natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By virtue of that factor, in the absence of harmonisation of national legislation, obstacles to the free movement of goods which are the consequence of applying, to goods coming from other Member States where they are lawfully manufactured and
Nimetatud kriteeriumi kohaselt kujutavad kõik kaupade vabale liikumisele seatud tõkked, mis tulenevad siseriiklike õigusaktide ühtlustamise puudumisel teistest liikmesriikidest pärit ja seaduslikult toodetud ja turustatud kaupadele
In its case-law, the Court has also treated as measures having equivalent effect, prohibited by Article 28 EC, national provisions making a product lawfully manufactured and marketed in another Member State subject to additional controls, save in the case of exceptions provided for or allowed by Community law (see, inter alia, Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraphs 36 and 37, and Case C-14/02 ATRAL [2003] ECR I-4431, paragraph 65).
Euroopa Kohus on oma praktikas määratlenud EÜ artikliga 28 keelatud samaväärse toimega meetmetena siseriiklikud sätted, millega nähakse teises liikmesriigis seaduslikult toodetud ja turustatud kauba suhtes ette täiendav kontroll, arvestades ühenduse õiguses sätestatud või sellega tunnustatud erandeid (vt eelkõige 22. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-390/99: Canal Satélite Digital, EKL 2002, lk I-607, punktid 36 ja 37, ning 8. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-14/02: ATRAL, EKL 2003, lk I-4431, punkt 65).
By contrast, the application to products from other Member States of national provisions restricting or prohibiting certain selling arrangements is not such as to hinder directly or indirectly, actually or potentially, trade between Member States for the purposes of the line of caselaw beginning with Dassonville, on condition that those provisions apply to all relevant traders operating within the national territory and that they affect in the same manner, in law and in fact, the marketing of domestic products and of those from other Member States (see, inter alia, Keck and Mithouard, paragraph 16; Case C-292/92 Hünermund and Others [1993] ECR I-6787, paragraph 21; and Case C-434/04 Ahokainen and Leppik [2006] ECR I-9171, paragraph 19).
Seevastu teistest liikmesriikidest pärit toodetele teatud müügitingimusi piiravate või keelavate siseriiklike sätete kohaldamine ei saa otseselt või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada liikmesriikidevahelist kaubandust eespool viidatud kohtuotsusest Dassonville tuleneva kohtupraktika mõttes, tingimusel et neid sätteid kohaldatakse kõikidele asjaomastele ettevõtjatele, kes tegutsevad riigi territooriumil, ning et need mõjutavad õiguslikult ja faktiliselt ühtemoodi kodumaiste ja teistest liikmesriikidest pärit toodete turustamist (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Keck ja Mithouard, punkt 16; 15. detsembri 1993. aasta otsus kohtuasjas C-292/92: Hünermund jt, EKL 1993, lk I-6787, punkt 21, ja 28. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-434/04: Ahokainen ja Leppik, EKL 2006, lk I-9171, punkt 19).
DYNAMIC MEDIEN to the sale of products from another Member State meeting the requirements laid down by that State is not by nature such as to prevent their access to the market or to impede access any more than it impedes the access of domestic products (see Keck and Mithouard, paragraph 17).
DYNAMIC MEDIEN tingimused on täidetud, siis sedalaadi õigusnormide kohaldamine nende kaupade müügile, mis on pärit teistest liikmesriikidest ja mis vastavad selle riigi nõuetele, ei takista ega häiri oma olemuselt turule juurdepääsu rohkem kui kodumaiste kaupade puhul (vt eespool viidatud kohtuotsus Keck ja Mithouard, punkt 17).
Subsequently, the Court treated as provisions governing sales arrangements within the meaning of the judgment in Keck and Mithouard provisions concerning, in particular, number of marketing methods (see, inter alia, Hünermund and Others, paragraphs 21 and 22; Case C-254/98 TK-Heimdienst [2000] ECR I-151, paragraph 24; and Case C-441/04 A-Punkt Schmuckhandel [2006] ECR I-2093, paragraph 16).
Hiljem käsitas Euroopa Kohus müügitingimusi reguleerivaid sätteid eespool viidatud kohtuotsuse Kecki ja Mithouard mõttes sätetena, mis käsitlevad teatavaid turustamisviise (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Hünermund jt, punktid 21 ja 22; 13. jaanuari 2000. aasta otsus kohtuasjas C-254/98: TK-Heimdienst, EKL 2000, lk I-151, punkt 24, ning 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/04: A-Punkt Schmuckhandel, EKL 2006, lk I-2093, punkt 16).
It is clear from paragraph 15 of the judgment in Case C-391/92 Commission v Greece [1995] ECR I-1621 that rules which restrict the marketing of products to certain points of sale, and which have the effect of limiting the commercial freedom of economic operators, without affecting the actual characteristics of the products referred to, constitute a selling arrangement for the purposes of the caselaw cited in paragraph 29 of this judgment.
29. juuni 1995. aasta otsuse kohtuasjas C-391/92: komisjon vs. Kreeka (EKL 1995, lk I-1621) punktist 15 tuleneb, et käesoleva otsuse punktis 29 viidatud kohtupraktika mõttes kujutab endast müügitingimust õigusnorm, mis piirab toodete turustamist teatavatele müügikohtadele ja mis mõjub ettevõtjate kaubandusvabandust piiravalt, sealjuures kõnealuste toodete omadusi puudutamata.
Therefore, the need to adapt the products in question to the rules in force in the Member State in which they are marketed prevents the abovementioned requirements from being treated as selling arrangements (see Canal Satélite Digital, paragraph 30).
Nii välistab vajadus kohandada asjaomaseid tooteid vastavalt turustamise liikmesriigis kehtivatele normidele, et tegemist võiks olla müügitingimusega (vt eespool viidatud kohtuotsus Canal Satélite Digital, punkt 30).
That is the case, inter alia, with regard to the need to alter the labelling of imported products (see, inter alia, Case C-33/97 Colim [1999] ECR I-3175, paragraph 37, and Case C-416/00 Morellato [2003] ECR I-9343, paragraphs 29 and 30).
Selline on olukord muu seas juhul, kui nõutakse imporditud toodete etiketi muutmist (vt eelkõige 3. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-33/97: Colim, EKL 1999, lk I-3175, punkt 37, 18. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-416/00: Morellato, EKL 2003, lk I-9343, punktid 29 ja 30).
In the present case, the rules at issue in the main proceedings do not constitute a selling arrangement within the meaning of the caselaw resulting from Keck and Mithouard.
Käesoleval juhul tuleb sedastada, et põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid ei kujuta endast müügitingimust eespool viidatud kohtuotsusest Keck ja Mithouard tuleneva kohtupraktika mõttes.
Those rules do not prohibit sale by mail order of image storage media.
Kõnealused õigusnormid ei keela videosalvestiste müüki sidevahendi abil.
They provide that, in order to be marketed in that way, image storage media must be subject to a national examination and classification procedure for the purpose of protecting young persons, regardless of whether a similar procedure has already been followed in the Member State from which those image storage media were exported.
Nendes nähakse ette, et selliselt toimuva müügi puhul peavad videosalvestised olema alaealiste kaitse eesmärgil läbinud siseriikliku kontrolli- ja klassifitseerimismenetluse, ning seda sõltumata asjaolust, kas ekspordiriigis on videosalvestiste suhtes analoogne menetlus juba läbi viidud.
Furthermore, those rules lay down a condition with which image storage media must comply, namely that with regard to their labelling.
Peale selle sätestatakse asjaomastes õigusnormides tingimus, millele videosalvestised peavad vastama – nimelt tingimus, mis puudutab nende märgistust.
Such rules are liable to make the importation of image storage media from a Member State other than the Federal Republic of Germany more difficult and more expensive, with the result that they may dissuade some interested parties from marketing such image storage media in the latter Member State.
Tuleb märkida, et sellised õigusnormid muudavad muudest liikmesriikidest kui Saksamaa Liitvabariigist pärit videosalvestiste impordi keerulisemaks ja kulukamaks, mis võib väheneda huvitatud isikute tahe selliseid videosalvestisi kõnealuses liikmesriigis turustada.
The United Kingdom Government and the Commission take the view that the rules at issue in the main proceedings are justified in so far as they are designed to protect young people.
Ühendkuningriik ja komisjon leiavad, et põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid on õigustatud, kuna nendega soovitakse kaitsta alaealisi.
That objective is linked in particular to public morality and public policy, which are grounds of justification recognised in Article 30 EC.
Nimetatud eesmärk on eeskätt seotud kõlbluse ja avaliku korraga, mis on EÜ artiklis 30 tunnustatud õigustused.
Furthermore, Directives 97/7 and 2000/31 expressly authorise the imposition of restrictions on grounds of public interest.
Peale selle lubavad direktiivid 97/7 ja 2000/31 sõnaselgelt piirangute kehtestamist üldistes huvides.
Dynamic Medien, the German Government and Ireland concur with that position if it is established that those rules do not fall outside the prohibition laid down by Article 28 EC.
Dynamic Medien, Saksamaa valitsus ja Iirimaa jagavad seda seisukohta juhul, kui tuvastatakse, et kõnealused õigusnormid ei jää EÜ artiklis 28 sätestatud keelu alt välja.
The German Government submits that they pursue public-policy objectives and ensure that young people are able to develop their sense of personal responsibility and their sociability.
Saksamaa valitsus väidab, et need õigusnormid on kehtestatud avaliku korra eesmärgil ning võimaldavad tagada, et noored saavad arendada isiklikku vastutustunnet ning seltskondlikkust.
Furthermore, the protection of young people is an objective which is closely related to ensuring respect for human dignity.
Peale selle on alaealiste kaitse eesmärk otseselt seotud inimväärikuse austamise tagamisega.
Ireland also invokes the imperative requirement of consumer protection recognised by the judgment in Cassis de Dijon.
Iirimaa tugineb ka tarbijate kaitse imperatiivsele nõudele, mida on tunnustatud eespool viidatud kohtuotsuses Cassis de Dijon.
Avides Media takes the view that the rules at issue in the main proceedings are disproportionate in so far as they have the effect of systematically prohibiting the sale by mail order of image storage media not bearing the labelling which they require, regardless of whether or not the image storage media concerned were examined in another Member State for the purpose of protecting young people.
Avides Media leiab, et põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid on ebaproportsionaalsed, kuna nende alusel keelustatakse süstemaatiliselt selliste videosalvestiste müük sidevahendi abil, mis ei kanna kõnealustes normides ette nähtud märgistust, ning seda sõltumata asjaolust, kas asjaomaseid videosalvestisi oli teises liikmesriigis alaealiste kaitse eesmärgil kontrollitud või mitte.
In addition, it is argued, German law fails to provide for a simplified procedure in cases where such an examination has in fact been made.
Saksa õiguses ei ole sätestatud ka lihtsustatud menetlust juhuks, kus vastav kontroll on tegelikult läbi viidud.
In that connection, it must be recalled that the protection of the rights of the child is recognised by various international instruments which the Member States have cooperated on or acceded to, such as the International Covenant on Civil and Political Rights, which was adopted by the General Assembly of the United Nations on 19 December 1966 and entered into force on 23 March 1976, and the Convention on the Rights of the Child, which was adopted by the General Assembly of the United Nations on 20 November 1989 and entered into force on 2 September 1990.
Selles osas tuleb meenutada, et lapse õiguste kaitset tunnustavad mitmed rahvusvahelised õigusaktid, mille koostamisel liikmesriigid on osalenud või millega nad on liitunud, näiteks 19. detsembril 1966 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peaassamblee poolt vastu võetud ja 23. märtsil 1976 jõustunud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline pakt ja 20. novembril 1989 nimetatud assamblee poolt vastu võetud ja 2. septembril 1990 jõustunud lapse õiguste konventsioon.
The Court has already had occasion to point out that those international instruments are among those concerning the protection of human rights of which it takes account in applying the general principles of Community law (see, inter alia, Case C-540/03 Parliament v Council [2006] ECR I-5769, paragraph 37).
Euroopa Kohtul on juba olnud põhjust meenutada, et nimetatud rahvusvahelised õigusaktid kuuluvad nende inimõiguste kaitset puudutavate rahvusvaheliste õigusaktide hulka, mida ta ühenduse õiguse üldpõhimõtete kohaldamisel arvesse võtab (vt eelkõige 27. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-540/03: parlament vs. nõukogu, EKL 2006, lk I-5769, punkt 37).
In this context, it must be observed that, under Article 17 of the Convention on the Rights of the Child, the States Parties recognise the important function performed by the mass media and are required to ensure that the child has access to informa-
Selles osas tuleb märkida, et lapse õiguste konventsiooni artikli 17 alusel tunnustavad osalisriigid massiteabevahendite tähtsust ja tagavad lapse juurdepääsu mitmekülgsele siseriiklikule ja rahvusvahelisele teabele ja materjalidele, eriti neile, mille eesmärk on
Article 17(e) provides that those States are to encourage the development of appropriate guidelines for the protection of the child from information and material injurious to his or her well-being.
Selle artikli punkt e täpsustab, et osalisriigid ergutavad vastavate põhisuundade arendamist kaitsmaks last tema heaolu kahjustava teabe ja materjali eest.
The protection of the child is also enshrined in instruments drawn up within the framework of the European Union, such as the Charter of fundamental rights of the European Union, proclaimed on 7 December 2000 in Nice (OJ 2000 C 364, p. 1), Article 24(1) of which provides that children have the right to such protection and care as is necessary for their well-being (see, to that effect, Parliament v Council, paragraph 58).
Lapse õiguste kaitset käsitletakse ka Euroopa Liidu raames välja töötatud õigusaktides, näiteks 7. detsembril 2000 Nice’is väljakuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (EÜT C 364, lk 1), mille artikli 24 lõige 1 sätestab, et lastel on õigus heaoluks vajalikule kaitsele ja hoolitsusele (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus parlament vs. nõukogu, punkt 58).
Furthermore, the Member States’ right to take the measures necessary for reasons relating to the protection of young persons is recognised by a number of Community-law instruments, such as Directive 2000/31.
Peale selle tunnustavad mõned ühenduse õiguse instrumendid, näiteks direktiiv 2000/31, liikmesriikide õigust võtta vajalikke meetmeid alaealiste kaitsega seonduvatel põhjustel.
Although the protection of the child is a legitimate interest which, in principle, justifies a restriction on a fundamental freedom guaranteed by the EC Treaty, such as the free movement of goods (see, by analogy, Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 74), the fact remains that such restrictions may be justified only if they are suitable for securing the attainment of the objective pursued and do not go beyond what is necessary in order to attain it (see, to that effect, Case C-36/02 Omega [2004] ECR I-9609, paragraph 36, and Case C-438/05 International Transport Workers’ Federation and Finnish Seamen’s Union [2007] ECR I-10779, paragraph 75).
Kuigi lapse kaitse on õigustatud huvi, mille tõttu võib üldjuhul olla õigustatud isegi selliste EÜ asutamislepinguga tagatud põhivabaduste piiramine, nagu kaupade vaba liikumine (vt analoogia alusel 12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-112/00: Schmidberger, EKL 2003, lk I-5659, punkt 74), saavad sellised piirangud olla õigustatud üksnes siis, kui need on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 14. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-36/02: Omega, EKL 2004, lk I-9609, punkt 36, 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-438/05: International Transport Workers’ Federation ja Finnish Seamen’s Union, EKL 2007, lk I-10779, punkt 75).
It is clear from the decision making the reference that the national rules at issue in the main proceedings are designed to protect children against information and materials injurious to their well-being.
Eelotsusetaotlusest tuleneb, et põhikohtuasja siseriiklike õigusnormide eesmärk on kaitsta last tema heaolu kahjustava teabe ja materjali eest.
In that connection, it is not indispensable that restrictive measures laid down by the authorities of a Member State to protect the rights of the child, referred to in paragraphs 39 to 42 of this judgment, correspond to a conception shared by all Member States as regards the level of protection and the detailed rules relating to it (see, by analogy, Omega, paragraph 37).
Selles osas tuleb märkida, et ei ole tingimata vajalik, et liikmesriikide ametiasutuste määratud piiravad meetmed, mida on käsitletud käesoleva otsuse punktides 39–42, vastaks kõigi liikmesriikide käsitlusele asjaomase õiguse kaitsetasemest ja -korrast (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Omega, punkt 37).
As that conception may vary from one Member State to another on the basis of, inter alia, moral or cultural views, Member States must be recognised as having a definite margin of discretion.
Kuna see käsitlus võib liikmesriigiti vastavalt kõlbelistele ja kultuurilistele kaalutlustele erineda, tuleb tunnustada liikmesriikide vaieldamatu kaalutlusruumi olemasolu.
While it is true that it is for the Member States, in the absence of Community harmonisation, to determine the level at which they intend to protect the interest concerned, the fact remains that that discretion must be exercised in conformity with the obligations arising under Community law.
Ehkki vastab tõele, et juhul, kui vastavat valdkonda ei ole ühenduses ühtlustatud, tuleb liikmesriikidel kaaluda, millisel tasemel nad soovivad asjaomast kaitset tagada, tuleb seda kaalutluspädevust teostada ühenduse õigusest tulenevaid kohustusi järgides.
Although the rules at issue in the main proceedings correspond to the level of child protection that the German legislature has sought to ensure on the territory of the Federal Republic of Germany, it is also necessary that the measures implemented by those rules be suitable for securing that objective and do not go beyond what is necessary in order to attain it.
Kuigi põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid vastavad lapse kaitse sellisele tasemele, mida Saksa seadusandja on soovinud Saksamaa Liitvabariigis tagada, peavad võetud meetmed olema kõnealuse eesmärgi saavutamiseks sobivad ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.
There is no doubt that prohibiting the sale and transfer by mail order of image storage media which have not been examined and classified by the competent authority for the purpose of protecting young persons and which do not bear a label from that authority indicating the age from which they may be viewed constitutes a measure suitable for protecting children against information and materials injurious to their well-being.
Kahtlemata kujutab selliste videosalvestiste sidevahendi abil toimuva müügi ja üleandmise keeld, mida pädev asutus ei ole alaealiste kaitse eesmärgil kontrollinud ja klassifitseerinud ning mis ei kanna nimetatud asutuse väljastatud selliste videosalvestiste vaatamise vanusepiiri märgistust, endast meedet, mis iseenesest kaitseb last tema heaolu kahjustava teabe ja materjali eest.
As far as concerns the substantive scope of the prohibition concerned, the Law on the protection of young persons does not preclude all forms of marketing of unchecked image storage media.
Asjaomase keelu sisulise ulatuse kohta tuleb märkida, et alaealiste kaitse seadus ei keela kontrollimata videosalvestiste kõiki turustamisviise.
It is clear from the decision making the reference that it is permissible to import and sell such image storage media to adults by way of distribution channels involving personal contact between the supplier and the purchaser, which thus ensures that children do not have access to the image storage media concerned.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et selliseid videosalvestisi on lubatud importida ja täiskasvanutele müüa selliste turustuskanalite kaudu, mis hõlmavad tarnija ja ostja isiklikku kontakti ning võimaldavad seetõttu valvata selle järele, et lastel ei oleks asjaomastele videosalvestistele ligipääsu.
In the light of those factors, it appears that the rules at issue in the main proceedings do not go beyond what is necessary to attain the objective pursued by the Member State concerned.
Neid asjaolusid arvestades tundub, et põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid ei lähe kaugemale sellest, mis on asjaomase liikmesriigi eesmärgi saavutamiseks vajalik.
As regards the examination procedure established by the national legislature in order to protect children against information and materials injurious to their wellbeing, the mere fact that a Member State has opted for a system of protection which differs from that adopted by another Member State cannot affect the assessment of the proportionality of the national provisions enacted to that end.
Mis puutub siseriiklikus õiguses lapse kaitsmiseks tema heaolu kahjustava teabe ja materjali eest kehtestatud kontrollimenetlusse, siis ei saa pelk asjaolu, et üks liikmesriik valis teises liikmesriigis rakendatavast erineva kaitsekorra, omada tähtsust selles valdkonnas vastuvõetud siseriiklike sätete proportsionaalsuse hindamisel.
Those provisions must be assessed solely by reference to the objective pursued and the level of protection which the Member State in question intends to provide (see, by analogy, Case C-124/97 Lääräand Others [1999] ECR I-6067, paragraph 36, and Omega, paragraph 38).
Kõnealuseid õigusnorme tuleb hinnata seoses asjaomase eesmärgiga ning kaitsetasemega, mida vastav liikmesriik soovib tagada (vt analoogia alusel 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-124/97: Läärä jt, EKL 1999, lk I-6067, punkt 36, ja eespool viidatud kohtuotsus Omega, punkt 38).
However, such an examination procedure must be one which is readily accessible, can be completed within a reasonable period, and, if it leads to a refusal, the decision of refusal must be open to challenge before the courts (see, to that effect, Case C-344/90 Commission v France [1992] ECR I-4719, paragraph 9, and Case C-95/01 Greenham and Abel [2004] ECR I-1333, paragraph 35).
Siiski peab selline kontrollimenetlus olema lihtsalt ligipääsetav, see tuleb läbi viia mõistliku aja jooksul ning juhul, kui menetlus lõpeb keelduva otsusega, peab olema võimalik see kohtulikult vaidlustada (vt selle kohta 16. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas C-344/90: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 1992, lk I-4719, punkt 9, ja 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-95/01: Greenham ja Abel, EKL 2004, lk I-1333, punkt 35).
In the present case, it appears from the observations submitted by the German Government before the Court that the procedure for examining, classifying, and labelling image storage media, established by the rules at issue in the main proceedings, fulfils the conditions set out in the preceding paragraph. However, it is for the
Käesoleval juhul tuleneb Saksamaa valitsuse poolt Euroopa Kohtule esitatud märkustest, et põhikohtuasjas käsitletavate õigusnormidega sätestatud kontrolli- ja klassifitseerimismenetlus ning videosalvestiste märgistamine vastavad eelmises punktis
DYNAMIC MEDIEN national court, before which the main action has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to ascertain whether that is the case.
DYNAMIC MEDIEN osundatud tingimustele. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes lahendab põhikohtuasja ning vastutab langetatava kohtuotsuse eest, peab kontrollima, kas see vastab tõele.