natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That average cost per book was multiplied by the number of books forming part of small orders.
Selline keskmine kulu ühe raamatu kohta on korrutatud väikeste tellimuste töötlemise raames müüdud raamatute arvuga.
That figure was then again multiplied by three to calculate the final cost of processing small orders for the heading in question.
Seejärel on saadud näitaja korrutatud veel kord kolmega, et saada väikeste tellimuste töötlemisega seotud lõplik kulusumma kõnealuse alaliigi osas.
According to the Commission, the application of a multiplying factor of three is justified by the additional difficulties entailed in processing small orders in comparison with other CELF activities.
Komisjon on seisukohal, et kolmega läbikorrutamine on õigustatud seetõttu, et võrreldes CELF-i muu tegevusega kaasnevad väikeste tellimuste töötlemisega täiendavad raskused.
The Commission considered that those costs had to be higher for small orders, since the operator handling them would have to repeat the same physical operations for each order, irrespective of the amount.
Komisjon leidis, et väikeste tellimustega seotud kuludele tuleb teha juurdearvestus, kuna sõltumata sellest, milline on tellimuse maksumus, peab tellimuse töötleja iga tellimuse puhul läbi viima teatud arvu sisulisi toiminguid.
The Commission is of the view that the individual multiplying factors enable the additional costs associated with small orders to be taken into account.
Komisjon leiab, et koefitsiendid võimaldavad arvestada väikeste tellimustega seonduvaid lisakulutusi.
In particular, with regard to the heading ‘Reception (of works), direct labour’ in Annex IV to the contested decision, the Commission justified the application of a multiplying factor of three on the basis that the reception of works from large publishers or distributors is computerised using the EAN code, which makes recognition of the work by optical scanning possible.
Eelkõige on komisjon alaliiki „([r]aamatute) vastuvõtmine: otsene töökulu” puudutavas osas vaidlustatud otsuse IV lisas põhjendanud koefitsiendi „kolm” kasutamist sellega, et suurtest kirjastustest ja levitajatelt saabuvate raamatute vastuvõtmine toimub automaatselt tänu EAN-koodile, mis võimaldab kasutada identifitseerimist vöötkoodiskanneri abil.
It points out that, conversely, works published by small publishers often do not contain a bar code, which means that manual recognition is necessary.
Komisjon rõhutab, et sageli ei ole väikeste kirjastuste väljaannetel vöötkoodi ning seetõttu tuleb need raamatud identifitseerida käsitsi.
Moreover, it pointed out that large publishers delivered to Pari-sian customers for a contribution to the transport costs fixed by the trade association which is FRF 0,75/kg (EUR 0.11/kg), whereas the price paid to messengers is FRF 6,5/kg (EUR 0.99/kg) for the packages used for works from small distributors.
Lisaks on komisjon väitnud, et suured kirjastused teenindavad Pariisi kliente ametkondadevahelise transporditariifiga, mille suuruseks on 0,75 Prantsuse franki kilogrammi kohta (0,11 eurot/kg), samas kui väikeste varustajate puhul kasutatava kullerteenistuse pakkide hind on 6,5 Prantsuse franki kilogrammi kohta (0,99 eurot/kg).
However, those facts have a bearing only on the category of transport costs for purchases and messengers for which, as will be seen below (paragraph 128), no multiplying factor should have been applied, at least in part, as is apparent from the letter of the French authorities to the Commission of 11 March 2003.
Viimane näitaja puudutab üksnes ostetud raamatute transpordi ja kullerteenuse kululiiki, mille puhul – nagu allpool näha (punkt 128) – läbikorrutamist ei ole kasutatud, vähemalt ühe osa puhul mitte, nagu nähtub Prantsuse ametiasutustelt komisjonile 11. märtsil 2003 saadetud kirjast.
As regards the costs grouped under the heading ‘Sales department, direct labour’, the Commission justified the application of a multiplying factor of three in Annex IV to the contested decision on the ground that small orders involve more onerous processing as regards sales administration.
Alaliiki „[k]ommertsteenus: otsene töökulu” kuuluvaid kulusid puudutavas osas on komisjon vaidlustatud otsuse IV lisas põhjendanud koefitsiendi „kolm” kasutamist sellega, et väikeste tellimuste töötlemine on seotud keerukama müügihaldusprotsessiga.
The Commission explained that choice by stating that, for example, if there are difficulties with coding orders, further work is needed.
Komisjon on valikut selgitades rõhutanud, et näiteks juhul kui tellimuste kodeerimisel tekivad raskused, on vajalik teatavate lisaprotseduuride sooritamine.
Similarly, the Commission stated that research is required before an order can be inputted, namely the ISBN, publishers’ catalogues, various data bases, checks on the availability (or not) of the work and checks on the match between order and publisher.
Samuti on komisjon märkinud, et tellimuse sisestamisele eelnevad erinevad otsingud, st ISBN, kirjastuste kataloogid, erinevad andmebaasid, kontrollimine, kas raamat on kättesaadav või mitte, tellimuse ja kirjastuse õigsuse kontroll.
It explained in that connection that difficulties associated with
Ta rõhutab, et sagedamini on sellised
It added that such difficulties occur more often in the case of small orders, given that large bookshops, which have a considerable turnover with CELF, generally use high-performance tools to enable them to rationalise their management, and in particular to transmit orders containing clear identification features.
KOMISJON probleemid seotud just väikeste tellimustega, kuna suured raamatukauplused, kelle CELF-i kaudu realiseeritav käibeosa on suur, kasutavad sageli abimeetmeid, mis võimaldavad neil ratsionaliseerida oma tellimuste esitamise protsessi ning edastada kergesti identifitseeritavaid tellimusi.
By contrast, according to the Commission, small bookshops do not always use modern international business resources and their orders are sometimes difficult to decipher and incomplete, which entails additional processing costs.
Komisjon leiab, et seevastu väikesed raamatukauplused ei kasuta sugugi mitte alati tänapäevaseid rahvusvahelise kaubanduse abivahendeid ning nende tellimused on mõnikord vähem arusaadavad ja ebatäielikud, seega nõuab nende töötlemine täiendavaid kulutusi.
With regard to the category ‘overheads’, which includes, for example, telephone, telex and collection charges etc, it is not possible to ascertain from Annex IV to the contested decision whether the costs allocated to small orders were calculated on the basis of the average cost per book sold, as in the case of staff costs, on the basis of the turnover on small orders, as in the case of certain individual, indirect fixed charges, or on the basis of the average cost per invoice issued, as in the case of overheads which include the costs of administrative supplies.
Mis puudutab üldkulusid, mille alla kuuluvad telefon, telefaks, pakkimiskulud jne, siis vaidlustatud otsuse IV lisa ei võimalda kindlaks teha, kas väikeste tellimuse alla kantud kulude väljaarvutamisel on lähtutud keskmisest müügihinnast ühe raamatu kohta – nagu personalikulude puhul –, väikeste tellimuste käibest – nagu teatavate eraldatud kaudsete fikseeritud kulude puhul – või keskmisest hinnast ühe väljastatud arve kohta – nagu haldusvarustust hõlmavate üldkulude puhul.
However, it is apparent from that annex that that calculation, irrespective of the manner in which it was carried out, was multiplied by a coefficient of 2.5.
Sellest lisast nähtub selgelt, et selle toimingu tulemus – sõltumata selle teostamise viisist – korrutati läbi koefitsiendiga 2,5.
The Commission justified the application of that coefficient in Annex IV to the contested decision on the ground that telephone costs vary in accordance with many factors, in particular ‘customer replies’ and ‘publisher searches’.
Komisjon on ülalmainitud koefitsiendi kasutamist vaidlustatud otsuse IV lisas põhjendanud nii, et telefoniga seotud kulusid mõjutavad mitmed faktorid, eelkõige „klientidele vastamine” ja „kirjastajate juures sooritatavad otsingud”.
It added that those costs concern several operations, including reception of the order form from the bookseller, coding the order, inputting the order and accounting, whose purpose is to record all the flows relating to the operations described.
Ta lisab, et need kulud hõlmasid mitmeid toiminguid, sealhulgas tellimuslehe vastuvõttu raamatukaupluselt, tellimuse kodeerimist, tellimuse sisestamist ja raamatupidamist, mille ülesandeks on registreerida kõik nende toimingutega seotud rahavoolud.
It is therefore necessary to establish whether, as the applicant claims, even if the allocation keys used for small orders and those used for the rest of CELF’s activities for the various categories of costs incurred by the latter are correct, the choice of those individual multiplying factors is arbitrary and whether, in any event, the Commission should not have applied those individual multiplying factors to teletransmitted orders.
Seega tuleb kontrollida, kas – nagu väidab hageja ja eeldades, et CELF-i poolt seoses väikeste tellimuste töötlemise ja muu tegevusega seotud kulude erinevate liikide puhul kasutatud jagamispõhimõtted on õiged – kasutatud koefitsientide valik on meelevaldne ning kas elektrooniliste vahendite kaudu edastatud tellimuste puhul poleks komisjon mingil juhul pidanud neid koefitsiente rakendama.
According to the explanations provided by the Commission and the applicant in their written pleadings and at the hearing, a teletransmitted order is an order received by electronic means, which facilitates the subsequent processing of the order in comparison with an order in written form, since the latter must be reprocessed by a member of staff so that it can be adapted to the administrative system, which is now computerised.
Komisjoni ja hageja poolt kirjalikes vastustes ning kohtuistungil antud selgituste kohaselt on elektroonilisel teel edastatud tellimus selline tellimus, mis on vastu võetud elektroonilise seadme abi, mis hõlbustab selle hilisemat töötlemist võrreldes paberkandjal esitatud tellimusega, kuna paberkandjal tellimust peab töötaja spetsiaalselt töötlema, et muuta see sobivaks haldamissüsteemi jaoks, mis on käesoleval ajal arvutipõhine.
The significance of teletransmission of orders was pointed out during the procedure for examining the contested aid.
Tellimuste elektroonilisel teel edastamise olulisust rõhutati vaidlusaluse abi uurimismenetluses.
Thus, in an annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998, entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’, the French authorities argued that, where an order was not tele-transmitted, an extra cost was undeniably incurred in processing the order.
Prantsuse Vabariigilt komisjonile 5. märtsil 1998 saadetud kirja lisas pealkirjaga „Toetuse proportsionaalse laadi põhjendused” väitsid Prantsuse ametiasutused, et kui tellimusi ei edastata elektroonilisel teel, toob see tellimuse töötlemisel kaasa märkimisväärseid lisakulutusi.
The French authorities therefore maintained that one of the factors justifying the contention that processing small orders entails an extra cost in comparison with processing other orders was that, often, they are sent to small publishers with whom automatic teletransmission procedures are not possible.
Lisaks on Prantsuse ametiasutused väitnud, et üks neid asjaolusid, mis õigustab seda, et väikeste tellimuste töötlemisega kaasnevad lisakulutused võrreldes muude tellimuste töötlemisega, seisnes selles, et sageli saadetakse need väikestele kirjastustele, kelle puhul ei ole elektroonilisel teel läbiviidavad automaatsed toimingud võimalikud.
The French authorities stated, finally, that teletransmission made it possible for each work to be recognised by optical scanning.
Prantsuse ametiasutused märkisid lõpuks, et elektrooniliste vahendite kasutamine võimaldab identifitseerida teoseid vöötkoodiskanneri abil.
Similarly, as had been stated (see paragraphs 114 to 119 above), in Annex IV to the contested decision, and in particular at points 2, 4 and 9 of the comments and explanations, on a number of occasions the Commission justified the use of individual multiplying factors on the ground that, often, small orders require manual processing, since the reception of works is not computerised or requires prior research
Nagu vaidlustatud otsuse IV lisas (vt eespool punktid 114–119), täpsemalt kommentaaride ja selgituste punktides 2, 4 ja 9, märgitud, on komisjon mitmetel juhtudel koefitsientide kasutamist põhjendanud asjaoluga, et tihtipeale tuleb väikesti tellimusi töödelda käsitsi, kuna raamatute vastuvõtmine ei ole automatiseeritud või nõuab kodeerimisprobleemide tõttu eelnevaid otsinguid. Samuti on komisjon
In the same way, in order to justify the use of a coefficient for overheads — telephone, telex and collection charges —, the Commission relied on the fact that additional work was necessary to codify them.
KOMISJON üldkulude – telefon, telefaks, pakkimiskulud – puhul koefitsiendi kasutamist põhjendanud sellega, et nende kodeerimiseks on vajalikud lisatoimingud.
It is clearly inconsistent to argue that, where orders are not tele-transmitted, extra costs are incurred, and at the same time to apply the same individual multiplying factor to orders that have been teletransmitted and those which have not been so transmitted.
Seega on ilmselgelt asjakohatu väita, et see, kui tellimusi ei esitata elektroonilisel teel, põhjustab lisakulutusi, ning samal ajal rakendada sama koefitsienti nii elektroonilisel teel kui muul moel esitatud tellimustele.
With regard to the absence of tele-transmission, it would be acceptable to apply a multiplying factor to the costs incurred in processing small orders only if teletransmission was clearly less widely used in processing small orders than in other orders.
Koefitsiendi kasutamine on väikeste tellimuste töötlemisel tekkinud kulutuste puhul – arvestades elektrooniliste vahendite mittekasutamist – vastuvõetav vaid juhul, kui elektrooniliste vahendite kasutamine oli väikeste tellimuste puhul selgelt harvemini esinev kui muude tellimuste puhul.
The validity of that premise is apparent from the annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998 entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’.
Sellise eelduse võib välja lugeda Prantsuse Vabariigilt komisjonile 5. märtsil 1998 saadetud kirja lisast pealkirjaga „Toetuse proportsionaalse laadi põhjendused”.
In fact, the French authorities informed the Commission that only one third of small orders were teletransmitted whereas 58% of other CELF orders were so transmitted.
Prantsuse ametiasutused teatasid komisjonile, et elektroonilisel teel edastati vaid üks kolmandik väikestest tellimustest, samas kui CELF-i muude tellimuste puhul kasutati elektroonilisi vahendeid 58% juhtudest.
Those figures formed the basis of the Commission’s analysis of the cost of processing small orders.
Komisjon võttis need näitajad aluseks väikeste tellimuste töötlemise kulutuste analüüsis.
However, as the Commission acknowledged in the contested decision (recital 212), in their letter of 5 March 1998 the French authorities switched the percentage of teletransmitted orders and that of orders not so transmitted.
Nagu komisjon on vaidlustatud otsuses nentinud (põhjendus 212), on Prantsuse ametiasutused eespool viidatud 5. märtsi 1998. aasta kirjas ära vahetanud elektrooniliselt edastatud tellimuste osatähtsuse protsendi muude tellimuste osatähtsuse protsendiga.
The actual figures showed that two-thirds of small orders were teletransmitted and one third was not.
Tegelikult edastati elektrooniliselt kaks kolmandikku väikestest tellimustest ja üks kolmandik neist mitteelektrooniliselt.
It is therefore clear that, in 1994, teletransmission was much more widely used in processing small orders than in other CELF activities, as the French authorities acknowledged and informed the Commission in their letter of 11 March 2003.
Seega tuleb nentida, et aastal 1994 kasutati väikeste tellimuste töötlemisel selgelt rohkem elektroonilisi vahendeid kui CELF-i muu tegevuse puhul, nagu Prantsuse ametiasutused on möönnud ja 11. märtsi 2003. aasta kirjas komisjonile teatanud.
The Commission nevertheless took the view in the contested decision (recital 212) that the effect of the French authorities’ error, repeated in its own calculations, was not such as to call into question the proportionate nature of the contested aid, since the financial incidence of the switch of teletransmitted orders and orders not so transmitted amounted to the modest sum of EUR 0.24 per book.
Siiski on komisjon vaidlustatud otsuses (põhjendus 212) leidnud, et Prantsuse ametiasutuste tehtud viga, mis kandus üle tema enda tehtud arvutustesse, ei toonud kaasa selliseid tagajärgi, mis võiksid vaidlusaluse abi proportsionaalsuse kahtluse alla seada, kuna elektrooniliste ja mitteelektrooniliste tellimuste äravahetamise rahaline mõju ühe raamatu kohta oli üksnes 0,24 eurot.
That conclusion reiterates the explanations provided by the French authorities in the annex to their letter to the Commission of 11 March 2003.
Selline järeldus kordab Prantsuse ametiasutuste poolt 11. märtsil 2003 komisjonile saadetud kirja I lisas esitatud selgitusi.
According to those explanations, only one category of costs, namely messenger costs, was affected by that switch, in so far as an individual multiplying factor was applied — incorrectly — to the costs attributed to small orders.
Nende selgituste kohaselt puudutas kõnealune äravahetamine vaid ühte kululiiki, nimelt kullerteenuse kasutamise kulusid, kuna väikeste tellimuste töötlemise kulude suhtes kohaldati – nõuetele mittevastavalt – koefitsienti.
As the applicant argued at the hearing, the Commission’s position, which consisted, on the one hand, of accepting the calculations provided by the French authorities in their letter of 5 March 1998 — which, essentially, were based on the premise that the low rate of teletransmission for small orders accounted, to a large degree, for the extra costs of processing such orders — and on the other hand, accepting and endorsing the position of the French authorities, set out in its letter of 11 March 2003, that the fact that two-thirds as opposed to one third of small orders was teletransmitted had only a minor impact on whether the contested aid was proportionate, is manifestly inconsistent.
Nagu hageja kohtuistungil väitis, komisjoni seisukoht, mille kohaselt ta esiteks kasutas Prantsuse ametiasutuste poolt 5. märtsi 1998. aasta kirjas esitatud arvutusi – mis lähtusid sisuliselt eeldusest, et väikeste tellimuste töötlemise lisakulutuste põhjuseks oli suures osas elektrooniliste tellimuste vähene osatähtsus –, ning teiseks nõustus Prantsuse ametiasutuste 11. märtsi 2003. aasta kirjas väljendatud seisukohaga – ja käsitles seda nagu omaenda seisukohta –, mille kohaselt asjaolu, et väikestest tellimustest edastati elektrooniliselt mitte kolmandik, vaid kaks kolmandikku neist tellimustest, mõjutab vaidlusaluse abi proportsionaalset laadi vaid väga vähesel määral.
The Commission’s position is also clearly incorrect.
Samuti on komisjoni seisukoht ilmselgelt ekslik.
As is apparent from Annex IV to the contested decision, both the alleged low rate of teletransmission for small orders and the difficulties entailed in processing those orders, which were, theoretically, to a large extent resolved by tele-transmission, were used as factors to justify the application of various individual multiplying factors.
Nagu vaidlusaluse otsuse IV lisast selgelt nähtub, kasutati erinevate koefitsientide rakendamise põhjendamisel nii elektrooniliselt esitatud tellimuste väidetavalt vähest osatähtsust väikeste tellimuste hulgas kui ka nende töötlemisega seonduvaid raskusi, mida põhimõtteliselt saaks lahendada elektrooniliste vahendite kasutamisega.
The argument that the fact that the percentages of teletransmitted small orders and those not so transmitted were switched affected only messengers’ expenses therefore has no factual basis.
Seega ei ole asjakohane argument, mille kohaselt elektrooniliselt edastatud väikeste tellimustega seotud protsentuaalsete osatähtsuste äravahetamine mõjutas vaid kullerteenuse kulusid.
It must therefore be concluded that the Commission committed a manifest error of assessment by applying to its initial assessment of the costs associated with
Tuleb järeldada, et komisjon on teinud ilmselge hindamisvea, kui kohaldas oma esialgses hinnangus väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulutustele koefitsiente,
That is clearly the case with regard to the reception of works costs, the direct labour costs of the service department and telephone, telex and collection charges.
Nii on see ilmselgelt raamatute vastuvõtmise kulude, kommertsteenuste otseste töökulude, telefoni-, telefaksi- ja pakkimiskulude puhul.
In the light of the content of the Commission’s responses to the written questions of the Court, that was also the case with regard to messengers’ expenses.
Arvestades komisjoni poolt Esimese Astme Kohtu kirjalikele küsimustele antud vastuseid, siis kehtis see ka kullerteenuse kulude osas.
In order to ascertain the effect that error had on the Commission’s assessment in the contested decision as to whether the contested aid was excessive, the Court asked the Commission to provide it with a calculation of the costs associated with small orders without individual multiplying factors.
Selleks et kontrollida, kuidas mõjutab selline viga hinnangut, mille komisjon andis vaidlusalusele abile vaidlustatud otsuses ja mille kohaselt see abi ei suutnud katta lisakulutusi, palus Esimese Astme Kohus tal esitada arvutused väikeste tellimustega seotud kulutuste kohta ilma koefitsiente kasutamata.
The Commission did not provide a precise figure in response to that question.
Vastuseks selle küsimusele komisjon konkreetseid arvandmeid ei esitanud.
However, it is perfectly clear from its response that, without those multiplying factors, the costs of processing small orders would have decreased by more than FRF 635 000 (EUR 96 805.13), even where the categories of costs other than those to which a multiplying factor of three was applied were not taken into account.
Siiski nähtub tema vastusest ilmselgelt, et ilma kõnealuseid koefitsiente kasutamata oleksid väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulutused 635 000 Prantsuse frangi võrra (96 805,13 eurot) väiksemad, isegi võtmata arvesse muid kululiike peale nende, mille osas kasutati koefitsienti „kolm”.
Therefore, had it not applied individual multiplying factors, the Commission would not have been able to establish, on the basis of the figures it used in Annex IV to the contested decision, that the aid received by CELF did not overcompensate the costs incurred in processing small orders.
Seega ei oleks komisjon ilma koefitsiente kasutamata saanud vaidlustatud otsuse IV lisas kasutatud andmete põhjal väita, et abi, mida CELF sai, ei suutnud väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulutusi katta.
In fact, but for the application of individual multiplying factors, the operating profit from those activities would have been in excess of FRF 600 000.
Koefitsiente kohaldamata oleks kõnealuse tegevuse tulem olnud rohkem kui 600 000 Prantsuse frangi osas positiivne.
In any event, even if the Commission could apply an individual multiplying factor to the categories of costs referred to at paragraph 130 above, it would have committed a manifest error of assessment by also applying such factors to teletransmitted orders, given that such orders clearly did not give rise to the difficulties relied on as the main justification for using those multiplying factors.
Igal juhul tuleb nentida, et isegi kui komisjon võis eespool punktis 130 nimetatud kululiikudele koefitsienti kohaldada, on ta teinud ilmselge hindamisvea, kui kohaldas neid koefitsiente ka elektroonilistele tellimustele, kuna need tellimused ei toonud ilmselgelt kaasa raskusi, mida kasutati kõnealuste koefitsientide kasutamise peamise põhjendusena.