natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, in accordance with Article 249 EC, Directive 2005/35 must be transposed by each of the Member States into national law.
EÜ artikli 249 kohaselt peavad liikmesriigid võtma direktiivi 2005/35 üle oma riigi õiguskorda.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of the directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Seega määratletakse kõnealuse direktiivi artiklis 4 osutatud rikkumised ja kohaldatavad sanktsioonid liikmesriikide poolt vastuvõetud õigusnormides.
It follows that Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Siit järeldub, et direktiivi 2005/35 artikkel 4 selle koostoimes nimetatud direktiivi artikliga 8 ei riku õiguskindluse üldpõhimõtet, kui paneb liikmesriikidele kohustuse kohaldada sanktsioone laevadelt pärinevate saasteainete merreheitmise suhtes, kui see on toimunud „raske hooletuse” tõttu, ilma seda mõistet defineerimata.
Article 4 of Directive 2005/35 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements, read in conjunction with Article 8 thereof, obliges the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without defining those concepts.
Direktiivi 2005/35 (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) artikkel 4 koostoimes nimetatud direktiivi artikliga 8 paneb liikmesriikidele kohustuse kohaldada laevadelt saasteainete merreheitmise suhtes sanktsioone, kui see on toimunud „tahtlikult või kergemeelselt või [raske] hooletuse tõttu”, kuid ilma et neid mõisteid oleks defineeritud.
However, those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure, of Community or of national law.
Need erinevad mõisted, eelkõige „raske hooletus”, tähistavad vastutuse tekkimise tingimusi, mida kohaldatakse määratlemata hulgale olukordadele, mida ei ole võimalik ette näha, mitte aga konkreetsele käitumisele, mida saab ühenduse või riigi õigusaktis üksikasjalikult kirjeldada.
(see paras 72-74, 77-79, operative part 2)
(vt punktid 72–74, 77–79, resolutiivosa punkt 2)
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
KOHTUJURISTI ETTEPANEKJULIANE KOKOTT esitatud 20. novembril 2007 1
The issue in dispute is whether Articles 4 and 5 of Directive 2005/35 are compatible with the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed at Montego Bay on 10 December 1982 3 (‘the Convention on the
On vaieldav, kas direktiivi 2005/35 artikkel 4 ja artikkel 5 on kooskõlas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooniga, mis kirjutati alla Montego Bays 10. detsembril 1982 3 (edaspidi „mereõi- guse konventsioon”) ning millega ühendus liitus 1998. aastal 4, ja 1973. aasta rahvusvahelise konventsiooniga merereostuse vältimiseks laevadelt ning selle 1978. aasta protokolliga 5(edaspidi „MARPOL 73/78”).
The issue to be examined in this case is whether provisions of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements 2are compatible with higher-ranking law.
Käesolevas asjas tuleb kontrollida, kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/35/EÜ (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) 2 sätted on kooskõlas ülimusliku õigusega.
Uncertainty arises particularly because the directive appears to provide for a stricter standard of liability than does Marpol 73/78.
Kahtlused tulenevad eelkõige sellest, et direktiiv sisaldab silmnähtavalt rangemat vastutuse kriteeriumi kui MARPOL 73/78.
Under the directive, serious negligence in particular is sufficient, whereas Marpol 73/78 provides for at least recklessness and knowledge that damage will probably result.
Direktiivi kohaselt piisab eeskätt raskest hooletusest, samas kui MARPOL 73/78 näeb ette vähemalt kergemeelsuse ning ka teadlikkuse kahju tekkimise tõenäosusest.
Furthermore, the question arises as to whether the standard of liability of serious negligence is compatible with the principle of legal certainty.
Lisaks sellele tõusetub küsimus, kas raske hooletus saasteainete merreheitmise eest kohaldatava vastutuse kriteeriumina on kooskõlas õiguskindluse põhimõttega.
The abovementioned organisations are major associations within the international maritime transport industry.
Nimetatud äriühingud on rahvusvahelise meretranspordi olulised ühendused.
Intertanko, for instance, represents almost 80% of the world’s tanker fleet.
Intertanko esindab näiteks peaaegu 80 protsenti kogu maailma tankeritest.
4 — Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 concerning the conclusion by the European Community of the United Nations Convention of 10 December 1982 on the Law of the Sea and the Agreement of 28 July 1994 relating to the implementation of Part XI thereof (OJ 1998 L 179, p. 1).
4 – Nõukogu 23. märtsi 1998. aasta otsus 98/392, mis käsitleb 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni ja selle XI osa rakendamist käsitleva 28. juuli 1994. aasta lepingu sõlmimist Euroopa Ühenduse poolt, EÜT L 179, lk 1; ELT eriväljaanne 04/03, lk 260–261.
Article 3 lays down the scope of the directive:
Artikkel 3 sätestab direktiivi reguleerimisala:
Directive 2005/35 was based on Article 80(2) EC, which forms the legal basis for measures relating to maritime transport.
Direktiiv 2005/35 võeti vastu EÜ artikli 80 lõike 2 alusel, mis on meretranspordi suhtes võetavate meetmete õiguslik alus.
The reasons for the adoption of the directive are clear in particular from recitals (2) and (3) in the preamble thereto:
Direktiivi vastuvõtmise põhjused tulenevad eelkõige selle teisest ja kolmandast põhjendusest: b) liikmesriigi territoriaalmeres;
‘(2) The material standards in all Member States for discharges of polluting substances from ships are based upon the Marpol 73/78 Convention; however, these rules are being ignored on a daily basis by a very large number of ships sailing in Community waters, without corrective action being taken.
„(2) Kõikides liikmesriikides põhinevad olulised standardid saasteainete laevadelt merreheitmise kohta MARPOL 73/78 konventsioonil; siiski väga paljud ühenduse vetes liiklevad laevad eiravad neid eeskirju iga päev ilma parandusmeetmeid võtmata.
(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of the 1982 United Nations Convention on the Law of the Sea, to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;
c) rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavates väinades, mille osas kehtib transiidirežiim vastavalt ÜRO 1982. aasta mereõiguse konventsiooni III osa 2. jaole, liikmesriigi selliste väinade üle teostatava jurisdiktsiooni ulatuses;
(3) The implementation of Marpol 73/78 shows discrepancies among Member States and there is thus a need to harmonise its implementation at Community level; in particular, the practices of Member States relating to the
(3) MARPOL 73/78 rakendamisel esineb liikmesriigiti erinevusi ja seega on seda vaja ühenduse tasandil ühtlustada; eelkõige esineb liikmesriikides d) liikmesriigi rahvusvahelise õiguse alusel kindlaks määratud majandusvööndis või võrdväärses vööndis; ja
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 in accordance with international law; and of the areas referred to in Article 3(1) are regarded as infringements if committed with intent, recklessly or by serious negligence.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 e) avamerel.
In this case doubt is cast on the validity of Articles 4 and 5, which are worded as follows:
Käesolevas asjas seatakse kahtluse alla artikli 4 ja artikli 5 kehtivus, mille sõnastus on järgmine:
‘Article 4
Rikkumised
Member States shall ensure that shipsource discharges of polluting substances into any
(2) Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõike 1 punktides c, d ja e osutatud aladel ei käsitleta reederi, kapteni või kapteni vastutusel tegutseva laevapere poolse rikkumisena, kui see vastab MARPOL 73/78 I lisa 11. reegli punktis b või II lisa 6. reegli punktis b sätestatud tingimustele.”
B — International law
B. Rahvusvaheline õigus
Convention on the Law of the Sea
Mereõiguse konventsioon
‘Coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in section 6, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels conforming to and giving effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.’
„Rannikuriigid võivad 6. jao nõuete täitmiseks võtta oma majandusvööndi jaoks vastu pädeva rahvusvahelise organisatsiooni või diplomaatilise konverentsi kaudu kehtestatud üldtunnustatud rahvusvaheliste reeglite ja standardite kohaseid õigusakte, et vältida, vähendada ja kontrollida laevadelt pärinevat reostust.”
The Convention on the Law of the Sea contains rules on the prosecution of environmental pollution at sea.
Mereõiguse konventsioon sisaldab sätteid uurimise teostamise kohta merekeskkonna saastamise korral.
Under Article 42(1)(b), provisions similar to those applicable to the exclusive economic zone apply to straits:
Väinade suhtes kehtivad artikli 42 lõike 1 punkti b kohaselt samasugused sätted nagu majandusvööndi suhtes:
The first sentence of Article 211(1) provides for the development of international environmental protection standards:
Artikli 211 lõike 1 esimene lause näeb ette rahvusvaheliste keskkonnakaitsestandardite väljatöötamise:
‘(1) Subject to the provisions of this section, States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits, in respect of all or any of the following:
„(1) Käesoleva jao sätete kohaselt võivad väinaga piirnevad riigid kehtestada takistamatut läbisõitu käsitlevaid õigusakte, millega:
‘States, acting through the competent international organisation or general diplomatic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States.’
„Pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide või diplomaatilise konverentsi kaudu tegutsedes kehtestavad riigid rahvusvahelised reeglid ja standardid laevadelt pärineva merereostuse vältimiseks, vähendamiseks ja kontrollimiseks ning toetavad vajaduse korral laevaliinide kindlaksmääramist, et võimalikult vähendada mere-, sealhulgas rannikureostust põhjustavaid õnnetusi ning sellega seonduvat rannikuriikide huvide kahjustamist.”
(b) the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the
[Siin ja edaspidi on osundatud konventsiooni tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.] b) reguleeritakse reostuse vältimist, vähendamist ja kontrollimist ning mis on kooskõlas väinades kohaldatavate nafta
The powers of coastal States to make rules with regard to exclusive economic zones are set out in Article 211(5):
Artikli 211 lõikest 5 tuleneb rannikuriikide õigusaktide andmise pädevus oma majandusvööndi jaoks:
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06
Different provisions apply in the territorial sea.
Territoriaalmeres kehtivad teised normid.
Article 2 governs the sovereignty of a coastal State in this area.
Artikkel 2 sätestab rannikuriigi suveräänsuse selles piirkonnas: ja naftajääkide ning muude kahjulike ainete merre heitmist käsitlevate rahvusvaheliste eeskirjadega;
Individual States’ powers to make rules regarding the high seas are in principle excluded by Article 89:
Üksikute riikide õigusaktide andmise pädevus avamere osas on artikli 89 alusel põhimõtteliselt välistatud:
‘No State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty.’
„Ükski riik ei või mingis avamere osas kehtestada oma suveräänsust.”
Article 218(1), however, provides for the prosecution of discharge offences:
Artikli 218 lõige 1 näeb merreheitmisega seotud rikkumiste korral siiski ette uurimise teostamise sadamariikide poolt:
Article 211(4) contains general rules on environmental protection provisions concerning the territorial sea:
Artikli 211 lõige 4 sisaldab üldisi keskkonnakaitsesätteid territoriaalmere osas:
‘Coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution
„Kui laev viibib vabatahtlikult riigi sadamas või meres asuvas terminalis, võib see riik alustada juurdlust ning – kui tõendid seda toetavad – algatada menetluse heite asjus, mille laev on toime pannud selle riigi sisevetest, territoriaalmerest või majandusvööndist väljaspool, eirates pädeva rahvusvahelise organisatsiooni või diplomaatilise konverentsi kehtestatud reegleid ja standardeid.”
‘When a vessel is voluntarily within a port or at an off-shore terminal of a State, that State may undertake investigations and, where the evidence so warrants, institute proceedings in respect of any discharge from that vessel outside the internal waters, territorial sea or exclusive economic zone of that State in violation of applicable international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.’
„Rannikuriigid võivad oma territoriaalmeres suveräänsust teostades võtta vastu õigusakte, et vältida, vähendada ja kontrollida merereostust, mis pärineb välisriikide laevadelt,
INTERTANKO AND OTHERS from foreign vessels, including vessels exercising the right of innocent passage.
INTERTANKO JT arvatud juhul, kui nendega jõustatakse üldtunnustatud rahvusvahelisi standardeid.
Article 21 lays down which laws and regulations of the coastal State relating to innocent passage are permitted:
Artikkel 21 sätestab, milliseid õigusakte võib rannikuriik vastu võtta rahumeelse läbisõidu kohta:
Marpol 73/78 was agreed within the framework of the International Maritime Organisation (‘the IMO’).
MARPOL 73/78 sõlmiti Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (International Maritime Organisation) raames.
While all of the Member States — in so far as is relevant in this case — have acceded to it, 6there is no provision for the Community to do so (Article 13).
Sellega – kuivõrd see on käesolevas asjas oluline – on liitunud küll kõik liikmesriigid, 6kuid ühenduse liitumist ei ole siiski ette nähtud (artikkel 13).
Annex VI has yet to be ratified by Austria, the Czech Republic, Ireland, Hungary, Malta, Portugal and Slovakia, and Malta has also yet to ratify Annex IV.
VI lisa ei ole veel ratifitseerinud Austria, Tšehhi Vabariik, Iirimaa, Ungari, Malta, Portugal ja Slovakkia, lisaks ei ole Malta veel ratifitseerinud IV lisa.
Article 4 of Marpol 73/78 provides as follows:
Marpol 73/78 artikkel 4 näeb ette järgmist: kohta, et laev rikkus käesolevat konventsiooni, siis teavitab ta andmed või tõendid esitanud osalisriiki ja organisatsiooni võetud meetmetest viivitamata.
‘(1) Any violation of the requirements of the present Convention shall be prohibited and sanctions shall be established therefor under the law of the Administration of the ship concerned wherever the violation occurs.
„(1) Käesoleva konventsiooni sätete rikkumine on keelatud ja seda karistatakse asjaomase laeva suhtes pädeva administratsiooni õiguse kohaselt, olenemata rikkumise toimepanemise kohast.
If the Administration is informed of such a violation and is satisfied that sufficient evidence is available to enable proceedings to be brought in respect of the alleged violation, it shall cause such proceedings to be taken as soon as possible, in accordance with its law.
Kui administratsiooni teavitatakse niisugusest õigusrikkumisest ja kui administratsioon on veendunud, et on olemas piisavad tõendid menetluse algatamiseks eeldatava rikkumise tõttu, siis korraldab ta niipea kui võimalik sellise menetluse algatamise oma õiguse kohaselt.
Article 9 contains rules on the relationship with other international agreements and on the interpretation of the term ‘jurisdiction’.
Artikkel 9 sisaldab sätteid, mis käsitlevad suhet teiste rahvusvaheliste lepingutega ja mõiste „jurisdiktsioon” tõlgendamist.
(2) Any violation of the requirements of the present Convention within the jurisdiction of any Party to the Convention shall be prohibited and sanctions shall be established therefor under the law of that Party.
(2) Käesoleva konventsiooni sätete rikkumine ühe osalisriigi territooriumil on keelatud ja seda karistatakse asjaomase osalisriigi õiguse kohaselt.
Whenever such a violation occurs, that Party shall either:
Niipea kui nimetatud rikkumine on toime pandud, peab asjaomane osalisriik:
(a) cause proceedings to be taken in accordance with its law; or
(a) kas korraldama menetluse algatamise oma õiguse kohaselt või
(2) Nothing in the present Convention shall prejudice the codification and development of the law of the sea by the United Nations Conference on the Law of the Sea convened pursuant to Resolution 2750 C(XXV) of the General Assembly of the United Nations nor the present or future claims and legal views of any State concerning the law of the sea and the nature and extent of coastal and flag State jurisdiction.
(b) esitama laeva suhtes pädevale administratsioonile kõik tema valduses olevad andmed ja tõendid selle kohta, et rikkumine on toime pandud.
(b) furnish to the Administration of the ship such information and evidence as may be in its possession that a violation has occurred.
(3) Kui laeva suhtes pädevale administratsioonile esitatakse andmed või tõendid selle
‘Regulations 9 and 10 of this Annex shall not apply to:
„9. ja 10. reeglit ei kohaldata järgmistel juhtudel:
(3) The term “jurisdiction” in the present Convention shall be construed in the light of international law in force at the time of application or interpretation of the present Convention.’
(3) Käesolevas konventsioonis esinevat väljendit „jurisdiktsioon” tuleb tõlgendada selle konventsiooni rakendamise või tõlgendamise ajal kehtiva rahvusvahelise õiguse kohaselt.” a) nafta või naftasisaldusega segu merreheitmine laeva ohutuse tagamiseks või inimelu päästmiseks merel või
The provisions on oil pollution by shipping are laid down in Annex I to Marpol 73/78.
Laevaliikluse põhjustatud naftareos- tuse kohta kehtivad eeskirjad on sätestatud MARPOL 73/78 I lisas.
7 Regulations 9 and 10 contain restrictions prohibiting discharges in special areas within a minimum distance from land or of more than a specific quantity (as a rate of discharge per nautical mile, as a total quantity or as the oil content of the discharge).
7 9. ja 10. reegel sisal- b) nafta või naftasisaldusega segu merreheitmine laeva või selle seadmete avarii tõttu, davad piiranguid, mis keelavad merreheitmise eripiirkondades, minimaalsel kaugusel maismaast või teatavast suuremas koguses (väljendatud heite määrana meremiili kohta, koguhulgana või heite naftasisaldusena).
The discharge from vessels of oil or oily mixtures into the sea is thus prohibited unless a number of conditions are satisfied.
Seega on nafta või naftasisaldusega segude merreheitmine laevalt keelatud, välja arvatud juhul, kui on täidetud teatud tingimused.
(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and
i) tingimusel, et pärast avarii tekkimist või heite avastamist on võetud kõik kohased ettevaatusabinõud heite vältimiseks või vähendamiseks; ja
However, Regulation 11 of Annex I lays down exceptions to the prohibitions on discharge:
I lisa 11. reegel sätestab siiski erandid merreheitmise keelust: ii)
7 — The annex was supplemented and restructured by Resolution MEPC.117(52) of 15 October 2004, which has been in force since 1 January 2007.
7 – Lisa täiendati ja struktureeriti ümber MEPC-i 15. oktoobri 2004. aasta resolutsiooniga nr 117(52), mis jõustus 1. jaanuaril 2007.
Regulations 9, 10 and 11 under consideration in the present case remained substantively unchanged but are now laid down in Regulations 15, 34 and 4.
Käesolevas menetluses arutluse all olevad reeglid 9, 10 ja 11 jäid sisuliselt samaks, kuid kajastuvad nüüdsest reeglites 15, 34 ja 4.
For the sake of simplicity, the previous numbering is used.
Lihtsuse mõttes kasutatakse varasemat numeratsiooni.
except if the owner or the master acted either with intent to cause
välja arvatud juhul, kui reeder või kapten tegutses kahju tekitamise
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 damage, or recklessly[ 8] and with knowledge that damage would probably result; or mixtures but to noxious liquid substances in bulk.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 eesmärgil või kergemeelselt, 8 olles teadlik kahju tekkimise tõenäo- susest; või segude suhtes, vaid massikaubana veetavate ohtlike vedelike suhtes.
Regulation 5 of Annex II prohibits the discharge into the sea of specified substances.
II lisa 5. reegel keelab teatud ainete merreheitmise.
Regulation 6(b) of Annex II provides:
II lisa 6. reegli punkt b sätestab:
‘Regulation 5 of this Annex shall not apply to:
„5. reeglit ei kohaldata järgmistel juhtudel:
(c) the discharge into the sea of substances containing oil, approved by the Administration [of the flag State], when being used for the purpose of combating specific pollution incidents in order to minimise the damage from pollution.
[…] c) (lipuriigi) haldusasutuse heakskiidetud naftasisaldusega ainete merreheitmise korral, mis toimub eesmärgiga võidelda teatava reostusjuhtumiga, et vähendada merereostusest tulenevat kahju.
Any such discharge shall be subject to the approval of any Government in whose jurisdiction it is contemplated the discharge will occur.’
Iga sellise merreheitmise peab heaks kiitma valitsus, kelle jurisdiktsiooni alla kuuluval territooriumil sellist merreheitmist kavandatakse.” (kohtujuristi täiendus, vt 8. joonealune märkus) b) ohtlike vedelike või selliseid vedelikke sisaldavate segude merreheitmine laeva või selle seadmete avarii tõttu
Annex II 9 to Marpol 73/78 contains provisions similar to those in Annex I. However, these provisions do not apply to oil or oily
MARPOL 73/78 II lisa 9sisaldab sätteid, mis vastavad I lisa sätetele.
(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and
Neid sätteid ei kohaldata siiski nafta ja naftasisaldusega i) tingimusel, et pärast avarii tekkimist või heite avastamist on võetud kõik kohased ettevaatusabinõud heite vältimiseks või vähendamiseks; ja ii)
8 — The authentic language versions use the following terms: English: recklessly; French: témérairement (foolhardily, rashly); Spanish: imprudencia temeraria (foolhardy imprudence or thoughtlessness); and Russian: самонадеянно (presumptuously, arrogantly, impudently).
8 – Siduvates keeleversioonides kasutatakse järgmisi mõisteid: inglise keel: recklessly (hoolimatu, mõtlematu, hulljulge), prantsuse keel: témérairement (hulljulge, julge), hispaania keel: imprudencia temeraria (hulljulge ettevaatamatus või järelemõtlematus) ning vene keeles: (pretensioonikas, üleolev, julge).