natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, RTP benefited from an ad hoc advantage, consisting of the exemption from payment of registration charges and fees relating to its transformation into a public limited company.
Esiteks sai RTP sihtotstarbelise soodustuse, mis seisnes selleks, et aktsiaseltsiks ümberkujundamisel vabastati ta sellega seonduvate registreerimistasude ja -lõivude tasumise kohustusest.
Second, RTP benefited from a permanent advantage, consisting of an unlimited exemption from payment to all authorities of any charges and fees in respect of any act of inscription, registration or annotation.
Teiseks sai RTP püsiva soodustuse, mis seisneb selles, et ta on kõikides ametiasutustes piiranguteta vabastatud kõigi sissekande-, registreerimis- ja annoteerimisdokumentidega seonduvate maksude ja lõivude tasumisest.
It is appropriate, first, to examine the ad hoc advantage from which, according to the applicant, RTP benefited.
Kõigepealt tuleb uurida sihtotstarbelist soodustust, mille RTP sai hageja sõnade kohaselt.
That advantage, in fact, comprises two parts: first, RTP was exempted from the usual requirement of a notarial deed and, accordingly, from the notarial fees (also referred to as ‘notarial charges’) connected thereto; second, it was exempted from the registration charges and the costs linked to its publication, since the registration formalities relating to RTP’s transformation into a public limited company occurred automatically and compliance with the publication formalities was, according to the Commission, rendered unnecessary by the publication of Law No 21/92 in the Diário da República (paragraph 36 above).
Kõnealune soodustus hõlmab tegelikult kaht komponenti: esiteks võimaldati RTP-l teha tehing ilma tavaliselt nõutava notariaalse aktita, seega selle eest notarile maksmata (kasutatud ka nimetust „notaritasu”). Teiseks vabastati RTP tehinguga seotud registreerimis- ja avaldamistasudest, kuna aktsiaseltsiks ümberkujundamisega seotud registreerimistoimingud viidi läbi automaatselt, ning avaldamisnõue oli komisjoni arvates tarbetu, sest seadus nr 21/92 oli Diário da República’s avaldatud (eespool punkt 36).
In the contested decision, the Commission contended, in relation to those two parts of the ad hoc advantage, that Article 11(1) of Law No 21/92, pursuant to which RTP was exempted from payment of notarial and registration charges, did not confer a specific advantage on RTP.
Seonduvalt sihtotstarbelise soodustuse kahe komponendiga väidab komisjon vaidlustatud otsuses, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõige 1, mille alusel RTP vabastati notari- ja registreerimistasude maksmisest, ei anna RTP-le siiski erisoodustust.
That text merely reaffirms the applicability to the specific case of RTP of Lei no 84/88 transformação das empresas públicas em sociedades anónimas of 20 July 1988 (Portuguese Law No 84/88 on the transformation of public undertakings into public limited companies) (Diário da República I, Series I, No 166, of 20 July 1988; ‘Law No 84/88’), under which public undertakings can be transformed into public limited companies by a decree-law which is to constitute the act approving the statutes of the limited company and is to be treated as a sufficient document for all registration requirements (recital 127 of the contested decision).
Kõnealune tekst üksnes kinnitab 20. juuli 1988. aasta Lei no 84/88 transformação das empresas públicas em sociedades anónimas (Portugali seadus nr 84/88 riigiettevõtete aktsiaseltsideks ümberkujundamise kohta) kohaldamist (Diário da República I, I seeria, nr 166, 20.7.1988; edaspidi „seadus nr 84/88”) konkreetselt RTP suhtes, kuna nimetatud seadus näeb ette, et riiklikke ettevõtteid võib aktsiaseltsideks ümber kujundada dekreetseadusega, millega ühtlasi kiidetakse heaks aktsiaseltsi põhikiri ja mis on ka piisav dokument kõikide registreerimisnõuete jaoks (vaidlustatud otsuse põhjendus 127).
The different treatment for public undertakings whose legal status is changed for the purpose of transforming them into public limited companies arises from the internal logic of the system and does not confer on them a specific advantage to the extent that relevant chargeable events do not exist (recital 128 of the contested decision).
Riiklike ettevõtete erinev kohtlemine nende õigusliku seisundi muutmisel aktsiaseltsiks tuleneb süsteemi sisemisest loogikast ega anna neile erisoodustust, nii et asjaolusid, millest lähtudes tekiks tasu maksmise kohustus, ei eksisteeri (vaidlustatud otsuse põhjendus 128).
Before going on to examine those reasons stated by the Commission, it is appropriate to cite the relevant passages of the Portuguese legislation.
Enne komisjoni esitatud põhjenduste uurimist tuleks tsiteerida asjassepuutuvaid artikleid Portugali õigusnormides:
Article 1 of Law No 84/88 states:
Seaduse nr 84/88 artikkel 1 sätestab:
‘Public undertakings … can be transformed by decree-law into public limited companies with public capital or a majority of public capital, in accordance with the terms of the Constitution and of this Law.’
„Riigiettevõtteid […] saab dekreetseadusega kujundada ümber aktsiaseltsideks, mille kapital kuulub kas täielikult või ülekaalukas osas riigile, kooskõlas põhiseaduse ja käesoleva seaduse sätetega.”
Article 3(3) of Law No 84/88 states that ‘the [decree-law effecting that transformation] constitutes a sufficient document for all registration requirements’.
Seaduse nr 84/88 artikli 3 lõige 3 sätestab, et „[ümberkujundamist käsitlev dekreetseadus] on piisav dokument kõigi vajalike registreerimistoimingute jaoks.”
Article 11(1) and (2) of Law No 21/92 states:
Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
The statutes of RTP, SA, annexed to this Law are hereby approved; they do not need to be transformed into a deed, but shall be automatically registered, free of duties and expenses, on the basis of their publication in the Diário da República.
Käesolevaga kiidetakse heaks aktsiaselts RTP põhikiri, mis on toodud ära käesoleva seaduse lisas ning mida pole vaja kinnitada notariaalaktiga, kuna põhikirjaga seonduvad registreerimistoimingud tuleb läbi viia automaatselt, tuginedes Diário da República’le, kus see avaldatakse, ja ilma maksude ja lõivude tasumise kohustuseta.
All acts of inscription, registration or annotation before all registration departments, all authorities and all public bodies, in particular the national register of legal persons, the register of mortgages and the vehicle registration department shall be carried out on the basis of a simple request signed by two members of the undertaking’s Board of Administration and shall be free of any charges and fees.’
Kõik registrisse kandmise, registreerimis- ja annoteerimistoimingud kõigis arhiveerimisasutustes ning ametiasutustes ja riigiorganites, eelkõige riigi juriidiliste isikute registris, kinnistusregistris hüpoteeke puudutavas osas ja autoregistris, viiakse läbi äriühingu kahe juhatuse liikme allkirjastatud avalduse alusel ning need toimingud on vabastatud kõigi maksude ja lõivude tasumise kohustusest.”
First, it is apparent both from the title of Law No 84/88 (see paragraph 52 above) and from Article 1 thereof (see paragraph 54 above) that that law does not introduce a general measure, applicable to all economic operators.
Kõigepealt nähtub nii seaduse nr 84/88 pealkirjast (vt eespool punkt 52) kui ka selle artiklist 1 (vt eespool punkt 54), et nimetatud seadusega ei kehtestata üldist meedet, mis on kohaldatav kõikide ettevõtjate suhtes.
It only applies to transformations of public undertakings into public limited companies.
Kõnealune seadus kuulub kohaldamisele üksnes riigiettevõtete aktsiaseltsiks ümberkujundamise juhtude suhtes.
Private undertakings are, consequently, excluded from benefiting thereunder.
Seega ei kuulu see kohaldamisele eraõiguslike ettevõtjate suhtes.
Moreover, the applicant specifically claims in its application that a private undertaking governed by market rules does not benefit from the tax exemptions from which RTP benefited when it changes its legal form.
Lisaks on hageja hagiavalduses konkreetselt märkinud, et registreerimistasudest vabastamine, mida kohaldati RTP-le, ei kehti turukorraldusele alluva eraõigusliku ettevõtja suhtes, kui ta muudaks oma õiguslikku seisundit.
Although the Commission recognises in recital 125 of the contested decision that it is for it ‘to assess whether the measure … applied specifically to RTP (and alternatively, to only public companies) and not to private companies’, it does not deal with that issue in the rest of the contested decision, at least with regard to the ad hoc advantage.
Mis puudutab komisjoni, siis kuigi ta on vaidlustatud otsuse põhjenduses 125 nentinud, et tal tuleb „hinnata, kas see meede […] rakendus ainult RTP (ja teise võimalusena ainult riigiettevõtete) ja mitte eraettevõtete suhtes”, ei ole ta vaidlustatud otsuses järgnevalt selle kohta midagi öelnud vähemalt sihtotstarbelist soodustust puudutavas osas.
Thus, recitals 126 to 129 of the contested decision in no way challenge the claim made in paragraph 57 above to the effect that the provisions of Law No 84/88 are applicable specifically to public undertakings.
Seega ei sea vaidlustatud otsuse põhjendused 126–129 kuidagi kahtluse alla eespool punktis 57 tehtud järeldust, mille kohaselt kuuluvad seaduse nr 84/88 sätted kohaldamisele üksnes riigiettevõtetele.
Recital 126 of the contested decision states that RTP does not enjoy a general exemption from registration charges.
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 126 on öeldud, et RTP ei ole üldiselt vabastatud kõikidest registreerimistasudest.
However, this does not alter the fact that even if that exemption is not general, it is granted by Law No 84/88 solely to public undertakings and not to all operators.
Siiski ei sea see kahtluse alla asjaolu, et kõnealune vabastus – isegi kui see pole üldine – on seadusega nr 84/88 ette nähtud vaid riigiettevõtetele, mitte kõigile ettevõtjatele.
With regard to recital 127 of the contested decision, although it states that Article 11 of Law No 21/92 merely confirms that Law No 84/88 applies to RTP and, thus, that Law No 21/92 does not confer on it a specific advantage, but only applies the general scheme of Law No 84/88, the fact remains, once again, that that scheme is ‘general’ solely in respect of public undertakings.
Mis puudutab vaidlustatud otsuse põhjendust 127, siis kuigi selles on öeldud, et seaduse nr 21/92 artikkel 11 üksnes kinnitab seaduse 84/88 rakendatavust RTP-le – ning seega ei anna seadus nr 21/92 RTP-le erisoodustust, vaid sellega üksnes kohaldatakse tema suhtes seadusega nr 84/88 ettenähtud üldkorda –, on sellegipoolest tõsi, et kõnealune kord on „üldine” üksnes riiklike ettevõtete osas.
It does not apply to other economic operators.
See ei kuulu kohaldamisele teiste ettevõtjate suhtes.
Thus, there really is a specific advantage conferred on certain undertakings within the meaning of the rules applicable to State aid.
Seega on siinjuures riigiabi valdkonnas kohaldatavate eeskirjade mõttes tegemist soodustusega, mida antakse teatud kindlatele ettevõtjatele.
In recital 128 of the contested decision, the Commission contends, however, that ‘the different treatment for public undertakings when transforming their legal status into a public limited company arises from the internal logic of the system and does not confer on them a specific advantage since relevant chargeable events do not exist’.
Komisjon on vaidlustatud otsuse põhjenduses 128 siiski väitnud, et „[r]iiklike ettevõtete erinev kohtlemine nende õigusliku olemuse muutmisel aktsiaseltsiks tuleneb süsteemi sisemisest loogikast ning ei anna neile erisoodustust, kuna ei eksisteeri asjakohaseid maksustatavaid teokoosseise.”
It is true that a State measure which, despite conferring an advantage on a specific category of economic operators, instead of derogating from the normal application of the system becomes a part of it, constituting, in so doing, a measure inherent to that system, does not fall within the definition of a selective measure. Moreover, this is also the case where the differences of treatment arising from that measure can be justified by the nature or the logic of the system (see the Opinion of Advocate General Tizzano in Case C-172/03 Heiser [2005] ECR I-1627, I-1631, point 47, Opinion of Advocate General Jacobs in Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, I-2103, point 130, and Opinion of Advocate General Léger in Case C-159/01 Netherlands v Commission [2004] ECR I-4461, I-4463, points 36 and 37; Case T-55/99 CETM v Commission [2000] ECR II-3207, paragraph 52 and the caselaw cited; and Case T-308/00 Salzgitter v Commission [2004] ECR I-1933, paragraph 42 and the caselaw cited).
Tõsi, riigi tasandil võetud meetme puhul ei ole selektiivsuse tingimus täidetud juhul, kui meede annab teatud ettevõtjakategooriale küll soodustuse, kuid ei kaldu kõrvale süsteemi tavapärasest kohaldamisest, vaid – vastupidi – on selle osa ning kujutab endast seeläbi olemuslikult kõnesolevasse süsteemi kuuluvat meedet, või ka juhul, kui meetmega seonduvate kohtlemiserinevuste põhjenduseks võib tuua kõnealuse süsteemi laadi või ülesehituse (vt kohtujurist A. Tizzano ettepanek kohtuasjas C-172/03: Heiser, milles Euroopa Kohus tegi otsuse 3. märtsil 2005, EKL 2005, lk I-1627 ja I-1631, punkt 47; kohtujurist F. G. Jacobsi ettepanek kohtuasjas C-379/98: PreussenElektra, milles Euroopa Kohus tegi otsuse 13. märtsil 2001, EKL 2001, lk I-2099 ja I-2103, punkt 130, ja kohtujurist P. Léger’ ettepanek kohtuasjas C-159/01: Madalmaad vs. komisjon, milles Euroopa Kohus tegi otsuse 29. aprillil 2004, EKL 2004, lk I-4461 ja I-4463, punktid 36 ja 37; Esimese Astme Kohtu 29. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas T-55/99: CETM vs. komisjon, EKL 2000, lk II-3207, punkt 52 ja viidatud kohtupraktika; Esimese Astme Kohtu 1. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-308/00: Salzgitter vs. komisjon, EKL 2004, lk I-1933, punkt 42 ja viidatud kohtupraktika).
Nevertheless, in order to be able to find, in that event, that the exemption from notarial charges — the first part of the ad hoc advantage — did not constitute State aid, but was justified by the nature and the general logic of the system of which it was a part, it was not sufficient to find, as the Commission did, that the recourse to legislation for the purpose of transforming public undertakings into public limited companies meant that the chargeable event for the notarial charges did not occur.
Siiski ei piisa selleks, et oleks võimalik järeldada, et notaritasust vabastamine, st sihtotstarbelise toetuse esimene komponent, ei kujuta endast riigiabi, vaid on põhjendatud selle süsteemi laadi ja üldise ülesehitusega, mille osaks ta on, (komisjonipoolsest) nentimisest, et kuna riigiettevõtete ümberkujundamine aktsiaseltsideks toimub seadusega, puudub alus notaritasu maksmiseks.
Such a finding was, essentially, a statement of evidence.
Sellise konstateeringuga tegelikult vaid nenditakse ilmselget fakti.
The question for the Commission to examine was whether it was compatible with the logic of the Portuguese legal system for the transformation of public undertakings into public limited companies to occur by legislation, or whether the recourse to legislation for such operations constituted a derogation which, in view of the consequences which resulted therefrom (rendering a notarial deed unnecessary with the result that no charges were incurred in respect thereof), was intended to confer an advantage on public undertakings in relation to other undertakings.
Komisjon pidi uurima küsimust, kas Portugali õigussüsteemi loogikaga on kooskõlas see, et riigiettevõtete ümberkujundamine aktsiaseltsideks toimub seadusega, või on sellistel juhtudel seaduse kasutamise näol tegemist erandiga, mille eesmärk on tegelikult – arvestades selle tagajärgi (vajaduse puudumine notariaalakti järele, seega seonduva tasu maksmise kohustuse puudumine) – anda riiklikele ettevõtjatele soodustus võrreldes muude ettevõtjatega.
The Court of First Instance finds, therefore, that the Commission — since it did not examine whether, despite its selective nature, the exemption from notarial charges did not constitute State aid on the ground that the recourse to a legislative instrument which entailed that exemption was not chosen with the aim of enabling public undertakings to escape those charges, but was merely part of the logic of the
Esimese Astme Kohus leiab, et kuna komisjon ei uurinud, kas notaritasust vabastamine ei kujuta endast selle erijoontele vaatamata riigiabi põhjusel, et õigustloovat akti – millel kõnealune vabastus rajanes – ei kasutatud mitte eesmärgiga vabastada riigiettevõtteid kulutustest, vaid lihtsalt põhjusel, et see kuulub Portugali
Portuguese legal system — failed to state grounds in law for its finding to the effect that the exemption from notarial charges did not constitute State aid.
KOMISJON õigussüsteemi loogikasse, siis ei ole ta õiguslikult põhjendanud oma järeldust, mille kohaselt notaritasust vabastamine ei kujuta endast riigiabi.
As regards the second aspect of the ad hoc advantage — in other words, the exemption from the registration charges and the costs of publication relating to RTP’s transformation into a public limited company — the Court notes that the Commission stated in recital 129 of the contested decision that the same reasoning as that put forward in recital 128 of that decision is to apply.
Mis puudutab sihtotstarbelise soodustuse teist komponenti, st vabastust regist-reerimis- ja avaldamistasudest, mis seonduvad RTP ümberkujundamisega aktsiaseltsiks, siis märgib Esimese Astme Kohus, et komisjon on vaidlustatud otsuse põhjenduses 129 öelnud, et lähtuda tuleb samast arutluskäigust mis nimetatud otsuse põhjenduses 128.
The Commission adds, essentially, that, in view of the fact that Law No 21/92 (which includes RTP’s statutes in an annex) was published in the Diário da República, it would have been superfluous to impose on RTP the publication requirements of the general law.
Ta lisab sisuliselt, et kuna seadus nr 21/92 (mille lisas on ära toodud RTP põhikiri) avaldati Diário da República’s, oleks liigne panna RTP-le tavaliselt kohaldatavate õigusnormidega kehtestatud avaldamiskohustus.
The publication in the Diário da República produced the same effects as registration.
Diário da República’s avaldamine on samaväärne registreerimisega.
Even if those assertions, concerning the effects of publication in the Diário da República, are correct — which is, moreover, doubtful since the wording of the Portuguese law (cited in paragraph 55 above) suggests, on the contrary, that registration formalities continue to be necessary even though RTP’s transformation into a public limited company was brought about by a legislative act — nevertheless, the question remains, there again, whether it is consistent with the logic of the Portuguese legal system for RTP’s transformation into a public limited company to occur not in the normal way laid down for private companies, in other words, by a notarial deed (with all the consequences that entails under the general law concerning registration requirements and publication), but by legislation.
Isegi kui lähtuda eeldusest, et väited, mis puudutavad Diário da República’s avaldamise tagajärgi, on õiged – mis on siiski kaheldav, kuna Portugali õigusakti tekstist (viidatud eespool punkt 55) tuleneb vastupidi, et registreerimisformaalsused on vajalikud, kuigi RTP ümberkujundamine aktsiaseltsiks toimus õigusaktiga –, on küsimus siiski selles, kas Portugali õigussüsteemi loogikaga oli kooskõlas see, et RTP ümberkujundamine aktsiaseltsiks ei toimunud mitte tavapäraselt eraettevõtetele ettenähtud viisil, st notariaalaktiga (koos kõigi tavaliselt kohaldatavate õigusnormidega ettenähtud tagajärgedega registreerimisformaalsuste ja avaldamisnõuete osas), vaid seadusega.
As the Commission did not reply to that question in the contested decision, it is necessary to find that, as with the exemption from notarial charges, that institution has failed to prove to the requisite legal standard that, in respect of the exemption from registration and publication charges connected with RTP’s transformation into a public limited company, that exemption did not confer on RTP a specific advantage and that, accordingly, it did not constitute State aid.
Kuna komisjon ei ole vaidlustatud otsuses sellele küsimusele vastanud, tuleb – nagu ka notaritasust vabastamise osas – järeldada, et kõnealune institutsioon ei ole RTP aktsiaseltsiks ümberkujundamisega seonduvate registreerimis- ja avaldamistasudest vabastamise osas õiguslikult piisavalt põhjendanud, et kõnealused vabastused ei andnud RTP-le erisoodustust ega kujuta endast seega riigiabi.
The Commission counters by stating, in its defence, that Article 11(2) of Law No 21/92 (see paragraph 56 above) merely confirms the applicability to RTP of a provision of general application, Article 1 of Decreto-Lei no 404/90 of 21 December 1990 (Portuguese Decree-Law No 404/90) (Diário da República I, Series I, No 293, of 21 December 1990; ‘Decree-Law No 404/90’) approving the system exempting from transfer tax (‘regime de isenção de sisa’) undertakings that carried out acts of cooperation or concentration (see, also, recital 130 of the contested decision).
Komisjon väidab kostja vastuses, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõige 2 (vt eespool punkt 56) üksnes kinnitas, et RTP suhtes rakendati üldsätet, st 21. detsembri 1990. aasta Decreto-Lei no 404/90 (Portugali dekreetseadus nr 404/90, Diário da República I, I seeria, nr 293, 21.12.1990; edaspidi „dekreetseadus nr 404/90”) artiklit 1, millega kiideti heaks kord, millega ettevõtjad, kes on kasutanud koostöö- või koondumisvõimalust, vabastatakse võõrandamismaksudest („regime de isenção de sisa”; vt ka vaidlustatud otsuse põhjendus 130).
Moreover, the Commission disputes that the exemption accorded by Article 11(2) of Law No 21/92 is ‘general’ in the sense of permanent in time.
Lisaks vaidlustab komisjon selle, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 2 ettenähtud vabastuse näol on tegemist „üldise”, st ajalises mõttes püsiva vabastusega.
The Commission contends that, on several occasions, RTP paid notarial and registration charges related to changes in the company after its transformation into a public limited company (see, also, recital 126 of the contested decision).
Ta väidab, et RTP on mitmeid kordi maksnud notari- ja registreerimistasusid seoses ettevõttes toimunud muutustega pärast selle ümberkujundamist aktsiaseltsiks (vt ka vaidlustatud otsuse põhjendus 126).
The Court notes that the Commission’s argument consists, essentially, of the contention that Article 11(2) of Law No 21/92 is merely the application to a specific case of a general rule and that the requirement imposed by Article 87(1) EC that the aid should relate to a specific undertaking in order for it to be classified as State aid is thus not fulfilled in this case.
Esimese Astme Kohus märgib, et komisjon väidab põhiliselt seda, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 puhul on tegemist üksnes üldnormi kohaldamise konkreetse erijuhtumiga ning et seega ei ole käesoleval juhul täidetud EÜ artikli 87 lõikes 1 riigiabina kvalifitseerimiseks nõutav tingimus, mille kohaselt abi peab olema seotud konkreetse ettevõtjaga.
That argument of the Commission is not convincing, in the light of the wording of Decree-Law No 404/90, Articles 1 and 2 of which state:
See komisjoni argument ei ole veenev, kui tugineda dekreetseaduse nr 404/90 artiklitele 1 ja 2, mille sõnastus on järgmine:
‘Article 1
„Esimene artikkel
It is possible to grant to undertakings that, up to 31 December 1993, carry out acts of cooperation or concentration, an exemption from transfer tax on the transfer of fixed assets necessary for that concentration or that cooperation as well as emoluments and other statutory charges payable in the context of the performance of those acts.
Ettevõtjatel, kelle puhul viidi koostöö või koondumine läbi enne 31. detsembrit 1993, võidakse vabastada selle koostöö või koondumise jaoks vajalik põhivara võõrandamismaksudest ning ka nende toimingute täitmise eest tasumisele kuuluvatest maksudest ja lõivudest.