natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That would be to forget that one of the fundamental reasons for the specific and individual examination imposed on the institution concerned lies in that duty of balancing public interests.
See tähendaks unustada seda, et asjaomasele institutsioonile kehtestatud konkreetse ja individuaalse hindamise kohustuse üks põhitähendusi seisnebki üldiste huvide kaalumise kohustuses.
By holding that the overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document must, as a rule, be distinct from the principles of transparency, openness and of democracy or of the participation of citizens in the decisionmaking process which underlie Regulation No 1049/2001, unless the applicant adduces evidence to establish that, having regard to the specific facts of the case, the invocation of those same principles is so pressing that it overrides the need to protect the document requested, the Court of First Instance thus misinterpreted the last phrase of Article 4(2) of Regulation
Leides, et dokumendi avalikustamist õigustav ülekaalukas üldine huvi peab põhimõtteliselt erinema määruse nr 1049/2001 aluseks olevatest läbipaistvuse, avalikkuse, demokraatia või kodanike otsustusprotsessis osalemise põhimõtetest, välja arvatud juhul, kui taotleja tõendab, et konkreetse juhtumi erilistel asjaoludel on samade põhimõtete kohaldamine niivõrd oluline, et see on kaalukam vaidlusaluse dokumendi kaitse vajadusest, – tõlgendas Esimese Astme Kohus seega määruse nr 1049/2001 artikli 4
44 — See paragraph 83 of the judgment under appeal.45 — See API v Commission, paragraph 54.
44 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 83.45 – Vt eespool viidatud kohtuotsus API vs. komisjon, punkt 54.
No 1049/2001 and, consequently, erred in law.
NÕUKOGU JT lõike 2 viimast lauset ebatäpselt ja pani toime õigusnormi rikkumise.
demonstrated, the Court of First Instance misinterpreted the concept of an overriding public interest which would justify a derogation from the confidentiality of legal advice, it is neither necessary nor even possible to give an opinion on the merits of the plea raised by Mr Turco in that regard.
Kuivõrd antud juhul – nagu ma märkisin – tõlgendas Esimese Astme Kohus õigusnõustamise konfidentsiaalsusest erandi tegemist õigustava ülekaaluka üldise huvi mõistet ekslikult, ei ole vajalik ega ka võimalik otsustada sellega seoses M. Turco esitatud väite põhjendatuse üle.
(b) The review of the balancing of public interests
b) Üldiste huvide kaalumise kontrollimine
Mr Turco, supported by the Netherlands Government, also complains that the Court of First Instance did not grant his application for measures of organisation of pro -cedure to have the Council asked to submit the legal opinion in question to the Court of First Instance.
M. Turco, keda toetab Madalmaade valitsus, heidab Esimese Astme Kohtule veel ette, et viimane ei rahuldanud tema taotlust menetlust korraldavate meetmete rakendamiseks seoses nõudega, et nõukogu edastaks kõnealuse õigusliku arvamuse Esimese Astme Kohtule.
In so doing, that Court did not give itself an opportunity to review whether the Council had properly assessed the opposing public interests.
Seda tehes jättis Esimese Astme Kohus kasutamata võimaluse kontrollida, kas nõukogu oli olemasolevaid üldisi huve õigesti hinnanud.
It is, in fact, for that Court of First Instance to review the Council’s balancing of public interests which is required by the use of the exception on the ground of confidentiality in respect of legal advice, whilst leaving to that institution a wide discretion.
Esimese Astme Kohtu ülesanne on kontrollida üldiste huvide kaalumist, mida nõuab asjaomase institutsiooni poolt õigusnõustamise konfidentsiaalsusest erandi tegemine, jättes institutsioonile suure kaalutlusõiguse.
Effective judicial review will normally require the Court of First Instance to have become aware of the content of the legal advice in question, whilst keeping it confidential from the applicant, as permitted under Article 67(3) of its Rules of Procedure.
Tõhus kohtulik kontroll eeldab tavaliselt, et Esimese Astme Kohus tutvub kõnealuse õigusliku arvamuse sisuga, tagades seejuures konfidentsiaalsuse hageja suhtes, nagu seda võimaldab tema kodukorra artikli 67 lõige 3.
Moreover, for that purpose, the Court of First Instance generally calls on the institution concerned to produce the legal opinion in question.
Pealegi käsib Esimese Astme Kohus üldiselt asjaomasel institutsioonil esitada kõnealune õiguslik arvamus.
In the present case, since, as has been
47Sellise menetlust korraldava meetme kasu
47 — See Mattila v Council and Commission, paragraph 18; Kuijer v Council, paragraph 21; and Franchet and Byk v Commission, paragraph 36.
47 – Vt eespool viidatud kohtuotsus Mattila vs. nõukogu ja komisjon, punkt 18; Kuijer vs. nõukogu, punkt 21; Franchet ja Byk vs. komisjon, punkt 36.
Under Article 61 of the Statute of the Court, if the appeal is well founded, the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 61 võib Euroopa Kohus juhul, kui apellatsioonkaebus on põhjendatud, teha ise asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
That applies in the present case.
Nii on see antud juhul.
It is apparent from the statement of reasons in the contested decision that the Council refused to disclose the legal opinion in question in the name of the overriding public interest relied on by Mr Turco because it took the view that the overriding public interest referred to in the last phrase of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 cannot be constituted by the public interest in transparency and in the openness of the decisionmaking process.
Vaidlustatud otsuse põhjendustest tuleneb, et nõukogu keeldus kõnealust õiguslikku arvamust avalikustamast M. Turco nimetatud ülekaaluka üldise huvi nimel, sest kohus leidis, et määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 viimases lauses osutatud ülekaaluka üldise huvina ei saa käsitada otsustusprotsessi läbipaistvuse ja avatuse üldist huvi.
On the basis of that legally flawed analysis, the Council did not assess whether the public interest in transparency might not, in the present case, prevail over the need for protection which, as a rule, justifies the confidentiality of legal advice and, thus, justify the disclosure of the legal opinion requested.
Sellest õiguslikult väärast analüüsist lähtuvalt ei hinnanud nõukogu, kas üldine huvi läbipaistvuse vastu võib antud juhul üles kaaluda vajaduse kaitse järgi, mis õigustab põhimõtteliselt õigusnõustamise konfidentsiaalsust, ja seega õigustada taotletava õigusliku arvamuse avalikustamist.
Consequently, the plea in law raised by Mr Turco at first instance, according to which the Council did not examine the existence of the overriding public interest which he was invoking, is well founded.
Seega on põhjendatud M. Turco esimeses kohtuastmes esitatud väide, et nõukogu ei kontrollinud tema nimetatud ülekaaluka üldise huvi olemasolu.
On those grounds, the contested decision refusing disclosure must be annulled.
Nendel põhjustel tuleb vaidlusalune avalikustamisest keeldumise otsus tühistada.
On the grounds set out above I suggest that the Court should:
Esitatud põhjendustest lähtudes soovitan Euroopa Kohtul:
— set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 23 November 2004 in Case T-84/03 Turco v Council as being vitiated by a breach of Community law consisting in a misinterpretation and a misapplication of the last phrase of Article 4(2) of Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents;
– tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 23. novembri 2004. aasta otsus T-84/03: Turco vs. nõukogu, kuna sellega rikuti ühenduse õigust, mis seisneb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 4 lõike 2 viimase lause vääralt tõlgendamises ja kohaldamises;
— annul the decision of the Council of 19 December 2002 which refused Mr Maurizio Turco access to the opinion of its legal service on a proposal for a directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
– tühistada nõukogu 19. detsembri 2002. aasta otsus, millega keelati M. Turcol tutvuda õigustalituse arvamusega direktiivi ettepaneku kohta, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides.
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL
ROOTSI JA TURCO VS. NÕUKOGU
TWO APPEALS under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 31 January and 4 February 2005 respectively,
Liidetud kohtuasjades C-39/05 P ja C-52/05 P, mille ese on kaks apellatsioonkaebust, mis on esitatud Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel vastavalt 31. jaanuaril ja 4. veebruaril 2005,
Kingdom of Sweden, represented by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Rootsi Kuningriik, esindajad: K. Wistrand ja A. Falk, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Maurizio Turco, residing in Pulsano (Italy), represented by O. Brouwer and C. Schillemans, advocaten, appellants, supported by:
Maurizio Turco, elukoht Pulsano (Itaalia), esindajad: advokaadid O. Brouwer ja C. Schillemans, apellatsioonkaebuse esitajad, keda toetavad:
Kingdom of the Netherlands, represented by H.G. Sevenster, C.M. Wissels and M. de Grave, acting as Agents, intervener on appeal,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: H. G. Sevenster, C. M. Wissels ja M. de Grave, menetlusse astuja apellatsioonimenetluses,
Council of the European Union, represented by J.-C. Piris, M. Bauer and B. Driessen, acting as Agents, defendant at first instance,
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: J.-C. Piris, M. Bauer ja B. Driessen, kostja esimeses kohtuastmes,
Kingdom of Denmark, represented by B. Weis Fogh, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg,
Taani Kuningriik, esindaja: B. Weis Fogh, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Republic of Finland, represented by A. Guimaraes-Purokoski and J. Heliskoski, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Soome Vabariik, esindajad: A. Guimaraes-Purokoski ja J. Heliskoski, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, represented by V. Jackson, S. Nwaokolo and T. Harris, acting as Agents, and J. Stratford, Barrister, with an address for service in Luxembourg,
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, esindajad: V. Jackson, S. Nwaokolo ja T. Harris, keda abistas barrister J. Stratford, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Commission of the European Communities, represented by M. Petite, C. Docksey and P. Aalto, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, interveners at first instance,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: M. Petite, C. Docksey ja P. Aalto, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, menetlusse astujad esimeses kohtuastmes,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: M.-A. Gaudissart, Head of Unit, having regard to the written procedure and further to the hearing on 26 September 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007, gives the following
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano, G. Arestis ja U. Lõhmus, kohtunikud K. Schiemann (ettekandja), A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský ja J. Klučka, kohtujurist: M. Poiares Maduro, kohtusekretär: osakonnajuhataja M.-A. Gaudissart, arvestades kirjalikus menetluses ja 26. septembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, olles 29. novembri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
By their appeals, the Kingdom of Sweden (Case C-39/05 P) and Mr Turco (Case C-52/05 P) seek to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 23 November 2004 in Case T-84/03 Turco v Council [2004] ECR II-4061 (‘the judgment under appeal’), in so far as it dismissed the action for annulment brought by Mr Turco against the decision of the Council of the
Oma apellatsioonkaebustes paluvad Rootsi Kuningriik (kohtuasi C-39/05 P) ja M. Turco (kohtuasi C-52/05 P) tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 23. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-84/03: Turco vs. nõukogu (EKL 2004, lk II-4061, edaspidi „edasikaevatud kohtuotsus”) selles osas, millega kohus jättis rahuldamata M. Turco hagi, milles paluti tühistada Euroopa Liidu Nõukogu 19. detsembri
European Union of 19 December 2002 which refused him access to an opinion of the Council’s legal service concerning a proposal for a Council directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States (‘the contested decision’).
2002. aasta otsus, millega talle osaliselt keelati juurdepääs nõukogu õigustalituse arvamusele nõukogu direktiivi vastuvõtmise ettepaneku kohta, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides (edaspidi „vaidlusalune otsus”).
The Kingdom of Sweden also requests that the Court itself give judgment in the matter by annulling the contested decision.
Rootsi Kuningriik palub ühtlasi Euroopa Kohtul teha ise asja suhtes lõplik kohtuotsus ja tühistada vaidlusalune otsus.
By their pleas in law in support of these appeals, the appellants invite the Court to adjudicate on the scope and application of the exception to the obligation to disclose documents which is provided for, where disclosure would undermine the protection of legal advice, by the second indent of Article 4(2) of Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145, p. 43).
Apellantide esitatud väidetes palutakse Euroopa Kohtul määratleda, millise ulatusega on õigusnõustamist kahjustavateks juhtudeks dokumentide avaldamise kohustusest Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artikli 4 lõike 2 teise taandega kehtestatud erandi ulatus ja kuidas seda kohaldada.
Article 255 EC gives, in particular, to any citizen of the European Union a right of access to European Parliament, Council and Commission documents, subject to the principles and the conditions defined by the Council on grounds of public or private interest.
EÜ artikliga 255 on tagatud eeskätt iga liidu kodaniku õigus tutvuda Euroopa Parlamendi, nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni dokumentidega põhimõtete ning tingimuste alusel, mille on määratlenud nõukogu, lähtudes avalikest ja erahuvidest.
Regulation No 1049/2001 was adopted by the Council on the basis of Article 255(2) EC.
Nõukogu võttis EÜ artikli 255 lõike 2 alusel vastu määruse nr 1049/2001.
Recitals 1 to 4, 6 and 11 in the preamble to that regulation are worded as follows:
Nimetatud määruse põhjendused 1–4, 6 ja 11 on sõnastatud järgmiselt:
‘(1) The second [paragraph] of Article 1 of the Treaty on European Union enshrines the concept of openness, stating that the Treaty marks a new stage in the process of creating an ever closer union among the peoples of Europe, in which decisions are taken as openly as possible and as closely as possible to the citizen.
„(1) Euroopa Liidu lepingu artikli 1 teises lõigus on talletatud avalikkuse põhimõte tõdemusega, et leping tähistab uut etappi Euroopa rahvaste üha tihedama liidu loomises, kus otsused tehakse nii avalikult kui võimalik ja nii kodanikulähedaselt kui võimalik.
The institutions should be entitled to protect their internal con -sultations and deliberations where necessary to safeguard their ability to carry out their tasks …’
Institutsioonidel peaks olema õigus kaitsta vajaduse korral oma sisemisi nõupidamisi ja arutelusid, et tagada võime täita oma ülesandeid. […]”
Under the heading ‘Purpose’, Article 1(a) of Regulation No 1049/2001 states that the purpose of that regulation is ‘to define the principles, conditions and limits on grounds of public or private interest governing the right of access to European Parliament, Council and Commission (hereinafter referred to as “the institutions”) documents provided for in Article 255 of the EC Treaty in such a way as to ensure the widest possible access to documents’.
Määruse nr 1049/2001 artiklis 1 pealkirjaga „Eesmärk” on punktis a sätestatud, et määruse eesmärk on „määrata kindlaks põhimõtted, tingimused ning üldiste või erahuvidega põhjendatud piirangud, mis reguleerivad EÜ asutamislepingu artiklis 255 ettenähtud juurdepääsuõigust Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni (edaspidi „institutsioonid”) dokumentidele, nõnda et neile dokumentidele oleks tagatud võimalikult laiaulatuslik juurdepääs”.
Under the heading ‘Beneficiaries and scope’, Article 2(1) of Regulation No 1049/2001 grants any citizen of the Union, and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State, a right of access to documents of the institutions, ‘subject to the principles, conditions and limits defined in this Regulation’.
Sama määruse artiklis 2 pealkirjaga „Juurdepääsuõigusega isikud ja reguleerimisala” on vastavalt lõikele 1 tunnustatud kõigi liidu kodanike ning kõigi füüsiliste ja juriidiliste isikute, kelle elukoht või registrijärgne asukoht on mõnes liikmesriigis, õigust tutvuda institutsioonide dokumentidega, „arvestades käesolevas määruses sätestatud põhimõtteid, tingimusi ja piiranguid”.
Article 4 of Regulation No 1049/2001, headed ‘Exceptions’, provides:
Määruse nr 1049/2001 artikkel 4 pealkirjaga „Erandid” näeb ette:
— court proceedings and legal advice,
– kohtumenetlust ja õigusnõustamist, välja arvatud juhul, kui avaldamine teenib ülekaalukaid üldisi huve.
Access to a document containing opinions for internal use as part of deliberations and preliminary consultations within the institution concerned shall be refused even after the decision has been taken if disclosure of the document would seriously undermine the institution’s decisionmaking process, unless there is an overriding public interest in disclosure.
Juurdepääs dokumentidele, mis sisaldavad sisekasutuseks esitatud arvamusi osana asjaomase institutsiooni sisearuteludest ja eelkonsultatsioonidest, keelatakse isegi pärast otsuse tegemist, kui sellise dokumendi avaldamine kahjustaks tõsiselt institutsiooni otsustamisprotsessi, välja arvatud juhul, kui avaldamine teenib ülekaalukaid üldisi huve.
The exceptions may apply for a maximum period of 30 years …’
Erandeid võib kohaldada maksimaalselt 30 aasta jooksul. […]”
Article 12(2) of Regulation No 1049/2001 provides that documents drawn up or received in the course of procedures for the adoption of acts which are legally binding in or for the Member States, should, subject to Articles 4 and 9 of that regulation, be made directly accessible.
Määruse nr 1049/2001 artikli 12 lõikes 2 on sätestatud, et tuleks teha vahetult juurdepääsetavaks dokumendid, mis on koostatud või saadud liikmesriikides või liikmesriikide jaoks siduvate õigusaktide vastuvõtmismenetluse käigus, kui sama määruse artiklitest 4 ja 9 ei tulene teisiti.
Background to the dispute
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
On 22 October 2002 Mr Turco submitted a request to the Council for access to the documents appearing on the agenda of the ‘Justice and Home Affairs’ Council meeting which took place in Luxembourg on 14 and 15 October 2002, including, under document number 9077/02, an opinion of the Council’s legal service on a proposal for a Council Directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
M. Turco esitas 22. oktoobril 2002 nõukogule taotluse tutvumiseks Luxembourgis toimunud nõukogu 14. ja 15. oktoobri 2002. aasta justiits- ja siseasjade istungjärgu päevakorras olnud dokumentidega, mille hulgas oli õigustalituse arvamus nr 9077/02 nõukogu direktiivi vastuvõtmise ettepaneku kohta, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides.
The Council refused Mr Turco access to that opinion on 5 November 2002, on the basis of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Nõukogu keeldus andmast talle juurdepääsu sellele arvamusele 5. novembril 2002, tuginedes määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikele 2.
The reasons given for that refusal were as follows:
Keeldumist põhjendati järgmiselt:
‘Document [No] 9077/02 is an opinion of the Council legal service concerning a proposal for a Council Directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
„Dokument [nr] 9077/02 on nõukogu õigustalituse arvamus nõukogu direktiivi vastuvõtmise ettepaneku kohta, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides.
Given its content, the release of this document could undermine the protection of internal legal advice to the Council as referred to in Article 4(2) of … Regulation [No 1049/2001].
Arvestades selle sisu, võiks kõnealuse dokumendi avaldamine kahjustada nõukogu sisemist õigusnõustamist määruse [nr 1049/2001] artikli 4 lõikes 2 sätestatud viisil.
In the absence of any specific reasons pointing to a particular overriding public interest in disclosure, the General Secretariat has concluded that, on balance, the interest in protecting internal legal advice outweighs the public interest and has therefore decided to refuse access to this document pursuant to Article 4(2) of [that] Regulation.
Kuna puuduvad põhjendused, et dokumendi avaldamine teenib teatud ülekaalukaid üldisi huve, otsustas peasekretariaat pärast erinevate huvide kaalumist, et sisemise õigusnõustamise kaitse huvi tuleb eelistada üldistele huvidele, ja keelas määruse artikli 4 lõike 2 alusel juurdepääsu kõnealusele dokumendile.
This exception covers the entire content of the document.
Selline erand hõlmab dokumenti tervikuna.
Consequently, it is not possible to grant partial access pursuant to Article 4(6) of [that] Regulation.’
Seega ei ole võimalik avalikustada dokumenti osaliselt kooskõlas määruse artikli 4 lõikega 6.”
On 22 November 2002, Mr Turco made a confirmatory application to the Council asking it to reconsider its position, claiming that the Council had incorrectly applied the exceptions to the right of public access to the documents of the institutions provided for in Article 4(2) and (3) of Regulation No 1049/2001 and that the principle of democracy and citizen participation in the legislative process constitutes an overriding public interest in the disclosure of, inter alia, the legal opinion in question.
M. Turco esitas 22. novembril 2002 nõukogule kordustaotluse, et küsimus vaadataks uuesti läbi, ja väitis, et nõukogu on määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõigetes 2 ja 3 sätestatud avalikkuse institutsioonide dokumentidele juurdepääsu erandeid vääralt kohaldanud, samuti osutas, et ülekaalukas üldine huvi kõnealuse õigusliku arvamuse avalikustamiseks seisneb demokraatia ja kodanike õigusloomes osalemise põhimõttes.
By the contested decision, the Council agreed to disclose the introductory paragraph of that opinion, in which it is stated that the opinion contains the advice of the Council’s legal service on the question of the powers of the Community regarding access to the labour market by third-country nationals, but it refused to reconsider its pos -ition as to the remainder.
Vaidlusaluse otsusega soostus nõukogu avalikustama arvamuse sissejuhatava lõigu, millest nähtub, et see sisaldab nõukogu õigustalituse nõuannet küsimuses, milline on ühenduse pädevus kolmandate riikide kodanike tööturule pääsemise valdkonnas, kuid ülejäänud osas keeldus ta oma seisukohta muutmast.
In essence, it justified its confirmation of refusal of access on the ground, first, that the advice of its legal service deserves particular protection,
Juurdepääsu keelamise kinnitamist põhjendas ta sisuliselt asjaoluga, et esiteks on tema õigustalituse arvamustele vaja anda eriline kaitse, kuna need on olulised vahendid, mis võimaldavad