the regulatory authority, is capable of suffering adverse repercussions because it levied the connection charge and because, if that charge were removed, it would have to increase its own subscribers’ rates.
operaatorile, kes on kolmas isik vaidluses, mille poolteks on ühelt poolt üldkasutatava telekommunikatsioonivõrgu operaatorid ja teiselt poolt reguleeriv asutus, võib tekkida negatiivne tagajärg seetõttu, et see operaator sai kliendiliini kättesaadavaks tegemise lisatasu ja et selle lisatasu kaotamise korral peaks ta omaenda abonentide tariife tõstma.
(see paras 22-24, 28-33, operative part 1)
(vt punktid 22–24, 28–33, resolutsiooni punkt 1)
(see paras 37, 38, operative part 2)
(vt punktid 37 ja 38, resolutsiooni punkt 2)
A directive cannot of itself impose obligations on an individual, but can only confer rights.
Direktiiviiga ei saa iseenesest eraõiguslikule isikule panna kohustusi, vaid ainult anda õigusi.
Consequently, an individual may not rely on a directive against a Member State where it is a matter of a State obligation directly linked to the performance of another obligation falling, pursuant to that directive, on a third party.
Järelikult ei saa eraõiguslik isik riigi vastu algatatud menetluses direktiivile tugineda, kui tegu on riigi kohustusega, mis on otseselt seotud sellise teise kohustusega, mida selle direktiivi kohaselt peab täitma kolmas isik.
On the other hand, mere adverse repercussions on the rights of third parties, even if the repercussions are certain, do not justify preventing an individual from relying on the provisions of a directive against the Member State concerned.
Samas ei õigusta pelk negatiivne tagajärg kolmandate isikute õigustele, isegi kui see tagajärg on kindel, seda, et isikul keelataks tugineda direktiivi sätetele asjassepuutuva liikmesriigi vastu.
Article 4c of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19, and Article 12(7) of Directive 97/33 on interconnection in telecommunications with regard to ensuring universal service and interoperability through application of the principles of open network provision, as amended by Directive 98/61, produce direct effect and can be relied on directly before a national court by individuals to challenge a decision of the national regulatory authority.
Direktiivi 90/388, muudetud direktiiviga 96/19, artiklil 4c ja direktiivi 97/33, vastastikuse sidumise kohta telekommunikatsioonisektoris seoses universaalteenuse ja koostalitlusvõime tagamisega avatud võrgu pakkumise põhimõtete kohaldamise teel, muudetud direktiiviga 98/61, artikli 12 lõikel 7 on vahetu õigusmõju ning eraõiguslikud isikud võivad neile sätetele siseriiklikus kohtus tugineda, et vaidlustada riigi reguleeriva asutuse otsus.
That applies to actions brought by private persons against a Member State, represented by the national regulatory authority, which has sole competence to set the rates of both the connection charge and the interconnection charge to which the former is added.
See on nii vaidlustes, mille on algatanud eraõiguslikud isikud liikmesriigi vastu, kes tegutseb riigi reguleeriva asutuse kaudu ja kes on ainsana pädev kehtestama vastastikuse sidumise tasu ning lisaks makstavat kliendiliini kättesaadavaks tegemise lisatasu.
That possibility is not affected
Nimetatud õigust ei mõjuta asjaolu, et turgu valitsevas seisundis abonentvõrgu
(see paras 35, 36, 40)
(vt punktid 35 ja 36, 40)
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-152/07–C-154/07
OPINION OF ADVOCATE GENERALRUIZ-JARABO COLOMER delivered on 1 April 2008 1
KOHTUJURISTI ETTEPANEKDÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER esitatud 1. aprillil 2008 1
I — Introduction by the liberalisation 4 fostered by the Competition 5and Interconnection Directives, 6 and completed by the ‘new regulatory framework’, 7 adopted on 7 March 2002 and published on 24 April 2002. 8
I. Sissejuhatus mida iseloomustab liberaliseerimine, 4 millele anti algus konkurentsidirektiiviga 5ning vastastikuse sidumise direktiiviga 6ning mis lõppes „uue õigusliku raamistikuga” 7, mis kiideti heaks 7. märtsil 2002 ning avaldati sama aasta 24. aprillil. 8
The undertakings required to pay those additional charges dispute their validity, 9 invoking the principles of free competition,
Ettevõtted, kes on kohustatud sellist täiendavat tasu maksma, vaidlustavad selle õiguspärasuse, 9viidates vaba konkurentsi,