natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The German Government maintains that that exception in favour of the nationals of a Member State is based on the special and reciprocal relations which bind a citizen to his State, as a result of which that citizen may never be excluded from the national community.
Saksamaa valitsus väidab, et selline tema kodanikele tehtav erand põhineb erilistel ja vastastikustel suhetel, mis seovad kodanikku tema riigiga ja mille alusel ei saa kodanikku kunagi jätta riigi ühiskonnast välja.
Furthermore, the Federal Republic of Germany has a particular interest in the rehabilitation of its nationals, which is served by execution of the sentence in Germany.
Peale selle on Saksamaa Liitvabariigil eriline huvi oma kodanike ühiskonnaellu tagasi toomiseks ning karistuse täitmine Saksamaal on mõeldud selle soodustamiseks.
That is why Paragraph 80(3) of the IRG abolishes any discretion where a German national does not consent to his surrender.
Seetõttu kaotab IRG § 80 lõige 3 igasuguse kaalutlusõiguse juhul, kui Saksa kodanik ei nõustu enda üleandmisega.
According to the German government, Paragraph 80(3) of the IRG is compatible with Article 4(6) of the Framework Decision under which, it will be recalled, the executing judicial authority may refuse execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a sentence if the
Saksamaa valitsuse arvates on IRG § 80 lõige 3 kooskõlas raamotsuse artikli 4 punktiga 6, mille kohaselt mäletatavasti võib vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda karistuse täitmiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui asjaomane
I do not agree with that analysis.
Ma ei nõustu selle analüüsiga.
It is true that the terms in which Article 4(6) of the Framework Decision is framed could lead it
Raamotsuse artikli 4 punkti 6 võib praeguses sõnastuses tõesti mõista nii, nagu väidab Saksamaa
KOZŁOWSKI reintegration of that person.
KOZŁOWSKI riigis on vajalik selle isiku taasintegreerimise soodustamiseks.
Finally, the German Government’s argument impairs the effectiveness of the Framework Decision because it amounts to reintroducing, to a certain extent, the principle of nonextradition of nationals which the European Union legislature wished by means of the Framework Decision to renounce.
Lõpuks kahjustab Saksamaa valitsuse väide raamotsuse kasulikku mõju, sest selle tulemusena kehtestataks teatud määral uuesti liikmesriigi kodanike väljaandmata jätmise põhimõte, millest ühenduse seadusandja soovis kõnealuses raamotsuses loobuda.
to be understood in the way favoured by the German Government.
valitsus.
However, that provision is not unambiguous.
See säte ei ole siiski üheselt mõistetav.
It can be equally well understood as meaning that the Member States must leave it to their judicial authorities to decide, in each case, whether to refuse execution of a European arrest issued for the purposes of execution of a sentence where it concerns one of their nationals.
Seda võib sama hästi tõlgendada nii, et liikmesriigid peavad jätma oma õigusasutustele võimaluse otsustada iga juhtumi puhul eraldi, kas keelduda karistuse täitmiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest või mitte, kui see vahistamismäärus puudutab nende riikide kodanikku.
That provision begins, in fact, with the words ‘[t]he executing judicial authority may refuse to execute the European arrest warrant’.
Nimetatud säte algab nimelt lauseosaga „Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest”.
I shall therefore examine each of those points in turn.
Uurin üksteise järel kõiki neid asjaolusid.
I shall go on to conclude that, in accordance with the principles of primacy and of conforming interpre -tation, the national court must not take Paragraph 80(3) of the IRG into account, which means that that provision cannot preclude Mr Kozłowski’s surrender.
Seejärel järeldan sellest, et vastavalt ülimuslikkuse ja kooskõlalise tõlgendamise põhimõtetele ei tohi siseriiklik kohus võtta arvesse IRG § 80 lõiget 3 ning seega ei saa see säte takistada S. Kozłowski üleandmist.
I am therefore of the opinion, in accordance with settled caselaw, that Article 4(6) of the Framework Decision should be interpreted, for the purposes of the question under consideration, in the light of the scheme of which that provision forms part and of the objectives pursued by that scheme and by the Framework Decision. 12
Sellepärast olen seisukohal, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb uuritava küsimuse jaoks raamotsuse artikli 4 punkti 6 tõlgendades pidada silmas süsteemi, mille osa see artikkel on, ning sellega taotletavaid eesmärke ja raamotsuse eesmärke. 12
The lack of consent of the requested person may not, as such, justify a decision not to execute that warrant
Euroopa vahistamismääruse aluseks oleva isiku nõusoleku puudumine ei saa iseenesest õigustada täitmata jätmise otsust
It can be confirmed on the basis of an examination of the scheme established by the Framework Decision that the European arrest warrant is intended to achieve the enforced transfer of a person from one Member State to another.
Raamotsuses ette nähtud süsteemi uurimine võimaldab kinnitada, et Euroopa vahistamismääruse eesmärk on isiku sunniviisiline üleviimine ühest liikmesriigist teise.
Upon examining that scheme and those objectives, I consider that the German Government’s argument runs contrary to both for the following reasons.
Kui uurida seda süsteemi ja eesmärke, siis leian, et Saksamaa valitsuse esitatud väide on nendega vastuolus järgmistel põhjustel.
First, under the scheme provided for by the Framework Decision, the lack of consent on the part of the requested person may not, as such, justify a decision not to execute the warrant.
Esiteks, raamotsusega sätestatud süsteemis ei saa Euroopa vahistamismääruse aluseks oleva isiku nõusoleku puudumine iseenesest õigustada täitmata jätmise otsust.
Secondly, a refusal can be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if it becomes apparent that execution of the sentence in the executing Member State is necessary in order to facilitate the
Teiseks saab raamotsuse artikli 4 punkt 6 olla keeldumisotsuse aluseks ainult juhul, kui ilmneb, et karistuse täitmine vahistamismäärust täitvas
12 — See, for a recent application by the Court sitting in Grand Chamber formation, Case C-268/06 Impact [2008] ECR I-2483, paragraph 110 and the caselaw cited.
12 – Vt hiljutise kohaldamise kohta Euroopa Kohtus suurkoja koosseisus tehtud 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-268/06: Impact (EKL 2008, lk I-2483, punkt 110 ja seal viidatud kohtupraktika).
According to that scheme, the Member States are obliged to execute any European arrest warrant, as is made clear, in the French version, by the use of the present indicative
Sellest süsteemist nähtub, et liikmesriigid on kohustatud täitma mis tahes Euroopa vahistamismääruse, nagu seda prantsuskeelses versioonis näitab kindla kõneviisi ole-
13 concerned consents to his surrender, the final decision on the execution of the European arrest warrant must be taken by the executing judicial authority within 10 days of consent being given, whereas, if that person does not consent to surrender, the decision must be taken within 60 days of his arrest.
13 õigusasutusel juhul, kui asjaomane isik nõustub üleandmisega, teha lõplik otsus Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta kümne päeva jooksul pärast nõusoleku andmist, kuid kui asjaomane isik sellega ei nõustu, tuleb kõnealune otsus teha 60 päeva jooksul pärast tema vahistamist.
It also follows from the scheme of the Framework Decision that execution can be refused only by decision of the executing judicial authority, based specifically on one of the grounds for nonexecution exhaustively listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
Sellest tuleneb samuti, et täitmisest keeldumine võib toimuda ainult vahistamismäärust täitva õigusasutuse otsusega, mis on konkreetselt põhjendatud mõnega raamotsuse artiklites 3 ja 4 ammendavalt loetletud täitmata jätmise alustest.
It must be held that lack of consent on the part of the requested person is not one of the grounds for mandatory or optional nonexecution stated, respectively, in those two provisions.
Tuleb tõdeda, et Euroopa vahistamismääruse aluseks oleva isiku nõusoleku puudumine ei kuulu täitmata jätmise kohustuslike ega vabatahtlike aluste hulka, mis on sätestatud vastavalt kahes eespool nimetatud artiklis.
The purpose of the right conferred on the person concerned to consent to his surrender is therefore to enable him to speed up the surrender procedures.
Asjaomasele isikule antud õiguse, mille kohaselt ta võib nõustuda enda üleandmisega, eesmärk on seega võimaldada tal väljaandmismenetlust kiirendada.
It gives him the right to reduce the length of the procedures in the executing Member State and, as the case may be, the length of time during which he is held in detention in that State for the purposes of applying the European arrest warrant.
Tal on õigus lühendada menetluse tähtaegu vahistamismäärust täitvas liikmesriigis ning vajaduse korral selles riigis Euroopa vahistamismääruse täitmiseks määratud vahi all pidamise aega.
As a result, he is able to appear sooner before the issuing judicial authority in order to assert his rights.
Sellest tulenevalt võib ta ilmuda varem vahistamismääruse teinud õigusasutusse, et seal oma õigusi kaitsta.
The possibility of consenting or not to surrender is one of the rights conferred by Article 11 of the Framework Decision on the requested person.
Võimalus üleandmisega nõustuda või mitte on osa õigustest, mis on raamotsuse artikliga 11 antud isikule, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus.
However, the only legal consequence of that position, which is laid down expressly in the Framework Decision, concerns the period within which the final decision on the execution of the European arrest warrant must be taken by the executing judicial authority.
Selle seisukoha ainus õiguslik tagajärg, mis on raamotsuses sõnaselgelt ette nähtud, puudutab aga tähtaega, mil vahistamismäärust täitev õigusasutus peab tegema lõpliku otsuse Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta.
However, under the scheme provided for in the Framework Decision, the consent or lack of consent on the part of the person concerned has no binding influence on the decision taken by the executing judicial authority.
Siiski ei mõjuta asjaomase isiku nõusolek või selle puudumine raamotsuses ette nähtud süsteemis tingimata vahistamismäärust täitva õigusasutuse otsuse sisu.
Thus, under Article 17(2) and (3) of the Framework Decision, where the person
Seega, vastavalt raamotsuse artikli 17 lõigetele 2 ja 3, tuleb vahistamismäärust täitval
13 — An examination of the other language versions leads to same conclusion.
13 – Teiste keeleversioonide uurimise tulemusena saab teha sama analüüsi. Saksa keeles on kirjutatud „Die Mitgliedstaaten vollstrecken jeden Europäischen Haftbefehl”; inglise keeles „Member States shall execute any European arrest warrant” jne.
It is possible to imagine that the fact that the person concerned objects might lead the executing judicial authority to examine whether there are grounds for nonexecution under Articles 3 or 4 of the Framework Decision, a question which, in the event of consent, it would not necessarily have
Võib arvata, et asjaomase isiku keeldumise tulemusena uurib vahistamismäärust täitev õigusasutus raamotsuse artiklites 3 ja 4 sätestatud täitmata jätmise aluste võimalikku olemasolu, mida ta nõustumise puhul ei oleks
KOZŁOWSKI examined on its own initiative, given the very tight deadlines applicable to the surrender procedure in that situation.
KOZŁOWSKI tingimata omal algatusel kontrollinud, arvestades niisugusel juhul selle menetluse suhtes kohaldatavaid väga lühikesi tähtaegu.
Similarly, the application of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is not conditional upon the consent or lack of consent of the person concerned, even though, in all probability, it is an element which must be taken into consideration by the executing judicial authority when assessing that ground.
Samuti ei sõltu raamotsuse artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise aluse kohaldamine asjaomase isiku nõusolekust või selle puudumisest, kuigi suure tõenäosusega on tegemist asjaoluga, mida vahistamismäärust täitev õigusasutus peab selle aluse hindamisel arvesse võtma.
It must therefore be found, at this stage of reasoning, that lack of consent on the part of the requested person cannot in itself constitute a ground for the nonexecution of the European arrest warrant.
Seega on arutluskäigu käesolevas järgus oluline märkida, et Euroopa vahistamismääruse aluseks oleva isiku nõusoleku puudumine üksi ei saa olla selle vahistamismääruse täitmata jätmise aluseks.
I am thinking, for example, of the grounds laid down in Articles 3(2) and 4(5) of the Framework Decision, concerning situations where final judgment has been passed on that person in another Member State or in a third State in respect of the acts referred to in the European arrest warrant and where sentence has already been served or its execution is no longer possible.
Ma pean näiteks silmas raamotsuse artikli 3 lõikes 2 ja artikli 4 lõikes 5 sätestatud aluseid, mis puudutavad juhtumeid, kus Euroopa vahistamismääruses osutatud tegude eest on teises liikmesriigis või kolmandas riigis langetatud lõplik kohtuotsus, mis on juba täidetud või mida ei saa enam täita.
Under those provisions, those reasons constitute or may constitute a ground for nonexecution, in so far as ‘the executing judicial authority is informed’.
Nende artiklite kohaselt need põhjused on või võivad olla täitmata jätmise aluseks, kui „vahistamismäärust täitev õigusasutus [neid] teab”.
The absence of any reference to that lack of consent among the grounds for nonexecution listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision confirms the intention of the European Union legislature, as stated in the first recital in the preamble to the Framework Decision, to prevent a requested person from fleeing from justice in the Member State in which he has committed, or is suspected of having committed, a crime.
Asjaolu, et raamotsuse artiklites 3 ja 4 loetletud täitmata jätmise aluste hulgas ei ole viidatud nõusoleku puudumisele, kinnitab Euroopa Liidu seadusandja poolt raamotsuse põhjenduses 1 väljendatud soovi takistada, et isik, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, saaks kõrvale hoida õigusemõistmisest liikmesriigis, kus ta pani toime õigusrikkumise või kus teda kahtlustatakse õigusrikkumise toimepanemises.
If the person concerned objects to his surrender and invokes one of those grounds when being heard by the executing judicial authority, even though such a ground does not appear in the information communicated by the issuing judicial authority, the executing judicial authority might well ask the latter authority for supplementary information in order to ascertain whether that ground exists and to draw the necessary inferences in its decision.
Kui asjaomane isik on enda üleandmise vastu ning tugineb vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt teostatud ärakuulamisel ühele nimetatud alustest, samas kui selline alus ei ilmnenud vahistamismääruse teinud õigusasutuse esitatud teabes, on igati põhjendatud arvata, et vahistamismäärust täitev õigusasutus palub vahistamismääruse teinud õigusasutuselt lisateavet, et kontrollida selle aluse olemasolu ja teha oma otsuses sellest järeldused.
However, the Framework Decision does not expressly provide that those matters are to be taken into consideration because the European Union legislature wanted to give precedence in the Framework Decision to the person’s speedy surrender.
Selline arvessevõtmine ei ole siiski raamotsuses sõnaselgelt ette nähtud, sest Euroopa Liidu seadusandja soovis selles raamotsuses eelistada isiku üleandmist väga lühikese aja jooksul.
Consequently, irrespective of whether the person concerned does or does not consent to his surrender to the issuing judicial authority, it is for the executing judicial authority to rule on the execution of the European arrest warrant and it can oppose execution only by a decision based specifically on one of the grounds for nonexecution listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
Sellest tulenevalt, sõltumata asjaolust, kas asjaomane isik on enda üleandmisega vahistamismääruse teinud õigusasutusele nõus või mitte, tuleb Euroopa vahistamismääruse täitmise üle otsustada vahistamismäärust täitval õigusasutusel ning ta saab sellest keelduda üksnes otsusega, mis on konkreetselt põhjendatud mõnega raamotsuse artiklites 3 ja 4 nimetatud täitmata jätmise alustest.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 presented by the Commission of the European Communities.
KOHTUJURIST BOT’ SEISUKOHT – KOHTUASI C-66/08
It follows that a provision of the legislation of a Member State, such as Paragraph 80(3) of the IRG, which makes lack of consent on the part of a national an absolute ground for nonexecution is, as such, contrary to the scheme of the Framework Decision.
Niisugune liikmesriigi õiguse säte nagu IRG § 80 lõige 3, mis teeb liikmesriigi kodaniku nõusoleku puudumisest absoluutse täitmata jätmise aluse, on seega selles osas vastuolus raamotsuse süsteemiga.
Unlike the German Government, I do not believe that the objective underlying Article 4(6) of the Framework Decision can invalidate that analysis.
Vastupidi Saksamaa valitsusele ei leia ma, et sellele analüüsile võiks vastu rääkida raamotsuse artikli 4 punkti 6 aluseks olev eesmärk.
‘The execution of a European arrest warrant in respect of a requested person may be refused if this person would have better possibilities of reintegration in the executing Member State, and if he or she consents to serve the sentence in this Member State.
„Tagaotsitava suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisest võib keelduda juhul, kui sellel isikul on paremad taasintegreerumise võimalused vahistamismäärust täitvas liikmesriigis ning kui ta nõustub oma karistust kandma selles liikmesriigis.
The objective pursued in Article 4(6) of the Framework Decision cannot justify an absolute bar to execution of a European arrest warrant concerning a national of the executing State where that national opposes his surrender
Raamotsuse artikli 4 punkti 6 eesmärk ei saa õigustada täielikku võimatust täita liikmesriigi kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismäärust, kui see kodanik on enda üleandmise vastu.
In that case, the sentence pronounced in the issuing Member State shall be served in the executing Member State in accordance with the laws of the latter Member State. The sentence pronounced in the issuing Member State shall not be substituted by a sanction prescribed by the law of the executing Member State for the same offence.’
Sellisel juhul kantakse vahistamismääruse teinud liikmesriigis määratud karistus vahistamismäärust täitvas liikmesriigis vastavalt selle liikmesriigi õigusele, kuid seda ei saa asendada karistusega, mis on selle liikmesriigi õiguses ette nähtud sama õigusrikkumise eest.” [mitteametlik tõlge]
As the German Government states in its written observations and as the Oberlandesgericht has explained in its reference for a preliminary ruling, the purpose of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the convicted person at the end of his sentence.
Nagu märgib Saksamaa valitsus oma kirjalikes märkustes ja nagu tõi välja Oberlandesgericht eelotsusetaotluses, on raamotsuse artikli 4 lõikes 6 ette nähtud täitmata jätmise aluse eesmärk võimaldada süüdimõistetu taasintegreerimist pärast karistuse ärakandmist.
Article 4(6) of the Framework Decision differs from that proposal.
Raamotsuse artikli 4 punkt 6 erineb sellest ettepanekust.
None the less, it largely retains the substance of the proposal and it appears successfully to meet the same objectives, that is to say, to facilitate the reintegration of the convicted person.
Sellegipoolest on seal alles jäetud suur osa selle ettepaneku sisust ning see näib hästi vastavat samale eesmärgile, milleks on süüdimõistetu taasintegreerimise soodustamine.
That opinion is shared by all the parties who intervened in the present proceedings.
Sama seisukohta jagavad ka kõik käesolevasse menetlusse astunud pooled.
It is based on a number of factors.
See põhineb mitmel asjaolul.
14 — Proposal of 25 September 2001 for a Council Framework Decision on the European arrest warrant and the surrender procedures between the Member States (COM(2001) 522 final).
14 – 25. septembri 2001. aasta ettepanek: Nõukogu raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (KOM(2001) 522 (lõplik)).
Admittedly, that objective is not expressly stated in the Framework Decision, but it featured very clearly in the proposal
Seda eesmärki ei ole raamotsuses küll sõnaselgelt märgitud, samas kui see oli väga selgelt esitatud Euroopa Ühenduste Komis-
The objective can be inferred, first, from the Framework Decision itself.
See eesmärk tuleneb esiteks raamotsusest endast.
That analysis is confirmed, secondly, by a number of documents in which the Member States and the Community institutions have stated that criminal penalties must not be solely punitive but should also assist rehabilitation.
Teiseks kinnitavad seda analüüsi mitmed aktid, milles liikmesriigid ja ühenduse institutsioonid on kinnitanud, et kriminaalkaristus ei pea olema üksnes mõjuv, vaid sellel peab olema ka ühiskonda tagasitoomise ülesanne.
Thus, under Article 4(6) of the Framework Decision, the application of that provision is conditional upon an undertaking by the executing Member State to execute the custodial sentence or detention order pronounced in the issuing Member State.
Raamotsuse artikli 4 punkt 6 näeb ette, et selle kohaldamise suhtes kehtib tingimus, et vahistamismäärust täitev liikmesriik kohustub täitma vahistamismääruse teinud liikmesriigi määratud karistuse või julgeolekumeetme.
In the light of the European arrest warrant scheme, under which surrender is the rule and the grounds for nonexecution the exceptions to that rule, a nonexecution decision can therefore be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if there is a legitimate interest in the execution of the sentence in the territory of the State where the person concerned was arrested.
Arvestades Euroopa vahistamismääruse süsteemi, mille kohaselt on põhimõtteks üleandmine ning täitmata jätmise alused on erandid sellest põhimõttest, võib täitmata jätmise otsus seega põhineda raamotsuse artikli 4 punktil 6 ainult juhul, kui eksisteerib õigustatud huvi karistuse täideviimiseks selle liikmesriigi territooriumil, kus asjaomane isik on vahistatud.
The role to be played by penalties in assisting rehabilitation has, for example, been asserted by the Council of Europe, first, in the recommendations on European prison rules 15and, secondly, in the Council of Europe Convention on Sentenced Persons of 21 March 1983.
Seda ülesannet kinnitas Euroopa Nõukogu ühelt poolt soovitustes Euroopa vanglareeglistiku kohta 15 ning teiselt poolt Euroopa Nõukogu 21. märtsi 1983. aasta konventsioonis süüdimõistetud isikute üleandmise kohta.
That role is also mentioned in the Resolution of the European Parliament on respect for human rights in the European Union (1997), 16in which the Parliament stated that prison sentences are intended to have both a corrective and a social rehabilitation function and that the objective is the human and social reintegration of the prisoner. 17
Kõnealust ülesannet on samuti nimetatud Euroopa Parlamendi resolutsioonis inimõiguste austamise kohta Euroopa Liidus (1997), 16kus nimetatud institutsioon meenutas, et karistusel on parandav ja ühiskonda tagasitoov ülesanne ning selles osas on eesmärk kinnipeetava taasintegreerimine inimeste ja ühiskonna tasandil. 17
The same analysis holds true with regard to Article 5(3) of the Framework Decision, which is applicable where a European arrest warrant is issued for the purposes of a prosecution.
Samamoodi võib analüüsida raamotsuse artikli 5 punkti 3, mis on kohaldatav juhul, kui Euroopa vahistamismäärus on tehtud kohtu alla andmiseks.