natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Participants from all EU Member States, as well as non-EU countries including Australia, Canada, Norway, Switzerland and the USA, participated in these seminars.
Seminaridel osales inimesi kõikidest liikmesriikidest, samuti väljastpoolt ELi, sealhulgas Ameerika Ühendriikidest, Austraaliast, Kanadast, Norrast ja Šveitsist.
Approximately one hundred participants, from all corners of the EU, and from various levels inside and outside government, contributed to each seminar.
Igal seminaril oli ligikaudu sada osavõtjat igast ELi piirkonnast ning mitmelt valitsus- ja valitsusväliselt tasandilt.
All can be considered as the “authors” of the Handbook, since their written and oral contributions serve as important sources of the knowledge and examples presented in the chapters.
Neid kõiki võib pidada käsiraamatu „autoriteks”, sest nende kirjalik ja suuline kaastöö oli peatükkides esitatud teadmiste ja näidete oluliseks allikaks.
The Commission, the NCPIs and the independent consultant, the Migration Policy Group (MPG), can be seen as “editors” preparing a conceptual framework, taking stock of the information gathered at each seminar, designing an evaluation framework for selecting practices, and conducting additional desk research.
Komisjoni, riiklikke integratsiooni kontaktpunkte ning migratsioonipoliitika töörühma (MPG) kui sõltumatut konsultanti võib pidada „toimetajateks”, kes töötasid välja kontseptuaalse raamistiku, koostasid igal seminaril kogutud teabest ülevaate, kavandasid tavade valimiseks hindamisraamistiku ja tegid olemasoleva teabe kohta lisauuringu.
The independent consultant wrote a series of issue papers to prepare each seminar and frame the discussions, as well as the concluding document for the seminars.
Sõltumatu konsultant koostas iga seminari ettevalmistamiseks ja arutelude suunamiseks mitu probleemdokumenti ning seminaride kokkuvõtva dokumendi.
These documents were then discussed by the NCPIs.
Seejärel arutasid neid dokumente riiklikud integratsiooni kontaktpunktid.
All these elements make up the basic building blocks of the Handbook.
Kõik loetletud elemendid moodus- tasid käsiraamatu põhialuse.
The first edition was presented at the Ministerial Conference on Integration held in Groningen on 9-11 November 2004 under the Dutch Presidency.
Esimest väljaannet esitleti Madalmaade eesistumise ajal 9.–11. novembril 2004 Groningenis toimunud ministrite integratsiooniteemalisel konverentsil.
The second was an important part of the Informal Meeting of EU Integration Ministers held in Potsdam on 10-11 May 2007 under the German Presidency.
Teise väljaande esitlus moodustas olulise osa Saksamaa eesistumise ajal 10. ja 11. mail 2007 Potsdamis toimunud ELi integratsiooniministrite mitteametlikust kohtumisest.
Through Council Conclusions the EU Member States have repeatedly invited the NCPIs and the Commission to continue developing the Handbook, and expand and adapt its dissemination to its intended audience.
Nõukogu järelduste kaudu on ELi liikmesriigid riiklikke integratsiooni kontaktpunkte ja komisjoni korduvalt üles kutsunud jätkama käsiraamatu edasiarendamist ning laiendama ja kohandama selle levitamist sihtrühma hulgas.
For this reason a decision was taken to translate the handbook into the Union’s official languages.
Seetõttu otsustati käsiraamat tõlkida ELi ametlikesse keeltesse.
All three editions are available at www.integration.eu.
Kõik kolm väljaannet on avaldatud veebisaidil www.integration.eu.
Chapter 2 Mass media and integration
2. peatükk Massimeedia ja integratsioon
Mass media and integration
Massimeedia ja integratsioon
In liberal democracies that guarantee the freedom of the press, the media’s role is to provide information, education, and entertainment.
Liberaalses demokraatlikus ühiskonnas, kus ajakirjandusvabadus on tagatud, on meedial teavitav, hariv ja meelelahutuslik roll.
It functions as a platform for open and honest communication about the positive and negative sides of social realities, including migration.
Meedia on koht avatud ja ausaks aruteluks ühiskonna reaalsuse, sealhulgas rände positiivsete ja negatiivsete külgede üle.
It is a powerful medium for influencing attitudes in society and providing public information for the immigrant community and the rest of society.
Tegemist on võimsa vahendiga ühiskonna suhtumise mõjutamiseks ning avaliku teabe edastamiseks sisserändajate kogukonnale ja ülejäänud ühiskonnale.
European societies are becoming increasingly culturally and linguistically diverse as a result of immigration, but this change is not always accurately reflected in the media, neither in the portrayal and representation of immigrants in the media, nor in terms of the composition of media professionals.
Euroopa ühiskond on sisserände tõttu muutunud kultuuriliselt ja keeleliselt üha mitmekesi­semaks, kuid meedia nagu ka sisserändajate kujutamine meedias ja meediatöötajate koosseis ei kajasta seda muutust alati täpselt.
Initiatives to create and maintain a media that better serves and reflects the cultural diversity of European societies will, not only promote equality, but also help to facilitate integration and support community cohesion.
Sellise meedia loomise ja säilitamise algatused, mis teenib ja peegeldab paremini Euroopa ühiskonna kultuurilist mitmekesisust, edendavad võrdsust, ent aitavad ka hõlbustada integratsiooni ja toetada kogukondade ühtekuuluvust.
Media organisations and professionals such as self-regulators, governments, politicians, the public, organised civil society and private companies all have a role to play.
Oma osa on meediaorganisatsioonidel ja kutsetöötajatel, näiteks eneseregulatsiooni organitel, valitsustel, poliitikutel, üldsusel, organiseerunud kodanikuühiskonnal ja eraettevõtjatel.
This chapter outlines strategies for developing the competencies of integration stakeholders.
Käesolevas peatükis antakse ülevaade integratsiooni sidusrühmade pädevuse arendamise strateegiatest.
2.1 Challenges and opportunities in the media environment
2.1 Väljakutsed ja võimalused meediakeskkonnas
Globalisation and technological advancements have changed the nature of media itself.
Üleilmastumine ja tehnoloogia areng on muutnud meedia olemust.
People have access to news, information and entertainment programmes produced in countries around the globe, as well as those produced nationally, regionally and locally.
Inimestel on juurdepääs kogu maailmas, samuti oma riigis, piirkonnas ja kohalikul tasandil toodetud uudistele, teabele ja meelelahutusprogrammidele.
People access information through a wide range of mediums – television, newspapers, magazines, radio and the internet.
Inimesed pääsevad teabele juurde väga mitmesuguste vahendite kaudu: televisioon, ajalehed, ajakirjad, raadio ja internet.
The increased choice in media partly explains the development of parallel media spaces where immigrants in Europe are able to watch satellite television, listen to radio broadcasts and view internet news sites and discussion forums from their country or region of origin, or from ethnic media organisations in Europe.
Kasva- nud meediavalik seletab osaliselt paralleelse meediaruumi arengut, milles Euroopa sisse- rändajad saavad vaadata oma päritoluriigi või -piirkonna või Euroopa etniliste meediaorga- nisatsioonide satelliittelevisiooni, kuulata raadiosaateid ja vaadata interneti uudistepor- taale ja arutelufoorumeid.
Immigrants often find information from their home countries and regions more reliable and trustworthy than the host country media.
Sageli peavad sisserändajad oma kodumaalt ja -piirkonnast pärit teavet tõepärasemaks ja usaldusväärsemaks kui vastuvõtjariigi meediat.
This may cause intercultural miscommunications in society, which could in turn impede integration.
See võib põhjustada ühiskonnas kultuuridevahelisi vääritimõistmisi, mis omakorda takistavad integratsiooni.
Globalisation, coupled with technological advancements, mean that media organisations are faced with increasing competition.
Tehnoloogiliste muutuste ja tööstusharus valitseva ebastabiilsuse koosmõjul on töösuhted muutunud ebakindlamaks ning vähenenud on investeeringud toimetatavasse sisusse ja koolitusse, mis mõjutab ajakirjanduse taset ja kvaliteeti.
To survive in a competitive market, media organisations need to ensure that their products are tailored to the needs and wants of their consumers.
Aja- ja eelarvepiirangute tõttu on taustauuringute tegemine ja teabe ülekontrollimine meediatöötajate jaoks raskemaks muutunud.
This is increasingly the case for public broadcasters as well as private media enterprises.
Peale selle tuginevad paljud uudistetootjad vanale arusaamale „halvad uudised müüvad hästi”, mis ärgitab kõmulisi lugusid ja hirmujuttude levitamist sisserände kohta.
A combination of technological change and industry turmoil has led to more precarious employment, and less investment in editorial content and training, which affect journalistic standards and quality.
Mündi teine külg on aga see, et sisserändajad ja nende järglased on Euroopas kasvav tarbijarühm.
Time and budgetary restraints make it more difficult for media professionals to conduct background research and double check information.
Sisserändajad tähendavad meediaorganisatsioonidele potentsiaalselt suure- mat publikut ja levi.
In addition, many news providers rely on the old adage ‘bad news sells’ which encourages sensationalist stories and scaremongering about immigration.
Kui meediaorganisatsioonid tahavad ellu jääda, peavad nad tagama, et nende tooted vastaksid kultuuriliselt üha mitmekesisema turu nõudmistele.
As a result, programmes and articles tend to give the voice of immigrants lesser prominence and credibility ; show immigrants in stereotypical roles ; rarely include immigrants as news actors in media coverage that is not immigrant-related ; and rely on episodic framing (single events) rather than thematic framing which provides the context and description necessary to enhance understanding and empathy about immigrant issues.
Kui tava- meedia ei täida sisserändajate vajadusi ja soove, kerkib rohkem esile etniline meedia, samuti sisserändajate päritoluriikide ja -piirkondade satelliittelevisiooni, raadiosaadete, interneti uudisteportaalide ja arutelufoorumite kasutamine.
The flip side of this coin is that immigrants and their descendents are a growing consumer group in Europe.
Samas peegeldab see ka ühis- konnas valdavaid vaateid ja suhtumisi, millest osa on sallivad ja osa sallimatud, osa avalikult vaenulikud ja osa ükskõiksed.
Immigrants represent a potential increase in audience size and distribution to media organisations.
Samamoodi ulatub meedia suhtumine rände- ja integratsiooniteemadesse poolehoiust aktiivse toetuseni ning hooletust ja tahtmatust kallutatusest sihiliku võõravihani.
Media organisations need to ensure their products cater to an increasingly culturally-diverse market if they wish to remain viable.
Meediaorganisatsioone saab julgustada sisserändajaid meedias täpselt ja õiglaselt kajastama.
If mainstream media fails to cater effectively to the needs and wants of immigrants, then ethnic media will become more prominent, as will the use of satellite television, radio broadcasts, internet news sites and discussion forums from countries and regions of origin.
Ei saa aga eeldada, et meedia edendab integratsioonikava, kui ta sellest huvitatud ei ole.
Media’s reflection of society
Meedia reguleerimine
The media impacts on the public perception of immigrants.
Arutelud meedia ja integratsiooni üle puudutavad põhiõigusi ja -vabadusi.
It also, however, reflects the views and attitudes that are prevalent in society – some tolerant, some intolerant, others openly hostile and some indifferent.
Sõnavabadus on iga toimiva demokraatia põhiõigus, mida ei tohi ohustada.
Likewise, the media’s approach towards migration and integration issues ranges from sympathy to active advocacy ; and from casual and unintentional bias to xenophobia by design.
See õigus, mis on sätestatud Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklis 10 ja paljude riikide põhiseadustes, võimaldab meedias avaldada vastuolulisi ideid ja arutelusid, sealhulgas neid, mis kujutavad sisserändajaid negatiivselt ja võivad takistada integratsiooni.
Media organisations can be encouraged to provide an accurate and fair portrayal of immigrants in the media.
Samas on iga toimiva demokraatia kohus kaitsta inimesi vihkamist õhutavate rassistlike ja võõravaenulike avalduste eest.
The media cannot, however, be expected to promote an integration agenda unless it is in their interest to do so.
Euroopa ühiskond seisab silmitsi väljakutsega kaitsta inimesi vihkamist õhutavate sõnavõttude eest, samal ajal kaitstes sõnavabadust.
Self-regulation of the media, particularly of the press media does exist, but is frequently criticised for not being effective enough in curbing inaccurate and sensationalist reporting and protecting immigrants from discrimination.
Meedia, eriti trükimeedia eneseregulatsioon on küll olemas, kuid seda kritiseeritakse sageli tema vähese tõhususe pärast ebatäpse ja kõmulise kajastuse piiramisel ning sisserändajate kaitsmisel diskrimineerimise eest.
In comparison to the print media, public broadcasting is more regulated in some countries and can involve quotas on multicultural content and the implementation of positive action measures.
Võrreldes trükimeediaga on avalik-õiguslik ringhääling mõnes riigis rohkem reguleeritud ning võib sisaldada kultuurilise mitmekesisuse kvoote ja positiivsete meetmete rakendamist.
There are limits to regulating the broadcasting industry in Europe due to the different levels of diversity, different concentrations of the immigrant population within the country, and the position migration holds on the political agenda.
Ringhäälingusektori reguleerimine on Euroopas piiratud mitmekesisuse eri tasemete tõttu, sisserändajate kogukondade erineva kontsentratsiooni tõttu riigiti ning rändeküsimuste erineva prioriteetsuse tõttu riikide poliitilistes tegevuskavades.
The media generally believe that existing regulation impinges on press freedom and independent journalism.
Üldiselt arvab meedia, et olemasolev regulatsioon riivab ajakirjandusvabadust ja sõltu- matut ajakirjandust.
Conversely, more regulation is often considered by governments and civil society organisations to be the panacea.
Seevastu valitsused ja kodanikuühendused peavad suuremat reguleerimist sageli imerohuks.
Many experts are of the opinion that the regulatory framework required to achieve a fair and balanced portrayal of immigrants in the media is largely in place and that the problems do not lie with a lack of laws, codes and guidelines, but in their deficient implementation.
Paljud eksperdid arvavad, et sisserändajate õiglaseks ja tasakaalustatud meediakajastuseks vajalik reguleeriv raamistik on suures osas olemas ning probleemid ei tulene mitte seaduste, juhiste ja suuniste puudumisest, vaid nende puudulikust rakendamisest.
Many people view ‘the Media’ as a singular entity.
Paljud inimesed peavad meediat ühtseks tervikuks.
Such simplification is both incorrect and unhelpful.
Selline lihtsustamine on ühtaegu nii ebaõige kui ka kasutu.
The media environment is incredibly diverse, spanning different levels (global, national, regional, local), formats (TV, radio, print, and internet), ownership and audiences.
Meediakeskkond on uskumatult mitmekesine, haarates eri tasandeid (ülemaailmne, üleriigiline, piirkondlik, kohalik), vorme (televisioon, raadio, trükimeedia ja internet), omandivorme ja publikuid.
The media constitutes a universe in itself and it can be difficult for integration actors to find their way in a conglomerate of media organisations, each with their own mission and interests.
Meedia on omaette universum, kus igal integratsiooni valdkonnas osalejal võib olla raske orienteeruda oma missiooni ja huvide eest seisvate meediaorganisatsioonide konglomeraadis.
Integration actors who wish to influence the media should understand the structures and mechanisms under which the media and media professionals have to work and this can be achieved by mapping the media environment, whether at the local, regional, national or European level.
Integratsiooni valdkonnas osalejad, kes soovivad meediat mõjutada, peaksid mõistma struktuure ja mehhanisme, milles meediatöötajad peavad töötama. Seda on võimalik saavutada meediakeskkonna kaardistamisega kohalikul, piirkondlikul, riigi või Euroopa tasandil.
The media industry is highly complicated, because there are many players and actors which are depending, influencing and cooperating with each other. Stakeholders include
Meediasektor on äärmiselt keerukas, sest osalejaid on palju ning nad sõltuvad üksteisest, mõjutavad üksteist ja teevad omavahel koostööd.
Actors who wish to map the media environment need to consider four main areas :
Tootmise ja levitamisega tegelevad meediaorganisatsioonid
Integration actors who wish to make the media more diverse or attempt to balance the portrayal of immigrants need firstly to determine which kind of media organisation is most appropriate for them to work with.
Integratsiooni valdkonnas osalejad, kes soovivad meediat mitmekesistada või püüda sisserändajate kujutamist tasakaalustada, peavad esmalt kindlaks tegema, millise meediaorganisatsiooniga tuleb tööd teha.
Is it local, regional, national or global and is it public or commercial ?
Kas kohaliku, piirkondliku, üleriigilise või ülemaailmse, kas avalik-õigusliku või eraorganisatsiooniga?
How and where does it broadcast, what are its aims and objectives, what are the particularities of this media organisation and how does it related to other organisations ?
Kuidas ja kus see organisatsioon saateid edastab, mis on tema sihid ja eesmärgid, milline on tema eripära ja kuidas on ta seotud teiste organisatsioonidega?
They then need to understand what environment the media company is operating in and which stakeholders are involved, for instance : who owns the company ; what are the company policies (commercial, journalistic, programming, personnel, diversity policies, sponsor and PR policies and political alliances) ; and what facilitators produce and broadcast their programmes ?
Seejärel peavad integratsiooni valdkonnas osalejad mõistma, millises keskkonnas meediaettevõtja tegutseb ja mis sidusrühmadega ta on seotud, näiteks: kes on ettevõtte omanik, milline on ettevõtte poliitika (äriline, ajakirjanduslik, programmi, personali-, mitmekesisuse, sponsorluse ja suhtekorralduse poliitika ning poliitilised liidud) ja kes tema saateid toodavad ja edastavad?
It is also important to develop an understanding of the role of the broad range of media professions and organisational departments.
Oluline on mõista ka väga mitmesuguste meediaga seotud elukutsete ja organisatsioonide allüksuste rolli.
Legislation and controlling bodies that determine the way the media can operate.
Õigusaktid ja kontrollorganid, mis määravad ära, kuidas meedia saab tegutseda
To balance public portrayals and fight racism in the media, it is important to have knowledge of the types of press complaints mechanisms that exist in the media, journalism unions and within anti-racism legislation.
Avaliku kajastuse tasakaalustamiseks ja meedias rassismiga võitlemiseks on oluline tunda meedias ja ajakirjandusliitudes ning rassismivastaste õigusaktide raames kasutatavaid pressikaebuste mehhanisme.
If dealing with a controlling body, it is necessary first to identify the status of the institute.
Kontrollorganiga asju ajades on esmalt vaja kindlaks määrata organi staatus.
Is the media accountable to a governmental institute by law or to an institute based on self-regulation by the media themselves ?
Kas meedia vastutab seaduse kohaselt valitsusasutuse ees või meedia eneseregulatsiooni organi ees?
When and what are the media required to report on ?
Millal ja millest peab meedia aru andma?
Are these reports open to the public ?
Kas aruandmine on avalik?
What are the responsibilities of the controlling body if the media do not abide by the requirements ?
Millised on kontrollorgani kohustused juhul, kui meedia nõudeid ei täida?
The media users
Meedia kasutajad
The media user’s passive role as an audience member is expanding to become more interactive.
Meedia kasutaja passiivne roll publikuna on muutumas interaktiivsemaks.
Media users increasingly participate in programmes, develop their own websites and act as informal controllers of the media, for example through ratings and complaints.
Meedia kasutajad osalevad üha rohkem programmides, loovad oma veebisaite ja tegutsevad meedia mitteametlike kontrollijatena, näiteks hindamise ja kaebuste kaudu.
Integration actors wishing to influence the media can capitalise on the growing influence of the media user.
Integratsiooni valdkonnas osalejad, kes soovivad meediat mõjutada, saavad kasu lõigata meedia kasutaja kasvavast mõjust.
This can be achieved by encouraging them to make greater use of complaints structures, to create their own media platforms, to participate in interactive media discussions and by promoting media education in schools to improve media literacy.
Selleks võib ärgitada meedia kasutajaid rohkem kasutama kaebuste esitamise võimalusi, looma oma meediaplatvorme ja osalema interaktiivsetes meediaaruteludes ning edendada koolides meediakirjaoskuse parandamiseks meediaõpet.
Integration actors who wish to make the labour force in the media industry more diverse in the short and longer term should identify the stakeholders and possible ‘change agents’ responsible for general labour market issues like vocational training, career orientation, job coaching and employment policies.
Meediakeskkonna kaardistamise kohta leiab üksikasjalikumat teavet dokumendist „Thinking forward: Making the Media more Diverse and the Role of “Change Agents”” („Ette mõeldes: meedia mitmekesistamine ja „muutusetoojate“ roll”): www.eumap.org/advocacy/advoc_eumap/media/TV_followup/index
See also “Media4Diversity : taking the pulse of diversity in the media :”
Vt ka „Media4Diversity: taking the pulse of diversity in the media” („Meedia mitmekesisuse nimel: meedia mitmekesisuspulsi mõõtmine”): http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=et & catId=423 & newsId=512 & furtherNews=yes
Mapping the media environment can be a time-intensive task.
Meediakeskkonna kaardistamine võib olla aeganõudev töö.
Due to resource constraints, many integration actors may find it is not possible to conduct a mapping exercise.
Paljud integratsiooni vald- konnas osalejad võivad leida, et kaardistamine ei ole piiratud ressursside tõttu võimalik.
It would, therefore, be valuable to develop an awareness of organisations who have mapped different media environments so that these organisations can act as a resource for others.
Seetõttu tuleks uurida, kas mõni organisatsioon on eri meediakeskkondi kaardistanud ja saab oma teadmisi teistega jagada.
Once the mapping process is complete, actors will be in a much better position to understand why, how and if particular media organisations would be interested in partnerships.
Kui kaardistamine on lõpule viidud, on osalistel palju lihtsam mõista, miks, kuidas ja kas konkreetsed meediaorganisatsioonid oleksid partnerlusest huvitatud.
The interests between integration actors and media organisations may be shared, overlapping or conflicting.
Integratsiooni valdkonnas osalejate ja meediaorganisatsioonide huvid võivad olla ühised, kattuvad või vastanduvad.
The mapping process helps actors understand how to pitch their message at the right level and to the right person.
Kaardistamine aitab osalistel mõista, kuidas edastada oma sõnumit õigel tasandil ja õigele isikule.
Taking the time to map the media environment—in terms of the main actors, legislative framework, users, and labour market—helps integration actors to understand why, how, and which media organisations are interested in working together towards a more accurate and balanced portrayal of immigrants and a more ethnically diverse workforce.
Meediakeskkonna, sealhulgas selle peamiste osaliste, õigusliku raamistiku, kasutajate ja tööturu kaardistamine aitab integratsiooni valdkonnas osalejatel aru saada, miks, kuidas ja millised meediaorganisatsioonid on huvitatud koostööst, mille eesmärk on sisserändajate täpsem ja tasakaalustatum kujutamine ning töötajaskonna rahvuslik mitmekesistamine.