natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the submissions of the Austrian and Swedish Governments raise the question to what extent a number of boilers can be included in one plant.
Austria ja Rootsi valitsuse väited tõstatavad siiski küsimuse, mil määral võib mitut katelt käsitada ühe rajatisena.
The definition of ‘combustion plants’ in the third subpara -graph of Article 2(7) of Directive 2001/80/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2001 on the limitation of emissions of certain pollutants into the air from large combustion plants states: 7‘Where two or more separate new plants are installed in such a way that, taking technical and economic factors into account, their waste gases could, in the judgement of the competent authorities, be discharged through a
Selle kasuks kõneleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiivi 2001/80/EÜ teatavate suurtest põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete piiramise kohta 7 artikli 2 punkti 7 kolmandas lõigus sätestatud põletusseadme mõiste: „Kui kaks või enam uut eraldi seadet on tehnilisi ja majanduslikke tegureid arvesse võttes paigaldatud nii, et nendest lähtuvat heitgaasi on pädevate asutuste hinnangu kohaselt võimalik väljutada ühise korstna kaudu,
It would, therefore, in essence, be possible to treat a number of co-incineration plants as a single unit for the application of emission values, since, by virtue of Annex II.2 to the Waste Incineration Directive, those values become stricter with increases in size of the plants.
Nii oleks põhimõtteliselt võimalik käsitleda mitut koospõletusrajatist heitmete piirväärtuste rakendamisel ühtse tervikuna, kuna need väärtused on direktiivi II.2 lisa kohaselt suuremate põletusrajatiste puhul rangemad.
However, this is not a question which the Court is currently being asked to decide.
Seda küsimust ei ole käesolevas asjas siiski vaja lahendada.
7 — OJ 2001 L 309, p. 1.
7 — EÜT L 309, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 299.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-251/07 is to say each boiler with its ancillary equipment, is a plant.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-251/07 juurde kuuluva varustusega, käsitada rajatisena.
However, it is possible to treat a number of mutually linked plants as a single plant for the purposes of application of certain provisions of the Waste Incineration Directive if doing so does not circumvent the provisions on avoidance of negative effects on the environment and risks to human health.
Siiski on võimalik käsitleda paljusid üksteisega seotud rajatisi jäätmepõletusdirektiivi üksikute sätete kohaldamise eesmärgil ühe rajatisena, kui sellega ei rikuta sätteid, mille eesmärk on vähendada kahjulikku mõju keskkonnale ja ohtu inimeste tervisele.
In any event, environmental protection provisions may not be circumvented by combining parts of plants.
Mingil juhul ei tohi rajatise osade kombineerimise abil hiilida kõrvale keskkonnakaitse sätetest.
That would be contrary to the objective laid down in Article 1 of the Waste Incineration Direct- ive that negative effects on the environment and risks to human health should be avoided.
See läheks vastuollu jäätmepõletusdirektiivi artiklis 1 sätestatud eesmärgiga vähendada kahjulikku mõju keskkonnale ja ohtu inimeste tervisele.
Thus, for example, an incineration plant comprising different boilers must have an auxiliary burner for each of those boilers.
Seetõttu peab näiteks mitmest katlast koosneval põletusrajatisel olema eraldi abipõleti iga katla jaoks.
B — The second question — classification of a plant
B. Teine eelotsuse küsimus – rajatise liigi ­tamine
The protection provisions would be unlawfully circumvented in particular if incineration plants and co-incineration plants were to be combined in such a way that the resulting plant as a whole were subject only to the in part less strict 8 requirements applying to a co-incineration plant.
Kaitsesätte lubamatu rikkumisega oleks eelkõige tegemist siis, kui põletusrajatised ja koospõletusrajatised oleks kombineeritud nii, et tulemusena loodud rajatisele tervikuna laieneksid üksnes osaliselt vähem ranged 8nõuded, mis kehtivad koospõletusrajatistele.
Accordingly, all parties are in agreement that incineration plants and co-incineration plants should not be aggregated.
Seetõttu lükkavad kõik pooled põletusrajatiste ja koospõletusrajatiste kombinatsiooni tagasi.
By its second question, the Högsta domstolen asks whether a plant constructed for waste incineration but having as its main purpose the production of energy is to be classified as an incineration plant or as a co-incineration plant under the Waste Incineration Directive.
Teise eelotsuse küsimusega soovib Högsta domstolen selgitust, kas direktiivi tõlgendamisel tuleb jäätmete põletamiseks ehitatud rajatis, mille peamine otstarve on aga energiatootmine, liigitada põletusrajatiseks või koospõletusrajatiseks.
Thus the application of the Waste Incineration Directive to a co-generation plant with a number of units (boilers) is to be undertaken on the basis that each unit, that
Seega tuleb jäätmepõletusdirektiivi kohaldamisel mitmest üksusest (katlad) koosnevale koostootmisjaamale põhimõtteliselt iga sellist üksust, st iga katelt koos selle
Differentiation of the two types of plant is of central importance to the Waste Incineration Directive, since it lays down different requirements for each type of plant. The
Nende kahe rajatise liigi eristamine on jäätmepõletusdirektiivi seisukohast keskse tähtsusega, sest nimetatud direktiiv näeb
8 — See the detailed arguments set out in point 39 below.
8 — Vt selle kohta täpsemalt käesoleva ettepaneku punkt 39.
GÄVLE KRAFTVÄRME possibility that a plant is both an incineration plant and a co-incineration plant is therefore excluded.
GÄVLE KRAFTWÄRME nendele rajatise liikidele ette erinevad nõuded. Seetõttu on välistatud, et üks ja sama rajatis võib samal ajal olla nii põletusrajatis kui ka koospõletusrajatis.
However, that is contradictory, since such a definition of incineration plants would not differentiate between the plants, but would inevitably include co-incineration plants.
See näib siiski vastuoluline. Taoline põletusrajatiste definitsioon ei eristaks rajatisi üksteisest, vaid hõlmaks vältimatult kõik koospõletusrajatised.
11Co-incineration plants are admittedly defined, in accordance with Article 3(5) of the Waste Incineration Directive, by reference to their main purpose, that is to say the generation of energy or production of material products.
11Koospõletusrajatisi iseloomustatakse jäätmepõletusdirektiivi artikli 3 punkti 5 kohaselt nende peamise otstarbe kaudu, milleks on energia või aineliste toodete tootmine.
However, they must also be used or intended for the thermal treatment of waste and therefore for incineration.
Siiski kasutatakse neid või nad on määratud ka jäätmete soojustöötluseks.
Otherwise they would not be co-incineration plants, but other combustion plants.
Vastasel juhul ei oleks nad koospõletusrajatised, vaid muud põletusrajatised.
The necessary differentiation between the two types of plant is instead to be found — as the Commission submits — in the second subparagraph of Article 3(5) of the Waste Incineration Directive.
Nimetatud kahe rajatise liigi eristamise vajadus tuleneb hoopis – nagu komisjon esile toob – jäätmepõletusdirektiivi artikli 3 punkti 5 teisest lõigust.
According to that provision, a plant is to be regarded as an incineration plant if co-incineration takes place in such a way that the main purpose of the plant is not the generation of energy or production of material products but rather the thermal treatment of waste.
Selle sätte kohaselt käsitatakse rajatist põletusrajatisena, kui koospõletamine toimub nii, et rajatise peamine otstarve ei ole energia või aineliste toodete tootmine, vaid hoopis jäätmete soojustöötlemine.
The German and probably also the Swedish versions of the definition of ‘incineration plant’ under Article 3(4) of the Waste Incineration Directive are formulated relatively widely: a plant is an incineration plant if the plant is dedicated (‘eingesetzt’ in German 9or ‘avsedd’ 10in Swedish) to the thermal treatment of wastes.
Saksakeelne ja tõenäoliselt ka rootsikeelne jäätmepõletusdirektiivi artikli 3 punkti 4 kohane põletusrajatise mõiste on formuleeritud suhteliselt lahtiselt: põletusrajatisega on tegemist juba siis, kui rajatist kasutatakse jäätmete soojustöötluseks (saksakeelne versioon 9) või rajatis on selleks määratud (rootsikeelne versioon 10).
At first sight, a plant constructed for the incineration of waste would be an incineration plant according to those definitions.
Esmapilgul tuleks jäätmete põletamiseks konstrueeritud rajatis liigitada nende definitsioonide kohaselt põletusrajatiseks.
The Swedish Government accordingly proposes that incineration plants and co-incineration plants be delimited on the basis of that def -inition.
Seetõttu paneb Rootsi valitsus ette eristada põletusrajatisi koospõletusrajatistest nimetatud definitsiooni alusel.
Co-incineration plants within the meaning of the directive would be, according to its understanding, plants which are not incineration plants.
Koospõletusrajatised direktiivi mõttes oleks Rootsi valitsuse seisukoha kohaselt rajatised, mis ei ole põletusrajatised.
9 — The German language version is in that regard apparently based, unlike other language versions, on the text of Article 2(2) of Council Directive 94/67/EC of 16 December 1994 on the incineration of hazardous waste (OJ 1994 L 365, p. 34).
9 — Saksakeelne versioon on erinevalt teistest keeleversioonidest ilmselt orienteeritud nõukogu 16. detsembri 1994. aasta direktiivi 94/67/EÜ ohtlike jäätmete põletamise kohta (EÜT L 365, lk 34; ELT eriväljaanne 15/02, lk 413) artikli 2 punkti 2 tekstile.
11 — See the Opinion of Advocate General Jacobs in Case C-228/00 Commission v Germany [2003] ECR I-1439, point 80, who took the view that the earlier directives on waste incineration, which contained a definition similar to that of the German language version of the Waste Incineration Directive, were also applicable to the recycling of waste.
Kohtujurist lähtus sellest, et varem kehtinud jäätmepõletusdirektiivid, mis sisaldasid saksakeelsele versioonile sarnast põletusrajatise definitsiooni, olid kohaldatavad ka jäätmete taaskasutamise rajatistele.
That case concerned Council Directive 89/369/EEC of 8 June 1989 on the prevention of air pollution from new municipal waste incineration plants (OJ 1989 L 163, p.
Tegemist oli nõukogu 8. juuni 1989. aasta direktiiviga 89/369/EMÜ uutest olmejäätmete põletustehastest lähtuva õhusaaste vältimise kohta (EÜT L 163, lk 32; ELT eriväljaanne 15/01, lk 349); nõukogu 21. juuni 1989. aasta direktiiviga 89/429/EMÜ olemasolevatest olmejäätmete põletustehastest lähtuva õhusaaste vähendamise kohta (EÜT L 203, lk 50; ELT eriväljaanne 15/01, lk 358) ja eespool 9. joonealuses märkuses viidatud direktiiviga 94/67.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-251/07 no contradiction with the second subparagraph of Article 3(5).
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-251/07 tuginedes tõlgendada nii, et ei tekiks vastuolu artikli 3 punkti 5 teise lõiguga.
Thus the two types of plant are to be distinguished according to their main purpose: if that is the thermal treatment of waste, the plant is an incineration plant, but if the main purpose is the generation of energy or production of material products, the plant is a co-incineration plant.
Seega tuleb nimetatud rajatise liike eristada nende peamise otstarbe järgi: kui selleks on jäätmete soojustöötlemine, siis on tegemist põletusrajatisega; kui peamine otstarve on aga energia või aineliste toodete tootmine, siis on tegemist koospõletusrajatisega.
The reference to the main purpose is, moreover, more obvious in the French language version of the definition of incineration plant under Article 3(4) of the Waste Incineration Directive than in the German or Swedish language versions: according thereto the plant must be expressly intended for the thermal treatment of waste (‘destiné spécifiquement’).
Lisaks sellele on seos peamise otstarbega palju selgemini arusaadav jäätmepõletusdirektiivi artikli 3 lõike 4 põletusrajatise mõiste prantsuskeelsest definitsioonist kui saksa- või rootsikeelsest versioonist: prantsuskeelse versiooni kohaselt peab rajatis olema spetsiaalselt määratud jäätmete soojustöötluseks (destiné spécifiquement).
As the Austrian Government submits, an interpretation based on the main purpose also reflects the caselaw relating to the distinction between waste disposal and waste recycling.
Nagu toob välja Austria valitsus, on peamisele otstarbele orienteerumine kooskõlas ka jäätmete kõrvaldamise ja jäätmete taaskasutamise eristamist käsitleva kohtupraktikaga.
According to that caselaw, the principal characteristic of a recycling measure is, by virtue of Article 3(1)(b) of the Waste Framework Directive 13and under the fourth recital in the preamble thereto, that its principal objective is that the waste serve a useful purpose by replacing other materials which would have had to be used for that purpose, thereby conserving natural resources.
Selle alusel on jäätmete taaskasutamise toimingu oluline tunnus jäätmete raamdirektiivi 13artikli 3 lõike 1 punkti b ning direktiivi põhjenduse 4 kohaselt asjaolu, et selle peamine eesmärk on jäätmetele kasuliku funktsiooni andmine, asendades jäätmetega muid materjale, mida oleks selle funktsiooni täitmiseks tulnud kasutada, mistõttu on võimalik säästa loodusressursse.
14 The combustion of waste therefore constitutes a recovery operation where its main purpose is to enable the waste to be used as a means of generating energy, replacing the use of a source of primary energy which would have had to have been used to fulfil that function. 15
14Seega kujutab eriti jäätmete põletamine endast taaskasutamise meetodit, kui selle peamine eesmärk on jäätmetele kasuliku funktsiooni andmine, kasutades neid energiatootmiseks ning asendades selle abil esmaseid energiaallikaid, mida oleks tulnud selle funktsiooni täitmiseks muidu kasutada. 15
Since different language versions of a Community text must be given a uniform interpretation, and the provision in question must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part, 12Article 3(4) of the Waste Incineration Directive must be interpreted in accordance with the French language version in such a way that there is
Kuna õigusakti üksteisest lahknevaid keeleversioone tuleb õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärgist lähtudes ühtselt tõlgendada, 12tuleb jäätmepõletusdirektiivi artikli 3 punkti 4 prantsuskeelsele versioonile
14 — Case C-6/00 ASA [2002] ECR I-1961, paragraph 69; Case C-444/00 Mayer Parry Recycling [2003] ECR I-6163, paragraph 63; and Case C-103/02 Commission v Italy [2004] ECR I-9127, paragraph 62.
14 — 27. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-6/00: ASA (EKL 2002, lk I-1961, punkt 69); 19. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-444/00: Mayer Parry Recycling (EKL 2003, lk I-6163, punkt 63) ja 7. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-103/02: komisjon vs. Itaalia (EKL 2004, lk I-9127, punkt 62).
15 — Case C-228/00 Commission v Germany [2003] ECR I-1439, paragraph 46; Case C-458/00 Commission v Luxembourg [2003] ECR I-1553, paragraph 37; and Case C-116/01 SITA [2003] ECR I-2969, paragraph 53.
15 — 13. veebruari 2003. aasta otsused kohtuasjas C-228/00: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2003, lk I-1439, punkt 46) ja kohtuasjas C-458/00: komisjon vs. Luksemburg (EKL 2003, lk I-1553, punkt 37), samuti 3. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-116/01: SITA (EKL 2003, lk I-2969, punkt 53).
12 — Case 29/69 Stauder [1969] ECR 419, paragraph 3; Case C-72/95 Kraaijeveld and Others [1996] ECR I-5403, paragraph 28; Case C-300/05 ZVK [2006] ECR I-11169, paragraph 16; and Case C-56/06 Euro Tex [2007] ECR I-4859, paragraph 27.
12 — 12. novembri 1969. aasta otsus kohtuasjas 29/69: Stauder (EKL 1969, lk 419, punkt 3); 24. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-72/95: Kraaijeveld jt (EKL 1996, lk I-5403, punkt 28); 23. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-300/05: ZVK (EKL 2006, lk I-11169, punkt 16) ja 14. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-56/06: Euro Tex (EKL 2007, lk I-4859, punkt 27).
GÄVLE KRAFTVÄRME co-incineration plants were not covered by the existing directives. 17
GÄVLE KRAFTWÄRME arvates ei hõlmanud seni kehtinud direktiivid koospõletusrajatisi. 17
Without this leading to a different result, the Swedish Government rightly objects that that solution limits — as the Commission also contends — the application of stricter environmental rules for inciner -ation plants.
Ilma et see viiks teistsuguse tulemuseni, vaidleb Rootsi valitsus õigustatult selle lahenduse vastu, mis – nagu toob välja ka komisjon – piirab rangemate keskkonnakaitse nõuete kohaldamist põletusrajatistele.
The differences essentially arise by virtue of the rules limited to incineration plants of Article 6(1) of the Waste Incineration Directive.
Erisused seisnevad peamiselt üksnes põletusrajatistele kohaldatavates jäätmepõletusdirektiivi artikli 6 lõike 1 sätetes.
They establish the residue in total organic carbon content and the loss on ignition in slag and bottom ashes and require an additional incinerator.
Need määravad kindlaks räbu ja koldetuha orgaanilise süsiniku sisalduse või nende põletuskao ning nõuavad abipõleti olemasolu.
16With respect, at least, to the additional incinerator, exceptions are possible under Article 6(4), provided that the values laid down under the directive are none the less observed.
16 Artikli 6 lõike 4 kohaselt on vähemalt abipõleti puhul võimalik siiski lubada erandeid, kui peetakse kinni direktiivis antud piirväärtustest.
By the Waste Incineration Directive, the legislature, at the very least, harmonised the requirements for co-incineration plants with those for incineration plants.
Jäätmepõletusdirektiiviga on seadusandja vähemalt lähendanud koospõletusrajatistele esitatavaid nõudeid põletusrajatiste suhtes kehtivatele nõuetele.
Its aim was that the same requirements should apply to the part of the fuel consisting of waste as to the incineration of waste as such.
Nõuete eesmärgiks on, et kütuse hulka kuuluvatele jäätmetele kehtiksid samad nõuded nagu jäätmete põletamisele kui sellisele.
However, limitative values were also laid down for the remainder of the fuel, which appear, in part, to be stricter than the requirements under Directive 2001/80.
Ka muudele kütustele määratakse piirväärtused, mis näivad osaliselt rangemad kui direktiivist 2001/80 tulenevad nõuded.
If untreated mixed municipal waste or more than 40% hazardous waste is incinerated, the limitative values applicable to incineration plants set out in Article 7(4) and the second subparagraph of Article 7(2) of the Waste Incineration Directive apply.
Segatud töötlemata olmejäätmete või üle 40% ulatuses ohtlike jäätmete põletamise puhul kehtivad jäätmepõletusdirektiivi artikli 7 lõike 4 ja lõike 2 teise lõigu kohaselt põletusrajatistele rakendatavad piirväärtused.
Furthermore, it should be noted that the requirements of the Waste Incineration
Peale selle tuleb viidata asjaolule, et jäätmepõletusdirektiivi nõuded ei ole
These differences were specifically provided for by the Community legislature.
Ühenduse seadusandja on need erisused sõnaselgelt ette näinud.
In addition, it seems to have proceeded from the view that the requirements for co-incin-eration plants laid down in the Waste Incineration Directive would, on their own, clearly strengthen environmental protection.
Lisaks näib ta olevat lähtunud eeldusest, et juba jäätmepõletusdirektiivis koospõletusrajatistele kehtestatud nõuded tugevdavad keskkonnakaitset märgatavalt.
In that regard, it is apparent from the explanatory memorandum to the Waste Incineration Directive that, in the Commission’s view,
Nii nähtub jäätmepõletusdirektiivi ettepaneku põhjendustest, et komisjoni
17 — COM(1998) 558 final, pp. 7 and 13.
17 — KOM(1998) 558 (lõplik), lk 7 ja 13.
See, however, the contrary view in the Opinion of Advocate General Jacobs in Case C-228/00 Commission v Germany (cited in footnote 11), which, at least in cases of waste recycling, assumed that those directives applied.
Vt ka vastupidine arvamus kohtujurist Jacobsi ettepanekus eespool 11. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas C-228/00, mis lähtus vähemalt jäätmete taaskasutamise juhtudel nende direktiivide kohaldatavusest.
The Court has not ruled on that question.
Euroopa Kohus ei ole selles küsimuses seisukohta võtnud.
16 — See points 4 and 21 et seq. above.
16 — Vt selle kohta eespool käesoleva ettepaneku punktid 4 ja 21 jj.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-251/07
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-251/07 ammendavad, vaid vastavalt selle direktiivi põhjendusele 13 võib direktiivi 96/61 alusel kehtestada rangemaid nõudeid.
In add -ition, especially where the latter directive is not applicable, Member States may lay down more stringent rules under Article 176 EC. 18
Lisaks sellele, eriti kui viimati nimetatud direktiivi ei saa kohaldada, võivad liikmesriigid EÜ artikli 176 alusel kehtestada rangemaid meetmeid 18.
As the Swedish Government submits, classification as a co-incineration plant cannot be based only on whether or not existing energy is used in the incineration of waste.
Nagu märgib Rootsi valitsus, ei saa koospõletusrajatiseks liigitamine sõltuda üksnes sellest, kas jäätmete põletamisel tekkivat energiat kasutatakse.
Rather, it is laid down twice in the Waste Incineration Directive, that is to say, in Article 4(2)(b) and Article 6(6), that incineration plants must also recover the waste heat, so far as that is feasible or practicable.
Vastupidi, jäätmepõletusdirektiivis on koguni kahes kohas, nimelt artikli 4 lõike 2 punktis b ja artikli 6 lõikes 6 sätestatud, et ka põletusrajatised kasutavad tekkiva soojuse võimaluse piires ja võimalikult suures ulatuses ära.
Whether, in fact, almost all plants in which waste is incinerated are to be classified as co-incineration plants, as the Swedish Government fears, requires a practical examination.
Kas ka tegelikult liigitataks pea kõik rajatised koospõletusrajatisteks, nagu pelgab Rootsi valitsus, vajaks praktikas kontrollimist.
In that regard, the question is above all one of how the main purpose of a plant is identified.
Selles osas on eelkõige oluline, kuidas tehakse kindlaks rajatise peamine otstarve.
That must be established on the basis of objective criteria, 19 particularly since the operator’s subjective intentions cannot be examined.
See peab tulenema objektiivsetest asjaoludest, 19eriti kui käitaja subjektiivset eesmärki ei saa kontrollida.
18 — See Case C-6/03 Deponiezweckverband Eiterköpfe [2005] ECR I-2753.
18 — Vt 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/03: Deponie-zweckverband Eiterköpfe (EKL 2005, lk I-2753).
If a plant is designed technically to incinerate only waste, that is at least an indication that the production of energy is not the main purpose of the incineration.
Kui rajatis on tehniliselt plaanitud üksnes jäätmete põletamiseks, siis on see vähemalt tõendiks, et energiatootmine ei ole põletamise peamine otstarve.
That is even more the case if the operators of the plants expect to cease energy production from time to time if suitable waste is not available.
See kehtib seda enam, kui rajatise käitajad arvestavad energiatootmise võimalusega, juhul kui sobivaid jäätmeid ei tarnita.
That is not the case if the plant is largely or, at times, completely operated using other fuels. 20
Teistsugune on olukord siis, kui rajatist käitatakse peamiselt või ajuti täielikult muu kütusega. 20
19 — See, with regard to determination of abusive objectives, Case C-255/02 Halifax and Others [2006] ECR I-1609, paragraph 75, and Case C-251/06 Ing.
19 — Vt õigusvastaste eesmärkide tuvastamise kohta 21. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-255/02: Halifax jt (EKL 2006, lk I-1609, punkt 75) ja 8. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-251/06: Ing.