natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Council granted partial access to four preparatory documents.
Nõukogu andis osalise juurdepääsu neljale emevalmistavale dokumendile.
In his confirmatory application, the complainant submimed that, in view of the Agreement’s scope, the fact that the draWing process had taken over two years and the numbering of the four preparatory documents to which the Council had granted partial access, it was to be presumed that the Council held more than just those four documents.
Oma kordustaotluses märkis kaebuse esitaja, et lepingu mõjuulatust arvestades võis eeldada, et nõukogu käsutuses on rohkem kui ainult neli dokumenti. Sellele viitasid asjaolu, et lepingu emevalmistamine oli kestnud üle kahe aasta, ja nelja emevalmistava dokumendi numbrid, millele nõukogu oli andnud osalise juurdepääsu.
The Council replied that no further relevant documents had been identified.
Nõukogu vastas, et rohkem asjakohaseid dokumente ei leitud.
The gap in the numbering was due to the fact that the interim documents had been declared void and annulled during production.
Numbrite erinevus tulenes asjaolust, et vahepealsed dokumendid olid koostamise käigus tühistatud.
The complainant argued that the Council’s position that there were only four relevant documents was manifestly unreasonable.
Kaebuse esitaja hinnangul oli nõukogu väide, et asjakohaseid dokumente on vaid neli, väheusutav.
He pointed out that, following a separate request submimed under national freedom of information legislation, he had been granted access to a document that the Council had not mentioned.
Ta viitas asjaolule, et pärast eraldi nõuet, mis esitati teabevabadust käsitlevate riiklike õigusaktide alusel, oli ta saanud juurdepääsu dokumendile, mida nõukogu ei olnud maininud.
The Council stated that, following intensive research, it could now confirm that indeed ten revisions of the document in question had been produced.
Nõukogu märkis, et pärast põhjalikku otsingut sai ta nüüd kinnitada, et kõnealusest dokumendist oli tõesti koostatud kümme versiooni.
The Council explained that the missing versions had not been loaded onto its electronic register but had been kept in the department in charge of the mamer.
Nõukogu selgitas, et puuduvad versioonid ei olnud salvestatud elektroonilises registris, vaid neid hoiti antud küsimusega tegelevas osakonnas.
In the absence of evidence that the documents had been electronically recorded and validated, they had been considered void.
Kuna puudusid tõendid, et dokumente oleks elektrooniliselt registreeritud ja kinnitatud, peeti neid kehtetuks.
The Council apologised for this clerical error.
Nõukogu vabandas selle tehnilise vea pärast.
It stressed, however, that its internal rules for the registration of documents had changed in the meantime so that documents such as the ones in question would now be registered automatically.
Ta rõhutas siiski, et tema sise-eeskirja dokumentide registreerimise kohta oli vahepeal muudetud nii, et sedalaadi dokumendid registreeritakse nüüd automaatselt.
The Council granted access or partial access to the interim documents.
Nõukogu andis vahedokumentidele osalise või täieliku juurdepääsu.
The Ombudsman failed to understand why the missing documents were not identified from the start or at least following the complainant’s confirmatory application.
Ombudsman ei suutnud saada aru, miks ei olnud puuduvaid dokumente tuvastatud kohe alguses või vähemalt pärast kaebuse esitaja kordustaotlust.
In the Ombudsman’s view, the Council’s statement that the revised versions had been declared void and annulled during production was misleading, since it created the incorrect impression that the documents had never
Ombudsmani arvates oli eksitav nõukogu väide, et muudetud versioonid olid kuulutatud kehtetuks ja tühistatud koostamise käigus, kuna see tekitas ebaõige mulje, et dokumente ei olnud kunagi levitatud.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY been distributed.
UURIMISE TULEMUSENA TEHTUD OTSUSED
The Ombudsman considered that this issue was more serious than a “clerical error”.
Ombudsman leidis, et see küsimus oli tõsisem kui “tehniline viga”.
However, he understood the Council’s reference to its new internal rules as meaning that problems of the sort identified in the present case would no longer occur.
Siiski sai ta nõukogu viitest uutele sisereeglitele aru nii, et antud juhtumi puhul esinenud probleemid enam ei kordu.
He therefore made a critical remark concerning this issue.
Seetõmu tegi ta juhtumi puhul kriitilise märkuse.
Concerning the list of sensitive documents which the complainant had asked for, the Council stated that no such documents existed.
Seoses tundliku sisuga dokumentidega, mida kaebuse esitaja oli taotlenud, märkis nõukogu, et selliseid dokumente ei ole.
The Ombudsman noted that the Council had advanced this point for the first time only in its opinion on the present complaint.
Ombudsman märkis, et nõukogu oli esitanud sellise väite esmakordselt alles kõnealust kaebust käsitlevas arvamuses.
He therefore made a further remark, stating that it would be useful if, in future cases, the Council could provide such information to applicants as soon as possible.
Seetõmu tegi ta lisamärkuse, et tulevikus oleks kasulik, kui nõukogu annaks taotlejale sellise teabe nii kiiresti kui võimalik.
LENGTH OF INFRINGEMENT PROCEDURE AND ACCESS TO DOCUMENTS
RIKKUMISMENETLUSE PIKKUS JA JUURDEPÄÄS DOKUMENTIDELE
Summary of decision on complaint 2229/2003/MHZ against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 2229/2003/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant alleged, among other things, that the Commission had unnecessarily delayed its decision on an infringement complaint against the Spanish authorities concerning the construction of a centre for processing waste products in San Roman de la Vega.
Kaebuse esitaja väitis muu hulgas, et komisjon oli põhjendamatult viivitanud otsuse langetamisega Hispaania ametiasutuste vastu esitatud rikkumiskaebuse kohta, mis käsitles jäätmete töötlemise keskuse ehitamist San Roman de la Vegasse.
The complainant also alleged that the Commission had failed to answer his confirmatory application for access to its decision to open infringement proceedings against Spain and its lemer of formal notice to the Spanish authorities.
Kaebuse esitaja väitis ühtlasi, et komisjon ei olnud vastanud tema kordustaotlusele saada juurdepääs komisjoni otsusele algatada Hispaania vastu rikkumismenetlus ja tema ametlikule kirjale Hispaania ametiasutustele.
The Commission apologised for the lack of answer to the complainant’s confirmatory application and explained that it was due to an administrative error.
Komisjon vabandas seoses asjaoluga, et ta ei olnud vastanud kaebuse esitaja kordustaotlusele, ja selgitas, et see oli juhtunud haldusvea tõmu.
It pointed out that the recent introduction of electronic control of its correspondence made it possible to avoid such errors in the future.
Ta märkis, et hiljuti kasutusele võetud kirjavahetuse elektrooniline kontroll võimaldab selliseid vigu tulevikus vältida.
The Commission argued, however, that it was entitled to refuse access to protect the purpose of inspections, investigations and audits (Article 4(2) third indent of Regulation 1049/2001 on public access to Parliament, Council and Commission documents16).
Siiski väitis komisjon, et tal oli õigus keelduda juurdepääsu andmisest eesmärgiga kaitsta kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärki (määruse 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele16 artikli 4 lõike 2 kolmas taane).
According to the Commission, the disclosure of the lemer of formal notice seemed even more detrimental to the public interest given that the complainant intended to use it in proceedings before national courts.
Komisjoni arvates oleks ametliku teavituskirja avaldamine üldsuse huvi isegi rohkem kahjustanud, kuna kaebuse esitaja kavatses kasutada seda oma riigi kohtute menetlustes.
The Ombudsman did not accept this argument.
Ombudsman ei nõustunud selle väitega.
He pointed out that proceedings in national courts are important means by which individuals can protect their rights under Community law.
Ta rõhutas, et riiklikes kohtudes toimuvad menetlused on oluline vahend, millega üksiksikud saavad kaitsta oma õigusi ühenduse õiguse alusel.
In this context, the Ombudsman noted that, in relation to the free movement of goods, the Community legislator had specifically provided for any party to obtain a copy of the Commission’s notification to a Member State of an obstacle to the free movement of goods and that one of the eTects of this provision was to facilitate action by individuals in national courts.
Selles kontekstis märkis ombudsman, et seoses kaupade vaba liikumisega on ühenduse õiguslooja näinud spetsiaalselt eme, et igaühel on õigus saada koopia komisjoni teatisest liikmesriigile kaupade vaba liikumise takistuse kohta ning et üks selle säme eesmärke on võimaldada üksikisikutel pöörduda oma riigi kohtusse.
Therefore, the Ombudsman was not persuaded that, in other circumstances, the Commission was entitled to rely on arguments that imply a negative view of judicial proceedings in national courts.
Seetõmu ei olnud ombudsman veendunud, et muudel asjaoludel oli komisjonil õigus toetuda väidetele, mis näitavad negatiivset suhtumist riiklike kohtute menetlusesse.
However, he considered that, on the basis of the case-law, the Commission could reasonably take the view that a decision to refuse access to the documents was justified.
Ta leidis siiski, et pretsedendiõiguse alusel võis komisjon põhjendatult võma seisukoha, et otsus keelduda dokumentidele juurdepääsu andmisest oli õigustatud.
No maladministration was therefore found concerning this aspect of the complaint.
Seetõmu ei tuvastanud ta kaebuse selle osa puhul haldusomavoli.
As regards the length of the procedure, the Ombudsman noted that the Commission’s investigation had taken just under three years.
Seoses menetluse pikkusega märkis ombudsman, et komisoni uurimine oli kestnud natuke vähem kui kolm aastat.
Since the Commission’s opinion only referred to general factors that may cause delays, such as a heavy workload, the Ombudsman considered that it had failed to provide an adequate explanation for the length of the investigation.
Kuna komisjoni arvamus käsitles ainult üldisi tegureid, mis võivad põhjustada viivitusi, näiteks suur töökoormus, leidis ombudsman, et komisjon ei olnud andnud piisavat selgitust uurimise pikkuse kohta.
A critical remark was therefore made.
Seetõmu tehti kriitiline märkus.
FAILURE TO PROVIDE APPROPRIATE ADVICE ON GRANTS
TOETUSTE KOHTA ASJAKOHASE NÕU ANDMATA JÄTMINE
Summary of decision on complaint 2411/2003/MHZ against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 2411/2003/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant, an NGO registered in the United Kingdom, alleged, among other things, that the funding procedure under the Commission’s AGIS framework programme for police and judicial cooperation in criminal mamers was overly complex and di U cult to understand.
Kaebuse esitaja, Ühendkuningriigis registreeritud mimetulundusühing, väitis muu hulgas, et kriminaalasjades politsei- ja õigusalast koostööd käsitleva komisjoni raamprogrammi AGIS rahastamismenetlus oli liiga keeruline ja raskesti mõistetav.
According to the complainant, the Commission had obliged it to undertake expensive and time-consuming activities in order to meet formal admissibility criteria, although the Commission had known from the start that the complainant would not be able to fulfil the eligibility criterion of having partner organisations involved in its project.
Kaebuse esitaja arvates oli komisjon sundinud teda kallile ja aeganõudvale tegevusele vormikohaste sobivuskriteeriumide täitmiseks, ehkki komisjon oli algusest peale teadnud, et kaebuse esitaja ei ole suuteline täitma abikõlblikkuse kriteeriumi, mille järgi peavad projektis osalema partnerorganisatsioonid.
It claimed that the Commission should compensate it for the losses it incurred in trying to meet the formal admissibility criteria.
Ta väitis, et komisjon peaks hüvitama kulud, mida ta kandis, püüdes täita vormikohaseid sobivuskriteeriume.
According to the Commission, a high proportion of applications under the AGIS programme had had shortcomings as regards the requirements set out in the call.
Komisjoni kinnitusel oli programmi AGIS raames esitatud paljudel avaldustel puudujääke seoses kutses esitatud nõuetega.
It acknowledged that the use of a single application form for two d iT erent types of grants may have contributed to these shortcomings.
Ta tunnistas, et ühe taotlusvormi kasutamine kahe eri liiki toetuse jaoks võib olla soodustanud nende puuduste tekkimist.
Because of this and because the complainant’s project had appeared to meet the policy priority of improving assistance in the fi eld of fundamental rights, the proposal had been pre-selected.
Taotlus oli eelvalitud just sel põhjusel ja seetõmu, et kaebuse esitaja projekt tundus vastavat poliitilisele prioriteedile parandada abi põhiõiguste valdkonnas.
When the complainant’s application for an operating grant was not ready in time to meet the deadline, the Commission had proposed to the complainant that it should modify its application and apply for a project grant instead.
Kui kaebuse esitaja taotlus tegevustoetuse saamiseks ei olnud õigel ajal tähtajaks valmis, oli komisjon teinud kaebuse esitajale emepaneku muuta taotlust ja taotleda selle asemel projektitoetust.
However, since the complainant had, among other things, failed to amach a partnership declaration, the Commission had not selected his proposal.
Kuna aga kaebuse esitaja ei olnud muu hulgas lisanud taotlusele partnerluse avaldust, ei olnud komisjon seda emepanekut välja valinud.
The Ombudsman considered it regremable that the application procedure under the AGIS programme appeared to have led to di U culties.
Ombudsman pidas kahetsusväärseks, et programmi AGIS taotlusmenetlus tundus põhjustavat probleeme.
However, he noted that the Commission had recognised these di U culties and had taken corrective action.
Ta märkis siiski, et komisjon on neid raskusi tunnistanud ja võtnud parendusmeetmeid.
Furthermore, he considered that the Commission had provided a reasonable explanation as to why it had advised the complainant to apply for a project grant instead of an operating grant.
Lisaks leidis ta, et komisjon on andnud põhjendatud selgituse selle kohta, miks ta soovitas kaebuse esitajal taotleda tegevustoetuse asemel projektitoetust.
However, the Ombudsman recalled that principles of good administration require an oUcial, where necessary, to advise the public on how a mamer which comes within his or her remit is to be pursued and how to proceed in dealing with the mamer.
Ombudsman rõhutas siiski, et hea halduse põhimõtete alusel peab ametnik vajaduse korral nõustama üldsust seoses sellega, kuidas tema vastutusalasse jäävat küsimust käsitleda ja lahendada.
He took the view that, in the specific circumstances of the case, the Commission should have ensured that the advice it gave to the complainant was appropriate to its particular situation.
Ta võmis seisukoha, et käesoleval juhul oleks komisjon pidanud tagama, et tema poolt kaebuse esitajale antud nõu on antud olukorras asjakohane.
The Commission’s failure to draw the complainant’s amention to a fundamental condition of eligibility, namely the requirement to have partner organisations, was therefore an instance of maladministration.
Seega kujutas asjaolu, et komisjon ei olnud pööranud kaebuse esitaja tähelepanu sobivuse põhitingimusele – nõudele omada partnerorganisatsiooni – endast haldusomavoli.
As regards the complainant’s claim for compensation, the Ombudsman noted that the complainant had neither quantified its claim nor submimed any evidence of its losses.
Seoses kaebuse esitaja hüvitusnõudega märkis ombudsman, et kaebuse esitaja ei olnud oma nõuet arvuliselt väljendanud ega esitanud mingit tõendusmaterjali kahju kandmise kohta.
He therefore took the view that if the complainant wished to pursue this claim, it should first address the Commission directly in the light of the Ombudsman’s finding of maladministration.
Seetõmu võmis ta seisukoha, et juhul kui kaebuse esitaja soovib sellise nõude esitada, peaks ta kõigepealt pöörduma otse komisjoni poole seoses ombudsmani järeldusega haldusomavoli kohta.
FAILURE TO GIVE INFORMATION REGARDING DATA PROTECTION
ANDMEKAITSE KOHTA TEABE ANDMATA JÄTMINE
Summary of decision on complaint 224/2004/PB against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 224/2004/PB kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complaint concerned the response of the Commission’s Representation in Copenhagen to the complainant’s request for information about the processing of data relating to him.
Kaebus käsitles komisjoni Kopenhaageni esinduse vastust kaebuse esitaja taotlusele saada teavet teda puudutavate andmete töötlemise kohta.
On 10 June 2003, the Representation had telephoned the complainant in relation to a request for public access to documents.
10. juunil 2003. aastal oli esindus helistanud kaebuse esitajale seoses nõudega saada juurdepääs dokumentidele.
On that same day, the complainant asked the Representation to inform him about how it had obtained his telephone number.
Samal päeval palus kaebuse esitaja esindusel teavitada teda sellest, kuidas esindus oli saanud teada tema telefoninumbri.
The Representation informed him, on 13 June 2003, that his telephone number had been “indicated by you in your [previous] complaint to the European
Esindus teatas talle 13. juunil 2003, et tema telefoninumber oli “näidatud tema enda poolt [varem] Euroopa ombudsmanile esitatud kaebuses”.
Directive 95/46 on data protection17 and which contains essentially the same requirements as those set out in Article 13 of Regulation 45/2001 on data protection18.
UURIMISE TULEMUSENA TEHTUD OTSUSED direktiivi 95/46 andmekaitse kohta17 ja mis põhiliselt sisaldab samu nõudeid kui need, mis on toodud määruse 45/2001 (andmekaitse kohta)18 artiklis 13.
The Ombudsman’s inquiry revealed the following facts.
Ombudsmani uurimine paljastas järgmised asjaolud.
The Commission’s Representation had failed to inform the complainant as to whether the telephone number that it had used to contact him on 10 June 2003 had actually been registered or not.
Komisjoni esindus ei olnud teavitanud kaebuse esitajat sellest, kas tema poolt kasutatud telefoninumber, mida kasutati temaga ühenduse saamiseks 10. juunil 2003, oli tegelikult registreeritud või mime.
It was only in its opinion to the Ombudsman that the Commission clarified that no registration of that telephone number had taken place.
Komisjon selgitas alles ombudsmanile esitatud arvamuses, et selle telefoninumbri registreerimist ei toimunud.
It further emerged that when the Representation informed the complainant on 27 August 2003 about an incorrect telephone number that had been registered under his name and that had subsequently been deleted, it had failed to give any information about when that number had been registered or when it had been deleted.
Lisaks sellele ilmnes, et kui esindus teavitas kaebuse esitajat 27. augustil 2003. aastal ebaõigest telefoninumbrist, mis oli tema nime all registreeritud ja mis oli seejärel kustutanud, ei olnud ta andnud mime mingit teavet selle kohta, millal see number oli registreeritud või kustutatud.
Furthermore, it was clear from the Representation’s lemer to the complainant of 27 August 2003 that its earlier lemer of 1 July 2003, in which it had stated that the “Commission’s Representation in Denmark has not previously registered other personal data under your name”, was incorrect, since this lemer failed to mention the incorrect telephone number that had been registered.
Lisaks ilmnes esinduse 27. augusti 2003. aasta kirjast kaebuse esitajale, et esinduse varasem kiri 1. juulist 2003, milles ta oli kinnitanud, et “komisjoni esindus Taanis ei ole varem registreerinud Teie nime all muid isikuandmeid”, oli ebaõige, kuna selles kirjas ei mainitud ebaõiget telefoninumbrit, mis oli registreeritud.
On the basis of these findings, the Ombudsman considered that the Representation had failed to give correct and easily understandable information in accordance with Article 13 of Regulation 45/2001.
Nende avastuste valguses leidis ombudsman, et esindus ei olnud andnud korrektset ja lihtsalt mõistetavat teavet kooskõlas määruse 45/2001 artikliga 13.
This constituted an instance of maladministration and the Ombudsman made a critical remark.
See kujutas endast haldusomavoli ja ombudsman tegi kriitilise märkuse.
The Ombudsman informed the European Data Protection Supervisor (EDPS) of the decision, which also included some general comments on the Ombudsman’s intentions as regards the provision of information to, and consultation with, the EDPS in handling complaints relating to data protection.
Ombudsman teavitas Euroopa andmekaitse inspektorit oma otsusest, mis ühtlasi hõlmas mõnda üldist märkust ombudsmani kavatsuste kohta seoses teabe esitamisega andmekaitseinspektorile ning andmekaitseinspektoriga konsulteerimisega andmekaitsega seotud kaebuste menetlemisel.
The Commission subsequently expressed its regret that Article 13 of Regulation 45/2001 had been breached in this case.
Hiljem väljendas komisjon kahetsust, et antud juhul rikuti määruse 45/2001 artiklit 13.
It stated that the Commission’s Representation in Denmark would be reminded that the data protection rules must always be respected.
Ta kinnitas, et komisjoni Taani esindusele tuletatakse meelde, et andmekaitse-eeskirju tuleb alati täita.
LATE PAYMENT FOR CONTRIBUTION TO GALILEI PROJECT
VIIVITAMINE GALILEI PROJEKTI JAOKS TEHTUD TÖÖ EEST TASUMISEGA
Summary of decision on complaint 530/2004/GG against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 530/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant, a small German company, was a sub-contractor in the “Galilei Project”, set up to complete the preparatory analysis for “Galileo”, the European initiative for a global navigation satellite system.
Kaebuse esitaja, väike Saksa firma, oli alltöövõtja Galilei projektis, mille eesmärk on viia lõpule emevalmistav analüüs Galileo – Euroopas käivitatud globaalse satelliitnavigatsioonisüsteemi jaoks.
According to the complainant, significant delays between submission of its cost statements and payment were mostly due to the Commission and not to the intermediaries involved in the project.
Kaebuse esitaja väitis, et pikk viivitus tema kuluaruannete esitamise ja kulude hüvitamise vahel oli tekkinud põhiliselt komisjoni ja mime projektis osalenud vahendajate süül.
Furthermore, it complained that the Commission had not released a guarantee sum retained pending the final assessment of the project.
Lisaks sellele kaebas ta, et komisjon ei olnud vabastanud tagatissummat, mis oli deponeeritud projekti lõpphindamiseni.
As regards the complainant, the amount involved was nearly EUR 13 000.
Kaebuse esitaja sõnul oli see summa ligi 13 000 eurot.
This had caused it severe financial problems.
See oli põhjustanud talle tõsiseid rahalisi probleeme.
The complainant claimed that the guarantee sum should be released and that interest on account of late payment should be paid.
Kaebuse esitaja nõudis tagatissumma vabastamist ja intressi maksmist viivitamise tõmu. u.
The Commission argued that a period of 240 days between the submission of a cost statement and the payment to a sub-contractor was normal given the structure of the project and that, by signing the contract, the complainant had accepted that 15% would be retained as a guarantee until all project deliverables had been submimed to, and approved by, the Commission.
Komisjon väitis, et 240 päeva pikkune ajavahemik kuluaruande esitamise ja allhank`ale tasumise vahel oli tavaline, arvestades projekti ülesehitust ja seda, et lepingut sõlmides nõustus kaebuse esitaja 15% deponeerimisega tagatisena seniks, kuni projekti kõik tulemused on komisjonile esitatud ja komisjoni poolt heaks kiidetud.