natgillin/translations-raw huggingface dataset:
34 — Comparing those figures with those for the total VAT collected in the same four years, as provided by the Italian Government, I calculate that the tax recovered following verifications amounted to between 0.18% and 0.38% of the total collected in a given year, or 0.3% of the total for the four-year period.
34 – Võrreldes neid arve samal neljal aastal kogutud käibemaksu kogusummaga, mille esitas Itaalia valitsus, ilmneb minu arvutusest, et pärast kontrolle sissenõutud maks moodustas 0,18–0,38% antud aastal kogutud kogusummast, st 0,3% nelja aasta jooksul kogutud kogusummast.
Italy submits that the disputed provisions encourage spontaneous declaration of previously undeclared amounts by some taxable persons, thereby freeing resources to audit the unrepentant and providing overall a greater return than could otherwise have
Itaalia väidab, et vaidlustatud sätted julgustavad mõnda maksukohustuslast spontaanselt deklareerima varem deklareerimata jäetud summasid, vabastades seeläbi vahendeid oma tegu mittekahetsevate isikute revideerimiseks ja tagades üldiselt suurema
(increased and more efficient recovery) allegedly brought by the amnesty are illusory (the proportion recovered is tiny and the only real effect is to preclude verification by the tax authorities) and in any event quite irrelevant given the binding nature of the requirements of Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
ITAALIA tõhusam sissenõudmine), mis amnestiaga väidetavalt kaasnes, on näiline (sissenõutud osa on väga väike ja ainus reaalne tulemus on maksuhalduri kontrolli vältimine) ning igal juhul üsna tähtsusetu, arvestades kuuenda direktiivi artiklites 2 ja 22 sätestatud nõuete siduvat laadi.
It may be helpful, therefore, to consider briefly the phenomenon in general.
Seetõttu tundub mõttekas lühidalt analüüsida kõnealust nähtust üldiselt.
Tax amnesties commonly involve immunity from criminal penalties, from fines and from (some or all) interest payments — and the Commission explicitly accepts that, as regards VAT, such matters fall within the competence of the Member States, unfettered by Community law.
Maksuamnestia tähendab tavaliselt kriminaalkaristusest, trahvist ja intressimaksetest (osaliselt või täielikult) vabastamist – ja komisjon on sõnaselgelt nõus, et käibemaksu osas kuuluvad sellised küsimused liikmesriikide pädevusse, ilma et neid piiraks ühenduse õigus.
Equally commonly, however, amnesties require payment in full of amounts due and do not entail exemption from verification.
Sama tavaline on siiski see, et amnestia korral nõutakse tasumisele kuuluvate summade täielikku maksmist ja et amnestiaga ei kaasne kontrollist vabastamist.
The aim is generally to encourage voluntary payment by granting immunity from punishment (the threat of which is intended to encourage initial compliance but may also discourage delayed compliance if the price of repentance is too high) while not going so far as to make it more advantageous to evade and then repent than to make an accurate and honest initial declaration, and to bring errant taxpayers back into the fold for the future.
Tavaliselt on amnestia eesmärk julgustada vabatahtlikku maksude tasumist, vabastades karistusest (millega ähvardamise eesmärk on soodustada õigusaktide õigeaegset täitmist, kuid mis võib ka takistada õigusaktide hilinemisega täitmist, kui kahetsuse hind on liiga kõrge), samas minemata nii kaugele, et maksudest kõrvalehoidumine ja seejärel kahetsemine muutub kasulikumaks kui maksu täpne ja aus õigel ajal deklareerimine, ning tuua eksinud maksumaksjad tulevikku silmas pidades seaduskuulekate maksumaksjate hulka tagasi.
Italy rejoins that the disputed provisions encourage spontaneous declaration; that resources can thus be redirected to auditing taxable persons who do not take advantage of the provisions; that for such persons Article 10 of the 2003 Finance Law extended the possible verification period by two years; and that the amounts recovered were appreciably higher than they would otherwise have been.
Itaalia väidab omakorda, et vaidlustatud sätted soodustavad spontaanset deklareerimist; et kõnealused vahendid saab seega ümber suunata selliste maksukohustuslaste revideerimiseks, kes ei ole nimetatud sätteid kasutanud; et selliste isikute puhul pikendas 2003. aasta maksuseaduse artikkel 10 võimalikku kontrolliperioodi kahe aasta võrra ja et sissenõutud summad olid märgatavalt suuremad, kui need oleks muidu olnud.
The advantages are thus real and cannot be considered irrelevant.
Kasu on seega reaalne ja seda ei saa pidada tähtsusetuks.
Moreover, (a) the amnesty concerns cases in which the failure to submit a return had not been detected and might never have been detected, (b) under Article 9 the taxable person must make a payment in respect of every tax year in the series even if only one is concerned by the original failure, (c) the tax, though less than the amount theoretically due, is recovered immediately rather than after a lengthy investigation and recovery procedure.
Lisaks a) puudutab amnestia selliseid juhtumeid, kus deklaratsiooni esitamata jätmist ei ole avastatud ja ei oleks võib-olla kunagi avastatud, b) maksukohustuslane peab artikli 9 kohaselt tegema makse iga maksustamisperioodi eest vaadeldaval perioodil, isegi kui esialgne deklaratsiooni esitamata jätmine puudutas vaid ühte maksustamisperioodi, c) kuigi kõnealune maks on väiksem kui teoreetiliselt tasumisele kuuluv summa, nõutakse see sisse viivitamata ning mitte pärast pikka uurimis- ja sissenõudmismenetlust.
The literature 35 suggests that, in order to be effective, tax amnesties inter alia should be one-off (or repetition will induce taxpayers to adapt their tactics in anticipation of future amnesties), should involve payment of at least what was due and generally some interest (or evasion will be perceived as rewarded) and should be accompanied by at least a credible announcement of enhanced auditing (or the
Erialakirjanduses 35 soovitatakse, et tõhususe tagamiseks peaks maksuamnestia olema muu hulgas ühekordne (sest kordamine võib mõjutada maksumaksjaid kohandama oma taktikat vastavalt tulevaste amnestiate ootusele), sellega peaks kaasnema vähemalt tasumisele kuuluva summa ja üldjuhul teatava intressi maksmine (muidu tundub, et maksudest kõrvalehoidumist tasustatakse) ning vähemalt põhjalikuma revisjoni usaldusväärne väljakuulutamine (muidu ei tundu
The Commission’s objection to VAT amnesties does not appear to be absolute, but it is vehement with regard to the form taken by the disputed provisions.
Komisjoni vastuväide käibemaksu amnestiale ei tundu olevat absoluutne, kuid vaidlustatud sätete vormi osas on see resoluutne.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-132/06 trade-off between declaration and detection will not seem advantageous).
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-132/06 kompromiss deklareerimise ja avastamise vahel kasulik).
Italy claims that the amounts collected total nearly 2% of annual VAT income.
Itaalia väidab, et kogutud summad moodustavad peaaegu 2% käibemaksu aastasest laekumisest.
If the VAT gap (the difference between the amount theoretically collectable and the amount actually collected) can be estimated at 35 to 40% in Italy, 39that means that the amount actually collected is in the region of 3 to 4% of the amount theoretically due but never declared. 40
Kui käibemaksu puudujääk (teoreetiliselt kogutava ja tegelikult kogutud summa vahe) on Itaalias hinnanguliselt 35–40%, 39tähendab see, et tegelikult kogutud summa moodustab ligikaudu 3–4% summast, mis peaks teoreetiliselt laekuma, kuid mida ei ole kunagi deklareeritud. 40
The disputed amnesty does not appear to display any of those features.
Vaidlustatud amnestial ei näi olevat ühtegi neist tunnusjoontest.
It has indeed been extended for subsequent years, 36
Seda on tõepoolest pikendatud järgnevateks aastateks, 36
It is true that no tax authority can ever hope to catch all tax fraud and it would not be for the Court to advise Italy on how best to deploy its resources even if it had the necessary expertise to do so.
On tõsi, et ükski maksuhaldur ei saa kunagi loota kõigi maksupettuste avastamisele ja et Euroopa Kohtu ülesanne ei ole anda Itaaliale nõu, kuidas oma vahendeid kõige paremini kasutada, isegi kui tal oleksid selleks vajalikud eriteadmised.
None the less, it seems to me that a method which apparently brings in some 3 to 4% of uncollected tax (and thus leaves the uncollected amount at least 95% intact, with at least a proportion of that definitively irrecoverable) is not obviously an efficient use of resources.
Mulle tundub siiski, et meetod, mis toob näiliselt sisse ligikaudu 3–4% kogumata maksust (ja mille puhul jääb vähemalt 95% laekumata summast puutumatuks, kusjuures vähemalt osa sellest on lootusetu), ei ole ilmselt tõhus vahendite kasutus.
possibly creating an expectation of future amnesties and thus decreasing the likelihood of compliance.
põhjustades nii võib-olla tulevaste amnestiate ootust ja vähendades seeläbi nõuete järgimise tõenäosust.
And there is evidence that Italy has made abundant use of tax amnesties in the past.
On olemas tõendid, et Itaalia on varem maksuamnestiaid ohtralt kasutanud.
37Indeed, it has been stated that they are so regular that the expectation of future amnesties has become a factor in the low national level of tax compliance.
37On märgitud, et maksuamnestiad on nii tavalised, et tulevaste amnestiate ootus on muutunud üheks teguriks, miks maksuseaduste järgimise tase on riigis nii madal.
38 Even if, as Italy stated at the hearing, VAT receipts have in fact increased in subsequent years, no evidence has been put forward to establish either any specific link with the amnesty (rather than with any of the many other possible explanations) or any durable effect.
38Isegi kui – nagu Itaalia kohtuistungil märkis – käibemaksutulu tõesti suurenes järgmistel aastatel, ei ole esitatud ühtegi tõendit, mis tõendaks konkreetse seose olemasolu amnestiaga (muude paljude võimalike seletuste seast) või selle mis tahes pikaajalist mõju.
36 — See footnote 3 above.
36 – Vt eespool 3. joonealune märkus.
Overall analysis
Üldine analüüs
37 — A 1998 United States Congress paper states that ‘Italy has conducted more than a dozen tax amnesties, an average recently of about one every two years’. An article cited by the Commission in its application (Il condono fiscale tra genesi politica e limiti costituzionali, De Mita, Diritto e pratica tributaria, 2004, Parte I, p.
37 – Ühendriikide Kongressi 1998. aasta dokumendis on märgitud, et „Itaalias on toimunud üle kaheteistkümne maksuamnestia, st keskmiselt ligikaudu üks iga kahe aasta järel”.
It cannot be seriously maintained that the methods of raising revenue embodied
Ei saa tõsiselt väita, et Itaalia 2003. aasta maksuseaduse artiklites 8 ja 9 sätestatud
See also Gradual Recovery in Euroland, Kai Carstensen, Klaus-Jürgen Gern, Christophe Kamps, Joachim Scheide, Kiel Discussion Papers 405: ‘… in the first half of 2003 Italy raised additional revenue equivalent to approximately 0.8% of GDP in connection with a large-scale tax amnesty.
Vt ka Carstensen, Kai, Gern, Klaus-Jürgen, Kamps, Christophe ja Scheide, Joachim, „Gradual Recovery in Euroland”, Kiel Discussion Papers 405: „[…] 2003. aasta esimesel poolel sai Itaalia seoses ulatusliku maksuamnestiaga täiendavat tulu, mis moodustas ligikaudu 0,8% SKTst.
In the short run, Italy was able to prevent exceeding the threshold of the Stability and Growth Pact thanks to this one-off measure.
Itaalia oli tänu sellele ühekordsele meetmele suuteline lühiajaliselt takistama stabiilsus- ja kasvupakti piirmäära ületamist.
In the medium run, however, the probability of exceeding the 3% threshold increases.
Keskmises perspektiivis siiski 3% piirmäära ületamise tõenäosus suureneb.
As experience shows, frequent tax amnesties — in Italy it was the third amnesty in 20 years — weaken tax honesty.
Kogemused näitavad, et sagedased maksuamnestiad – see oli Itaalias kolmas amnestia 20 aasta jooksul – kahjustavad maksualast ausust.
In consequence, tax revenue is lower in the medium run and in the long run than what it would have been without the amnesty.’
Seetõttu on maksutulu keskmises ja pikas perspektiivis väiksem, kui see oleks olnud amnestiata”.
40 — That is to say, 2% of the 60 to 65% collected is (roughly) between 3 and 4% of the 35 to 40% not collected.
40 – St 2% kogutud 60–65%st on (ligikaudu) 3–4% kogumata 35–40%st.
COMMISSION v ITALY encroachment on the proper application of VAT in accordance with the harmonising rules of the Sixth Directive.
KOMISJON VS. ITAALIA vastavalt kuuenda direktiivi ühtlustavatele eeskirjadele.
Nothing in that directive allows a Member State to charge VAT at half its standard rate (which is the practical result of Article 8).
Vastupidi, mõistlikkusest ja majandusanalüüsist lähtudes põhjustavad need käibemaksunõuete järgimise vähenemise (vähemalt) keskmises ja pikas perspektiivis, kuna mittejärgimine on järgimisest tulusam ning tekitab varasemat arengut silmas pidades põhjendatud ootuse, et tulevikus leiab aset samasugune kohtlemine.
41Still less does it authorise the levying of an amount equivalent to 2% of declared input tax plus 2% of declared output tax in lieu of a totally undetermined amount of VAT which should have been declared but was not.
tulude suurendamise meetodid on mingil moel kooskõlas käibemaksueeskirjadega, mis kehtestati liikmesriikidele kuuenda direktiiviga.
Finally, although VAT is a ‘self-assessed’ tax, it is clear that Member States are required to verify and enforce compliance, and are not authorised to abdicate that responsibility in respect of whole swathes of taxable economic activity.
Ükski kõnealuse direktiivi säte ei luba liikmesriigil koguda käibemaksu pooles ulatuses harilikust maksumäärast (mis on artikli 8 kohaldamise tegelik tulemus).
On the contrary, as common sense and economic analysis demonstrate, they are liable to lead to diminished VAT compliance in (at least) the medium and long term because they reward noncompliance over compliance and, viewed in historical context, hold out plausible hope of similar treatment in future.
Kuigi käibemaks on maks, mille suuruse deklareerib ettevõtja, on selge, et liikmesriigid on kohustatud kontrollima ja tagama nõuete järgimist ning et neil ei ole luba loobuda vastutusest maksustatava majandustegevuse ühe terve sektori osas.
The declaration sought by the Commission should therefore be granted.
Seetõttu tuleks tuvastada komisjoni poolt väidetud kohustuste rikkumine.
The disputed amnesty provisions apply in theory to the whole of Italy’s undeclared taxable trade, which is consistently estimated by economists as representing a sizeable portion of the country’s GNP — perhaps between 25 and 40%.
Vaidlustatud amnestiasätteid kohaldatakse teoreetiliselt kogu Itaalia deklareerimata maksustatavale äritegevusele, mis moodustab majandusteadlaste hinnangul järjekindlalt märkimisväärse osa riigi RKTst ehk 25–40%.
In practice, they have been resorted to, according to the Italian Government’s figures, by over 17% of taxable persons.
Tegelikult on Itaalia valitsuse esitatud arvude kohaselt kõnealuseid sätteid kasutanud üle 17% maksukohustuslastest.
42 Their effect is thus far from insignificant, and constitutes a serious
42Nende mõju ei ole seega kaugeltki mitte tähtsusetu ja tähendab tõsist üleastumist käibemaksu nõuetekohasest kohaldamisest
41 — And it may be noted that half of Italy’s standard rate of 20% is 10%, which is lower than the minimum standard rate of 15% authorised by Article 12(3)(a) of the Sixth Directive.
41 – Samuti võib märkida, et pool Itaalia harilikust maksumäärast (20%) on 10%, mis on madalam kuuenda direktiivi artikli 12 lõike 3 punktis a lubatud minimaalsest harilikust 15% maksumäärast.
ordered to pay the costs of the proceedings.
Kuna ma leian, et komisjoni hagi tuleks rahuldada ja kuna komisjon on palunud kohtukulud hüvitada, tuleb menetluse kulud seega välja mõista Itaalialt.
I am consequently of the opinion that the Court should
Tuginedes eelnevale, teen Euroopa Kohtule ettepaneku
— declare that, by explicitly providing in Articles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 (Finance Law for 2003) for a general waiver of verification operations on taxable transactions effected in the course of a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive in conjunction with Article 10 of the EC Treaty;
– tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik nägi 27. detsembri 2002. aasta seaduse nr 289 (2003. aasta maksuseadus) artiklites 8 ja 9 sõnaselgelt ette üldise loobumise mitme maksustamisperioodi vältel teostatud maksustatavate tehingute kontrollimisest, on Itaalia Vabariik rikkunud kuuenda direktiivi artiklitest 2 ja 22 koostoimes EÜ artikliga 10 tulenevaid kohustusi;
— order the Italian Republic to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt.
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 7 March 2006,
Kohtuasjas C-132/06, mille ese on EÜ artikli 226 alusel 7. märtsil 2006 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Commission of the European Communities, represented by E. Traversa and M. Afonso, acting as Agents, applicant, v
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: E. Traversa ja M. Afonso, hageja, versus
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 12 September 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 25 October 2007, gives the following
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis ja U. Lõhmus, kohtunikud E. Juhász, A. Borg Barthet (ettekandja), M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka ja E. Levits, kohtujurist: E. Sharpston, kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira, arvestades kirjalikus menetluses ja 12. septembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, olles 25. oktoobri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
By its action, the Commission of the European Communities seeks a declaration from the Court that, by explicitly providing in Articles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 relating to the provisions for drawing up the annual and pluriannual budget of the State (Finance Law for 2003) (legge n.
Hagiavalduses palub Euroopa Ühenduste Komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik nägi sõnaselgelt ja üldisel viisil 27. detsembri 2002. aasta seaduse nr 289 ühe ja mitme aasta riigieelarve koostamise kohta (2003. aasta riigieelarve seadus) (legge n.
289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)) (Ordinary Supplement No 240/L to GURI No 305 of 31 December 2002) (‘Law No 289/2002’) for a general waiver of verification of taxable transactions effected in a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under
289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003); GURI nr 305, regulaarne lisa nr 240/L, 31.12.2002; edaspidi „seadus nr 289/2002”) artiklites 8 ja 9 ette rea maksustamisperioodide vältel teostatud maksustatavate tehingute kontrollimisest loobumise, on Itaalia Vabariik rikkunud nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT
Articles 2 and 22 of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1) (‘the Sixth Directive’), and Article 10 EC.
ITAALIA eriväljaanne 09/01, lk 23; edaspidi „kuues direktiiv”) artiklitest 2 ja 22 ja EÜ artiklist 10 tulenevaid kohustusi.
Article 10 EC provides:
EÜ artiklis 10 on sätestatud:
They shall facilitate the achievement of the Community’s tasks.
Nad aitavad kaasa ühenduse eesmärkide saavutamisele.
They shall abstain from any measure which could jeopardise the attainment of the objectives of this Treaty.’
Liikmesriigid hoiduvad kõigist meetmetest, mis võiksid kahjustada käesoleva lepingu eesmärkide saavutamist.”
The second recital in the preamble to the Sixth Directive reads as follows:
Kuuenda direktiivi põhjenduses 2 on sätestatud:
‘… the budget of the Communities shall, irrespective of other revenue, be financed entirely from the Communities’ own resources; … these resources are to include those accruing from value added tax [‘VAT’] and obtained by applying a common rate of tax on a basis of assessment determined in a uniform manner according to Community rules’.
„[…] ühenduste eelarve rahasta[takse] täielikult ühenduste omavahenditega, olenemata muudest tuludest; nimetatud vahendite hulka peavad kuuluma vahendid, mis kogunevad käibemaksust ning mis saadakse ühtlustatud viisil kindlaksmääratava maksubaasi alusel ühise maksumäära kohaldamisel kooskõlas ühenduse eeskirjadega”.
The fourth recital in the preamble to that directive is worded as follows:
Selle direktiivi põhjendus 4 on sõnastatud järgmiselt:
‘… account should be taken of the objective of abolishing the imposition of tax on the importation and the remission of tax on exportation in trade between Member States; … it should be ensured that the common system of turnover taxes is nondiscriminatory as regards the origin of goods and services, so that a common market permitting fair competition and resembling a real internal market may ultimately be achieved’.
„arvesse tuleb võtta eesmärki kaotada impordimaks ning ekspordi maksuvabastus liikmesriikidevahelises kaubanduses; tuleks tagada, et ühine kumuleeruvate käibemaksude süsteem ei diskrimineeriks kaupu ja teenuseid päritolu järgi, saavutamaks lõpuks ühisturu, mis võimaldab ausat konkurentsi ning sarnaneb tõelise siseturuga”.
The 14th recital in the preamble to that directive reads as follows:
Selle direktiivi põhjenduses 14 on märgitud:
‘… the obligations of taxpayers must be harmonised as far as possible so as to ensure the necessary safeguards for the collection of taxes in a uniform manner in all the Member States; … taxpayers should, in particular, make a periodic aggregate return of their transactions, relating to both inputs and outputs where this appears necessary for establishing and monitoring the basis of assessment of own resources’.
„võimalikult suurel määral tuleb ühtlustada maksumaksjate kohustused, et kindlustada vajalikud tagatised maksude ühtlustatud viisil kogumiseks kõikides liikmesriikides; maksumaksjad peaksid eelkõige esitama korrapäraselt tehingute ülddeklaratsiooni nii sisendite kui ka väljundite kohta, kui seda peetakse vajalikuks omavahendite maksubaasi kindlaksmääramiseks ja järelevalveks”.
Under Article 2 of the Sixth Directive, both the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such and the importation of goods are to be subject to VAT.
Kuuenda direktiivi artikli 2 kohaselt maksustatakse käibemaksuga kauba tarnimine või teenuste osutamine tasu eest riigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb, ja ka kauba import.
Article 22 of the Sixth Directive provides:
Kuuenda direktiivi artiklis 22 on sätestatud:
Every taxable person shall submit a return within an interval to be determined by each Member State ….
Maksukohustuslane esitab deklaratsiooni tähtajaks, mille määravad liikmesriigid. […]
Every taxable person shall pay the net amount of the [VAT] when submitting the return.
Maksukohustuslane tasub käibemaksu netosumma deklaratsiooni esitamisel.
The Member States may, however, fix a different date for the payment of the amount or may demand an interim payment.
Liikmesriigid võivad summa tasumiseks kehtestada siiski muu tähtpäeva või nõuda vahemakset.
8. … Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct levying and collection of the tax and for the prevention of fraud.
8. […] [liikmesriigid võivad] kehtestada muid kohustusi, mida nad peavad vajalikuks maksu nõuetekohaseks kogumiseks ning pettuse vältimiseks.