natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P reasonably be expected to rely on them in the administrative procedure to justify a possible prohibition decision, or even simply to rebut particular arguments of the parties to the concentration.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-413/06 P mida ei tohi avaldada või võib avaldada üksnes oluliste piirangutega. 221 Niisiis näeb siis ei saa ka komisjonilt mõistlikult eeldada, et ta tugineks neile dokumentidele haldusmenetluses keelava otsuse tegemisel või koondumises osalevate ettevõtjate teatavate argumentide tagasilükkamisel.
221Thus, it is already inherent in the scheme of the Rules of Procedure that the Court of First Instance can base its judgment, if necessary, on evidence which was not available to interveners (see also Article 67(3)(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, and moreover Article 287 EC).
kodukord juba oma ülesehituses ette võimaluse, et Esimese Astme Kohus rajab otsuse tõenditele, mida ei ole menetlusse astujale edastatud (Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 67 lõike 3 esimene lõik, lisaks EÜ artikkel 287).
Against this background the Court of First Instance erred in law when it supported its decision to annul the first clearance decision by relying on the confidential documents lodged by Impala.
Arvestades eelnevat, on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, tuginedes esimese koondumisloa otsuse tühistamisel Impala esitatud konfidentsiaalsetele dokumentidele.
Indeed, contrary to what might appear at first sight, the confidential treatment of documents submitted by Impala is less a problem in the adversarial proceedings before the Court of First Instance than a question of observing the rights of defence of the parties to the concentration in the administrative procedure.
Erinevalt esmapilgul jäävast muljest on Impala esitatud dokumentide konfidentsiaalsena käsitlemine seotud mitte niivõrd võistleva menetluse põhimõtte järgimisega Esimese Astme Kohtus, kuivõrd koondumise poolte kaitseõiguse tagamisega haldusmenetluses.
However, this error of law does not mean that the judgment under appeal is to be set aside, as the Court of First Instance’s findings were supported by other reasons which were unrelated to the confidential documents submitted by Impala.
Kõnealune õigusnormi rikkumine ei too siiski kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist. Esimese Astme Kohtu sedastused olid põhjendatud ka muudel alustel, mis ei olnud seotud Impala esitatud konfidentsiaalsete dokumentidega.
Thus, reliance on those documents was merely one of a number of factors from which the Court of First Instance concluded ‘that the already strong transparency … is increased even further’.
Seega on viited kõnealustele dokumentidele vaid üks mitmest tegurist, millest kohus järeldab, et „oluline läbipaistvus on veelgi suurem” 223.
223Accordingly, even if, having regard to the appellants’ rights of defence, the Court of First Instance had declined to take the confidential documents submitted by Impala into account, this would not have undermined the conclusions it drew in the judgment under appeal in any way. 224
Isegi kui Esimese Astme Kohus ei oleks kaitseõigust silmas pidades tuginenud Impala esitatud konfidentsiaalsetele dokumentidele, ei muudaks see vaidlustatud kohtuotsuse järeldusi. 224
The appellants correctly submit that the Court of First Instance was not entitled to rely on the disputed documents lodged by Impala to support the annulment of the first clearance decision, because the Commission itself ought not to have used these documents, owing to their confidential nature.
Apellandid märgivad õigesti, et Esimese Astme Kohus ei tohtinud esimese koondumisloa otsuse tühistamisel tugineda vaidlusalustele Impala esitatud dokumentidele, sest komisjonil puudus dokumentide konfidentsiaalse iseloomu tõttu võimalus neid kasutada.
If the Court of First Instance considers certain documents to be confidential to such an extent that it withholds their entire content from the undertakings participating in the concentration, 222the Commission cannot
Kui kohus peab mõnda dokumenti sedavõrd konfidentsiaalseks, et keeldub avaldamast selle sisu koondumise osalistele, 222
It follows that the seventh ground of appeal is also unfounded.
Järelikult on ka apellatsioonkaebuse seitsmes väide põhjendamata.
221 — Case C-411/04 P Salzgitter Mannesmann v Commission [2007] ECR I-959, paragraph 43.
221 – 25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-411/04 P: Salzgitter Mannesmann vs. komisjon (EKL 2007, lk I-959, punkt 43).
223 — Paragraphs 348 to 362, in particular paragraph 362, of the judgment under appeal.
223 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 348–362, eelkõige punkt 362.
224 — To the same effect, see Aalborg Portland (cited above, footnote 121), paragraph 72, Musique Diffusion française (cited above, footnote 117), paragraph 30, and Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraph 58.
224 – Vt selle kohta eespool 121. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punkt 72; eespool 117. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Musique Diffusion française vs. komisjon, punkt 30, ja 29. juuni 1995. aasta otsus kohtuasjas T-30/91: Solvay vs. komisjon (EKL 1995, lk II-1775, punkt 58).
222 — Even if I have considerable doubt after looking at the case file from the proceedings at first instance as to whether such an approach was justified in the present case, it is not the task of the Court in the present appeal proceedings to call in question the Court of First Instance’s assessment as to the confidentiality of these documents.
222 – Olles tutvunud esimese astme kohtumenetluse toimikuga, on mul tõsine kahtlus, kas sel viisil toimimine on käesoleval juhul õigustatud, siiski ei ole Euroopa Kohtu ülesanne käesolevas apellatsioonimenetluses seada kahtluse alla Esimese Astme Kohtu hinnangut dokumendi konfidentsiaalsuse kohta.
D — Interim conclusion
D. Järeldus
Impala considered these observations by the Commission to be a cross appeal, and under reference to Article 117(2) of the Rules of Procedure replied to them by a separate document.
Impala käsitles komisjoni nimetatud märkusi vastuapellatsioonkaebusena ja vastas neile kodukorra artikli 117 lõikest 2 juhindudes eraldi menetlusdokumendiga.
At the end of the Commission’s response to the appeal there appears a separ- ate section with ‘additional observations’ 225 on what the Court of First Instance described as the ‘essential grounds’ of the first clearance decision.
Apellatsioonkaebusele esitatud komisjoni vastuse lõpuosas on eraldi lõik „täiendavad märkused” 225, mis käsitleb koondumisloa otsuse „peamisi põhjendusi” – nagu Esimese Astme Kohus neid nimetas.
However, this in itself by no means constitutes a definitive finding by the Court in the present case that there is in fact a cross appeal.
See ei tähenda aga sugugi, et Euroopa Kohus oleks käesolevas asjas sedastanud siduvalt vastuapellatsioonkaebuse esinemist.
Under Article 117(2) of the Rules of Procedure, for a submission to be regarded as a cross appeal it must seek to set aside, in whole or in part, the judgment under appeal on a plea in law which was not raised in the appeal.
Kodukorra artikli 117 lõike 2 kohaselt saab väidet pidada vastuapellatsioonkaebuseks, kui nõutakse Esimese Astme Kohtu otsuse täielikku või osalist tühistamist, tuginedes väitele, mida apellatsioonkaebuses ei esitatud.
Whether this is the case here is to be determined by reference to the wording, aim and context of the passage in question in the Commission’s response to the appeal.
Apellatsioonkaebusele esitatud komisjoni vastuse kõnealuse tekstiosa sõnastuse, eesmärgi ja konteksti abil tuleb selgitada, kas käesoleval juhul on see nii.
There the Commission submits that in paragraphs 474 and 476 of the judgment under appeal the Court of First Instance wrongly classified the Commission’s findings as regards retaliation measures 226 as an essential ground of the first clearance decision.
Komisjon märgib selles, et Esimese Astme Kohus pidas komisjoni märkusi survemeetmete kohta vaidlustatud kohtuotsuse punktides 474 ja 476 ekslikult esimese koondumisloa otsuse peamisteks põhjendusteks.
In particular, if it were to be decided in the present proceedings that, contrary to the opinion of the Court of First Instance, the Commission’s findings as regards a lack of market transparency were not vitiated by an error of law, the first clearance decision would have to be upheld, regardless of whether it contained any error of law in relation to retaliation measures.
226 Kui käesolevas menetluses peaks erinevalt Esimese Astme Kohtu seisukohast selguma, et komisjoni järeldused turu vähese läbipaistvuse kohta olid õiguspärased, siis peab esimene koondumisloa otsus jääma kehtima sõltumata sellest, kas selles otsuses on rikutud mõnda õigusnormi survemeetmete küsimuses.
In that connection it is to be emphasised that the term ‘cross appeal’ is not used by the Commission anywhere in its document.
Kõigepealt tuleb rõhutada, et komisjon ei kasuta oma menetlusdokumendis kordagi mõistet „vastuapellatsioonkaebus”.
Instead, the heading ‘Additional observations’ indicates that it contains supplementary points which are intended merely to achieve a better understanding of the Commission’s actual submission in response to Bertelsmann’s and Sony’s appeal.
Pigem viitab pealkiri „täiendavad märkused” sellele, et tegemist on täpsustavate selgitustega, mis peaksid Bertelsmanni ja Sony apellatsioonkaebusele esitatud komisjoni vastuse argumente mõistetavamaks tegema.
In par -ticular, the ‘additional observations’ seek to clarify what the consequence for the validity of the first clearance decision would be if the judgment under appeal were set aside, in part as the case may be, at the instance of Bertelsmann and Sony. 227
Eelkõige soovitakse „täiendavates märkustes” selgitada, millised oleksid Bertelsmanni ja Sony taotletud vaidlustatud kohtuotsuse (osalise) tühistamise tagajärjed esimese koondumisloa otsuse kehtivusele. 227
225 — Paragraphs 37 to 39 of the Commission’s response to the appeal, which is headed, ‘6.
225 – Apellatsioonkaebusele esitatud komisjoni vastuse punktid 37–39 pealkirjaga „6. Additional observations: On the ‘essential grounds’ of the Decision”.
227 — See in particular the last sentence of paragraph 39 of the Commission’s response to the appeal.
227 – Vt eelkõige apellatsioonkaebusele esitatud komisjoni vastuse punkti 39 viimane lause.
226 — Paragraphs 114 to 118 of the first clearance decision.
226 – Esimese koondumisloa otsuse punktid 114–118.
In the further course of the procedure the Commission itself made it clear that its ‘additional observations’ were by no means intended to constitute a cross appeal, and moreover expressly declined to assume any liability for costs in that regard; furthermore, it emphasised that its ‘additional observations’ did not have any independent effect, but were relevant only if the appeal lodged by Bertelsmann and Sony succeeded (in part as the case might be). 228
Komisjon selgitas edasises menetluses, et ta ei soovinud „täiendavate märkustega” mingil juhul esitada vastuapellatsioonkaebust, ja oli sõnaselgelt selle vastu, et võtta kõnealuste väidete tõttu kanda mis tahes kohtukulusid; lisaks rõhutas komisjon, et „täiendavatel märkustel” ei ole iseseisvat tähendust, vaid et need on asjakohased vaid siis, kui Bertelsmanni ja Sony apellatsioonkaebus peaks olema (osaliselt) edukas. 228
Article 69(2) of the Rules of Procedure provides that the unsuccessful party is to be ordered to bear the costs if they have been applied for; where there are several unsuccessful parties the Court is to decide how the costs are to be shared.
Kodukorra artikli 69 lõike 2 kohaselt on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud; kui kaotanud poolel on mitu isikut, otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotamise.
In derogation from this, Article 69(3)(1) of the Rules of Proced- ure provides that where each party fails on some and succeeds on other heads, the Court may order that the costs be shared; this applies also where an appeal is dismissed notwithstanding that the appellant has succeeded in part of its submissions. 229
Euroopa Kohus võib kohtukulud jaotada eeltoodust erinevalt kodukorra artikli 69 lõike 3 esimese lõigu alusel, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks; öeldu kehtib ka siis, kui apellatsioonkaebus jääb rahuldamata, kuid apellandi mõned väited on põhjendatud. 229
Against this background it is to be held that the Commission’s ‘additional observations’ did not contain any cross appeal, and that it is not necessary for the Court to make a separate decision on it, such decision even being ultra petita.
Eeltoodud kaalutlustel tuleb lähtuda sellest, et „täiendavad märkused” ei sisalda vastuapellatsioonkaebust, ja Euroopa Kohtul ei ole vajadust nende märkuste üle eraldi otsustada; niisugune otsus oleks ka ultra petita.
As the appellants, Bertelsmann and Sony, have been unsuccessful in the result, but part of their grounds of appeal have in substance succeeded, the costs should be shared.
Kuna apellandid Bertelsmann ja Sony kokkuvõttes kohtuvaidluse kaotavad, kuigi osa nende väiteid oli sisult siiski põhjendatud, tuleb kohtukulud poolte vahel jaotada.
I suggest that Bertelsmann and Sony should each be ordered to pay their own costs and three quarters of Impala’s costs; moreover, to the extent that they are to bear Impala’s costs it appears appropriate to order that Bertelsmann and Sony should be jointly and severally liable.
Seetõttu teen ettepaneku, et Bertelsmann ja Sony kannavad enda kohtukulud ja neilt tuleb välja mõista kolm neljandikku Impala kohtukuludest; ma pean õigeks, et Bertelsmann ja Sony vastutavad Impala kohtukulude hüvitamise eest solidaarselt.
230Impala should be ordered to bear one quarter of its own costs.
230Impala kanda jääb üks neljandik tema enda kohtukuludest.
Other parties to the proceedings who support an appeal by applications to the Court may be ordered to bear their own costs, applying Article 69(4) by analogy.
Kodukorra artikli 69 lõike 4 vastavate sätete alusel võib jätta apellatsioonkaebuse toetuseks Euroopa Kohtu menetlusse astunud teiste menetlusosaliste kohtukulud nende endi kanda.
The Commission and Sony BMG Music
Kuna komisjon ja Sony BMG
If, as I suggest in the present case, the appeal is dismissed, the Court decides on the costs (Article 122(1) of the Rules of Proced- ure) according to Article 69 in conjunction with Article 118 of the Rules of Procedure.
Kui vastavalt minu ettepanekule jäetakse apellatsioonkaebus rahuldamata, siis otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotamise (kodukorra artikli 122 esimene lõik), mida üksikasjalikult reguleerib kodukorra artikkel 69 koosmõjus artikliga 118.
229 — Case C-93/02 P Biret International v Council [2003] ECR I-10497, paragraph 72, and Case C-94/02 P Biret and Cie v Council [2003] ECR I-10565, paragraph 75.
229 – 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-93/02 P: Biret International vs. nõukogu (EKL 2003, lk I-10497, punkt 72) ja 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-94/02 P: Biret ja Cie vs. nõukogu (EKL 2003, lk I-10565, punkt 75).
230 — Joined Cases C-122/99 P D and Sweden v Council [2001] ECR I-4319, paragraph 65.
228 – Komisjoni 15. mai 2007. aasta kiri Euroopa Kohtu kohtusekretärile.
228 — Letter by the Commission dated 15 May 2007 to the Registrar of the Court.
230 – 31. mai 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-122/99 P ja C-125/99 P: D ja Rootsi vs. nõukogu (EKL 2001, lk I-4319, punkt 65).
Entertainment having supported the appeal of Bertelsmann and Sony with their own applications, and having been unsuccessful in
Music Entertainment toetasid Bertelsmanni ja Sony apellatsioonkaebust ning seega kokkuvõttes kohtuvaidluse kaotasid, siis pean
For the foregoing reasons I suggest to the Court that it should decide as follows:
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
231 — To this effect see for example Case C-23/00 P Council v Boehringer [2002] ECR I-1873, paragraph 56, and Joined Cases C-172/01 P, C-175/01 P, C-176/01 P and C-180/01 P International Power and Others v NALOO [2003] ECR I-11421, paragraph 187.
231 – Vt selle kohta nt 26. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-23/00 P: nõukogu vs. Boehringer (EKL 2002, lk I-1873, punkt 56) ja 2. oktoobri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-172/01 P, C-175/01 P, C-176/01 P ja C-180/01 P: International Power jt vs. NALOO (EKL 2003, lk I-11421, punkt 187).
Legal context . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Õiguslik raamistik . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal ........
Menetlus Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus ............................
The appeal . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Apellatsioonkaebus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The general plea of inadmissibility .......................................
Üldine vastuvõetamatuse vastuväide ..........................................
The plea of inadmissibility based on the appellants having omitted to challenge a critical passage of the judgment under appeal ............................
Vastuvõetamatuse vastuväide seoses sellega, et apellandid ei ole vaidlustanud vaidlustatud kohtuotsuse määravat lõiku ..........................................
Substance ...................................................................
Põhiküsimus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The second part of the third ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance applied an excessive burden and standard of proof as regards decisions approving a concentration ..............................
Kolmanda väite teine osa, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kohaldades ühinemisloa otsuste suhtes ülemäära kõrget tõendamiskohustust . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
— The judgment under appeal ......................................
Vaidlustatud kohtuotsus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
— Arguments of the parties .........................................
Poolte argumendid . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
— Findings of the Court ............................................
Euroopa Kohtu hinnang . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The first ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision ...................................
Esimene väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta tugines vaidlusaluse otsuse sisu hindamisel vastuväiteteatisele .................
The second ground of appeal, together with the first part of the third ground, alleging errors of law in that the Court of First Instance required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections and applied an unduly high standard of proof to the evidence submitted in response to the statement of objections ...............
Teine väide ja kolmanda väite esimene osa, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta nõudis komisjonilt uute uurimiste teostamist pärast vastuväiteteatisele esitatud vastust ja kohaldas vastuväiteteatisele vastuseks esitatud asjaoludele ülemäära kõrget tõendamiskohustust ...............................
The seventh ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration .........................................................
Seitsmes väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta tugines tõenditele, mida koondumise pooltele ei avaldatud ....................
The fifth ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance misconstrued the relevant legal criteria applying to the creation or strengthening of a collective dominant position ............................
Viies väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta ei arvestanud asjakohaseid õiguslikke kriteeriume kollektiivse valitseva seisundi tekkimise või tugevnemise kohta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The fourth ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance exceeded the scope of its role in carrying out judicial review .........
Neljas väide õigusnormi rikkumise kohta, kuna Esimese Astme Kohus ületas oma kohtuliku kontrolli piire . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The sixth ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance applied an incorrect standard of reasoning as regards decisions approving a concentration ..............................................
Kuues väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta kohaldas koondumisloa otsuste põhjendamise valdkonnas vale normi ............
The alleged cross-appeal ............................................................
Väidetav vastuapellatsioonkaebus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Referral of the case back to the Court of First Instance ..................................
Kohtuasja tagasisuunamine Esimese Astme Kohtusse ..................................
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 3 October 2006,
Kohtuasjas C-413/06 P, mille ese on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 3. oktoobril 2006 esitatud apellatsioonkaebus,
Bertelsmann AG, established in Gütersloh (Germany), represented by P. Chappatte and J. Boyce, Solicitors,
Bertelsmann AG, asukoht Gütersloh (Saksamaa), esindajad: solicitor P. Chappatte ja solicitor J. Boyce,
Sony Corporation of America, established in New York (United States of America), represented by N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, and T. Graf, Rechtsanwalt, appellants,
Sony Corporation of America, asukoht New York (Ameerika Ühendriigid), esindajad: barrister N. Levy ning advokaat R. Snelders ja Rechtsanwalt T. Graf, apellatsioonkaebuse esitajad,
Commission of the European Communities, represented by A. Whelan and K. Mojzesowicz, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: A. Whelan ja K. Mojzesowicz, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, kostja esimeses astmes,
Sony BMG Music Entertainment BV, established in Vianen (Netherlands), represented by N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, and T. Graf, Rechtsanwalt, intervener at first instance,
Sony BMG Music Entertainment BV, asukoht Vianen (Madalmaad), esindajad: barrister N. Levy ning advokaat R. Snelders ja Rechtsanwalt T. Graf, menetlusse astuja esimeses astmes,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis and U. Lõhmus, Presidents of Chambers, E. Juhász, A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Klučka, E. Levits and A. Ó Caoimh (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis ja U. Lõhmus, kohtunikud E. Juhász, A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Klučka, E. Levits ja A. Ó Caoimh (ettekandja),