natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In particular, it asks whether, when third parties use identical or similar signs to the mark in question without the permission of the proprietor of that mark and rely on the requirement of availability in support of that use, it is important to know whether or not those signs are regarded as decorative by the relevant public, whether or not they are devoid of distinctive character within the meaning of Article 3(1)(b) of the Directive and whether or not they are descriptive within the meaning of Article 3(1)(c) of the Directive.
Eelkõige soovib see kohus teada, kas siis, kui kolmandad isikud kasutavad ilma kaubamärkide omaniku nõusolekuta asjaomaste kaubamärkidega identseid või sarnaseid tähiseid ning tuginevad asjaomase kasutamise toetuseks vaba kasutatavuse nõudele, on oluline teada, kas asjaomane avalikkus peab nimetatud tähiseid kaunistusteks või mitte, kas neil on eristusvõime direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti b tähenduses või neil puudub see ning kas need on või ei ole kirjeldavad direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses.
Preliminary considerations
Sissejuhatavad märkused
As noted by the Advocate General in point 33 et seq. of his Opinion, there are public interest considerations, connected in particular with the need for undistorted competition, which militate in favour of certain signs being used freely by all economic operators.
Nagu märgib kohtujurist oma ettepaneku punktis 33 ja järgnevates punktides, on olemas avaliku huvi kaalutlused, millest lähtudes võiksid teatavad tähised konkurentsi kahjustamise vältimise huvides olla kõigi ettevõtjate poolt vabalt kasutatavad.
As the Court has previously held, that requirement of availability is the reason underlying certain grounds for refusal of registration set out in Article 3 of the Directive
Nagu Euroopa Kohus on juba sedastanud, on see vaba kasutatavuse nõue teatavate direktiivi artiklis 3 märgitud keeldumispõhjuste eesmärk (vt selle kohta eelkõige 4. mai 1999. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-108/97 ja C-109/97: Windsurfing
(see to that effect, in particular, Joined Cases C-108/97 and C-109/97 Windsurfing Chiemsee [1999] ECR I-2779, paragraph 25; Joined Cases C-53/01 to 55/01 Linde and Others [2003] ECR I-3161, paragraph 73; and Case C-104/01 Libertel [2003] ECR I-3793, paragraph 53).
Chiemsee, EKL 1999, lk I-2779, punkt 25; 8. aprilli 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-53/01–C-55/01: Linde jt, EKL 2003, lk I-3161, punkt 73, ja 6. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-104/01: Libertel, EKL 2003, lk I-3793, punkt 53).
Further, Article 12(2)(a) of the Directive provides that a trade mark is liable to revocation if, after the date on which it was registered, in consequence of acts or in activity of the proprietor, it has become the common name in the trade for a product or service in respect of which it is registered.
Lisaks sätestab direktiivi artikli 12 lõike 2 punkt a, et kaubamärgi võib tühistada juhul, kui pärast selle registreerimise kuupäeva on kaubamärk omaniku tegevuse või tegevusetuse tõttu muutunud kaubanduses selle kauba või teenuse üldnimeks, mille jaoks ta on registreeritud.
By that provision, the Community legislature balanced the interests of the trade mark proprietor against those of his competitors in the availability of signs (see Case C-145/05 Levi Strauss [2006] ECR I-3703, paragraph 19).
Ühenduse seadusandja on selle sättega kaalunud kaubamärgi omaniku ja konkurentide huve, mis on seotud tähiste vaba kasutatavusega (vt 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-145/05: Levi Strauss, EKL 2006, lk I-3703, punkt 19).
Accordingly, if it is established that the requirement of availability plays an important role in the framework of Articles 3 and 12 of the Directive, it is clear that the present reference for a preliminary ruling falls outside that framework since it raises the question of whether the requirement of availability constitutes a criterion, after registration of a trade mark, for the purposes of defining the scope of the exclusive rights of the proprietor of the mark.
Kui osutub tõeks, et vaba kasutatavuse nõue on direktiivi artiklitega 3 ja 12 seoses asjakohane, siis tuleb nentida, et käesolev eelotsusetaotlus väljub nendest raamidest, kuna selles esitatakse küsimus, kas pärast kaubamärgi registreerimist on vaba kasutatavuse nõue selle asjaolu kindlaksmääramiseks kriteerium, kas kaubamärgiomaniku ainuõiguse ulatust tuleb piirata.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex do not seek to obtain a declaration of invalidity within the meaning of Article 3 or rev -ocation within the meaning of Article 12, but plead the need for the availability of stripe motifs other than that registered by adidas in order to argue their right to use those motifs without the consent of the latter.
Marca Mode, C & A, H & M ja Vendex ei soovi kaubamärgi tühistamist kõnealuse artikli 3 tähenduses või asjaomase artikli 12 tähenduses, vaid tuginevad selliste triibumotiivide vaba kasutatavuse vajadusele, mis ei ole adidase taotlusel registreeritud, et viidata oma õigusele neid motiive ilma asjaomase kaubamärgi omaniku nõusolekuta kasutada.
When a third party relies on the requirement of availability to argue its right to use a sign other than that registered by the trade mark proprietor, the relevance of such an argument cannot be assessed under Articles 3 and 12 of the Directive, but must be examined in the light of Article 5 of the Directive, which concerns the protection of the registered mark against use by third parties, as well as of Article 6(1)(b) of the Directive, if the sign in question comes within the scope of that provision.
Kui kolmas isik tugineb vaba kasutatavuse nõudele, et toetada enda õigust kasutada tähist, mis ei ole kaubamärgi omanikule registreeritud, siis ei tule sellise argumendi asjakohasust hinnata seoses direktiivi artiklitega 3 ja 12, vaid seda tuleb kontrollida direktiivi artikli 5 suhtes, mis käsitleb registreeritud kaubamärgi kaitset tähiste kasutamise vastu kolmandate isikute poolt, ning seoses direktiivi artikli 6 lõike 1 punktiga b, kui asjaomane tähis kuulub selle sätte rakendusalasse.
Interpretation of Article 5(1)(b) of the Directive
Direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b tõlgendamine
In conferring on the proprietor of a trade mark the right to prevent all third parties from using an identical or similar sign, where there is a likelihood of confusion, and in setting out the uses of such a sign which may be prohibited, Article 5 of the Dir -ective seeks to protect that proprietor from uses of signs likely to infringe that trade mark (see, to that effect, Levi Strauss, paragraph 14).
Kuna direktiivi 89/104 artiklis 5 antakse kaubamärgi omanikule segiajamise tõenäosuse korral õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid kasutamast identset või sarnast tähist ja kuna selles on märgitud teatavad sellise tähise kasutamise juhud, mida võib takistada, siis on artikli 5 eesmärk kaitsta omanikku selliste tähiste kasutamise eest, mis võivad asjaomast kaubamärki kahjustada (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Levi Strauss, punkt 14).
The likelihood of confusion is the specific condition of the protection conferred by the trade mark, in particular against use by third parties of non-identical signs.
Eritingimus registreeritud kaubamärgiga antavale kaitsele, mis on suunatud eelkõige mitteidentsete tähiste kasutamise vastu kolmandate isikute poolt, on segiajamise tõenäosus.
The Court has defined that condition as the risk that the public might believe that the goods or services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings (see Case C-342/97 Lloyd Schuhfabrik Meyer [1999] ECR I-3819, paragraph 17, and Case C-120/04 Medion [2005] ECR I-8551, paragraphs 24 and 26).
Euroopa Kohus on seda tingimust määratlenud kui ohtu, et avalikkus võib arvata, et asjaomased kaubad või teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt (vt 22. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-342/97: Lloyd Schuhfabrik Meyer, EKL 1999, lk I-3819, punkt 17, ning 6. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-120/04: Medion, EKL 2005, lk I-8551, punktid 24 ja 26).
According to the 10th recital in the preamble to the Directive, the appreciation of such likelihood ‘depends on numerous elements and, in particular, on the recognition of the trade mark on the market, of the association which can be made with the used or registered sign, of the degree of similarity between the trade mark and the sign and between the goods or services identified’.
Direktiivi põhjenduse 10 kohaselt sõltub segiajamise tõenäosuse hindamine „mitmest asjaolust ja eelkõige kaubamärgi tuntusest turul, seostest, mis võivad tekkida kasutatava või registreeritud tähisega, ning kaubamärgi ja tähise ja identifitseeritud kaupade või teenuste vahelise sarnasuse ulatusest”.
The likelihood of confusion must therefore be appreciated globally, taking into account all factors relevant to the circumstances of the case (see Case C-251/95 SABEL [1997] ECR I-6191, paragraph 22; Case C-425/98 Marca Mode [2000] ECR I-4861, paragraph 40; and Medion, paragraph 27).
Segiajamise tõenäosust üldsuse seas tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki käesolevas juhtumis tähtsust omavaid asjaolusid (vt 11. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-251/95: SABEL, EKL 1997, lk I-6191, punkt 22; 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-425/98: Marca Mode, EKL 2000, lk I-4861, punkt 40, ja eespool viidatud kohtuotsus Medion, punkt 27).
As is apparent form the wording of Article 5(1)(b) of the Directive and the caselaw cited, the answer to the question as to whether there is a likelihood of confusion must be based on the perception by the
Nagu tuleneb direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b sõnastusest ning viidatud kohtupraktikast, peab vastus küsimusele, kas esineb segiajamise tõenäosus, põhinema sellel, kuidas avalikkus tajub esiteks asjaomase omaniku kaubamärgiga
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX public of the goods covered by the mark of the proprietor on the one hand and the goods covered by the sign used by the third party on the other.
ADIDAS JA ADIDAS BENELUX hõlmatavaid kaupu ning teiseks asjaomase kolmanda isiku kasutatava tähisega hõlmatavaid kaupu.
Moreover, signs which must, generally, remain available for all economic operators are likely to be used abusively with a view to creating confusion in the mind of the consumer.
Lisaks on võimalikud selliste tähiste kuritarvitused, mis peavad põhimõtteliselt jääma kõigile ettevõtjatele vabalt kasutatavaks; nende kuritarvituste eesmärk on tarbijates segadust tekitada.
If, in such a context, the third party could rely on the requirement of availability to use a sign which is nevertheless similar to the trade mark freely without the proprietor of the latter being able to oppose that use by pleading likelihood of confusion, the effective application of Article 5(1) of the Directive would be undermined.
Kui sellises olukorras saaks kolmas isik kaubamärgiga sarnase tähise vaba kasutamise toetuseks tugineda vaba kasutatavuse nõudele, ilma et viimati nimetatud kaubamärgi omanik saaks segiajamise tõenäosusele tuginedes sellele vastu väita, kahjustataks direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b tõhusat rakendamist.
That consideration applies in particular to stripe motifs.
See kaalutlus kehtib ka triibumotiivide kohta.
As adidas recognised in the introduction to its observations, stripe motifs as such are available and may therefore be placed in a vast number of ways on sports and leisure garments by all operators.
Nagu tunnistas adidas oma märkuste sissejuhatavas osas, on triibumotiivid kui sellised vabalt kasutatavad ja kõik ettevõtjad võivad neid paigutada spordi- ja vabaajarõivastele paljudel eri viisidel.
Nonetheless, the competitors of adidas cannot be authorised to infringe the threestripe logo registered by adidas by placing on the sports and leisure garments marketed by them stripe motifs which are so similar to that registered by adidas that there is a likelihood of confusion in the mind of the public.
Siiski ei tohi adidase konkurentidel olla lubatud kahjustada adidase taotlusel registreeritud kolme triibu motiivi, paigutades nende turustatavate spordi- ja vabaajarõivastele triibumotiive, mis on niivõrd sarnased adidase taotlusel registreeritud triibumotiiviga, et avalikkus võib need omavahel segi ajada.
It is for the national court to determine whether such a likelihood of confusion exists.
Siseriikliku kohtu ülesandeks jääb kontrollida, kas selline segiajamine on tõenäoline.
For the purpose of that determination, it is useful to examine the national court’s question seeking to ascertain whether it is important to determine whether the public perceives the sign used by the third party as mere decoration of the goods in question.
Selle kontrolli põhjal on asjakohane uurida eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimust, kas on oluline kontrollida seda, kas avalikkus tajub kolmanda isiku poolt kasutatavat tähist asjaomase kauba lihtsa kaunistusena.
In that respect, it should be pointed out that the public’s perception that a sign is a decoration cannot constitute a restriction on the protection conferred by Article 5(1)(b) of the Directive when, despite its decorative nature, that sign is so similar to the registered trade mark that the relevant public is likely to perceive that the goods come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings.
Selles osas tuleb märkida, et see, kui avalikkus tajub tähist kaunistusena, ei takista direktiivi artikli 5 lõike 1 punktis b ettenähtud kaitse kohaldamist, kui selle tähise kaunistavast laadist hoolimata on asjaomane tähis registreeritud kaubamärgiga sarnane, nii et asjaomane avalikkus võib uskuda, et asjaomased kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt.
In the present case, it must therefore be determined whether the average consumer, when he sees sports or leisure garments featuring stripe motifs in the same places and with the same characteristics as the stripes logo registered by adidas, except for the fact that they consist of two rather than three stripes, may be mistaken as to the origin of those goods, believing that they are marketed by adidas AG, adidas Benelux BV or an undertaking linked economically to those undertakings.
Käesoleval juhul tuleb seega hinnata, kas olukorras, kus keskmine tarbija näeb spordi- või vabaajarõivaid, millele on adidase taotlusel registreeritud triibumotiividega samadele kohtadele paigutatud samalaadsed triibumotiivid, mis erinevad üksnes selle poolest, et neid triipe on kaks, mitte kolm, võib eksida asjaomase kauba päritolu osas ning uskuda, et seda kaupa turustab adidas AG, adidas Benelux BV või mõni muu nendega majanduslikult seotud ettevõtja.
As is clear from the 10th recital in the Directive, that appreciation depends not solely on the degree of similarity between the trade mark and the sign, but also on the ease with which the sign may be associated with the mark having regard, in particular, to the recognition of the latter on the market.
Nagu tuleneb direktiivi põhjendusest 10, ei olene see hinnang üksnes kaubamärgi ja tähise vahelise sarnasuse ulatusest, vaid ka sellest, kui kergesti võib asjaomast tähist seostada asjaomase kaubamärgiga, eriti arvestades selle kaubamärgi tuntust turul.
Interpretation of Article 5(2) of the Directive
Direktiivi artikli 5 lõike 2 tõlgendamine
It is not disputed by the parties in the main proceedings that the threestripe logo registered by adidas is a trade mark with a reputation.
Põhikohtuasja pooled ei ole vaidlustanud seda, et adidase taotlusel registreeritud kolme triibu motiiv on mainekas kaubamärk. Selge on ka see, et Madalmaade
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX to in Article 5(2) of the Directive.
ADIDAS JA ADIDAS BENELUX kohaldatavad õigusaktid sisaldavad direktiivi artikli 5 lõikes 2 käsitletud normi.
Moreover, the Court has stated that Article 5(2) of the Directive also applies in respect of goods and services identical with or similar to those covered by the registered mark (see, to that effect, Case C-292/00 Davidoff [2003] ECR I-389, paragraph 30, and Case C-408/01 Adidas-Salomon and Adidas Benelux [2003] ECR I-12537, paragraphs 18 to 22).
Ühtlasi on Euroopa Kohus täpsustanud, et direktiivi artikli 5 lõige 2 on kohaldatav ka kaupade ja teenuste suhtes, mis on identsed või sarnased nendega, millele asjaomane kaubamärk on registreeritud (vt selle kohta 9. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-292/00: Davidoff, EKL 2003, lk I-389, punkt 30, ning 23. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-408/01: Adidas-Salomon ja Adidas Benelux, EKL 2003, lk I-12537, punktid 18–22).
The threestripe logo registered by adidas thus benefits from both the protection conferred by Article 5(1) of the Directive and the extended protection granted by Article 5(2) of the Directive (see, by analogy, Davidoff, paragraphs 18 and 19).
Adidase taotlusel registreeritud kolme triibu motiivi kaitseb seega nii direktiivi artikli 5 lõige 1 kui tugevamini ka selle artikli lõige 2 (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Davidoff, punktid 18 ja 19).
In those circumstances, the question referred for a preliminary ruling must also be answered from the point of view of the latter provision, which specifically relates to the protection of trade marks with a reputation.
Neil kaalutlustel tuleb ka eelotsusetaotlusele vastata viimati nimetatud sätte alusel, mis käsitleb just nimelt mainekate kaubamärkide kaitset.
Article 5(2) of the Directive establishes, for the benefit of trade marks with a reputation, a form of protection whose implementation does not require the existence of a likelihood of confusion.
Direktiivi artikli 5 lõige 2 sätestab mainekate kaubamärkide suhtes kaitse, mille rakendamise tingimuseks ei ole segiajamise tõenäosus.
Article 5(2) applies to situations in which the specific condition of the protection consists of a use of the sign in question without due cause which takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark (see Marca Mode, paragraph 36, and Adidas-Salomon and Adidas Benelux, paragraph 27).
See säte on kohaldatav olukordades, kus kaitse eritingimuseks on vaidlusaluse tähise põhjendamatu kasutamine, mis kasutab ebaõiglaselt ära või kahjustab kaubamärgi eristusvõimet või mainet (eespool viidatud kohtuotsus Marca Mode, punkt 36, ning eespool viidatud kohtuotsus Adidas-Salomon ja Adidas Benelux, punkt 27).
It is not therefore necessary that the degree of similarity between
Seega ei ole nõutav, et maineka kaubamärgi ja kolmanda isiku
It is sufficient for the degree of similarity between the mark with a reputation and the sign to have the effect that the relevant section of the public establishes a link between the sign and the mark (see Adidas-Salomon and Adidas Benelux, paragraphs 29 and 31).
Piisab, kui sarnasuse ulatus maineka kaubamärgi ja tähise vahel oleks selline, et asjaomane avalikkus loob selle tähise ja kaubamärgi vahel seose (vt eespool viidatud kohtuotsus Adidas-Salomon ja Adidas Benelux, punktid 29 ja 31).
The existence of such a link must be appreciated globally, taking into account all the relevant factors relevant to the circumstances of the case (Adidas-Salomon and Adidas Benelux, paragraph 30).
Sellise seose olemasolu tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki tähtsust omavaid asjaolusid (eespool viidatud kohtuotsus Adidas-Salomon ja Adidas Benelux, punkt 30).
It is clear that the requirement of availability is extraneous both to the assessment of the degree of similarity between the mark with a reputation and the sign used by the third party and to the link which may be made by the relevant public between that mark and the sign.
Tuleb nentida, et vaba kasutatavuse nõue ei ole seotud maineka kaubamärgi ja kolmanda isiku poolt kasutatava tähise sarnasuse ulatuse kindlaksmääramisega ega ka selle seose hindamisega, mida asjaomane avalikkus võib kõnealuse kaubamärgi ja tähise vahel luua.
Interpretation of Article 6(1)(b) of the Directive
Direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b tõlgendamine
By thus limiting the effects of the exclusive rights of a trade mark proprietor, Article 6 of the Directive seeks to reconcile the fundamental interests of trade mark protection with those of free movement of goods and freedom to provide services in the common market in such a way that trade mark rights are able to fulfil their essential role in the system of undistorted competition which the EC Treaty seeks to establish and maintain (see Case C-228/03 Gillette Company and Gillette Group Finland [2005] ECR I-2337, paragraph 29, and the caselaw cited).
Direktiivi artiklist 6 tuleneva kaubamärgi omaniku ainuõiguste piiramise eesmärk on ühisturul omavahel sobitada kaubamärgiõiguse kaitse ning kaupade vaba ringluse ja teenuste osutamise vabaduse põhihuvid, nii et kaubamärgiõigus võiks täita olulist osa moonutamata konkurentsi süsteemis, mille loomine ja säilitamine on EÜ asutamislepingu eesmärk (vt 17. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-228/03: Gillette Company ja Gillette Group Finland, EKL 2005, lk I-2337, punkt 29 ja viidatud kohtupraktika).
Specifically, Article 6(1)(b) of the Directive seeks to ensure that all economic operators have the opportunity to use descriptive indications.
Täpsemalt soovitakse direktiivi artikli 6 lõike 1 punktiga b kaitsta kõigi ettevõtjate võimalust kasutada kirjeldavaid tähiseid.
As noted by the Advocate General in points 75 and 78 of his Opinion, that provision therefore gives expression to the requirement of availability.
See säte on, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 75 ja 78 on märkinud, vaba kasutatavuse nõude väljendus.
It must be stated in that regard that, in order for a third party to be able to plead the limitations of the effects of the trade mark in Article 6(1)(b) of the Directive and rely in that respect on the requirement of availability underlying that provision, the indication used by it must, as required by that provision of the Directive, relate to one of the characteristics of the goods marketed or the service provided by that third party (see, to that effect, Windsurfing Chiemsee, paragraph 28, and Case C-48/05 Adam Opel [2007] ECR I-1017, paragraphs 42 to 44).
Siinkohal tuleb rõhutada, et selleks, et kolmas isik saaks tugineda kaubamärgi piirangutele, mis on sätestatud direktiivi artikli 6 lõike 1 punktis b, ning selles osas toetuda kõnealuse sätte aluseks olevale vaba kasutatavuse nõudele, peaks selle isiku poolt kasutatav tähis, nii nagu see säte ette näeb, puudutama selle isiku poolt turustatava kauba või teenuse üht omadust (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Windsurfing Chiemsee, punkt 28, ja 25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-48/05: Adam Opel, EKL 2007, lk I-1017, punktid 42–44).
In the present case, according to the decision making the reference and the observations submitted to the Court by the competitors of adidas, the latter rely on the purely decorative nature of the two-stripe motifs at issue to justify their use.
Käesoleval juhul ilmneb eelotsusetaotlusest ja adidase konkurentide poolt Euroopa Kohtule esitatud märkustest, et viimased tuginevad vaidlusaluse kahe triibu motiivi kasutamise õigustamiseks üksnes nende kaunistavale laadile.
It follows that the placing by those competitors of motifs with stripes on their garments is not intended to give an indication concerning one of the characteristics of those goods.
Sellest tuleneb, et nende konkurentide poolt rõivastele triibumotiivide paigutamise eesmärk ei ole tähistada nende kaupade üht omadust.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the question referred for a preliminary ruling must be that the Directive must be interpreted as meaning that the requirement of availability cannot be taken into account in the assessment of the scope of the exclusive rights of the proprietor of a trade mark, except in so far as the limitation of the effects of the trade mark defined in Article 6(1)(b) of the Directive applies.
Arvestades kõiki eeltoodud kaalutlusi, tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi omaniku ainuõiguse ulatuse hindamisel ei tule vaba kasutatavuse nõuet arvesse võtta, välja arvatud niivõrd, kuivõrd tuleb kohaldada direktiivi artikli 6 lõike 1 punktis b sätestatud kaubamärgi mõju piirangut.