natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the material time, Directive 2004/38 was transposed into Irish law by the European Communities (Free Movement of Persons) (No 2) Regulations 2006, which were made on 18 December 2006 and entered into force on 1 January 2007 (‘the 2006 Regulations’).
Põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal oli direktiivi 2004/38 ülevõtmine Iiri õigusesse tagatud 2006. aasta määrusega isikute vaba liikumise kohta Euroopa ühenduste piires (European Communities (Free Movement of Persons) (No 2) Regulations 2006), mis võeti vastu 18. detsembril 2006 ja mis jõustus 1. jaanuaril 2007 (edaspidi „2006. aasta määrus”).
Regulation 3(1) and (2) of the 2006 Regulations provides:
2006. aasta määruse artikli 3 lõiked 1 ja 2 sätestavad:
(b) subject to paragraph (2), qualifying family members of Union citizens who are not themselves Union citizens, and
Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste isikute suhtes: a) liidu kodanik, b) liidu kodaniku õigustatud pereliikmed, kes ei ole liidu kodanikud, kui lõikes 2 ei ole sätestatud teisiti, ning c) liidu kodaniku lubatud pereliikmed, kui lõikes 2 ei ole sätestatud teisiti.
(2) These Regulations shall not apply to a family member unless the family member is lawfully resident in another Member State and is —
Käesolev määrus on pereliikme suhtes kohaldatav üksnes siis, kui pereliige elab seaduslikult teises liikmesriigis ning a) soovib riiki siseneda koos liidu kodanikuga, kelle pereliige ta on, või b) soovib tulla elama liidu kodaniku juurde, kelle pereliige ta on ja kes viibib riigis seaduslikult.”
‘Qualifying family members of Union citizens’ within the meaning of Regulation 3 of the 2006 Regulations include spouses of Union citizens.
2006. aasta määruse artikli 3 tähenduses hõlmab „liidu kodaniku õigustatud pereliige” liidu kodaniku abikaasat.
The main proceedings
Põhikohtuasi
The Metock case
Metocki kohtuasi
Mr Metock, a national of Cameroon, arrived in Ireland on 23 June 2006 and applied for asylum.
B. B. Metock on Kameruni kodanik, kes saabus Iirimaale 23. juunil 2006 ja taotles varjupaika.
His application was definitively refused on 28 February 2007.
See taotlus jäeti 28. veebruaril 2007 lõplikult rahuldamata.
Ms Ngo Ikeng, born a national of Cameroon, has acquired United Kingdom nationality.
Kamerunis sündinud H. E. Ngo Ikeng on saanud Briti kodakondsuse.
She has resided and worked in Ireland since late 2006.
Ta elab ja töötab Iirimaal alates 2006. aasta lõpust.
Mr Metock and Ms Ngo Ikeng met in Cameroon in 1994 and have been in a relationship since then.
B. B. Metock ja H. E. Ngo Ikeng kohtusid Kamerunis 1994. aastal ja nendevaheline suhe on kestnud sellest ajast alates.
They have two children, one born in 1998 and the other in 2006.
Neil on kaks last, kellest üks on sündinud 1998. aastal ja teine 2006. aastal.
They were married in Ireland on 12 October 2006.
Nad abiellusid Iirimaal 12. oktoobril 2006.
On 6 November 2006 Mr Metock applied for a residence card as the spouse of a Union citizen working and residing in Ireland.
B. B. Metock taotles 6. novembril 2006 elamisluba kui Iirimaal elava ja töötava liidu kodaniku abikaasa.
The application was refused by decision of the Minister for Justice of 28 June 2007, on the ground that Mr Metock did not satisfy the condition of prior lawful residence in another Member State required by Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Tema taotlus jäeti justiitsministri 28. juuni 2007. aasta otsusega rahuldamata põhjendusega, et B. B. Metock ei täida teises liikmesriigis eelneva seadusliku elamise nõuet, nagu on ette nähtud 2006. aasta määruse artikli 3 lõikes 2.
Mr Metock, Ms Ngo Ikeng and their children brought proceedings against that decision.
B. B. Metock, H. E. Ngo Ikeng ja nende lapsed esitasid eelnimetatud otsuse peale kaebuse.
The Ikogho case
Ikogho kohtuasi
Mr Ikogho, a national of a nonmember country, arrived in Ireland in November 2004 and applied for asylum.
Kolmanda riigi kodanik H. Ikogho saabus Iirimaale 2004. aasta novembris ja taotles varjupaika.
His application was definitively refused and the Minister for Justice made a deportation order against him on 15 September 2005.
Tema taotlus jäeti lõplikult rahuldamata ning justiitsminister tegi 15. septembril 2005 tema suhtes väljasaatmise otsuse.
A challenge to the deportation order was dismissed by order of the High Court of 19 June 2007.
Väljasaatmise otsuse peale esitatud kaebus jäeti High Courti 19. juuni 2007. aasta määrusega rahuldamata.
Mrs Ikogho, who is a United Kingdom national and a Union citizen, has resided and worked in Ireland since 1996.
D. Ikogho, kes on Ühendkuningriigi kodanik ja liidu kodanik, elab ja töötab Iirimaal alates 1996. aastast.
Mr and Mrs Ikogho met in Ireland in December 2004 and were married there on 7 June 2006.
H. Ikogho ja D. Ikogho kohtusid Iirimaal 2004. aasta detsembris ning abiellusid seal 7. juunil 2006.
On 6 July 2006 Mr Ikogho applied for a residence card as the spouse of a Union citizen residing and working in Ireland.
H. Ikogho esitas 6. juulil 2006 elamisloa taotluse kui Iirimaal elava ja töötava liidu kodaniku abikaasa.
His application was refused by decision of the Minister for Justice of 12 January 2007, on the ground that, by reason of the deportation order of 15 September 2005, Mr Ikogho was staying in Ireland illegally at the time of his marriage.
Tema taotlus jäeti justiitsministri 12. jaanuari 2007. aasta otsusega rahuldamata põhjendusega, et 15. septembri 2005. aasta väljasaatmise otsust arvesse võttes elas H. Ikogho abiellumise ajal Iirimaal ebaseaduslikult.
Mr and Mrs Ikogho brought proceedings against that decision.
H. Ikogho ja D. Ikogho esitasid selle otsuse peale kaebuse.
The Chinedu case
Chinedu kohtuasi
Mr Chinedu, a Nigerian national, arrived in Ireland in December 2005 and applied for asylum.
R. Chinedu on Nigeeria kodanik. Ta saabus Iirimaale 2005. aasta detsembris ja taotles varjupaika.
His application was definitively refused on 8 August 2006.
Tema taotlus jäeti 8. augustil 2006 lõplikult rahuldamata.
Ms Babucke, of German nationality, is lawfully resident in Ireland.
M. Babucke on Saksamaa kodanik, kes elab Iirimaal.
Mr Chinedu and Ms Babucke were married in Ireland on 3 July 2006.
R. Chinedu ja M. Babucke abiellusid Iirimaal 3. juulil 2006.
By application received by the Minister for Justice on 1 August 2006, Mr Chinedu applied for a residence card as the spouse of a Union citizen.
R. Chinedu esitas liidu kodaniku abikaasana elamisloa taotluse, mille justiitsminister sai kätte 1. augustil 2006.
The application was refused by decision of the Minister for Justice of 17 April 2007, on the ground that Mr Chinedu did not satisfy the condition of prior lawful residence in another Member State required by Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Tema taotlus jäeti justiitsministri 17. aprilli 2007. aasta otsusega rahuldamata põhjendusega, et R. Chinedu ei täida teises liikmesriigis eelneva seadusliku elamise nõuet, nagu on ette nähtud 2006. aasta määruse artikli 3 lõikes 2.
Mr Chinedu and Ms Babucke brought proceedings against that decision.
R. Chinedu ja M. Babucke esitasid selle otsuse peale kaebuse.
The Igboanusi case
Igboanusi kohtuasi
Mr Igboanusi, a Nigerian national, arrived in Ireland on 2 April 2004 and applied for asylum.
H. Igboanusi on Nigeeria kodanik, kes saabus Iirimaale 2. aprillil 2004 ja taotles varjupaika.
His application was refused on 31 May 2005 and the Minister for Justice made a deportation order against him on 15 September 2005.
Tema taotlus jäeti 31. mail 2005 rahuldamata ja justiitsminister tegi 15. septembril 2005 tema suhtes väljasaatmise otsuse.
Ms Batkowska, a Polish national, has resided and worked in Ireland since April 2006.
R. Batkowska on Poola kodanik, kes elab ja töötab Iirimaal alates 2006. aasta aprillist.
Mr Igboanusi and Ms Batkowska met in Ireland and were married there on 24 November 2006.
H. Igboanusi ja R. Batkowska kohtusid Iirimaal ja abiellusid seal 24. novembril 2006.
On 27 February 2007 Mr Igboanusi applied for a residence card as the spouse of a Union citizen.
H. Igboanusi esitas 27. veebruaril 2007 elamisloa taotluse kui liidu kodaniku abikaasa.
His application was refused by decision of the Minister for Justice of 27 August 2007, on the ground that Mr Igboanusi did not satisfy the condition of
See taotlus jäeti justiitsministri 27. augusti 2007. aasta otsusega rahuldamata põhjen-
Mr Igboanusi and Ms Batkowska brought proceedings against that decision.
H. Igboanusi ja R. Batkowska esitasid selle otsuse peale kaebuse.
On 16 November 2007 Mr Igboanusi was arrested and detained pursuant to the deportation order against him.
H. Igboanusi vahistati 16. novembril 2007 ja paigutati kinnipidamisasutusse tema suhtes tehtud väljasaatmise otsuse täitmiseks.
He was deported to Nigeria in December 2007.
Ta saadeti Nigeeriasse 2007. aasta detsembris.
The main proceedings and the order for reference
Menetlus põhikohtuasjas ja eelotsuse küsimused
The four cases were heard together before the national court.
Nimetatud neli kohtuasja liideti põhikohtuasjas kohtuotsuse tegemiseks ühte menetlusse.
All the applicants in the main proceedings submitted essentially that Regulation 3(2) of the 2006 Regulations is not compatible with Directive 2004/38.
Kõik põhikohtuasja hagejad väitsid sisuliselt, et 2006. aasta määruse artikli 3 lõige 2 ei ole direktiiviga 2004/38 kooskõlas.
They argued that nationals of nonmember countries who are spouses of Union citizens have a right, consequential to and dependent on that of the Union citizen, to move and reside in a Member State other than that of which the Union citizen is a national, a right which derives from the family relationship alone.
Nad olid seisukohal, et liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust abikaasal on liidu kodaniku õigusest tulenev ja sellest sõltuv õigus liikuda ja elada liikmesriigis, mille kodanik liidu kodanik ei ole, ning sellekohane õigus tuleneb üksnes perekondlikust sidemest.
They submitted that Directive 2004/38 governs exhaustively the conditions of entry into and residence in a Member State for a Union citizen who is a national of another Member State and his family members, so that the Member States are not entitled to impose additional conditions.
Direktiiv 2004/38 sätestab nende sõnul ammendavalt tingimused, mis reguleerivad mõne muu liikmesriigi kodanikust liidu kodanike ja nende pereliikmete sisenemist liikmesriiki ning seal elamist, nii et liikmesriikidel ei ole lubatud kehtestada täiendavaid tingimusi.
Since the directive makes no provision for a condition
Kuna kõnealune direktiiv ei sätesta teises liikmesriigis eelneva
METOCK AND OTHERS of prior lawful residence in another Member State, such as that imposed by the Irish legislation, that legislation is not consistent with Community law.
METOCK JT seadusliku elamise nõuet, nagu see on kehtestatud Iiri õigusnormidega, ei ole need õigusnormid ühenduse õigusega kooskõlas.
The applicants in the main proceedings further submitted that a national of a nonmember country who becomes a family member of a Union citizen while that citizen is resident in a Member State other than that of which he is a national accompanies that citizen within the meaning of Articles 3(1) and 7(2) of Directive 2004/38.
Põhikohtuasja hagejad väitsid veel, et kolmanda riigi kodanik, kellest saab liidu kodaniku pereliige ajal, mil liidu kodanik elab liikmesriigis, mille kodanik ta ei ole, on direktiivi 2004/38 artikli 3 lõike 1 ja artikli 7 lõike 2 tähenduses selle kodanikuga kaasas.
The Minister for Justice replied essentially that Directive 2004/38 does not preclude the condition of prior lawful residence in another Member State laid down in Regulation 3(2) of the 2006 Regulations.
Justiitsminister vastas sisuliselt, et 2006. aasta määruse artikli 3 lõikes 2 sätestatud teises liikmesriigis eelneva seadusliku elamise nõue ei ole direktiiviga 2004/38 vastuolus.
He submitted that there is a division of competences between the Member States and the Community, under which the Member States have competence in relation to the admission into a Member State of nationals of nonmember countries coming from outside Community territory, while the Community has competence to regulate the movement of Union citizens and their family members within the Union.
Justiitsministri sõnul eksisteerib liikmesriikide ja ühenduse vahel pädevuse jaotus, mille kohaselt on liikmesriikidel pädevus lubada liikmesriiki väljastpoolt ühenduse territooriumi pärit kolmanda riigi kodanikke, samas kui ühendusel on pädevus reguleerida liidu kodanike ja nende pereliikmete liikumist liidu piires.
He argued that Directive 2004/38 therefore leaves Member States discretion to impose on nationals of nonmember countries who are spouses of Union citizens a condition of prior lawful residence in another Member State.
Tema arvates annab direktiiv 2004/38 liikmesriikidele seega kaalutluspädevuse kehtestada liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust abikaasale teises liikmesriigis eelneva seadusliku elamise nõude.
Moreover, that such a condition is consistent with Community law follows from Case C-109/01 Akrich [2003] ECR I-9607 and Case C-1/05 Jia [2007] ECR I-1.
Sellise nõude vastavus ühenduse õigusele tuleneb ka 23. septembri 2003. aasta otsusest kohtuasjas C-109/01: Akrich (EKL 2003, lk I-9607) ja 9. jaanuari 2007. aasta otsusest kohtuasjas C-1/05: Jia (EKL 2007, lk I-1).
The national court points out that none of the marriages in question is a marriage of convenience.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et ükski põhikohtuasjas vaadeldavatest abieludest ei ole fiktiivne.
Since it considered that an interpretation of Directive 2004/38 was necessary for it to give judgment in the main proceedings, the High Court decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Leides, et põhikohtuasja lahendamiseks on vaja tõlgendada direktiivi 2004/38, otsustas High Court menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
— a spouse of a Union citizen who resides in the host Member State and satisfies a condition in Article 7(1)(a), (b) or (c) and
– vastuvõtvas liikmesriigis elava ja direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punktis a, b või c sätestatud tingimusele vastava liidu kodaniku abikaasa ning kes
— is then residing in the host Member State with the Union citizen as his/her spouse irrespective of when or where their marriage took place or when or how the non-EU national entered the host Member State?
– elab seejärel vastuvõtvas liikmesriigis koos liidu kodanikuga kui tema abikaasa, sõltumata sellest, millal ja kus nad abiellusid või millal ja kuidas sisenes kolmanda riigi kodanik vastuvõtvasse liikmesriiki?
— resides in the host Member State with the Union citizen as his/her spouse
– elab vastuvõtvas liikmesriigis koos liidu kodanikuga kui tema abikaasa,
— has entered the host Member State independently of the Union citizen and
– on sisenenud vastuvõtvasse liikmesriiki liidu kodanikust sõltumatult ning
— subsequently married the Union citizen in the host Member State?’
– on vastuvõtvas liikmesriigis seejärel abiellunud liidu kodanikuga?”
By its first question the referring court asks whether Directive 2004/38 precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esimeses küsimuses teada, kas liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad, et liidu kodaniku – kes elab asjaomases liikmesriigis, kuid ei ole selle kodanik – kolmanda riigi kodanikust abikaasa peab direktiivi 2004/38 sätetele tuginemiseks olema enne vastuvõtvasse liikmesriiki saabumist elanud seaduslikult teises liikmesriigis, on direktiiviga 2004/38 vastuolus.
In the first place, it must be stated that, as regards family members of a Union citizen, no provision of Directive 2004/38 makes the application of the directive conditional on their having previously resided in a Member State.
Esmalt tuleb märkida, et direktiivi 2004/38 ühestki sättest ei tulene, et direktiivi kohaldamiseks liidu kodaniku pereliikmetele oleks nõutav, et nad oleksid eelnevalt elanud mõnes teises liikmesriigis.
As Article 3(1) of Directive 2004/38 states, the directive applies to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany them or join them in that Member State.
Direktiivi 2004/38 artikli 3 lõike 1 järgi kohaldatakse direktiivi kõikide liidu kodanike suhtes, kes liiguvad liikmesriiki või elavad liikmesriigis, mille kodanikud nad ei ole, ja nende artikli 2 punktis 2 määratletud pereliikmete suhtes, kes on nendega kaasas või ühinevad nendega asjaomases liikmesriigis.
It must also be pointed out that Articles 5, 6(2) and 7(2) of Directive 2004/38 confer the rights of entry, of residence for up to three months, and of residence for more than three months in the host Member State on nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen whom they accompany or join in that Member State, without any reference to the place or conditions of residence they had before arriving in that Member State.
Ühtlasi tuleb toonitada, et direktiivi 2004/38 artikkel 5, artikli 6 lõige 2 ja artikli 7 lõige 2 annavad liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust pereliikmetele, kes on liidu kodanikuga kaasas või ühinevad temaga asjaomases liikmesriigis, õiguse siseneda vastuvõtvasse liikmesriiki ning elada seal kuni kolm kuud või kauem kui kolm kuud, kuid ei sätesta sealjuures, kus ja millistel tingimustel nad enne asjaomasesse liikmesriigi saabumist on elanud.
In that, as follows from Articles 9(1) and 10(1) of Directive 2004/38, the residence card is the document that evidences the right of residence for more than three months in a Member State of the family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State, the fact that Article 5(2) provides for the entry into the host Member State of family members of a Union citizen who do not have a residence card shows that Directive 2004/38 is capable of applying also to family members who were not already lawfully resident in another Member State.
Kuivõrd direktiivi 2004/38 artikli 9 lõikest 1 ja artikli 10 lõikest 1 tulenevalt on elamisluba dokument, mis tõendab liidu kodaniku pereliikme, kes ei ole liikmesriigi kodanik, õigust elada liikmesriigis kauem kui kolm kuud, siis asjaolu, et eespool mainitud artikli 5 lõikes 2 nähakse ette liidu kodaniku ilma elamisloata pereliikmete sisenemine vastuvõtvasse liikmesriiki, annab tunnistust sellest, et direktiiv 2004/38 on kohaldatav ka pereliikmete suhtes, kes ei ole enne teises liikmesriigis seaduslikult elanud.
Similarly, Article 10(2) of Directive 2004/38, which lists exhaustively the documents which nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen may have to present to the host Member State in order to have a residence card issued, does not provide for the possibility of the host Member State asking for documents to demonstrate any prior lawful residence in another Member State.
Direktiivi 2004/38 artikli 10 lõikes 2, milles loetletakse ammendavalt dokumendid, mille esitamist võidakse liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust pereliikmelt vastuvõtvas liikmesriigis elamisloa väljaandmiseks nõuda, ei ole samuti antud vastuvõtvale liikmesriigile võimalust nõuda dokumente, mis tõendaksid võimalikku eelnevat seaduslikku elamist teises liikmesriigis.
In those circumstances, Directive 2004/38 must be interpreted as applying to all nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive and accompany or join the Union citizen in a Member State other than that of which he is a national, and as conferring on them rights of entry and residence in that Member State, without distinguishing according to whether or not the national of a nonmember country has already resided lawfully in another Member State.
Neil asjaoludel tuleb direktiivi 2004/38 tõlgendada nii, et seda kohaldatakse kõikide liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust pereliikmete suhtes direktiivi artikli 2 punkti 2 tähenduses, kes on liidu kodanikuga kaasas või ühinevad temaga liikmesriigis, mille kodanik viimane ei ole, ning direktiiv annab neile õiguse sellesse liikmesriiki siseneda ja seal elada, sõltumata sellest, kas asjaomane kolmanda riigi kodanik on enne elanud seaduslikult teises liikmesriigis või mitte.
That interpretation is supported by the Court’s caselaw on the instruments of secondary law concerning freedom of movement for persons adopted before Directive 2004/38.
Sellist tõlgendust toetab Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb isikute vaba liikumise valdkonda puudutavaid teiseseid õigusakte, mis on vastu võetud enne direktiivi 2004/38.
Even before the adoption of Directive 2004/38, the Community legislature recognised the importance of ensuring the protection of the family life of nationals of the Member States in order to eliminate obstacles to the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the EC Treaty (Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279, paragraph 38; Case C-459/99 MRAX [2002] ECR I-6591, paragraph 53; Case C-157/03 Commission v Spain [2005] ECR I-2911, paragraph 26; Case C-503/03 Commission v Spain [2006] ECR I-1097, paragraph 41; Case C-441/02 Commission v Germany [2006] ECR I-3449, paragraph 109; and Case C-291/05 Eind [2007] ECR I-10719, paragraph 44).
Ühenduse seadusandja on ka enne direktiivi 2004/38 vastuvõtmist tunnustanud liikmesriikide kodanike perekonnaelu kaitse tagamise tähtsust, et kõrvaldada takistused asutamislepinguga tagatud põhivabaduste kasutamisel (11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-60/00: Carpenter, EKL 2002, lk I-6279, punkt 38; 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-459/99: MRAX, EKL 2002, lk I-6591, punkt 53; 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-157/03: komisjon vs. Hispaania, EKL 2005, lk I-2911, punkt 26; 31. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-503/03: komisjon vs. Hispaania, EKL 2006, lk I-1097, punkt 41; 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/02: komisjon vs. Saksamaa, EKL 2006, lk I-3449, punkt 109, ja 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-291/05: Eind, EKL 2007, lk I-10719, punkt 44).
To that end, the Community legislature has considerably expanded, in Regulation No 1612/68 and in the directives on freedom of movement for persons adopted before Directive 2004/38, the application of Community law on entry into and residence in the territory of the Member States to nationals of nonmember countries who are spouses of nationals of Member States (see, to that effect, Case C-503/03 Commission v Spain, paragraph 41).
Seda silmas pidades on ühenduse seadusandja määruses 1612/68 ja isikute vaba liikumist reguleerivates direktiivides, mis on vastu võetud enne direktiivi 2004/38, oluliselt laiendanud ühenduse õiguse kohaldamisala seoses liikmesriikide kodanike kolmandate riikide kodanikest pereliikmete liikmesriikide territooriumile sisenemise ja seal elamisega (vt selle kohta eespool viidatud 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, punkt 41).
It is true that the Court held in paragraphs 50 and 51 of Akrich that, in order to benefit from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated.
Tõsi, Euroopa Kohus on eespool viidatud kohtuotsuse Akrich punktides 50 ja 51 leidnud, et määruse nr 1612/68 artiklis 10 sätestatud õigustele tuginemiseks peab liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust abikaasa elama seaduslikult teises liikmesriigis, kui ta liigub mõnda teise liikmesriiki, kuhu liidu kodanik kavatseb elama asuda või on sinna elama asunud.
However, that conclusion must be
Seda seisukohta tuleb aga muuta.