natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, OJ 1995 L 281, p. 31.
Oma vastuses viitas komisjon projekti äärmiselt keerulisele ülesehitusele, mis hõlmab rohkem kui 90 lepinguvõtjat ja alltöövõtjat. Ta palus viivituste pärast vabandust, kuid leidis, et viivitusi ei saa lugeda oluliseks.
The Ombudsman noted that there was nothing to suggest that the Commission had not been aware of the complexity of the contract when it commimed itself to making payments within a certain period of time.
Ombudsman märkis, et ei leidunud midagi, mis oleks viidanud sellele, et komisjon ei olnud teadlik lepingu keerukusest siis, kui ta võmis kohustuse teha väljamakseid teatud aja jooksul.
Although comparatively small, the delays constituted maladministration.
Ehkki viivitused olid suhteliselt väikesed, kujutasid nad endast haldusomavoli.
As regards the guarantee sum, the Ombudsman considered that the Commission was fully entitled — and even obliged — to take measures to protect the Community’s financial interests when entering into contracts.
Tagatissumma suhtes leidis ombudsman, et komisjonil on täielik õigus – ja isegi kohustus – võma meetmeid kaitsmaks lepingute sõlmimisel ühenduse finantshuve.
However, he was not convinced that the Commission would have been unable to release the sum to the complainant, given that the Commission had not called into doubt the quality of the complainant’s work or the costs it had declared.
Ta ei olnud siiski veendunud, et komisjon ei oleks saanud vabastada summat kaebuse esitajale, arvestades, et komisjon ei olnud seadnud kahtluse alla kaebuse esitaja poolt tehtud töö kvaliteeti ega tema poolt deklareeritud kulusid.
Given that the Commission had in the meantime released the payment, however, there were no grounds for further inquiries into this aspect of the case.
Arvestades seda, et komisjon oli vahepeal makse vabastanud, ei olnud siiski põhjust juhtumi seda aspekti täiendavalt uurida.
As regards the claim for interest, the Ombudsman considered that the structure of the contractual arrangement in the present case had made it very unlikely that the Commission would ever have to pay interest in cases where it failed to forward payments due to sub-contractors in time.
Intressinõude suhtes leidis ombudsman, et antud asja lepinguline kord oli teinud väga ebatõenäoliseks selle, et komisjon peaks kunagi maksma intressi juhtudel, kui ta ei maksa alltöövõtjatele õigel ajal.
The Ombudsman made a draW recommendation to the Commission that it should compensate the complainant.
Ombudsman koostas komisjonile soovituse projekti, milles ta soovitas, et komisjon maksaks kaebuse esitajale hüvitist.
The Commission rejected the draW recommendation on the basis that it had not required the contractors to use a particular model of sub-contracting contract and that, therefore, the complainant could have negotiated specific conditions for the payment of interest with the intermediary.
Komisjon lükkas soovituse projekti tagasi põhjusel, et ta ei olnud nõudnud, et lepinguvõtjad kasutavad teatud alltöövõtulepingu mudelit ja et seetõmu oleks kaebuse esitaja saanud leppida vahendajaga kokku intressi maksmise eritingimustes.
The Ombudsman took the view that it did not appear very likely that a small or medium-sized company, such as the complainant, could demand changes to the conditions of a model contract.
Ombudsmani ei pidanud eriti tõenäoliseks, et selline väike või keskmise suurusega emevõte nagu kaebuse esitaja saaks nõuda mudellepingu tingimuste muutmist.
However, since this possibility could not be excluded, the Ombudsman’s earlier finding concerning the payment of interest could not be maintained.
Kuna seda võimalust ei saanud siiski välistada, ei olnud ombudsmanil võimalik jääda oma varasema järelduse juurde intressi maksmise kohta.
Nevertheless, the Ombudsman considered that small and medium-sized companies hardly had a realistic possibility of taking part in such projects in circumstances like these.
Sellest hoolimata leidis ombudsman, et väikestel ja keskmise suurusega emevõtetel ei ole tegelikult võimalik osaleda sellistes projektides ja sellistel asjaoludel.
He therefore made a further remark suggesting that the Commission could consider altering its standard contractual practice so that payment of interest to contractors in respect of amounts due to sub-contractors that have properly fulfilled their obligations would become automatic.
Seetõmu tegi ta lisamärkuse soovitusega, et komisjon võiks kaaluda oma standardlepingu tavade muutmist nii, et väljamaksmisele kuuluvate summade puhul makstaks automaatselt intressi neile töövõtjatele, kes on oma lepingulised kohustused nõuetekohaselt täitnud.
In the Ombudsman’s view, such a change would constitute a useful confirmation of the Commission’s commitment to the interests of small and medium-sized companies.
Ombudsmani arvates kujutaks selline muudatus kasulikku kinnitust selle kohta, et väikeste ja keskmise suurusega emevõtete huvid lähevad komisjonile korda.
The Commission informed the Ombudsman that it had taken note of the critical remark and the further remark and that it will try to take into account the interests of SMEs in future standard contracts to the extent that this is compatible with the Community’s financial interests and the legislative provisions in force.
Komisjon teavitas ombudsmani sellest, et ta oli võtnud arvesse selle kriitilise märkuse ja lisamärkuse ning püüab edasistes standardlepingutes arvestada väikeste ja keskmise suurusega emevõtete huve niivõrd, kuivõrd see on kooskõlas ühenduse finantshuvide ja kehtivate õigusaktidega.
It explained that it has no obligation to send lemers by fax but that it normally does so and that, according to its internal rules (the Vade Mecum on public procurement procedures), it does not consider inadmissible a bid that is not submimed in three copies.
UURIMISE TULEMUSENA TEHTUD OTSUSED ei olnud komisjon seega andnud kaebuse esitaja kirjale võimalikult täielikku ja täpset vastust, nagu nõuab Euroopa hea haldustava eeskiri.
The Ombudsman also made two further remarks.
Ombudsman tegi ka kaks lisamärkust.
The first suggested that the Commission consider formalising and clarifying its procedures with regard to the sending by fax of lemers concerning the evaluation of bids.
Esimeses soovitas ta, et komisjon kaaluks võimalust muuta pakkumiste hinnangut sisaldavate kirjade faksiga saatmise menetlus vormikohasemaks ja selgitada seda.
The second noted that point 10.5 of the Vade Mecum on public procurement procedures does not seem to correspond to the wording of the call for tender in question, which suggests that bids not submimed in one signed original and two copies will not be considered valid.
Teises lisamärkuses märkis ombudsman, et vademeekumi punkt 10.5 avalike hangete menetluse kohta ei näi vastavat kõnealuse pakkumiskutse sõnastusele, mis viitab sellele, et pakkumised, mida ei esitata ühes allkirjastatud originaali ja kahe koopiana, ei kehti.
In order to avoid the possible appearance of unfairness in the future, the Ombudsman suggested that the Commission re-examine the relationship between the Vade Mecum and calls for tenders as regards the number of copies of bids that are required to be submimed. ed.
Vältimaks võimalikku ebaõiglust tulevikus soovitas ombudsman komisjonil vaadata üle vademeekumi ja pakkumiskutsete vastavuse seoses pakkumise koopiate nõutava arvuga.
In reply to the critical remark, the Commission subsequently informed the Ombudsman that, although it considered itself to have correctly applied the relevant procedural rules, it agreed that, in principle, replies to correspondence should be as complete as possible and that eTorts have to be made to this eTect.
Oma vastuses kriitilisele märkusele teavitas komisjon ombudsmani, et ehkki ta leiab, et oli kohaldanud asjaomast menetluskorda õigesti, nõustub ta, et põhimõmeliselt peaksid vastused kirjadele olema nii terviklikud kui võimalik ja et selle saavutamiseks on vaja teha jõupingutusi.
As regards the first further remark, the Commission noted that the rule that unsuccessful tenderers are informed by postal mail, fax, or e-mail only applies to the initial notification, whereas the urgency of further communication has to be assessed by the contracting authority on a case by case basis.
Esimese lisamärkuse kohta märkis komisjon, et reeglit selle kohta, et edutuid pakkujaid teavitatakse kirja, faksi või e-kirja teel, kohaldatakse ainult esmase teatise korral, kuna aga edasise suhtlemise kiireloomulisust peab hindama tell`a igal juhul eraldi.
As regards the second further remark, the Commission stated that the Vade Mecum provides general rules but that the contracting authority is entitled to lay down specific rules on the number and form of the bids and that the tenderers’ compliance with these rules has to be assessed with regard to the principles of proportionality, equal treatment, nondiscrimination and broadest competition, as laid down in Article 89 of the Financial Regulation.
Teise lisamärkuse kohta leidis komisjon, et vademeekumis on toodud üldreeglid, kuid tell`al on õigus kehtestada täpsed reeglid pakkumiste arvu ja vormi kohta, ja et pakkumiste vastavust nendele reeglitele tuleb hinnata selliste põhimõtete valguses nagu proportsionaalsus, võrdne kohtlemine, mimediskrimineerimine ja suurim võimalik konkurents, nagu on sätestatud finantsmääruse artiklis 89.
RIGHT OF DEFENCE DURING AN ADMINISTRATIVE INQUIRY
ÕIGUS KAITSELE HALDUSUURIMISE KÄIGUS
Summary of decision on complaint 620/2004/PB against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 620/2004/PB kohta langetatud otsuse kokkuvõte
A Commission oU cial had lodged a complaint alleging harassment against the complainant, also a Commission oUcial.
Komisjon ametnik oli esitanud kaebuse kaebuse esitaja vastu, kes oli samuti komisjoni ametnik, ja süüdistanud teda ahistamises.
The Commission set up a team of investigators to conduct an administrative inquiry into the allegation.
Uurimisrühm jõudis uurimisaruandes järeldusele, et leidub tõendusmaterjali, mis näitab, et kaebuse esitaja on ahistamises süüdi.
The inquiry took place at a time when it appears that there were no wrimen rules regarding the conducting of such an inquiry.
See on teatud tüüpi hoiatus, mis oleks juhul, kui ta oleks väljastatud, moodustanud osa kaebuse esitaja toimikust.
Following this report, a proposal was made for the issuance of an “admonition” to the complainant.
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 1273/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
This is a kind of warning that would, had it been issued, have formed part of the complainant’s file.
Kaebus käsitles seda, mil määral oli kalapüük lubatud enne 1. augusti 2004 nn Assooride vetes, s.t vetes, mis ümbritsevad Portugalile kuuluvat saarterühma Assoore.
Moreover, it emerged from the Commission’s opinion that the findings in the inquiry report would be, and were, in fact, taken into account by the relevant Director-General for his decision as to whether disciplinary proceedings should be initiated against the complainant.
Alates Portugali astumisest Euroopa Ühenduse liikmeks 1986. aastal oli Assooride vetes asuvate püügipiirkondade suhtes kohaldatud teatud üleminekusämeid. Need sämed, millest kõige olulisemad kehtestati hiljem nõukogu määrustes
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged, among other things, that the team conducting the administrative inquiry had breached his right of defence.
, sisuliselt reserveerisid kalapüügiõiguse Assooride vetes Portugalile.
The Ombudsman pointed out that respect for the right of defence constitutes a general principle of Community law, which must be observed even in the absence of an express provision.
Nõukogu määrus (EÜ) 1954/200321, mis jõustus 14. novembril 2003. aastal, sisuliselt tühistas Assooride vetele juurdepääsu vana süsteemi määrustes 685/95 ja 2027/95 toodud kujul.
The Ombudsman considered that the right to a hearing applied in the present case.
Määrus võeti vastu 19. juulil 2004 ja see jõustus 5. augustil 2004.
However, it did not require that all the materials relied on by the investigators be communicated to the complainant, provided that, before the inquiry report was finalised, the complainant was notified of, and given a reasonable opportunity to comment on, the preliminary factual findings made by the investigators and the substance of the relevant supporting evidence.
Määruse artikli 15 kohaselt kaotasid määrused 685/95 ja 2027/95 kehtivuse artiklis 11 nimetatud määruse kehtima hakkamise kuupäevast või 1. augustist 2004 olenevalt sellest, kumb saabub varem.
It appeared that the investigating team had in fact finalised the report and forwarded it to the relevant Director-General without informing the complainant of, and without giving him a reasonable opportunity to comment on, its preliminary findings and the evidence relied upon.
Seega kerkis küsimus, kas vana süsteem kaotas kehtivuse 14. novembril 2003, mil jõustus määrus 1954/2003, või 1. augustil 2004, mis on kuupäev, mida mainiti määruse 1954/2003 artiklis 15.
ACCESS TO FISHERIES IN AZOREAN WATERS
Hispaania ametiasutused leidsid, et see oli seaduslik, kuna vana süsteem oli kaotanud kehtivuse 14. novembril 2003.
Summary of decision on complaint 1273/2004/GG against the European Commission
Seepeale esitas Assooride regionaalvalitsus komisjonile Hispaania vastu kaebuse, väites, et Hispaania kalapüügilaevade tegevus rikkus määrusi 685/95 ja 2027/95.
The complaint concerned the extent to which fishing was permimed prior to 1 August 2004 in the “Azorean waters”, that is, waters surrounding the Azores, a group of islands belonging to Portugal.
Kaebuse esitaja, Euroopa Parlamendi liige Portugalist, palus komisjonil neid küsimusi selgitada.
Since the accession of Portugal to the European Communities in 1986, certain transitional provisions had been applicable to fisheries in the Azorean waters.
Lõpuks selgitas komisjon, et ta nõustus Hispaania tõlgendusega määruse 1954/2003 kohta.
20, eT ectively which were ultimately laid down in Council Regulations (EC) Nos 685/95 and 2027/95 reserved the right to fish in Azorean waters to Portugal.
Kaebuses ombudsmanile väitis kaebuse esitaja, et komisjon oli teinud õigusliku vea ja et tema seisukoht ei olnud järjepidev.
Council Regulation (EC) No 1954/200321, which entered into force on 14 November 2003, eT ectively repealed the old system governing access to Azorean waters, as set out in Regulations 685/95 and 2027/95.
Ombudsman märkis, et hea haldustava kohaselt peaks administratsioon vältima õiguslikke vigu ja ebajärjepidevust oma avalikes avaldustes ning tunnistama ja parandama kõik vead, mis võivad tekkida.
Article 11 provided for the adoption of a Regulation, by 31 July 2004 at the latest, fixing the maximum annual fishing eTort for each Member State and for each fishery.
Ta märkis, et komisjoni tõlgendus asjaomaste reeglite kohta tugines põhimõmele, et juhul, kui kaks õigusakti on omavahel vastuolus, kehtib hiljem vastuvõetud õigusakt (lex posterior derogat legi priori).
This Regulation was adopted on 19 July 2004 and entered into force on 5 August 2004.
Ombudsman märkis, et esimene tingimus oli antud juhul täidetud.
According to Article 15 of the Regulation, Regulations 685/95 and 2027/95 were to be repealed with eT ect from the date of entry into force of the Article 11 Regulation or 1 August 2004, whichever was the earlier.
Kuid määrus 1954/2003 sisaldas selgesõnalist sätet kuupäeva kohta, millal kaotavad kehtivuse määrused 685/95 ja 2027/95, ning see kuupäev ei olnud 14. november 2003.
The question thus arose of whether the old system had been repealed on 14 November 2003, when Regulation 1954/2003 entered into force, or on 1 August 2004, the date mentioned in Article 15 of Regulation 1954/2003.
Ombudsman leidis, et seda tõlgendust toetas määruse sõnastus ja ülesehitus ning et see oli kooskõlas ka määruse 1954/2003 artikli 15 eesmärgiga.
Council Regulation (EC) No 685/95 of 27 March 1995 on the management of the fishing eTort relating to certain Community fi fishing areas and resources, OJ 1995 L 71, p. 5.
Nõukogu 27. märtsi 1995. aasta määrus (EÜ) nr 685/95, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldust, EÜT 1995 L 71, lk 5.
Council Regulation (EC) No 2027/95 of 15 June 1995 establishing a system for the management of fishing eTort relating to certain Community fishing areas and resources, OJ 1995 L 199, p. 1.
Nõukogu 15. juuni 1995. aasta määrus (EÜ) nr 2027/95, millega kehtestatakse teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldussüsteem, EÜT 1995 L 199, lk 1.
Council Regulation (EC) No 1954/2003 of 4 November 2003 on the management of the fishing eTort relating to certain Community fishing areas and resources and modifying Regulation (EC) No 2847/93 and repealing Regulations (EC) No 685/95 and (EC) No 2027/95, OJ 2003 L 289, p. 1.
Nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1954/2003, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldamist ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrused (EÜ) nr 685/95 ja (EÜ) nr 2027/95, ELT 2003 L 289, lk 1.
Finally, the Ombudsman noted that the Commission itself, in its Explanatory Memorandum for a legislative proposal that it had submimed on 3 February 2004, had confirmed that Regulations 685/95 and 2027/95 had not yet been abolished.
Lõpuks märkis ombudsman, et komisjon ise oli oma 3. veebruaril 2004 esitatud õigusloomega seotud emepaneku seletuskirjas kinnitanud, et määrusi 685/95 ja 2027/95 ei ole veel tühistatud.
In these circumstances, the Ombudsman took the view that the Commission’s interpretation of Regulation 1954/2003 was erroneous and inconsistent with the position set out in its Explanatory Memorandum of 3 February 2004.
Neid asjaolusid arvestades võmis ombudsman seisukoha, et komisjoni tõlgendus määrusest 1954/2003 oli ekslik ja ebajärjepidev tema 3. veebruari 2004. aasta seletuskirjas väljendatud seisukoha suhtes.
ACCESS TO DOCUMENTS CONCERNING A CONTRACT IN CHINA
JUURDEPÄÄS HIINA PROJEKTI LEPINGUT KÄSITLEVATELE DOKUMENTIDELE
Summary of decision on complaint 1368/2004/GG against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 1368/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant, a German company, belonged to a consortium with which the Commission had concluded a service contract for the provision of two EU experts, a co-director and a financial/administrative manager, for an environmental project in China.
Kaebuse esitaja, Saksa emevõte, kuulus konsortsiumisse, millega komisjon oli sõlminud teenuslepingu kahe ELi eksperdi – juhi ning finants- ja haldusjuhi – eraldamiseks Hiinas elluviidava keskkonnaprojekti jaoks.
An expert employed by the complainant was appointed financial/administrative manager and, following an addendum to his contract, eT ectively became deputy co-director.
Kaebuse esitanud em evõm es töötanud ekspert nimetati finants- ja haldusjuhiks ning pärast tema lepingu täiendamist sai temast sisuliselt juht.
Two years later, the Commission’s Delegation in Be`ing informed the consortium that it had decided to terminate the service contract because the expert had failed to fulfil his tasks as modified in the addendum.
Kaks aastat hiljem teavitas komisjoni delegatsioon Pekingis konsortsiumi, et ta oli otsustanud lõpetada teenuslepingu, kuna ekspert ei olnud täitnud oma ülesandeid kooskõlas muudetud lepinguga.
The complainant asked the Commission for access to the documents on which the termination of the contract was based.
Kaebuse esitaja taotles komisjonilt juurdepääsu dokumentidele, mille põhjal leping lõpetati.
The Commission rejected this request.
Komisjon lükkas taotluse tagasi.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY
Kaebuses ombudsmanile väitis kaebuse esitaja, et komisjon ei olnud täitnud määrust 1049/2001
In its complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission had failed to comply with Regulation 1049/2001 on public access to Parliament, Council and Commission documents22
22 üldsuse juurdepääsu kohta parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele
It also alleged that the termination of the contract had been unlawful.
Ühtlasi väitis ta, et lepingu lõpetamine oli olnud ebaseaduslik.
The Commission maintained that the documents could not be disclosed because they would aT ect the expert’s personal integrity and his commercial interests.
Komisjon kinnitas, et dokumente ei saanud avalikustada, kuna see oleks rikkunud eksperdi isikupuutumatust ja kahjustanud tema ärihuve.
It added that the documents could only be made available to a judicial authority, following a court order to produce them.
Ta lisas, et dokumente saab teha kämesaadavaks ainult õigusasutusele pärast kohtu korraldust, millega komisjoni kohustatakse neid esitama.
As to the termination of the contract, the Commission had wrimen to the consortium twice to complain that the expert was not fulfilling his new responsibilities but the situation had not improved.
Mis puudutas lepingu lõpetamist, siis komisjon oli kirjutanud konsortsiumile kaks korda, kaevates selle üle, et ekspert ei täitnud oma uusi kohustusi, kuid olukord ei olnud paranenud.
Following an inspection of the Commission’s fi le and having examined all the evidence, the Ombudsman arrived at the conclusion that, whereas there was no maladministration as regards the termination of the contract, the Commission had failed to provide a reasonable explanation for its refusal to grant access to the relevant documents.
Pärast komisjoni toimiku ning kogu tõendusmaterjali uurimist jõudis ombudsman järeldusele, et ehkki lepingu lõpetamise puhul polnud tegemist haldusomavoliga, ei olnud komisjon esitanud mõistlikku selgitust selle kohta, miks ta keeldus andmast juurdepääsu asjaomastele dokumentidele.
He therefore addressed a draW recommendation to the Commission asking it to reconsider the complainant’s request.
Seetõmu esitas ombudsman komisjonile soovituse projekti, paludes tal vaadata üle kaebuse esitaja taotlus.
The Commission stated that it remained convinced that it had properly dealt with the request.
Komisjon jäi endale kindlaks, et ta oli menetlenud taotlust nõuetekohaselt.
However, in a spirit of good co-operation, it had reconsidered the mamer and could grant partial access to 13 of the 16 documents concerned by blanking out certain names and contractual details.
Siiski oli ta hea koostöö vaimus asja uuesti kaalunud ning otsustanud, et ta võib anda osalise juurdepääsu 16 asjaomasest dokumendist 13-le, kustutades neist teatud nimed ja lepingulised üksikasjad.
The complainant welcomed the concessions made by the Commission but stressed that they did not go far enough.
Kaebuse esitaja tervitas komisjoni järeleandmist, kuid rõhutas, et see ei olnud piisav.
Although the Ombudsman acknowledged that the Commission had gone a long way towards accommodating his concerns, he considered that the measures it had taken to implement his draW recommendation were not satisfactory.
Ehkki ombudsman tunnistas, et komisjon oli talle vastu tulnud, leidis ta, et komisjoni poolt ombudsmani soovituse projekti kohaldamiseks võetud meetmed ei olnud rahuldavad.
In his view, the Commission had failed to provide a reasonable explanation for having blanked out the name of the EU co-director from certain documents and for not granting at least partial access to the remaining three documents.
Tema hinnangul ei olnud komisjon esitanud mõistlikku selgitust selle kohta, miks ta oli teatud dokumentides kustutanud ELi juhi nime ega olnud andnud vähemalt osalist juurdepääsu ülejäänud kolmele dokumendile.
Having concluded that it was not appropriate to submit a special report to the European Parliament, the Ombudsman closed the case with a critical remark.
Jõudnud järeldusele, et eriaruande esitamine Euroopa Parlamendile ei olnud asjakohane, lõpetas ombudsman juhtumi käsitlemise kriitilise märkusega.
MISLEADING STATEMENT IN OPINION ON EARLIER COMPLAINT
EKSITAV VÄIDE ARVAMUSES VARASEMA KAEBUSE KOHTA