natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Let us be clear from the outset that, although this question may be surprising in the light of some language versions 3 in which there is not always a reference to receipt of the amount due on time, that does not call into question the main issue in this case, which remains that relating to the distribution of risk between the creditor and the debtor where the latter is not directly responsible for the late payment.
Tuleb kohe täpsustada, et kuigi see küsimus võib olla üllatav teatud keeleversioonides, 3 milles ei ole alati viidatud makstava summa õigeaegsele saamisele, ei sea see kahtluse alla käesoleva kohtuasja keskset küsimust, milleks on riskide jaotumine võlausaldaja ja võlgniku vahel olukorras, kus viimane maksmisega hilinemise eest ei vastuta.
I — The dispute in the main proceedings, legal background and the question referred for a preliminary ruling
I. Põhikohtuasi, õiguslik raamistik ja eelotsuse küsimus
The dispute in the main proceedings is between 01051 Telecom GmbH (‘the claimant’) and Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’) concerning the payment of interest for late payment.
Põhikohtuasjas, mille poolteks on 01051 Telecom GmbH (edaspidi „hageja”) ja Deutsche Telekom AG (edaspidi „Deutsche Telekom”), käsitletakse viivitusintressi maksmise küsimust.
Essentially, the Court is asked whether the above provision, according to which, in a number of language versions and, in particular, in the German version, the creditor is entitled to claim interest for late payment where ‘he has not received the amount due on time, unless the debtor is not responsible for the delay’, implies, where payment is made by bank transfer, that the sum payable should be credited to the creditor’s account on time, or whether it is sufficient, to avoid or put an end to interest for late payment, for the transfer order to be executed within the period for payment.
Sisuliselt küsitakse Euroopa Kohtult, kas eespool viidatud säte, mille kohaselt on mitmetes keeleversioonides ja eelkõige saksakeelses versioonis võlausaldajal õigus saada hilinenud maksmise eest intressi, kui „ta ei ole saanud makstavat summat õigel ajal, välja arvatud juhul, kui viivituse eest ei vastuta võlgnik”, tähendab, et pangaülekandega tasumise korral peab maksmisele kuuluv summa olema tähtaegselt võlausaldaja kontole krediteeritud või piisab viivitusintressi ärahoidmiseks või lõpetamiseks tähtaegselt tehtud maksekorraldusest.
3 — See, inter alia, the Portuguese version in which Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 reads merely ‘O atraso seja imputável ao devedor’.
3 — Vt eelkõige portugalikeelset versiooni, milles direktiivi 2000/35 artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkt ii on sõnastatud lihtsalt „O atraso seja imputável ao devedor”.
1 — Original language: French.2 — OJ 2000 L 200, p. 35.
1 — Algkeel: prantsuse.2 — EÜT L 200, lk 35; ELT eriväljaanne 17/01, lk 226.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 or set off at the latest 30 days after receipt of the invoice.’ addition, Deutsche Telekom offers invoicing services to other operators such as the claimant.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-306/06 osutavad avalikkusele või võrguoperaatoritele suunatud teenuseid. Deutsche Telekom osutab lisaks ka arvete esitamise teenuseid sellistele operaatoritele nagu hageja.
Since 1998, the two operators have been linked by an interconnection contract, according to which the parties invoice each other for services supplied in the context of that contract and on that basis calculate the sums due.
1998. aastast on kahe kõnealuse operaatori vahel vastastikuse sidumise leping, mille kohaselt esitavad pooled kõnealuse lepingu alusel osutatud teenuste eest vastastikku arved ning arvutavad selle alusel maksmisele kuuluvad summad.
The contract has been subject to a number of amendments.
Seda lepingut on korduvalt muudetud.
The most recent version, dated 26 June 2002, provides, with regard to late payment, in Article 17.5:
Lepingu viimane versioon, mis kannab kuupäeva 26. juuni 2002, näeb artiklis 17.5 maksmise hilinemise osas ette:
The claimant argues that the abovementioned provision of the invoicing and debt recovery contract should be applied in the context of the interconnection contract, so that the prevention or end of late payment and the obligation to pay interest for late payment depends, inter alia, on receipt or entry on the account of the amount invoiced.
Hagejaks olev äriühing on seisukohal, et arvete esitamise ja võlgade sissenõudmise lepingu eespool nimetatud sätet tuleb kohaldada vastastikuse sidumise lepingu raames, nii et maksmise hilinemise või viivitusintressi maksmise kohustuse ärahoidmine või lõppemine sõltub muude tingimuste kõrval arvel esitatud summa kättesaamisest või arvestuskande tegemisest.
Thus it took the view that it was entitled to claim interest for late payment from Deutsche Telekom for the sum outstanding after set-off inasmuch as, on the 30th day following receipt of the invoice, the total amount payable had not been credited to its account.
Samuti leiab ta, et tal on õigus nõuda Deutsche Telekomilt viivitusintressi maksmist pärast tasaarvestuse tegemist saadud jääksummalt juhul, kui 30. päeval pärast arve kättesaamist ei ole maksmisele kuuluvat summat täies ulatuses tema arvele üle kantud.
‘Payment shall be deemed to be late, so far as this is not already established by written demand, 30 days after it has become due and the invoice has been received.’
„Maksmine loetakse hilinenuks 30 päeva pärast arve esitamist ja kättesaamist, välja arvatud juhul, kui see on vastava teatamisega juba tuvastatud.”
In addition, during 2001 the parties concluded an invoicing and debt recovery agreement providing, in paragraph 8, that:
Lisaks sõlmisid pooled 2001. aastal arvete esitamise ja võlgade sissenõudmise lepingu, mille punkt 8 näeb ette:
The defendant, on the contrary, argues that the alleged agreement has not been implemented.
Kostja on vastupidisel seisukohal ning leiab, et sellist kokkulepet ei ole.
It submits that it has already paid the sums due under the interconnection contract by sending, in time, to its bank, orders for transfer which the bank received.
Ta väidab, et tasus maksmisele kuuluvad summad vastastikuse sidumise lepingu alusel, esitades tähtaegselt oma pangale maksekorraldused, mille viimane ka kätte sai.
‘At the middle and at the end of a calendar month the contracting partner may issue an invoice for the net remuneration, including value added tax, recognised by Deutsche Telekom as capable of being invoiced for services supplied by it to Deutsche Telekom … The amount of the invoice must be credited to the account identified in the invoice
„Lepingupartner võib kalendrikuu 15. päeval või viimasel päeval esitada Deutsche Telekomile arve talle osutatud teenuste eest summas, mis on Deutsche Telekomi poolt heaks kiidetud ning millele on lisatud
The courts at first instance and on appeal both excluded the transposition of the invoicing and debt recovery contract to the
Nii esimese astme kohus kui apellatsioonikohus leidsid, et arvete esitamise ja võlgade sissenõudmise lepingu üleviimine
Paragraph 270 of the BGB states as follows: interconnection contract.
BGB § 270 on sõnastatud järgmiselt: vastastikuse sidumise lepingusse on välistatud.
In those circumstances and in the absence of any stipulation in the interconnection contract as to the time from which interest for late payment starts to run where payment is made by transfer it is national law which applies.
Neil asjaoludel ja olukorras, kus vastastikuse sidumise lepingus puuduvad täpsustused aja kohta, millal viivitusintressi pangaülekandega maksmise korral arvestama hakatakse, kuulub kohaldamisele siseriiklik õigus.
‘(1) In case of doubt the obligor must transfer money at his own risk and his own expense to the obligee at the residence of the latter.
„(1) Kahtluse korral peab võlgnik raha omal riisikol ja kulul võlausaldaja asukohta toimetama.
(2) If the obligation came about in the commercial undertaking of the obligee, then, if the obligee has his business establishment in another place, the place of the commercial undertaking takes the place of the residence.
(2) Kui nõue on tekkinud võlausaldaja majandustegevuses, asendab juhul, kui võlausaldaja äriline tegevuskoht asub muus kohas, asukohta tegevuskoht.
‘(1) Where no place of performance has been specified or is evident from the circumstances, in particular from the nature of the obligation, performance must be made in the place where the obligor had his residence at the time when the obligation arose.
„(1) Kui soorituskohta ei ole määratud ja see ei tulene ka asjaoludest, iseäranis võlasuhte olemusest, peab sooritus toimuma kohas, kus oli võlasuhte tekkimise ajal võlgniku asukoht.
(3) If, as the result of a change in the obligee’s residence or business establishment occurring after the obligation arises, the costs or risk of transmission increase, the obligee must in the former case bear the extra costs and in the latter case the risk.
(3) Kui peale võlasuhte tekkimist toimunud võlausaldaja asukoha või tegevuskoha muutmisega suurenevad kättetoimetamise kulud või risk, peab võlausaldaja esimesel juhul kandma lisakulud, teisel juhul riski.
(2) If the obligation arose in the commercial undertaking of the obligor, the place of the commercial undertaking takes the place of the residence if the obligor maintained his commercial undertaking at another place.
(2) Kui kohustus on tekkinud võlgniku majandustegevuses, asendab juhul, kui võlgniku äriline tegevuskoht asub muus kohas, asukohta tegevuskoht.
(4) The provisions on the place of performance are unaffected.’
(4) Sätted puutumata.”
As interpreted in national caselaw and legal literature, it appears from those articles
Siseriiklikus kohtupraktikas ja õigusteoorias omandatud tähenduses tuleneb neist
(3) From the circumstance that the obligor has assumed the costs of shipping it may not be concluded that the place to which shipment is to be made is to be the place of performance.’
(3) Ainuüksi asjaolust, et võlgnik võttis üle saatekulud, ei saa tuletada, et koht, kuhu saatmine peab toimuma, peab olema soorituskoht.”
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-306/06
performance must be preceded by an event and a reasonable period of time for performance has been specified in such a way that it can be calculated, starting from the event, according to the calendar, that in the case of payment by transfer, as in the present case, performance is considered to be on time where (i) the transfer order is received by the debtor’s financial establishment before expiry of the period for payment, (ii) the debtor’s account is covered or enjoys a line of credit in a sufficient amount and (iii) the debtor’s financial establishment accepts the transfer order.
2) sooritusele peab eelnema teatud sündmus ja soorituse teostamiseks on määratud vastav tähtaeg, nii et alates nimetatud sündmuse toimumisest on võimalik tähtaeg arvestada kalendri järgi, paragrahvidest, et pangaülekandega maksmise korral, nagu käesoleval juhul, loetakse sooritus tähtaegselt tehtuks, kui (i) maksekorraldus on saabunud võlgniku krediidiasutusse enne tähtaja lõppu, (ii) võlgniku kontol on piisav summa või selle summa ulatuses krediit ja (iii) võlgniku krediidiasutus võtab maksekorralduse vastu.
In other words, it is not necessary for the sum physically to be credited to the creditor’s account for the payment to be made.
Teisiti öeldes ei ole makse sooritatuks lugemiseks vajalik, et summa oleks füüsiliselt võlausaldaja kontole krediteeritud.
the obligor seriously and definitively refuses performance,
3) võlgnik keeldub otsustavalt ja lõplikult oma kohustuse täitmisest,
Finally, as amended in order to implement Directive 2000/35, Paragraph 286 of the BGB provides:
Direktiivi 2000/35 ülevõtmisega muudetud kujul sätestab BGB § 286:
for special reasons, weighing the interests of both parties, the immediate commencement of default is justified.
4) kohene viivituses olijaks lugemine on õigustatud erandjuhtudel ja võttes arvesse mõlema poole huve.
‘(1) If the obligor, following a warning notice from the obligee that is made after performance is due, fails to perform, he is in default as a result of the warning notice.
„(1) Kui võlgnik ei täida oma kohustust võlausaldaja poolt pärast tähtaja lõppu esitatud meeldetuletuse peale, siis on ta meeldetuletuse alusel viivituses.
Bringing an action for performance and serving a demand for payment in summary debt proceedings for recovery of debt have the same effect as a warning notice.
Soorituse saamise eesmärgil hagi esitamine ja makseteatise esitamine loetakse meeldetuletusega samaväärseks.
(2) There is no need for a warning notice if
(2) Meeldetuletus ei ole vajalik, kui:
(3) The obligor of a claim for payment is in default at the latest if he does not perform within 30 days after the due date and receipt of an invoice or equivalent statement of payment; this applies to an obligor who is a consumer only if these consequences are specifically referred to in the invoice or statement of payment.
(3) Võlgnik on viivituses hiljemalt 30 päeva pärast tähtaja lõppu ja arve või samaväärse maksetaotluse esitamist, kui ta ei ole eelnevalt sooritust teinud; tarbijast võlgniku puhul kehtib see üksnes juhul, kui arvel või maksetaotluses on märgitud selle täpne tagajärg.
If the time at which the invoice or payment statement is received by the obligor is uncertain, an obligor who is not a consumer is in default at the latest 30 days after the due date and receipt of the consideration.
Kui arve või maksetaotluse kättesaamise kuupäev ei ole kindel, on võlgnik, kes ei ole tarbija, viivituses hiljemalt 30 päeva pärast tähtaja lõppu ja vastusoorituse saamist.
(4) The obligor is not in default for as long as performance is not made as the result of a circumstance for which he is not responsible’.
01051 TELECOM kindel, siis 30 päeva pärast kauba või teenuste kättesaamist või
if the date of the receipt of the invoice or the equivalent request for payment is uncertain, 30 days after the date of receipt of the goods or services; or
(4) Võlgnik ei ole viivituses, kui sooritust ei toimu asjaolude tõttu, mille eest ta ei vastuta.”
(iii) if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier than the goods or the services, 30 days after the receipt of the goods or services; or
Direktiiv 2000/35 hilinenud maksmise kohta, mis on sel kujul üle võetud, näeb muu hulgas artiklis 3 ette: iii) kui võlgnik saab arve või samaväärse maksetaotluse kätte enne kaupu või teenuseid, siis 30 päeva pärast kaupade või teenuste kättesaamist või [täpsustatud tõlge]
(iv) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 days after this latter date;
Liikmesriigid tagavad, et: a) punkti d kohast intressi tuleb maksta alates päevast, mis järgneb lepingus fikseeritud maksekuupäevale või maksetähtaja lõpule; iv) kui seaduse või lepinguga on ette nähtud heakskiitmise või kontrollimise kord, millega kinnitatakse kauba või teenuse vastavust lepingule ja kui võlgnik saab arve või samaväärse maksetaotluse kätte enne sellise heakskiitmise või kontrollimise kuupäeva või sel kuupäeval, siis 30 päeva pärast nimetatud toimingu kuupäeva; b) kui maksekuupäev või -tähtaeg ei ole lepingus kindlaks määratud, tuleb intressi hakata maksma automaatselt ilma, et selleks oleks vaja meeldetuletust: c) võlausaldajal on õigus saada hilinenud maksmise eest intressi, kuivõrd: i)
(i) he has fulfilled his contractual and legal obligations; and
30 päeva pärast kuupäeva, mil võlgnik sai kätte arve või samaväärse maksetaotluse või i) ii) kui arve või samaväärse maksetaotluse kättesaamise kuupäev ei ole ta on täitnud oma lepingulised ja juriidilised kohustused ja
(ii) he has not received the amount due on time, unless the debtor is not responsible for the delay;
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-306/06 ii) ta ei ole saanud makstavat summat õigel ajal, välja arvatud juhul, kui viivituse eest ei vastuta võlgnik; kohtu arvates, et makse, sh hilinenud makse, võib lugeda võlausaldaja jaoks tähtaegselt „kättesaaduks”, kui võlgnik on teinud kõik vajaliku, et makstav summa kantaks üle õigel ajal.
The referring court nevertheless recognises that the interpretation of the provision in question is not unequivocal.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tunnistab siiski, et asjaomase sätte tõlgendamine ei ole ühetaoline.
In particular, the use in the German, French and English versions of the terms ‘erhalten’, ‘reçu’ and ‘received’ respectively could indicate that, in order to avoid late payment within the meaning of Directive 2000/35, the amount must reach the creditor before expiry of the applicable period for payment.
Eelkõige võivad mõisted saksa, prantsuse ja inglise keeles vastavalt erhalten, reçu, received viidata sellele, et hilinenud maksmise vältimiseks direktiivi tähenduses peab summa laekuma võlausaldajale enne kohaldatava tähtaja lõppu.
The Landgericht Bonn upheld in part the action of 01051 Telecom, taking the view that Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, pursuant to which the creditor is entitled, in the event of late payment, to interest when he has not received the amounts invoiced on time, suggested that late receipt of the sum due should be taken as the triggering factor for interest for late payment, even if the order for payment had been executed in good time.
Landgericht Bonn rahuldas osaliselt äriühingu 01051 Telecomi hagi, leides, et direktiivi 2000/35 artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkt ii, mille kohaselt on võlausaldajal hilinenud maksmise korral õigus saada intressi, kui ta ei ole saanud nõutavat summat õigel ajal, viitab sellele, et juhul, kui ta ei ole makstavat summat õigel ajal kätte saanud, on viivitusintressi arvestamise alguseks asjaolu, et võlausaldaja ei ole makstavat summat õigel ajal saanud ja seda isegi juhul, kui maksekorraldus on tehtud tähtaegselt.
It is in those circumstances that the Oberlandesgericht Köln decided to stay proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Neil asjaoludel otsustas Oberlandesgericht Köln kohtuliku arutamise peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
On appeal, the Oberlandesgericht Köln, after noting that Directive 2000/35 could be relied on in order to fill lacunae in the interconnection contract on this point, took the view that Article 3(1)(c)(ii) of the Directive could also correspond to the majority view in German law that, in the event of payment by transfer, it is the late execution of the transfer order and not the late receipt of the sum which is important.
Apellatsiooniastmes märkis Oberlandesgericht Köln, et direktiivile 2000/35 saab antud juhul tugineda üksnes vastastikuse sidumise lepingu lünkade täitmiseks ning leidis, et direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkt ii võib olla ka kooskõlas Saksa õiguses ülekaaluka tõlgendusega, mille kohaselt on pangaülekandega maksmise korral oluline maksekorralduse hilinenud tegemine, mitte summa hilinenud kättesaamine.
The abovementioned article, in specifying that interest for late payment is not due where the debtor ‘is not responsible for the delay’, indicates, according to the referring court, that a payment, even late, may be regarded as ‘received’ on time by the creditor where the debtor has done what is necessary for the sum due to be transferred in good time.
Eespool nimetatud artikkel, mis täpsustab, et intressi ei maksta, kui võlgnik „viivituse eest ei vastuta”, näitab eelotsusetaotluse esitanud
01051 TELECOM in accordance with the Court’s established caselaw, a directive cannot, of itself, create rights and obligations in the context of their
01051 TELECOM nendevahelistes suhetes õigusi ja panna kohustusi.
In its judgment in QDQ Média, the Court had occasion to recall that principle in reply to a question referred for a preliminary ruling which also related to the interpretation of Directive 2000/35.
4Euroopa Kohus meenutas seda põhimõtet QDQ Media kohtuotsuses 5 vastu- millal võlgnik teeb tema kontol piisavate vahendite või vastava summa ulatuses krediidilimiidi olemasolu korral panga poolt vastuvõetud maksekorralduse?” sena eelotsuse küsimusele, mis puudutas samuti direktiivi 2000/35 tõlgendamist.
Before analysing the substance, it is appropriate to examine whether the question referred for a preliminary ruling is admissible.
Enne sisulise analüüsi juurde tulemist tuleb kõigepealt uurida eelotsuse küsimuse vastuvõetavust.
Nevertheless, by virtue of the principle of interpretation in conformity with the requirements of Community law and the obligation of genuine cooperation as set out in Article 10 EC, the Court has consistently pointed out that a national court called upon to interpret national law is bound to interpret it, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive. 6
Sellega seoses märkis Euroopa Kohus kindlalt, et vastavalt EÜ artiklis 10 sätestatud kooskõlalise tõlgendamise ja lojaalse koostöö põhimõtetele on siseriiklik kohus, kellel palutakse tõlgendada siseriiklikku õigust, kohustatud seda tegema võimalikult suures ulatuses asjakohase direktiivi sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada direktiiviga sätestatud eesmärk. 6
Such an obligation cannot be called into question in the main proceedings by the fact that the period for transposition of Directive 2000/35 had not yet expired at the material time.
Kuigi esitatud eelotsuse küsimuse vastuvõetavus ei paista poolte märkuste põhjal vaieldav, väärib see siiski sügavamat uurimist.
Although the relevance of the question referred for a preliminary ruling does not appear to be the subject of debate in the parties’ observations, this merits some amplification.
Sellist kohustust ei sea põhikohtuasjas kahtluse alla asjaolu, et direktiivi 2000/35 ülevõtmise tähtaeg ei olnud asjaolude ilmnemise ajal veel lõppenud.
4 — See, inter alia, Case 152/84 Marshall [1986] ECR 723; Case C-106/89 Marleasing [1990] ECR I-4135; and Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835.
4 — Vt eelkõige 26. veebruari 1986. aasta otsus kohtuasjas 152/84: Marshall (EKL 1986, lk 723); 13. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-106/89: Marleasing (EKL 1990, lk I-4135) ja 5. oktoobri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-397/01–C-403/01 : Pfeiffer jt (EKL 2004, lk I-8835).
5 — Case C-235/03 QDQ Média [2005] ECR I-1937.
5 — 10. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-235/03 (EKL 2005, lk I-1937).
6 — Case 14/83 von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, paragraph 26; Marleasing, paragraph 8; Pfeiffer and Others, paragraph 113; and Case C-212/04 Adeneler and Others [2006] ECR I-6057, paragraph 108.
6 — 10. aprilli 1984. aasta otsus kohtuasjas 14/83: von Colson ja Kamann (EKL 1984, lk 1891, punkt 26); eespool viidatud kohtuotsus Marleasing, punkt 8; eespool viidatud kohtuotsus Pfeiffer jt, punkt 113, ja 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-212/04: Adeneler jt (EKL 2006, lk I-6057, punkt 108).
Since this is a dispute between individuals, account must be taken of the fact that,
Eraõiguslike isikute vaheliste vaidluste osas tuleb võtta arvesse asjaolu, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale ei saa direktiivi kui sellisega anda isikutele
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-306/06 direktiiv 2000/35 üle ennetavalt.
In those circumstances, the Court considers: basis of the second paragraph of Article 10 EC and Article 249 EC, that, during the period laid down for its implementation, the Member States to which a directive is addressed must refrain from adopting measures liable seriously to compromise the achievement of the result prescribed.
Alates Inter-Environnement Wallonie kohtuotsusest 7on Euroopa Kohus EÜ ar- tikli 10 teise lõigu ja EÜ artikli 249 alusel leidnud, et ülevõtmise tähtaja jooksul peavad adressaatideks olevad liikmesriigid hoiduma selliste sätete vastuvõtmisest, mis võiksid tõsiselt kahjustada direktiivis ette nähtud tulemuse saavutamist.