natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe than 10 %) of clients reporting injecting the drug.
2007. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas kasvav huvi eriteenuste osutamiseks.
Among those new to treatment, injecting levels are even lower
Ei ole üllatav, et vähese levimusega riigid ei nimeta spetsiaalset kokaiiniravi oma poliitika prioriteediks.
A recent evaluation of service provision in the United Kingdom also reported some positive outcomes among crack cocaine clients in residential care (Weaver, 2007).
Crack-kokaiini probleemide vähene levimus ja äärmine geograafiline piiratus Euroopas tähendab, et kogemus kõnealuse uimastitarbijate rühma vajadustega tegelemisel on veelgi rohkem piiratud.
in combination with opioids and, in some countries, many clients being treated for opioid problems will also be using cocaine, at least occasionally.
Värske hinnang teenuste osutamisele Ühendkuningriigis teatab mõningatest positiivsetest tulemustest crack-kokaiinivastast statsionaarset ravi saavate klientide seas (Weaver, 2007).
Risk and harm reduction
Riskide ja kahjude vähendamine
Treatment services are, therefore, likely to be faced with offering care to three populations, which can be characterised in simple terms as: first, socially more integrated cocaine users who may also have a history of regular ‘recreational’ polydrug use including alcohol; secondly, cocaine users who may also have opioid problems; and thirdly, highly marginalised and problematic crack cocaine users.
Raviteenistustel tuleb seega tõenäoliselt pakkuda ravi kolmele tarbijarühmale, mida võib lihtsustatult iseloomustada järgmiselt: esiteks, sotsiaalselt enam integreeritud kokaiinitarbijad, kes võivad „meelelahutuslikult” olla regulaarselt tarbinud ka mitut uimastit, sealhulgas alkoholi; teiseks, kokaiinitarbijad, kellel võivad olla ka opioididega seotud probleemid; ning kolmandaks, väga marginaliseerunud ja probleemsed crack-kokaiini tarbijad.
Recreational cocaine users are at risk not only of developing a dependent drug habit, but also through the interaction of cocaine use with other drugs or with coexisting cardiovascular problems.
Meelelahutuslikult kokaiini tarbijaid ohustab mitte ainult uimastisõltuvuse väljakujunemine, vaid ka kokaiini koos teiste uimastitega tarbimise koosmõju või kaasnevad südame-veresoonkonna probleemid.
Most European countries report that cocaine users can access information about cocaine and the risks of cocaine use through various information sources such as websites, helplines and through other media.
Enamiku Euroopa riikide andmetel võivad kokaiinitarbijad kokaiini ja selle tarbimise riskide kohta saada kergesti teavet mitmesuguste teabeallikate kaudu, nagu veebilehed, abitelefonid ja muud meediakanalid.
It is interesting to note that the European Foundation of Drug Helplines reports an increase in the number of calls related to cocaine during 2005 and 2006 (114).
Huvitav on märkida, et Euroopa Uimastiabitelefonide Fond teatab kokaiiniga seotud kõnede arvu kasvust ajavahemikus 2005–2006 (114).
Cocaine use may also be associated with high-risk sexual activity or with involvement in the sex industry.
Eespool nimetatud kolme rühma vajadused on tõenäoliselt erinevad ning teenuste osutajatel tuleb neile erinevalt läheneda.
The needs of these three groups are likely to be different and require different approaches from service providers. Most reported cocaine treatment in Europe takes place in outpatient settings, which in many cases will be orientated to the needs of opioid users.
Enamik kokaiinisõltuvuse ravi, mille kohta on andmed esitatud, toimub Euroopas ambulatoorsetes raviasutustes, mis paljudel juhtudel on suunatud opioiditarbijate vajadustele.
It is questionable how attractive such services are to relatively well-integrated cocaine users who have developed problems through their recreational use of the drug.
On küsitav, kui ligitõmbavad on sellised teenused suhteliselt hästi integreeritud kokaiinitarbijatele, kelle probleemid on tekkinud uimasti meelelahutusliku tarbimise kaudu.
And it is likely that a proportion of this group will seek help either through generic healthcare providers, such as general practitioners or counsellors or, if they are able, through private specialised clinics.
On tõenäoline, et osa kõnealusest rühmast otsib abi kas üldistelt tervishoiuteenuste pakkujatelt, nagu perearstid ja nõustajad, või võimaluse korral spetsialiseerunud erakliinikutest.
At present no pharmacological agent is available to help users to achieve or manage cocaine abstinence — though there may be some future options in this direction.
Kokaiinitarbimist võib seostada ka kõrge riskiga seksuaalkäitumisega või seksitööstusse kaasamisega.
The emphasis in Europe is put on the provision of psychosocial interventions, which are mostly based on cognitive behavioural approaches.
Uuringud on näidanud, et crack-kokaiini tarbivad naised võivad olla eriti tundlikud ning võivad kas raha või uimastite eest alustada kõrge riskiga seksuaalkäitumist.
An in-depth detailed review of options for cocaine treatment can be found in the 2007 selected issue on cocaine and in an EMCDDA technical review (EMCDDA, 2007b).
Mõnes riigis töötatakse kahjude vähendamise ja abivajaja juurde mineku programmide raames eraldi seksitöötajatega, suunates oma tegevust nii seksuaalkäitumisele kui ka uimastitarbimisele.
Although small in number, crack cocaine users are likely to be at particularly high risk of experiencing problems and may be difficult to engage in treatment and other services.
Vähesele arvule vaatamata võib crack-kokaiini tarbijatel olla eriti suur oht probleemide tekkimiseks ning ravile suunamine või muude teenuste osutamine võib nende puhul olla raske.
In some cities where significant crack cocaine problems exist, harm-reduction programmes have attempted to intervene by providing outreach, crisis intervention, assistance for acute medical problems as well as referral to structured services.
Mõnedes märkimisväärsete crack-kokaiini probleemidega linnades on üritatud sekkuda kahjude vähendamise programmide raames abivajajate juurde mineku, kriisisekkumise, akuutsete terviseprobleemide korral abi andmise ja struktureeritud teenuste poole suunamise kaudu.
For example, in Vienna, rooms are available through outpatient services to provide a safe space for cocaine and crack users who are often suffering from anxiety, and basic healthcare and referral to other services are offered.
Näiteks Viinis on ambulatoorsete teenistuste kaudu kasutusel
The low prevalence and highly geographically restricted nature of crack cocaine problems in Europe means that experience of responding to the needs this group of drug users is far more limited.
Vastupidiselt opioidisõltuvuse ravile on kokaiini puhul farmakoloogilised ravivõimalused piiratud, ehkki kasulik võib olla ravimite väljakirjutamine kaasnevate sümptomite vastu.
There is a large amount of literature based on the US experience of crack cocaine problems, but the extent to which this can be directly applied to the European context remains unclear.
Praegu ei ole saadaval ühtegi farmakoloogilist toimeainet, mis aitaks tarbijatel taluda kokaiinist loobumist, kuigi tulevikus võib mõningaid sellesuunalisi võimalusi tekkida.
The United Kingdom, which compared to other European countries reports a relatively high level of problematic crack use, has produced guidelines for professionals suggesting that crack treatment should be provided in the context of a structured programme
Euroopas on rõhk pandud psühhosotsiaalsetele meetmetele, mis põhinevad enamasti kognitiivkäitumuslikel lähenemistel.
Harm-reduction approaches to cocaine injectors are, in general, no different to those provided to other injectors (see Chapter 8), although some studies have suggested that stimulant users will inject more and, therefore, be potentially at greater risk.
Põhjalikuma ülevaate kokaiiniravi võimalustest leiab 2007. aasta valikteemast kokaiini kohta ja EMCDDA tehnilisest ülevaatest (EMCDDA, 2007b).
) See Table TDI-17 (part ii) and (part vi) and Table TDI-110 in the 2007 statistical bulletin.) http://www.fesat.org/
) Vt tabelit TDI-17 (ii osa) ja (vi osa) ning tabelit TDI-110 2007. a statistikabülletäänis.) http://www.fesat.org/
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine
5. peatükk.
Cocaine and crack cocaine: a growing public health issue — EMCDDA 2007 selected issue given to the health consequences of cocaine, which are often not well recognised in existing reporting systems.
EMCDDA 2007. aasta valikteema suurt mõju rahvatervisele. Erilist tähelepanu pööratakse kokaiini tõttu tekkivatele terviseprobleemidele, mida olemasolevates aruandlussüsteemides tihti kuigi hästi ei eristata.
The selected issue looks in detail at the challenges to providing effective treatment for cocaine and crack cocaine dependence, which has proved to be particularly difficult, not least because of the very varied types of cocaine users and their differing needs.
Valikteema vaatleb üksikasjalikult probleeme kokaiini- ja crack-kokaiinisõltuvuse tõhusal ravimisel, mis on osutunud eriti keeruliseks eriti selle tõttu, et kokaiinitarbijate tüübid ning nende vajadused on väga erinevad.
In recent years, there have been signs that cocaine use is a growing problem in Europe.
Viimastel aastatel on olnud märke sellest, et kokaiinitarbimine on Euroopas kasvav probleem.
This selected issue shows that, in some European countries, there has been a marked increase in the use of cocaine, in treatment demands for cocaine and in seizures of the drug.
Kõnealuses valikteemas täheldatakse, et mitmes Euroopa riigis on toimunud kokaiinitarbimise, kokaiiniga seotud ravinõudluse ja kõnealuse uimasti konfiskeerimiste märkimisväärne kasv.
The potential for cocaine use to have a major impact on public health is examined.
Uuritakse kokaiinitarbimise võimalikku
This selected issue is available in print and on the Internet in English only (http://issues07.emcdda.europa.eu).
Kõnealune valikteema on kättesaadav trükituna ja Internetis ainult inglise keeles (http://issues07.emcdda.europa.eu).
Chapter 6Opioid use and drug injection
6. peatükk Opioidide tarbimine ja uimastite süstimine
Heroin supply and availability (115
Heroiini pakkumine ja kättesaadavus (115
In Europe, historically, two forms of imported heroin have been used: the commonly available brown heroin (its chemical base form) mainly from Afghanistan, and the less common and more expensive white heroin (a salt form) which typically originates from south-east Asia — although this form of the drug is now becoming increasingly rare.
Euroopas on imporditud heroiini läbi aegade tarbitud kahel kujul: põhiliselt Afganistanist pärit laiemalt kättesaadav pruun heroiin (selle keemiline baasvorm) ning vähem levinud ja tavaliselt kallim valge heroiin (soolavorm), mis on enamasti pärit Kagu-Aasiast, kuigi sellel kujul on uimasti muutumas üha haruldasemaks.
A small amount of opioid drugs are also produced within Europe, but manufacture is mainly confined in 2005 to small-scale production of home-made poppy products (e.g. poppy straw, poppy concentrate from crushed poppy stalks or heads) in a number of eastern European countries (Latvia, Lithuania, Poland).
Väikeses koguses toodetakse opioidideks liigitatavaid uimasteid ka Euroopas, kuid tootmine oli 2005. aastal väiksemahuline ja piirdus peamiselt kodusel teel valmistatud unimagunatoodetega (nt unimagunavarred, purustatud unimagunavartest või kupardest valmistatud kontsentraat), mida toodetakse mitmes Ida-Euroopa riigis (Lätis, Leedus, Poolas).
Production and trafficking the mid-1990s, heroin has been increasingly (but to a lesser extent than through the Balkan route) smuggled to Europe through the ‘silk route’ via central Asian Republics, the Caspian Sea and the Russian Federation, Belarus or Ukraine, to Estonia, Latvia, some of the Nordic countries, Germany and Bulgaria.
1990. aastate keskpaigast alates tuuakse heroiini salakaubana Euroopasse üha sagedamini (aga väiksemas ulatuses kui Balkani marsruuti pidi) mööda nn siiditeed üle Kesk-Aasia vabariikide, Kaspia mere ja Vene Föderatsiooni, Valgevene või Ukraina Eestisse, Lätisse, mõnesse Põhjamaasse, Saksamaale ja Bulgaariasse.
Although these routes are the most important, countries in the Arabian peninsula (Oman, United Arab Emirates) have become transit sites for heroin consignments from south-west and south-east Asia (INCB, 2006), with some of it being then smuggled through eastern Africa (Ethiopia, Kenya, Mauritius), and sometimes through western Africa as well (Nigeria), to be shipped to illicit markets in Europe and to a lesser extent North America (INCB, 2007a).
Ehkki need marsruudid on kõige olulisemad, on mõned Araabia poolsaare riigid (Omaan, Araabia Ühendemiraadid) muutunud transiitriikideks Edela- ja Kagu-Aasiast tulevatele heroiinipartiidele (INCB, 2006), millest osa toimetatakse läbi Ida-Aafrika (Etioopia, Kenya, Mauritius) ja vahel ka läbi Lääne-Aafrika (Nigeeria), et tuua need salakaubana Euroopa mustale turule ja vähemal määral Põhja-Ameerikasse (INCB, 2007).
There are also reports of heroin from south-west Asia being smuggled to Europe via countries in south and east Asia (India, Bangladesh, Sri Lanka, China).
Samuti on andmeid Edela-Aasiast pärit heroiinist, mis tuuakse salakaubana Euroopasse läbi Lõuna- ja Ida-Aasia riikide (India, Bangladesh, Sri Lanka, Hiina).
In 2005, 342 tonnes of opium, 32 tonnes of morphine and 58 tonnes of heroin were seized worldwide.
2005. aastal konfiskeeriti kogu maailmas 342 tonni oopiumi, 32 tonni morfiini ja 58 tonni heroiini.
Asia (China, Afghanistan, Iran, Pakistan) continued to account for the greatest quantities of heroin (54 %) seized worldwide, followed by Europe (38 %) (UNODC, 2007).
Aasia (Hiina, Afganistan, Iraan, Pakistan) oli maailmas endiselt esikohal konfiskeeritud heroiini koguse poolest (54%), sellele järgnes Euroopa (38%) (UNODC, 2007).
Heroin consumed in Europe is predominantly manufactured in Afghanistan, which remains the world leader in illicit opium supply, followed by Myanmar.
Suur osa Euroopas tarbitavast heroiinist on valmistatud Afganistanis, mis on illegaalses oopiumitootmises maailmas endiselt esikohal; sellele järgneb Myanmar.
It is estimated that about 6 610 tonnes of opium was produced in 2006, 92 % of which in Afghanistan.
Hinnanguliselt toodeti 2006. aastal umbes 6610 tonni oopiumi, sellest 92% Afganistanis.
This represents a 43 % increase compared to the 2005 estimate, due to a substantial increase in the area under cultivation.
See tähendab 2005. aastaga võrreldes 43% tõusu, mille põhjuseks on kasvatuseks kasutatava maa-ala oluline suurenemine.
Global potential production of heroin was estimated at 606 tonnes in 2006, up from 472 tonnes in 2005 (UNODC, 2007).
Ülemaailmne potentsiaalne heroiinitoodang tõusis 472 tonnilt 2005. aastal hinnanguliselt 606 tonnini 2006. aastal (UNODC, 2007).
Opioid seizures and laboratories dismantled seem to indicate that opium produced in Afghanistan is increasingly being converted into morphine or heroin before being exported (CND, 2007).
Opioidide konfiskeerimiste ja demonteeritud laborite põhjal tundub, et Afganistanis toodetud oopium töödeldakse üha sagedamini morfiiniks ja heroiiniks enne eksportimist (CND, 2007).
An estimated 52 000 seizures resulted in the interception of about 16.8 tonnes of heroin in the EU Member States and candidate countries and Norway in 2005.
2005. aastal viidi läbi hinnanguliselt 52 000 konfiskeerimist, mille käigus tabati ELi liikmesriikides, kandidaatriikides ja Norras umbes 16,8 tonni heroiini.
The United Kingdom (based on 2004 data) continued to account for the highest number of seizures made in Europe, followed by Spain, Germany and Greece, while Turkey seized the largest quantities (followed by the United Kingdom, Italy and the Netherlands), accounting for nearly half of the total amount intercepted in 2005 (116).
Ühendkuningriik oli (2004. a andmete põhjal) Euroopas läbi viidud konfiskeerimiste arvu poolest jätkuvalt esikohal, järgnesid Hispaania, Saksamaa ja Kreeka; tabatud kogused olid kõige suuremad Türgis, kus konfiskeeriti peaaegu pool 2005. aasta üldkogusest (järgnesid Ühendkuningriik, Itaalia ja Madalmaad) (116).
Seizures of heroin show an overall decline between 2000 and 2003 and, based on data available, have been increasing since then.
Heroiini konfiskeerimiste arv üldiselt vähenes ajavahemikus 2000–2003, pärast seda on see olemasolevate andmete põhjal kasvanud.
Over the period 2000–05, total quantities of heroin seized in EU Member States have been fluctuating within a slightly downward trend, whereas a large increase is reported in Turkey over the
Ajavahemikul 2000–2005 ELi liikmesriikides konfiskeeritud heroiini
) See ‘Interpreting seizures and other market data’, p. 37. )
115) Vt „Konfiskeerimiste ja muu turuinfo tõlgendamine”, lk 37.
For estimating purposes, 2005 missing data were replaced by 2004 data.) See Tables SZR-7 and SZR-8 in the 2007 statistical bulletin.
Hinnangulise tulemuse saamiseks kasutati puuduvate 2005. a andmete asemel 2004. a omi.
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe
2007. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas üldkogus kõikus kerge langustendentsiga, samas kui Türgist
From the limited data available, an average prevalence of problem opioid use of between four and five cases per 1 000 of the population aged 15–64 can be derived.
Hind ja puhtus uimastitarbimise levimus on hinnanguliselt 1–8 juhtumit 1000 elaniku kohta.
This translates into some 1.5 million (1.3–1.7 million) problem opioid users in the EU and Norway.
Selle järgi on ELis ja Norras umbes 1,5 miljonit (1,3–1,7 miljonit) probleemset opioiditarbijat.
However, these estimates are far from robust and more extensive data are required.
See määr on siiski täpsusest kaugel ja vaja on ulatuslikumaid andmeid.
Time trends in problem opioid use
Opioidide probleemse tarbimise suundumused ajalises plaanis
Detecting trends in both price and purity is hampered by a lack of consistent data, and estimates are therefore based on only a limited range of countries (118).
Nii hinna kui puhtuse suundumuste väljaselgitamist takistab järjekindlate andmete puudumine ning hinnangud põhinevad seetõttu vaid piiratud hulgal riikidel (118).
Most countries reported average or typical street price of brown heroin in the range EUR 35–80 per gram.
Enamik riike teatas pruuni heroiini keskmiseks või tüüpiliseks müügihinnaks tänavakaubanduses 35–80 eurot grammi kohta.
Between 2000 and 2005 mean heroin prices, corrected for inflation, appear to have decreased in most of the 18 countries providing comparable data.
Ajavahemikul 2000–2005 tunduvad heroiini keskmised hinnad (inflatsiooni arvestades) olevat langenud enamikus 18 riigist, kes esitasid võrreldavad andmed.
The average or typical purity of brown heroin at street level was reported to vary considerably, with most countries reporting values between 15 % and 50%; figures for white heroin tended to be higher (30–70%), where it was available.
Tänaval müüdava pruuni heroiini keskmine või tüüpiline puhtus kõikus andmete kohaselt märkimisväärselt: enamik riike teatas näitajatest vahemikus 15–50%; valge heroiini näitajad, kus need olid kättesaadavad, olid tavaliselt kõrgemad (30–70%).
The mean purity of heroin products has been fluctuating in most of the 18 reporting countries since 2000.
Heroiinitoodete keskmine puhtus on enamikus andmeid esitanud riikides kõikunud alates 2000. aastast.
Prevalence estimates of problem opioid use
Opioidide probleemse tarbimise levimus
Data in this section are derived from the EMCDDA problem drug use (PDU) indicator, which includes mainly estimates of injecting drug use and the use of opioids, although in a few countries, users of amphetamines are also an important component (119
Selle osa andmed põhinevad EMCDDA probleemse uimastitarbimise (problem drug use, PDU) indikaatoril, mis sisaldab põhiliselt uimastite süstimise ja opioidide tarbimise määrasid, kuigi mõnedes riikides moodustavad olulise osa ka
Estimating the number of problem opioid users is difficult, and analyses of a sophisticated nature are required to obtain prevalence estimates from the available data sources.
Korduvate hinnangute andmed probleemse opioidide tarbimise kohta ajavahemikul 2001–2005 on kättesaadavad vaid kaheksa riigi kohta. Nende järgi on üldpilt suhteliselt stabiilne ning vaid üks riik (Austria) teatas selgest kasvust (120).
Moreover, as most studies are based on a localised geographical area, such as a city or district, extrapolation to generate national estimates is difficult.
Kuna suurem osa uuringuid põhineb geograafiliselt lokaliseeritud piirkonnal, näiteks linnal või rajoonil, on ka ekstrapoleerimine üleriigiliste määrade saamiseks raske.
Estimation is also complicated as patterns of problem drug use in Europe appear to be becoming more diverse.
Hinnangu andmine on raske ka seetõttu, et probleemse uimastitarbimise harjumused Euroopas näivad muutuvat mitmekesisemaks.
For example, polydrug use problems have become progressively more important in most countries, and some countries where opioid problems (almost exclusively heroin problems) have historically predominated now report changes towards other drugs, such as cocaine.
Näiteks on enamikus riikides mitme uimasti koostarbimise probleemid muutunud järjest olulisemaks ning mõned riigid, kus läbi aegade on olnud ülekaalus opioidiprobleemid (pea eranditult heroiiniprobleemid), teatavad nüüd muutustest muude uimastite, näiteks kokaiini tarbimise suunas.
Recent estimates of the prevalence of problem opioid use at national level range roughly between one and six cases per 1 000 population aged 15–64.
Uuemate hinnangute järgi ulatub opioidide probleemse tarbimise levimus ühe riigi ulatuses laias laastus ühest kuni kuue juhtumini 1000 inimese kohta 15–64aastaste vanuserühmas.
In comparison, the full PDU prevalence is estimated to be between one and eight cases per 1 000.
Võrdluseks võib öelda, et üldine probleemse
Despite the general indication that the overall trend in the prevalence of opioid use is relatively stable, there are indications of increases in heroin seizures (see above), possibly relating to increased availability of heroin on the European market, and increasing reports of the use of opioids diverted from legitimate uses.
Vaatamata üldistele märkidele, et opioidide tarbimise levimus on suhteliselt stabiilne, on märke heroiini konfiskeerimiste kasvust (vt ülalpool), mis võib olla seotud heroiini kättesaadavuse kasvuga Euroopa turul, ning üha rohkem teatatakse seaduslikust tarbimisest kõrvale suunatud opioidide tarbimisest.
In Italy, estimates of the incidence of heroin use based on treatment demand data suggest a rise since 1998, after a period of decline, with an annual incidence in 2005 of around 30 000 new heroin users.
Ravinõudluse andmetel põhinevad hinnangud opioidide tarbimise sagedusest Itaalias osutavad langusperioodile järgnenud tõusule alates 1998. aastast. Aastal 2005 oli aastane sagedus umbes 30 000 uut heroiinitarbijat.
In Austria, also, the proportion of those under age 25 has increased among new substitution treatment clients, suggesting a rise in the number of young people experiencing problems, associated with the diversion and uncontrolled use of prescribed opioids.
Ka Austrias on tõusnud alla 25aastaste osakaal uute asendusravi patsientide seas, mis osutab sellele, et on kasvanud noorte arv, kellel on probleeme seoses väljakirjutatud opioidide kõrvalesuunamise ja kontrollimatu kasutamisega.
Similarly, after a period of decline, the Czech Republic reports an increase in the injecting of a diverted substance (in this case, buprenorphine), and information available from Belgium suggests that there has been an increase in the illicit use of methadone.
Ka Tšehhi Vabariik teatab pärast langusperioodi jälle süstimise ja kõrvalesuunatud ainete (antud juhul buprenorfiini) levimuse suurenemisest ning Belgiast saadud andmed annavad põhjust arvata,
) See Tables PPP-2 and PPP-6 in the 2007 statistical bulletin.)
Vt tabeleid PPP-2 ja PPP-6 2007. a statistikabülletäänis.)