natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court states that only the public contracts having the subject matter specied in Article 1 of the directive, that is to say, procurement contracts which fall within the essential function of broadcasting bodies, namely the creation and production of programmes, are excluded from the scope of that directive.
Kohus selgitas, et kõnealuse direktiivi kohaldamisalast on välja jäetud üksnes need riigihanked, mis puudutavad direktiivi artiklis 1 sätestatud teenuseid, ehk teisisõnu riigihanked, mille objektiks on teenused, mis on seotud ringhäälinguorganisatsioonide tegelike ülesannetega, st saadete loomise ja tootmisega.
On the other hand, the Community rules apply in full to public contracts for services which have no connection to the activities which form part of the performance of the publicservice duties.
Selles valdkonnas võttis Euroopa Kohus vaatluse alla nii ühenduse kaubamärgi loomist käsitleva määruse34 kui ka siseriiklike õigusaktide ühtlustamise direktiivi35
Council Directive 89/665/EEC of 21 December 1989 on the coordination of the laws, regulations and administrative provisions relating to the application of review procedures to the award of public supply and public works contracts (OJ 1989 L 395, p. 33).
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimene direktiiv 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92).
Trade marks
Euroopa Kohus
The judgment given in Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213 claried the conditions in which account may be taken of new facts and evidence when they are submitted in support of an appeal in opposition proceedings.
Kohtuasjas Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul (13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-29/05 P, EKL 2007, lk I-2213) tehtud otsuses täpsustatakse, millistel tingimustel võib võtta arvesse uusi faktilisi asjaolusid ja tõendeid, kui need on esitatud kaebuse toetuseks vastulausemenetluses.
The Court more particularly held that the Board of Appeal of the Oce for Harmonization in the Internal Market enjoys discretion for the purposes of deciding, subject to supplying reasons, whether or not to take into account, in order to make the decision which it is called upon to give, facts and evidence adduced by the opponent for the first time in the written pleading lodged in support of its appeal, with the result that, on the one hand, the Board is not necessarily bound to take into consideration such facts and evidence and, on the other, their being taken into consideration cannot automatically be excluded.
Konkreetsemalt leidis Euroopa Kohus, et Siseturu Ühtlustamise Ameti apellatsioonikojal on hindamisruum, et teha otsus, mida ta peab põhjendama, kas võtta tema langetatavas otsuses arvesse faktilisi asjaolusid ja tõendeid, mille vastulause esitanud pool esitab esimest korda kaebuse toetuseks esitatud dokumendis, nii et ühest küljest ei ole tal kohustust neid faktilisi asjaolusid ja tõendeid tingimata arvesse võtta, ning teisest küljest ei saa seesuguste faktiliste asjaolude ja tõendite arvessevõtmist automaatselt välistada.
Article 59 of Regulation No 40/94, which lays down the conditions for bringing an appeal before a Board of Appeal, cannot therefore be interpreted as starting a new period for the person bringing such an appeal in which to submit facts and evidence in support of its opposition.
Määruse nr 40/94 artiklit 59, mis täpsustab apellatsioonikojale kaebuse esitamise tingimusi, ei saa tõlgendada nii, et see annab kaebuse esitajale uue tähtaja oma vastulause toetuseks faktiliste asjaolude ja tõendite esitamiseks.
In Case C-321/03 Dyson [2007] ECR I-687 the Court, considering what signs may constitute a trade mark, held that the subject matter of an application for registration of a trade mark, which covers all the conceivable shapes of a transparent bin or collection chamber forming part of the external surface of a vacuum cleaner, is not a ‘sign’ within the meaning of Article 2 of Directive 89/104 and is not therefore capable of constituting a trade mark within the meaning of that provision.
Kohtuasjas Dyson (25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-321/03, EKL 2007, lk I-687), milles taheti teada, millised tähised võivad moodustada kaubamärgi, otsustas Euroopa Kohus, et kaubamärkide registreerimistaotluse ese, mis hõlmab tolmuimeja välispinna osa moodustava läbipaistva mahuti või tolmupaagi mis tahes mõeldavad kujud, ei ole tähis direktiivi 89/104 artikli 2 tähenduses ega saa seega moodustada selle sätte tähenduses kaubamärki.
The subject matter of such an application which is, in actual fact, a mere property of the product concerned is capable of taking on a multitude of dierent appearances and is thus not specic.
Sellise taotluse esemel, millel on tegelikult asjaomase kauba omadus, võib olla palju erinevaid esinemisvorme ja seega ei ole see määratletud.
Given the exclusivity inherent in trade mark rights, the holder of a trade mark relating to such a non-specic subject matter would obtain an unfair competitive advantage, contrary to the purpose pursued by Article 2 of the directive, since it would be entitled to prevent its competitors from marketing vacuum cleaners having any kind of transparent collecting bin on their external surface, irrespective of its shape.
Kui võtta arvesse kaubamärgiõigusele omast ainuõigust, siis omandab sellise määratlemata esemega kaubamärgi omanik vastupidiselt direktiivi artikliga 2 taotletud eesmärgile alusetu konkurentsieelise, mistõttu tekib tal õigus takistada tema konkurentide võimalust pakkuda tolmuimejaid, mille välispinnal on mis tahes tüüpi ja mis tahes kujuga läbipaistev tolmupaak.
In Case C-49/05 Adam Opel [2007] ECR I-1017, the Court observed that, by virtue of Article 5(1) of First Directive 89/104, a registered trade mark confers on its proprietor the exclusive right to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade any sign which is identical with the trade mark in relation to goods which are identical with those for which the trade mark is registered.
Kohtuasjas Adam Opel (25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-48/05, EKL 2007, lk I-1017) meenutas Euroopa Kohus, et esimese direktiivi 89/104/EMÜ artikli 5 lõike 1 kohaselt annab registreeritud kaubamärk omanikule ainuõiguse takistada kõiki kolmandaid isikuid kasutamast kaubandustegevuse käigus ilma tema loata kõiki kaubamärgiga identseid tähiseid kaupade puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud.
That enables the trade mark proprietor to protect his specic interests, that is to say, to ensure that the trade mark may full its essential functions, in particular that of guaranteeing to consumers the origin of the goods.
See annab kaubamärgi omanikule võimaluse kaitsta oma erihuvisid, st tagada, et kaubamärk saaks täita oma ülesannet, milleks on tarbijatele kauba päritolu tagamine.
Therefore, the axing by a third party, without authorisation from the trade mark proprietor, of a sign identical to that trade mark on scale models of vehicles bearing that trade mark, in order faithfully to reproduce those vehicles, and the marketing of those scale models, cannot be prohibited unless it aects or is liable to aect the functions of
Seoses tagajärgedega, mis tulenevad sellest, et ühest küljest on logo Opel registreeritud ka sõiduautode jaoks ning et teisest küljest on see kaubamärk Saksamaal seda liiki kauba osas tuntud, märkis Euroopa Kohus veel, et kaubamärgi omanik võib keelata kasutamise juhul, kui selle tähise põhjuseta kasutamine kasutab ebaõiglaselt ära või kahjustab varasema kaubamärgi kui sõiduautode jaoks registreeritud kaubamärgi eristatavust või mainet.
Court of Justice that trade mark as a mark registered in respect of toys.
Areng ja tegevus nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud.
A decision in the same line of thought was taken in Case C-17/06 Céline (judgment of 11 September 2007), with regard to the use of a company name, trade name or shop name identical to an earlier mark in connection with the marketing of goods which are identical to those in relation to which that mark was registered.
Euroopa Kohus lisas, et kõnealuse direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti a kohaselt ei anna kaubamärk selle omanikule õigust keelata kolmandal isikul kasutada kaubandustegevuse käigus tema nime ja aadressi, kui ta kasutab neid kooskõlas ausa tööstus- või kaubandustavaga.
In Case C-246/05 Häupl (judgment of 14 June 2007), the Court found it necessary to interpret Articles 10(1) and 12(1) of First Directive 89/104.
Kohtuasjas Häupl (14. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-246/05) tõlgendas Euroopa Kohus esimese direktiivi 89/104 artikli 10 lõiget 1 ja artikli 12 lõiget 1.
On being asked to ascertain on what date the registration procedure is to be regarded as completed, that date marking the start of the period of use, the Court ruled that that directive does not determine in an unambiguous manner the beginning of the period of protection, the wording therefore making it possible to adapt that period to the specic features of national procedures.
Vastates küsimusele, millisel kuupäeval tuleb kaubamärgi registreerimismenetlus lõppenuks lugeda, mis tähistab kasutamisaja algust, leidis Euroopa Kohus, et nimetatud direktiiv ei määra kaitseaja algust ühemõtteliselt kindlaks, mistõttu see sõnastus võimaldab kohandada kõnealust tähtaega siseriikliku menetluse eripäraga.
As a result, the ‘date of the completion of the registration procedure’ within the meaning of Article 10(1) of the directive must be determined in each Member State in accordance with the procedural rules on registration in force in that State.
Järelikult tuleb „registreerimismenetluse lõpetamise kuupäev” direktiivi artikli 10 lõike 1 tähenduses igas liikmesriigis kindlaks määrata vastavalt selles riigis kehtivatele registreerimismenetlust käsitlevatele normidele.
Specically, that provision denes the start of the period of ve years during which the mark must begin to be put to genuine use, save where there exist proper reasons.
Täpsemalt öeldes määratleb see säte viieaastase perioodi alguse, mille jooksul tuleb kaubamärki tegelikult kasutama hakata, kui ei esine õigustatud põhjendusi.
In this respect, the Court held that, pursuant to Article 12(1) of the directive, obstacles having a direct relationship with a trade mark which make its use impossible or unreasonable and which are independent of the will of the proprietor of that mark constitute‘proper reasons for non-use’of the mark.
Sellest tulenevalt otsustas kohus, et direktiivi artikli 12 lõike 1 kohaselt on kaubamärgi „kasutamatajätmise õigustatud põhjendusteks” takistused, mis on selle kaubamärgiga otseselt seotud, muutes selle kaubamärgi kasutamise võimatuks või ebamõistlikuks ning mis on kõnealuse kaubamärgi omaniku tahtest sõltumatud.
It is for the national court or tribunal to assess the relevant facts in the main proceedings and to determine whether they render the use of that mark unreasonable.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab üksikjuhtumite kaupa hindama asjassepuutuvaid faktilisi asjaolusid põhikohtuasjas ning vaatama, kas nad muudavad kaubamärgi kasutamise ebamõistlikuks.
In Case C-359/05 Estager [2007] ECR I-581, the Court ruled that it is contrary to Regulations No 1103/97 and No 974/98 on the introduction of the euro (36) for national legislation to raise the amount of a tax when eecting its conversion into euro, unless such an increase meets the requirements of legal certainty and transparency, thus enabling protection of the condence of economic agents in the introduction of the euro.
Kohtuasjas Estager (18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-359/05, EKL 2007, lk I-581) otsustas Euroopa Kohus, et määrused nr 1103/97 ja 974/98 euro kasutuselevõtu kohta36 on vastuolus siseriiklike õigusnormidega, mis tõstavad eurodesse ümberarvestamisel maksusummat, välja arvatud juhul, kui selline maksusumma tõus järgib õiguskindluse ja läbipaistvuse nõudeid, võimaldades seeläbi kaitsta majandussubjektide ootust euro kasutuselevõtul.
This means that the national legislation at issue must make it possible to distinguish clearly the decision of the authorities of the Member State to increase the amount of the tax from the process of conversion of that amount into euro.
See tähendab, et siseriiklikud õigusnormid peavad võimaldama selgelt eristada liikmesriigi ametiasutuste otsust tõsta maksusummat selle summa eurodesse ümberarvestustoimingust.
Council Regulation (EC) No 1103/97 of 17 June 1997 on certain provisions relating to the introduction of the euro (OJ 1997 L 162, p. 1).
Nõukogu 17. juuni 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1103/97 teatavate euro kasutuselevõtuga seotud sätete kohta (EÜT L 162, lk 1; ELT eriväljaanne 10/01, lk 81).
Council Regulation (EC) No 974/98 of 3 May 1998 on the introduction of the euro (OJ 1998 L 139, p. 1).
Nõukogu 3. mai 1998. aasta määrus (EÜ) nr 974/98 euro kasutuselevõtu kohta (EÜT L 139, lk 1; ELT eriväljaanne 10/01, lk 111).
Court of Justice the persons originally discriminated against in the period during which the discrimination took place and the higher contributions paid by the other category of persons during the same period, together with interest to compensate for ination, is not contrary to Directive 79/7 (39).
Euroopa Kohus õiguslikku seisundit eelotsuse küsimuste raames, mis olid esitatud direktiivide 76/207/EMÜ37ja 92/85/EMÜ38sätete tõlgendamiseks.
In addition, that payment cannot be required to be made as a single sum, where that condition makes the adjustment concerned impossible or excessively dicult (judgment of 21 June 2007 in Joined Cases C-231/06 to C-233/06 Jonkman).The Court also observed that where a judgment given by the Court on an order for reference makes it apparent that a provision of national law is incompatible with Community law, the national authorities are bound to take the measures necessary to ensure that Community law is observed, by ensuring in particular that national law is changed so as to comply with Community law as soon as possible and that the rights which individuals derive from Community law are given full eect.
Kohtuotsuses Kiiski (20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-116/06) märkis Euroopa Kohus, et ühenduse sätetega on vastuolus siseriiklikud lapsehoolduspuhkust reguleerivad õigusnormid osas, milles need ei võta arvesse asjaomasele töötajale rasedusega kaasnevad muutusi vähemalt neljateistkümne nädala pikkusel ajavahemikul enne ja pärast sünnitust, ega võimalda tal omal taotlusel muuta lapsehoolduspuhkuse ajavahemikku juhul, kui ta teatab rasedus- ja sünnituspuhkusele jäämisest, mistõttu ta kaotab selle puhkusega seotud õigused. Lisaks selgitas Euroopa Kohus kohtuotsuses Paquay (11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-460/06), et direktiiviga 92/85/EMÜ on vastuolus raseduse ja/või lapse sünni tõttu langetatud vallandamisotsuse teatavakstegemine artikli 10 lõikes 1 ette nähtud kaitse ajavahemikus ning vallandamisotsuse ettevalmistamine enne sellise ajavahemiku lõppemist.
Where discrimination infringing Community law has been found, for as long as measures reinstating equal treatment have not been adopted, the national court must set aside any discriminatory provision of national law, without having to request or await its prior removal by the legislature, and apply to members of the disadvantaged group the same arrangements as those enjoyed by the persons in the other category.
Olles tuvastanud, et seesugune vallandamisotsus on vastuolus nii direktiivi 76/207/EMÜ artikli 2 lõikega 1 ja artikli 5 lõikega 1, sõltumata selle otsuse teatavakstege-mise hetkest või asjaolust, kas see on teatavaks tehtud pärast sätestatud kaitse ajavahemiku lõppu, kui ka direktiivi 92/85/EMÜ artikliga 10, järeldas Euroopa Kohus sellest, et liikmesriigi poolt direktiivi 76/207/EMÜ artikli 6 alusel valitud meede peab ühenduse sätete rikkumise eest karistamiseks olema vähemalt samaväärne direktiivi 92/85/EMÜ artiklite 10 ja 12 alusel ette nähtud meetmega.
Equal treatment as regards employment and working conditions, from the aspect this time of the prohibition of discrimination on grounds of age, forms the subject matter of Case C-411/05 Palacios de la Villa (judgment of 16 October 2007), in which the central issue was the compatibility with Directive 2000/78 (40) of Spanish legislation accepting the validity of compulsory retirement clauses contained in collective agreements stipulating automatic termination of the employment relationship when the worker has reached retirement age, set at 65 by that national law, and has fullled the other conditions for the grant of a retirement pension under their contribution regime.
Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (EÜT L 39, lk 40; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187).
The Court considered that such a national measure is not contrary to the prohibition of discrimination on grounds of age, implemented by that directive, provided that that measure is objectively and reasonably justied by a legitimate aim relating to employment policy and the labour
Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 348, lk 1; ELT eriväljaanne 05/02, lk 110).
Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security (OJ 1979 L 6, p. 24).
Areng ja tegevus asjaomase korrigeerimise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (21. juuni 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-231/06−C-233/06:Jonkman).
Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation (OJ 2000 L 303, p. 16).
Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
Finally, a question referred for a preliminary ruling by a Spanish court concerning the granting of length-of-service allowances allowed the Court to declare that the concept of ‘working conditions’, mentioned in Clause 4(1) of the framework agreement on xed-term work (41), the provisions of which, just as those of Directive 1999/70 (42) to which that framework agreement is annexed, can apply also to xed-term employment contracts and relationships concluded with the public authorities and other publicsector bodies, may be the basis for a claim for the grant to a xed-term worker of a length-of-service allowance reserved under national law solely to permanent sta(judgment of 13 September 2007 in Case C-307/05 Del Cerro Alonso).
Hispaania kohtu esitatud eelotsuse küsimus teenistusaastate eest lisatasu maksmise kohta andis Euroopa Kohtule võimaluse sedastada, et tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe41, mille normid − nagu ka direktiivi 1999/70/EÜ42normid, mille lisasse kõnealune raamkokkulepe kuulub − on mõeldud kohaldamiseks ka tähtajalistele töölepingutele ja töösuhetele, mis on sõlmitud avaliku sektori üksustega, klausli 4 punktis 1 sätestatud mõiste „töötingimused” saab olla aluseks nõudele, millega taotletakse tähtajalisele töötajale sellise teenistusaastate eest ette nähtud lisatasu maksmist, mis on siseriikliku õiguse kohaselt ette nähtud üksnes alalistele töötajatele (13. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-307/05: Del Cerro Alonso).
Furthermore, as the Court stated, it is contrary to that same provision to introduce a dierence in treatment between xed-term workers and permanent workers justied solely on the basis that it is provided for by a provision of statute or secondary legislation of a Member State or by a collective agreement concluded between the staff union representatives and the relevant employer.
Lisaks täpsustas Euroopa Kohus, et selle sättega on vastuolus tähtajaliste töötajate ja alaliste töötajate erinev kohtlemine, mida õigustatakse üksnes sellel alusel, et see on ette nähtud liikmesriigi seaduse või määrusega või töötajate ametiühingu ja asjaomase tööandja vahel sõlmitud kollektiivlepinguga.
The meaning of certain provisions of Community law concerning workers’ rights and their protection was claried by the Court in answer to various questions referred for a preliminary ruling.
Euroopa Kohus täpsustas erinevatele eelotsuse küsimustele antud vastustes töötajate õigusi ja kaitset käsitlevate mõningate ühenduse sätete ulatust.
So, in Case C-458/05 Jouini and Others (judgment of 13 September 2007), the Court explained the notion of transfer of an undertaking as a result of a legal transfer within the meaning of Directive 2001/23 (43), and stated that the latter concerned cases in which some of the administrative personnel and some of the temporary workers are transferred to another temporary employment business in order to carry out the same activities in that business for the same clients and the assets aected by the transfer are sucient in themselves to allow the services characterising the economic activity in question to be provided without recourse to other signicant assets or to other parts of the business, which is a matter for the referring court to establish.
Nii selgitas kohus kohtuotsuses Jouini jt (13. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-458/05) ettevõtte ülemineku mõistet lepingu alusel toimuva ülemineku tulemusena direktiivi 2001/23/EÜ43tähenduses ning märkis, et sellise üleminekuga on tegemist juhul, kui esiteks on osa administratiivtöötajatest ja osa ajutistest töötajatest läinud üle teise ajutist tööjõudu vahendavasse ettevõtjasse seal sama tegevuse jätkamiseks teenuste osutamisel samadele klientidele, ning kui teiseks vahendid, mida üleminek hõlmas, on iseenesest piisavad kõnealuse majandustegevuse jätkamiseks ilma ettevõtja teiste oluliste tootmistegurite või muude osade kasutamiseta – mida tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida.
Case C-278/05 Robins and Others [2007] ECR I-1053 shed light on various problems relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, raised by a court of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland in a reference for a preliminary
Kohtuotsuses Robins jt (25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-278/05, EKL 2007, lk I-1053) käsitleti omakorda mitmesuguseid küsimusi seoses töötajate kaitsega tööandja maksujõuetuse korral, mille oli eelotsusetaotluses tõstatanud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kohus.
Framework agreement on xed-term work, concluded on 18 March 1999, which is set out in the Annex to Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on xed-term work concluded by ETUC, UNICE and CEEP (OJ 1999 L 175, p. 43).
Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiiv 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368).
Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on xed-term work concluded by ETUC, UNICE and CEEP (OJ 1999 L 175, p. 43).
Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiiv 80/987/EMÜ töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 283, lk 23; ELT eriväljaanne 05/01, lk 217).
Court of Justice ruling.
Areng ja tegevus
In Case C-342/05 Commission v Finland (judgment of 14 June 2007) the Court had to consider whether, as the Commission maintained, by authorising wolf hunting the Republic of Finland had failed to full its obligations under Directive 92/43/ (45).
Kohtuasjas komisjon vs. Soome (14. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-342/05) tuli Euroopa Kohtul uurida, kas Soome Vabariik on − nagu väidab komisjon − rikkunud hundijahi pidamise lubamisega nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivist 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta45 tulenevaid kohustusi.