natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 the contested provisions as an expression of the Council’s wish to deal with the question of the designation of safe countries, albeit following a simplified procedure, by way of legislation, one has to wonder whether it is lawful to have recourse to a secondary legal basis in order to adopt legislative measures.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-133/06 endale jätmist, tuleb tõdeda, et selle kohta ei ole esitatud ühtegi põhjendust. Vaidlusaluse direktiivi üheksateistkümnendas ja kahekümne neljandas põhjenduses ei püüta sellist pädevuse endale jätmist mingil viisil õigustada, vaid seal esitatakse, nagu ma olen juba rõhutanud, 22põhjused parlamendiga konsulteerimiseks nimekirjade vastuvõtmise ja neisse muudatuste tegemise otstarbel.
a clear failure to provide any justification.
täidesaatvasse valdkonda.
Recitals 19 and 24 in the preamble to the contested directive are not conducive in any way to justifying such a reservation, but on the contrary, as I stated above, 22give grounds for consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists and the amendments to be made to them.
Kui oletada, et vaidlusaluseid sätteid tuleb tõepoolest analüüsida sellest vaatepunktist, et need väljendavad nõukogu tahet lahendada turvaliste riikide määratlemise küsimuse seadusandlikul teel, ehkki lihtsustatud korras, siis tuleb uurida tuletatud õiguslike aluste kasutamise õiguspärasust seadusandlike meetmete võtmisel.
The question of the legality of secondary legal bases
Tuletatud õiguslike aluste õiguspärasuse küsimus
Is it possible to adopt legislative measures on a legal basis which is provided for, not in the original legislation, but in secondary legislation, following a procedure laid down by the latter which is simplified in relation to that provided for by the former?
Kas on võimalik võtta vastu õigusakte, lähtudes tuletatud õiguslikust alusest, mis ei ole ette nähtud esmases õiguses, vaid teiseses õiguses, järgides selles kehtestatud menetlust, mis on esmases õiguses ettenähtuga võrreldes lihtsustatud?
That is the fundamental legal issue in this case.
See on käesoleva kohtuasja põhiline õiguslik probleem.
The issue is none other than that of the permissibility, under the Community institutional system, of delegations of legislative power.
Küsimust tuletatud õigusliku aluse kasutamise õiguspärasusest seadusandlikus tegevuses on Euroopa Kohtu ees juba tõstatatud.
It could, indeed, still be contended that even if the naming of safe countries does fall under the heading of executive matters, the Council had no intention, by the contested provisions, of reserving to itself implementing power.
Võimalik on ka väita — oletades, et konkreetsete turvaliste riikide määratlemine kuulub rakendusmeetmete valdkonda —, et nõukogul ei olnud vaidlustatud sätetega mingit kavatsust jätta rakendusvolitused endale.
On the contrary, it wished to raise that matter qua legislator in order to deal with it under a simplified procedure founded on a secondary legal basis.
Vastupidi, ta tahtis tõstatada selle küsimuse seadusandjana, et lahendada see lihtsustatud menetluse korras, lähtudes tuletatud õiguslikust alusest.
While some national legal systems acknowledge the possibility that the legislature may encroach upon the executive sphere, others, conversely, grant to the executive power an exclusive and protected sphere of competence, just as they ensure that the law has its own sphere.
On teada, et kui teatud siseriiklikud õiguskorrad tunnustavad seadusandja võimalust sekkuda täidesaatvasse valdkonda, siis teised vastupidi annavad täidesaatvale võimule kaitstud ainupädevuse vastavas valdkonnas, nagu ka seadusele tagatakse konkreetne valdkond.
The Community institutional system does not in principle prohibit the legislature from going beyond regulation of the basic elements of a matter and adopting provisions that are executive in nature.
Ühenduse institutsionaalne kord ei keela iseenesest, et seadusandja läheb reguleeritava ala oluliste sätete kehtestamisest kaugemale ja võtab vastu rakendusliku iseloomuga sätteid.
However, it is again not necessary to comment here on whether it is permissible under Community law for the legislature to encroach on executive matters. Even if it were necessary to analyse
Siiski ei ole vaja siin võtta seisukohta, kas ühenduse õigus lubab seadusandja tungimist
The legality of recourse to a secondary legal basis in order to carry out a legislative activity has already been brought
23 — Vt 13. detsembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-93/00: parlament vs. nõukogu (EKL 2001, lk I-10119).
22 — See above, point 19 of this Opinion.
22 — Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 19.
26 As we see, the issue remains open.
26 Nagu näha, on küsimus endiselt lahtine.
Some national legal systems sanction the possibility of delegating legislative power.
Teatud siseriiklikud õiguskorrad luba -vad seadusandliku võimu delegeerimist.
Such is, for example, the case of France with Article 38 of the Constitution of 4 October 1958 27or of Italy with Article 76 of the Constitution of 27 December 1947.
Selli- sed riigid on näiteks Prantsusmaa ja selle 4. oktoobri 1958. aasta konstitutsiooni artik- kel 38 27või Itaalia ja selle 27. detsembri 1947. aasta konstitutsiooni artikkel 76.
It must, however, be emphasised that very often such delegation can relate only to certain legislative matters, as is illustrated by Article 82 of the Spanish Constitution of 27 December 1978 or Articles 164 and 165 of the Portuguese Constitution of 2 April 1976.
Tuleb siiski rõhutada, et sageli võivad sellised delegeerimised puudutada vaid teatud seadusandlikke küsimusi, mille heaks näiteks on Hispaania 27. detsembri 1978. aasta konstitutsiooni artikkel 82 või Portugali 2. aprilli 1976. aasta konstitutsiooni artiklid 164 ja 165.
It must therefore be ascertained whether Community law authorises by implication, or at least does not preclude, the Community legislature from introducing, in an act which
Selle alusel võttis nõukogu vastu määruse, mille parlament vaidlustas, tuues põhjenduseks tuletatud õigusliku aluse õigusvastasuse, mis võimaldas võtta vastu lihtsustatud otsustamismenetlusega — mis ei näe ette konsulteerimist Euroopa Parlamendiga — akti, mis ei ole rakendusmeede, vaid ühise põllumajanduspoliitika valdkonda kuuluv õigusakt, eirates nii EÜ artiklit 37.
Council on the basis of Article 43 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 37 EC), provided in Article 19 thereof for the adoption by the Council by a qualified majority, on a proposal from the Commission, of the general rules for a beef-labelling system to apply as from 1 January 2000.
Euroopa Kohus leidis, et vaidlustatud määrus ei sisaldanud veiseliha ja veiselihatoodete kohustusliku märgistamise süsteemi üldiseid eeskirju, vaid selle eesmärgiks oli pikendada vabatahtliku märgistamise süsteemi kehtivust 31. detsembrist 1999, ning järeldas, et see ei kuulu alusmäärusega antud volitustesse ja et tegelikult püütakse muuta alusmäärust.
On that basis, the Council had adopted a regulation, which was challenged by the Parliament on the ground of the illegality of the secondary legal basis; this the Council claimed, permitted the adoption, by means of a simplified decision-making procedure which did not provide for consultation of the European Parliament, not of an implementing measure, but of a legislative act within the context of the common agricultural policy, ignoring Article 37 EC.
Kohus otsustas, et alusmääruse muutmine on „võimalik üksnes sellisele õiguslikule alusele tuginedes, mis on võrdne alusega, millele tuginedes see määrus vastu võeti, st asutamislepingu alusel ja viimases ettenähtud otsustamismenetlust järgides”.
Pointing out that the contested regulation did not contain general rules for a compulsory beef-labelling system but aimed to prolong the optional labelling system beyond 31 December 1999, the Court concluded that this was not covered by the powers conferred by the basic regulation and that the regulation sought in fact to amend that basic regulation.
25Selle tulemusena otsustas kohus pädevuste ja menetluste paralleelsuse rikkumise tõttu määruse tühistada, ilma et oleks „vaja lahendada küsimust, kas nõukogu võib institutsioonide pädevust reguleerivaid asutamislepingu sätteid rikkumata omistada endale pädevuse võtta kvalifitseeritud häälteenamusega ja komisjoni ettepanekul vastu veiseliha kohustusliku märgistamise süsteemi üldised
25 Consequently, it ordered that the regulation be annulled for infringement of the parallelism of competences and procedures, without there being any ‘need to rule on the question whether the Council was able, without infringing the rules regarding the powers of the institutions,
Seega tuleb välja selgitada, kas ühenduse õigus lubab kaudselt või vähemasti ei välista olukorda, kus ühenduse seadusandja selle asemel, et reguleerida täielikult üht seadusandlikku valdkonda
27 — It must be stated again that that provision does not strictly speaking provide for a delegation of legislative power but more precisely an extension of the government’s regulatory power in the area of the law.
27 — Tuleb veel täpsustada, et see säte ei räägi otseselt seadusandliku pädevuse delegeerimisest, vaid täpsemalt valitsuse määrusandliku pädevuse laiendamisest seaduse reguleerimisalas.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 writers 29have shown themselves in favour of the acknowledgment by the Community legal order of the existence of Community customs where the conditions necessary for their emergence are met.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-133/06 asutamislepingus ettenähtud menetluse korras, loob vastu võetavas aktis tuletatud õigusliku aluse, mis lubab selle seadusandliku valdkonna teatud küsimusi käsitleda lihtsustatud menetluse korras.
it adopts in compliance with the procedure provided for by the Treaty, a secondary legal basis empowering it to deal with certain aspects of a legislative matter by following a simplified procedure, rather than regulating the legislative matter in its entirety according to the procedure provided for by the Treaty.
samaaegset esinemist: materiaalne element (repetitio), mis koosneb üldisest ja pikaajalisest samalaadsete pretsedentidega praktikast, ning psühholoogiline element (opinio juris necessitatis) — selle praktika järgijate veendumus, et nad järgivad nii toimides kohustuslikku normi.
The Court itself has not yet formally ruled on that issue.
Euroopa Kohus ei ole teinud selle kohta ametlikku otsust.
Nevertheless, it has not appeared to manifest hostility thereto in principle.
Siiski ei ole ta ka põhimõttelist vastuseisu väljendanud.
Although it has refused to take into account certain practices, or to go even further and detect in them a custom, that is because they do not satisfy the necessary constitutive conditions.
Kui ta on keeldunud teatud praktikaid arvesse võtmast või veelgi enam, neid tavana käsitlemast, siis on põhjus selles, et neil ei olnud kõiki vastavaid omadusi.
30 Furthermore, whilst it has not expressly categorised the practices referred to as customs, the Court has acknowledged the legality of a resolution of the Parliament to hold meetings of its committees and political groups in Brus-
30 Kuigi Euroopa Kohus ei ole sõnaselgelt määratlenud tavana käsitletavat praktikat, tunnistas ta õiguspäraseks parlamendi resolutsiooni, millega kutsuti komisjonid
In her Opinion in Parliament v Council of 13 December 2001, Advocate General Stix-Hackl replied in the affirmative, taking the view, without however giving any further explanation, that a secondary legal basis ‘is, in principle, permissible provided that certain requirements are fulfilled’.
Ettepanekus, mis käsitleb kohtuasja parlament vs. nõukogu ning milles tehti otsus 13. detsembril 2001, vastas kohtujurist Stix-Hackl sellele küsimusele jaatavalt, leides ilma täpsemate selgitusteta, et tuletatud õiguslik alus on „põhimõtteliselt lubatud juhul, kui teatud tingimused on täidetud”.
28In support of the legality of recourse to secondary legal bases, the Council for its part, submits that there is a practice which has developed to that effect.
28 Tuletatud õiguslike aluste kasutamise õiguspärasuse toetuseks tugineb nõukogu väljakujunenud praktika olemasolule.
It refers to a series of measures which were adopted before the contested directive and already contained secondary legal bases.
Ta loetleb hulga akte, mis on vastu võetud enne vaidlusalust direktiivi ja sisaldavad tuletatud õiguslikke aluseid.
Even if those precedents were actually relevant, the question is whether a practice constitutes merely the temporary result of circumstances and political compromises which lose their cogency once the balance of power changes, or whether it may give rise to a rule of law following a process of consolidation through custom.
Oletades, et need näited on tõesti asjakohased, on küsimus selles, kas selline praktika kujutab endast vaid asjaolude ja poliitiliste kompromisside ajutist tulemust, mis kaotab oma sisu hetkest, kui jõuvahekorrad muutuvad, või kas selle tulemusena võib ühtlustamisprotsessi järel sündida tavanormina uus õigusnorm.
30 — See, for example, Case 230/81 Luxembourg v Parliament [1983] ECR 255, paragraph 44: although the plea alleging an infringement of the Parliament’s practice of holding part of its plenary sittings in Luxembourg which was relied on against a resolution of the Parliament by which it decided to hold all its plenary sittings in Strasbourg was rejected, that was because that practice could not have given rise to a custom as it had not been approved by the Member States but had, on the contrary, been challenged by France.
30 — Vt nt 10. veebruari 1983. aasta otsus kohtuasjas 230/81: Luksemburg vs. parlament (EKL 1983, lk 255, punkt 44): parlamendi resolutsioon, millega otsustati pidada kõik täiskogu istungid Strasbourgis, vaidlustati väitega, mille kohaselt rikutaks nii parlamendi praktikat pidada osa täiskogu istungitest Luxembourgis; see väide lükati tagasi selle pärast, et see praktika, mida kõik liikmesriigid ei olnud heaks kiitnud ning mille Prantsusmaa oli vaidlustanud, ei loonud tava.
In other words, there was no opinio juris.
Teisiti öeldes puudus opinio iuris.
28 — Case C-93/00, point 41.
28 — Eespool viidatud kohtujuristi ettepanek kohtuasjas C-93/00, punkt 41.
sels and the legality of the management committee procedure, because they corresponded respectively to a parliamentary practice which had not been called into question by the Member States 31 and to ‘a consistent practice of the Community institutions’. 32
37 sioonidest kui liikmesriikidest laekunud ja fraktsioonid kokku Brüsselis, ja resolutsiooni halduskomitee menetluse, kuna need olid kooskõlas parlamendi praktikaga, mida liikmesriigid ei ole kahtluse alla seadnud, 31ning „ühenduse institutsioonide pideva praktikaga” 32.
Consequently, I cannot share the view of the Council, supported by the French Government, that nothing in the Treaty precludes a measure which is adopted on the basis of a Treaty provision and under the procedure provided for therein from referring to the adoption of supplementary legislative measures under a simplified procedure.
Seega ei jaga ma nõukogu arvamust, mida toetab ka Prantsuse valitsus ja mille kohaselt ei takista asutamislepingus miski seda, et asutamislepingu sätete alusel ja selles ettenähtud menetlust järgides vastuvõetud akt annab võimaluse võtta vastu täiendavaid seadusandlikke meetmeid lihtsustatud menetluse korras.
Recourse to secondary legal bases is precluded by the principle, laid down by Article 7 EC, that the institutions must act within the limits of their powers; ‘[e]ach institution shall act within the limits of the powers conferred upon it by this Treaty’.
Tuletatud õiguslike aluste kasutamise vastu räägib EÜ artiklis 7 sätestatud volituste andmise põhimõte, mille kohaselt „iga institutsioon toimib talle käesoleva lepinguga antud volituste piires”.
38 It is the Treaties that lay down the procedures culminating in the adoption of legislative measures.
38Asutamislepingud kehtestavad menetluse, mille tulemusena võetakse vastu õigusakte.
An institution cannot therefore itself freely decide upon the way in which it
Seega ei saa üks institutsioon ise määratleda, mil viisil ta oma volitusi täidab, ega muuta
Nevertheless, the possible acknowledgment of the legal value of practices emanating either from the institutions or the Member States must in any event be strictly delimited.
Siiski peab institutsioonidest või liikmesriikidest lähtuva praktika võimaliku õigusliku tähtsuse tunnustamine olema igal juhul kindlalt piiritletud.
The status of rules of law may be conferred on practices which, combining the elements which go to make up a custom, have the effect of mitigating the terseness of the Treaties or helping to fill their lacunae in order to ensure the effectiveness of the decision-making process.
Õigusnormina saab tunnustada vaid praktikat, mille puhul on olemas tava olulised elemendid ja mille eesmärk on korvata asutamislepingute napisõnalisust või isegi täita nende lünki, et tagada otsustamisprotsessi tõhusust.
While extra-statutory customs may thus be sanctioned, practices which run counter to the Treaties cannot under any circumstances be accepted.
Kui praeter legem tavasid võib sel viisil tunnustada, siis asutamislepingutega vastuollu minev praktika ei ole mingil juhul vastuvõetav.
To accept customs contrary to the law would be to disregard the rigid nature of the founding Treaties, which may be revised only in accordance with the formal procedure laid down for that purpose.
Contra legem tavade lubamine eiraks asutamislepingute ranget iseloomu, kuna viimaseid saab muuta vaid selleks ettenähtud korra kohaselt.
33 The Court treats the founding Treaties as a constitutional charter giving rise to a legal order the subjects of which are the citizens of the European Union.
33 Euroopa Kohus on asutamislepinguid kvalifitseerinud sellise õiguskorra põhiseadusliku alusena, mille subjektideks on Euroopa Liidu kodanikud.
Thus, the Court has rejected the validity of
34Niisugune tugevdatud legitiimsus viitab sellele, et asutamislepingutes sätes-
36 — See, inter alia, Case C-327/91 France v Commission [1994] ECR I-3641: in reply to a plea alleging that it did not have the competence to conclude the Agreement between the Commission and the United States regarding their respective competition laws, the Commission relied on a practice followed whereby it had competence to conclude administrative agreements.
36 — Vt eelkõige 9. augusti 1994. aasta otsus kohtuasjas C-327/91: Prantsusmaa vs. Komisjon (EKL 1994, lk I-3641): vastates väitele, nagu puuduks komisjonil pädevus sõlmida EMÜ ja USA vahel leping lepinguosaliste vastavate konkurentsiõiguse normide kohaldamise kohta, tugines komisjon praktikale, mis andis talle pädevuse sõlmida halduslepinguid.
However, the Court rejected that argument on the ground that the power to conclude agreements had been conferred on the Council by Article 228 EC and that ‘a mere practice cannot override the provisions of the Treaty’ (paragraph 36).
Kuid Euroopa Kohus lükkas selle argumentatsiooni tagasi põhjusel, et EÜ artikli 228 alusel kuulub lepingute sõlmimise pädevus nõukogule ning et „pelk praktika ei saa olla asutamislepingu sätetest kõrgemal” (punkt 36).
See also Case C-426/93 Germany v Council [1995] ECR I-3723, paragraph 21.
Vt ka 9. novembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-426/93: Saksamaa vs. Nõukogu (EKL 1995, lk I-3723, punkt 21).
37 — See Case 174/84 Bulk Oil [1986] ECR 559, paragraph 65.
37 — Vt 18. veebruari 1986. aasta otsus kohtuasjas 174/84: Bulk Oil (EKL 1986, lk 559, punkt 65).
31 — Ibid., paragraphs 48 and 49.32 — See Köster, paragraph 6.33 — See Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455, paragraph 58.
31 — Ibid., punktid 48 ja 49.32 — Vt eespool viidatud kohtuotsus Köster, punkt 6.
34 — See Opinion 1/91 [1991] ECR I-6079, paragraph 21. See also Case 26/62 van Gend en Loos [1963] ECR 1, 12.
33 — Vt 8. aprilli 1976. aasta otsus kohtuasjas 43/75: Defrenne (EKL 1976, lk 455, punkt 58).
38 — That principle is also expressed in another way in Article 5 EU: ‘the European Parliament, the Council, the Commission, the Court of Justice and the Court of Auditors shall exercise their powers under the conditions and for the purposes provided for, on the one hand, by the provisions of the Treaties establishing the European Communities and of the subsequent Treaties and Acts modifying and supplementing them and, on the other hand, by the other provisions of this Treaty’.
38 — Pisut teisel viisil on see põhimõte väljendatud ka asutamislepingu artiklis 5: „Euroopa Parlament, nõukogu, komisjon, kohus ja kontrollikoda kasutavad oma volitusi kooskõlas nende tingimuste ja eesmärkidega, mis on ette nähtud ühelt poolt Euroopa ühenduste asutamislepingute ning neid muutvate ja täiendavate hilisemate lepingute ja aktide sätetega ning teiselt poolt käesoleva lepingu ülejäänud sätetega”.
35 — Case 68/86 United Kingdom v Council [1988] ECR 855, paragraph 38.
34 — Vt 14. detsembri 1991. aasta arvamus 1/91 (EKL 1991, lk I-6079, punkt 21).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 exercises its powers and amend, with a view to the adoption of an act, the procedure laid down for that purpose by the Treaty.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-133/06 akti vastuvõtmiseks selle jaoks asutamislepingus ette nähtud menetlust.
Only the Treaty may, if necessary, empower the Council to amend the decision-making process, as illustrated by bridging clauses such as the second indent of Article 67(2) EC or the second subparagraph of Article 175(2) EC.
Ainult asutamislepinguga saab vajadusel anda nõukogule õigus muuta otsustamismenetlust, seda näitlikustavad ka sellised ühendusklauslid, nagu EÜ artikli 67 lõike 2 teine taane või EÜ artikli 175 lõike 2 teine lõik.
In other words, it follows from the principle that the institutions must act within the limits of their powers that certain powers are not available to them.
Teisiti väljendudes tuleneb volituste andmise põhimõttest teatud mõttes volituste mittekättesaadavuse põhimõte.
the applicable decision-making procedure.
mõjutab institutsionaalset tasakaalu.
The competent Community institution, the voting rules to which the adoption of the measure by the Council is subject and the extent of the Parliament’s participation in the adoption of the act are therefore dependent on that choice.
Sellest otsustamismenetlusest sõltub eelkõige, milline on pädev ühenduse institutsioon, hääletamisreeglid, millest nõukogu akti vastuvõtmisel peab juhinduma, ja parlamendi osalemise ulatus akti vastuvõtmisel.
In addition, any dispute as regards the choice of the appropriate legal basis does not have only purely formal significance.
Pealegi ei ole kohase õigusliku aluse valikuga seotud vastuoludel vaid puhtalt formaalne tähendus.
Where the legal basis propounded by an applicant provides for a decision-making procedure which is different from that required under the legal basis chosen by the author of the act, the choice of legal basis has ramifications for the determination of the content of the act.
Sellest hetkest, kui hageja poolt nõutud õiguslik alus näeb ette teistsuguse otsustamismenetluse kui akti autori poolt valitud õiguslik alus, mõjutab õigusliku aluse valik akti sisu määramist.
Consequently, that choice cannot be at the discretion of an institution, but must be based on objective factors which are amenable to judicial review, such as the aim and content of the measure. 42
Seetõttu ei tohiks see valik sõltuda institutsiooni kaalutlusõigusest, vaid peab põhinema kohtulikult kontrollitavatel objektiivsetel asjaoludel, nagu akti eesmärk ja sisu. 42
Furthermore, the legislative procedures laid down by the Treaties establish the extent to which each institution is to be associated with the taking of decisions and thus establishes an institutional balance.
Lisaks määratlevad asutamislepingutes sätestatud seadusandlikud menetlused iga institutsiooni osalemise ulatuse otsuse tegemisel ning panevad sellega paika institutsionaalse tasakaalu.