natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The extent to which intensive drug use, however it is defined, is associated with dependence and levels and types of problems requires further elaboration, and, for example, Kandel and Davis (1992) estimated that in the USA around one third of daily all these approaches measurement is grounded in the idea that a percentage of problem drug users are ‘administratively visible’ as they are in contact with a range of treatment, legal and emergency, and social services, and from this visible minority the size of the population can be estimated if the percentage is known.
Kõikide taoliste meetmete puhul põhineb hindamine arvamusel, et üks osa probleemseid uimastitarbijaid on „administratiivselt nähtavad”, sest neil on olemas kokkupuude ravi, õigus-, kiirabi- ja sotsiaalteenistustega, ning kui selle nähtava vähemuse protsent probleemsetest uimastitarbijatest on teada, siis on võimalik selle järgi välja arvutada nende koguhulk.
These kinds of indirect statistical methods complement population survey work, which, for a range of methodological and practical reasons, is less suitable for estimating the prevalence of drug use that is of low prevalence, stigmatised and largely hidden.
Sellised kaudsed statistilised meetodid on täienduseks uuringutele, mis mitmetel metodoloogilistel ja praktilistel põhjustel on vähem sobiv madala levimusega, ühiskonnas põlu all oleva ja enamjaolt varjatud uimastitarbimise levimuse hindamiseks.
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe of problematic and dependent use are included, these complexities increase further and very few robust data exist at a European level to permit informed analysis.
2006. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas seda, kui suures ulatuses on intensiivne uimastitarbimine, ükskõik kuidas seda siis defineeritakse, seotud sõltuvuse ning probleemide eri tasandite ja tüüpidega, tuleb põhjalikumalt uurida, näiteks on Kandel ja Davis (1992) seisukohal, et Ameerika Ühendriikides võib umbes kolmandikku inimestest, kes tarbivad kanepit iga päev, pidada sõltlasteks.
Nonetheless, it is likely that some countries have a sizeable population of chronic problem drug users, who are difficult to classify by primary substance and who may be experiencing problems due to their use of both licit and illicit substances.
Selles valdkonnas edasiliikumiseks tuleb kanepi ja muude ebaseaduslike uimastite sagedane, intensiivne tarbimine kui selline ametlikult kontrollitavaks tunnistada. Sagedast või intensiivset tarbimist on võimalik mõõta uuringuandmete järgi, lisaks hindamisele kaudsete statistiliste meetodite abil.
Addressing this problem requires developing a better understanding of the patterns of polydrug use and applying this to improve national and European-level reporting.
Praegu pakuvad uuringuandmed kasulikku teavet kanepitarbimise harjumuste kohta, kuid need näitajad puudutavad enamjaolt ainult tarbimisviise ja -sagedust.
Poly-substitution cannabis users could be considered to be dependent.
Nad võivad asendada üht tüüpi uimasti teist tüüpi uimastiga või muuta oma uimastivalikut aja jooksul või tarbida mitut uimastit koos.
The way forward in this area requires the formalising of the concept of frequent, intensive use of cannabis and other illicit drugs as a specific target for monitoring.
Sellise kompleksse mustri jälgimine kontrollisüsteemi abil on äärmiselt raske ülesanne, isegi kui analüüsimine piirdub lihtsate käitumuslike näitajatega uimastitarbimise kohta aja jooksul.
Frequent or intensive use can be measured in survey data to complement its estimation through indirect statistical methods.
Kui lisatakse ka probleemse tarbimise ja sõltuvuse valdkonnad, siis läheb ülesanne veelgi keerukamaks; Euroopa ulatuses on olemas vähe usaldusväärseid andmeid, mis võimaldavad informeeritud analüüsimist.
Currently, survey data provide a useful window on different patterns of cannabis use, but these are largely restricted behavioural and frequency of use measures.
Siiski on tõenäoline, et mõnedes riikides on olemas suur krooniliste probleemsete tarbijate hulk, keda on raske klassifitseerida peamise uimasti järgi ja kel võib esineda nii legaalsetest kui ka illegaalsetest ainetest tingitud probleeme.
Survey data are likely to be important if we are to develop robust estimates of the number of users of drugs such as cannabis who could be described as dependent or harmful users, at least by self-report.
Selle probleemi lahendamiseks on vaja koguda rohkem teadmisi mitme uimasti tarbimise harjumuste kohta ning rakendada neid teadmisi aruandluse parandamiseks riiklikul ja üleeuroopalisel tasandil.
Within the general concept of multiple drug use, several specific meanings of the term must be considered.
Uimastite asendamine mitme uimasti tarbimise korral
This move to defining frequent, intensive use more formally for a range of drugs would also assist the development of research tools to assess levels of problems and dependence related to different levels and patterns of cannabis consumption.
Sagedase, intensiivse tarbimise mõiste selgesõnalisem defineerimine mitmete uimastite osas aitaks kaasa uurimismeetmete väljatöötamisele, mille abil hinnata kanepitarbimise ning harjumustega seotud probleemide ja sõltuvuse eri tasandeid.
A number of European countries are working on developing methodological tools for measuring both intensive use and levels of dependence and problems, and the EMCDDA is promoting collaboration in this area of work.
Mitmed Euroopa riigid tegelevad metoodika väljatöötamisega, mille abil mõõta nii intensiivset tarbimist kui ka sõltuvuse ja probleemide tasandeid, ning Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus edendab koostööd selles valdkonnas.
This pattern of use seems to exist among some chronic users, possibly among marginalised groups, possibly among people with psychiatric conditions.
Üheks äärmuseks on mitme uimasti tarbimine intensiivsel ja kaootilisel moel, korraga või üksteise järel; paljudel juhtudel asendatakse üks uimasti teisega olenevalt kättesaadavusest.
In many recording systems in Europe, these cases will be attributed to opioids.
Nii on see näiteks probleemsete tarbijate puhul, kes tarbivaid eri opioide ning samuti ravimeid, kokaiini, amfetamiine ja alkoholi.
However, there remains a further question of whether this intensive, chaotic polydrug use is enough of an entity in itself — a drug non-specific addiction therefore requiring targeted epidemiological measurements and treatment, support or harm reduction in a particularly difficult situation.
Sellist tarbimisharjumust esineb mõnedel kroonilistel tarbijatel, tõenäoliselt marginaliseeritud rühmades, tõenäoliselt psühhiaatriliste probleemidega inimestel.
Under these circumstances, any monitoring of the component parts of problem drug use would need to include polydrug use as one of these separately measured components.
Mitmetes aruandluse süsteemides Euroopas registreeritakse sellised tarbimise juhtumid opioidide tarbimisena.
A complication of identifying intensive use as an indicator of those who are likely to be most at risk of becoming dependent or experiencing problems is that the notion of what constitutes intensive use is to some extent drug specific.
Intensiivse tarbimise kasutamine indikaatorina inimeste väljaselgitamisel, kelle puhul esineb kõige suurem oht sõltuvusse sattuda, või selleks, et neil tekib probleeme, on raskendatud seetõttu, et intensiivne tarbimine on teataval määral uimastispetsiifiline.
Although problem opioid use is strongly characterised by daily patterns of use, this is often not the case for stimulant drugs.
Probleemset opioidide tarbimist iseloomustab küll selgelt igapäevane tarbimisharjumus, kuid stimulantide puhul see sageli nii ei ole.
With these drugs, binge consumption is often more common, use escalating for short periods and then decreasing, often with the users switching to other drugs or alcohol to alleviate the adverse consequences of abstaining.
Nende uimastite puhul on tavalisem pummeldamise-laadne tarbimine: hoogne tarbimine lühikese aja vältel, mis seejärel väheneb ning tarbijad lähevad üle muudele uimastitele või alkoholile, et leevendada tarbimise lõpetamisel tekkivaid kõrvalnähtusid.
Both pharmacological and contextual factors may be important in influencing patterns of intensive drug use, but it is clear that behavioural measures of intensive use will need to be sensitive to different patterns of drug use associated with different types of drug.
Intensiivse uimastitarbimise harjumuste muutmise seisukohast võivad olla olulised nii farmakoloogilised kui ka taustategurid, kuid on selge, et intensiivse tarbimise käitumuslikul mõõtmisel tuleb arvesse võtta eri tüüpi uimastitega seotud erinevaid uimastite tarbimise harjumusi.
The challenge of reporting polydrug use problems
Andmete esitamine mitme uimasti tarbimise probleemide kohta
For good practical and methodological reasons most reporting on drug use describes each substance separately.
Mitmetel praktilistel ja metodoloogilistel põhjustel käsitletakse uimastitarbimise kohta andmete esitamisel enamasti iga uimastit eraldi.
This provides the conceptual clarity necessary to facilitate reporting based on the behavioural measures available, but it ignores the fact that individual drug users will often have consumed or be consuming a range of both illicit and licit substances and these users may also be experiencing problems with more than one drug.
Nii on tagatud kättesaadavatel käitumuslikel näitajatel põhinevate andmete esitamiseks vajalik kontseptuaalne selgus, kuid tähelepanuta jäetakse asjaolu, et
In other cases, a second drug may be used for its compensating pharmacological effect: this is the case when the narcotic effect of opioids is modified by using cocaine, or when the anxiety effect of cocaine or amphetamines is placated by the use of opioids or other depressants.
On veel üks rühm uimastitarbijaid, kes tarbivad mitut ainet süstemaatilisel viisil samaaegselt, eesmärgiga kogeda vastava farmakoloogilise kombinatsiooni mõjusid; üheks näiteks on speedballing – heroiini ja kokaiini manustamine ühe süstina.
Chapter 8: Improving the monitoring of problem consumption and multiple drug consumption
8. peatükk: probleemse uimastitarbimise ja mitme uimasti tarbimise kontrollimise parandamine kokaiin suurendavad koos ecstasy või amfetamiinidega tarbimisel akuutset toksilisust.
Increased risks through polydrug use
Mitme uimasti tarbimise kohta kättesaadavate andmete piiratus
The potentiating effect of one drug on another is sometimes considerable, and here the licit drugs and medicines — such as alcohol, nicotine and antidepressants — have to be considered in conjunction with the controlled psychoactive substances.
Teise uimasti manustamine funktsionaalsel või farmakoloogilisel põhjusel ei pruugi olla esimesega samaaegne, seda võidakse teha ka esimese järel, asendava või täiendava uimastina.
The risk level will depend on the dosage level of both substances.
Näiteks võib bensodiasepiini tarbida võõrutusnähtude leevendamiseks, kui opioidid ei ole kättesaadavad.
Concerns exist about a number of pharmacological pairings: alcohol and cocaine increase cardiovascular toxicity; alcohol or depressant drugs, when taken with opioids, lead to an increased risk of overdose; and opioids or cocaine taken with ecstasy or amphetamines also result in additional acute toxicity.
Muudel juhtudel võidakse teist uimastit tarbida selle kompenseeriva farmakoloogilise mõju tõttu: näiteks opioidide narkootilist toimet modifitseeritakse kokaiiniga, kokaiini või amfetamiinide tarbimise tagajärjel tekkinud ärevust leevendatakse opioidide või muude depressantidega.
Survey results do show considerable use of more than two drugs by individuals in the same time period.
Kättesaadavate andmete puudumine raskendab aruandlust paljude mitme uimasti tarbimise aspektide kohta.
An example of the extent of polydrug use data available from population surveys can be seen in a recent technical report of the EMCDDA (2005b).
Andmeid saadakse uimastite üleannustamiste toksikoloogilistest aruannetest ning ravil olevatelt uimastitarbijatelt endilt.
Taking the example of data from Spain, Figure 15 shows that use of one drug results in an increased tendency, compared to that of the general population, to have used another and that this varies according to the drug considered.
Need allikad heidavad küll pisut valgust mitme uimasti tarbimisele, kuid kättesaadav informatsioon on sageli piiratud ja tuleb arvestada seda, et andmed ei ole täielikud.
Limits of the data available on polydrug use
Riskide suurenemine mitme uimasti tarbimise korral
The absence of available data limits reporting on many aspects of polydrug use.
Uuringutulemused annavad tunnistust rohkem kui kahe uimasti samaaegse tarbimise märkimisväärselt laiast levikust.
Data are available from toxicological reports from drug overdoses and self-reports from those attending treatment services.
Kuid uuringuandmed kirjeldavad mõnesid uimastitarbimise viise sageli ebapiisavalt ning isegi kui andmed on olemas, tuleb välja töötada võrdlemiseks sobivad andmete esitamise standardid.
While these sources allow some insights into polydrug use, the information available is often limited and the representativeness of the data needs to be considered.
Näide elanikkonna hulgas läbiviidud uuringute käigus saadud andmetest mitme uimasti tarbimise leviku ulatuse kohta on olemas Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (2005b) hiljutises tehnilises aruandes. Joonisel 15 on Hispaania andmetel näha, et ühe
Consideration needs to be given to what time periods are selected for assessing and reporting on polydrug use.
Üks uimasti võib teise toimet märkimisväärselt võimendada ning siinkohal tuleb lisaks kontrollitavatele psühhoaktiivsetele ainetele arvesse võtta ka legaalseid uimasteid ja ravimeid, nagu näiteks alkohol, tubakas ja antidepressandid. Riski tase sõltub mõlema aine annusest.
Lifetime prevalence rates are in general not likely to be very useful or relevant to public health issues compared with measures of more recent use.
Muret tekitavad mitmed farmakoloogilised kombinatsioonid: alkohol ja kokaiin suurendavad kardiovaskulaarset toksilisust; koos opioididega tarbimisel suurendavad alkohol või depressandid üleannustamise ohtu; ning opioidid või
Figure 15: Use of drugs in the last year by different user groups in the general population aged 15–34
Joonis 15: uimastitarbimine viimase aasta jooksul üldise elanikkonna eri rühmades vanuses 15–34
Prevalenceofuseinlastyear(%)
Tarbimiselevimusviimaselaastal(%)
0 General population
0 Üldine elanikkond
Cannabis users
Kanepitarvitajad
Ecstasy users
Ecstasy-tarvitajad
Cocaine users
Kokaiinitarvitajad
Heroin users
Heroiinitarvitajad
NB: Data for Spain 1999.
NB: Allikas:
See Figure GPS-34 in the 2006 statistical bulletin for more information.Source: EMCDDA (2005b).
Täiendava teabe saamiseks vt joonis GPS-34 2006. a statistikabülletäänis. EMCDDA (2005b).
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe their consumption patterns over time.
2006. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas uimasti tarbimine suurendab tõenäosust, võrreldes üldise elanikkonnaga, et tarbitud on ka teist uimastit, ning et see oleneb samuti kõnealusest uimastist.
No single reporting instrument can adequately encompass this complexity.
Näiteks heroiinitarbijate hulgas on kokaiinitarbimine suhteliselt tavaline, kuid kokaiinitarbijate puhul esineb muude uimastite tarbimist harvem.
In practice, the multi-indicator approach adopted by the EMCDDA is intended to illuminate these different aspects of the drug phenomenon.
Mitme uimasti tarbimise rakendusliku definitsiooni väljatöötamine: ajavahemike küsimus?
Polydrug use could be usefully defined operationally as the frequent use of more than one substance over a minimum specified time period, for example one month.
Uimastitarbimise harjumused varieeruvad ühekordsest, episoodilisest ja juhuslikust tarbimisest regulaarse, intensiivse ja kontrollimatu tarbimiseni.
This does not distinguish the various types of use described above, but gives an overall picture of what might be a high-risk group.
Olukorra teeb veel keerulisemaks see, et uimastitarbijad tarbivad sageli mitut ainet ning muudavad oma tarbimisharjumusi aja jooksul.
The exception to discarding lifetime use in characterising polydrug behaviour is when dealing with the very young — pupils or students — in which case lifetime multiple use may more strongly reflect current use.
Ükski eraldiseisev aruandluse instrument ei suuda seda mitmetahulist teemat hõlmata. Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse poolt kasutusele võetud liitindikaatori eesmärk on heita valgust nendele uimastitarbimise erinevatele aspektidele.
The evidence, for example from ESPAD surveys, suggests that the more deviant/lowprevalence patterns of drug use among students (ecstasy, amphetamine, hallucinogens, cocaine, heroin) cluster among a few individuals.
Tuleb kaaluda, milliseid ajavahemikke peaks mitme uimasti tarbimise hindamine ja aruandlus hõlmama. Elu jooksul tarbimise määrad ei ole üldiselt rahvatervise seisukohast kuigi kasulikud ega asjakohased, võrreldes hiljutisema tarbimise määradega.
The PDU indicator, by focusing on a particular set of behaviours, provides a valuable window on some of the most detrimental and costly forms of drug use.
Keskendudes teatavatele tarbimisviisidele annab probleemse uimastitarbimise indikaator olulist teavet mõnede kõige kahjulikumate ja kulukamate uimastitarbimise viiside kohta.
As such, it is an important component in understanding the European drug problem as a whole.
Sellisena on see indikaator oluline komponent Euroopa uimastiprobleemide mõistmisel tervikuna.
However, a clear need now exists to complement the PDU indicator’s overall estimates with substance-specific component estimates in order to address Europe’s increasingly heterogeneous drug problem.
Siiski on praegu tekkinud selge vajadus täiendada probleemse uimastitarbimise indikaatori üldnäitajaid ainespetsiifiliste näitajatega, et püüda lahendada Euroopa üha heterogeensemaks muutuvaid uimastiprobleeme.
Improving monitoring of the drug problem in Europe and improving the sensitivity to polydrug consumption
Euroopa uimastiprobleemide kontrollimise parandamine ja mitme uimasti tarbimise täpsem uurimine
Achieving a better understanding of the nature and scale of the European drug problem is one of the key tasks of the EMCDDA.
Euroopa uimastiprobleemide olemuse ja ulatuse parem mõistmine on üks Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse peamisi ülesandeid.
Drug use is, however, a complicated issue encompassing a range of behaviours that are variably associated with several important public health and social problems.
Uimastitarbimine on keeruline teema ja see hõlmab paljusid erinevaid käitumisviise, mis on mitmel eri moel seotud paljude oluliste tervishoiu- ja sotsiaalprobleemidega.
Drug users may be experiencing or be at risk of problems. Patterns of drug use vary from the experiential, episodic and occasional to the regular, intensive and uncontrolled.
Uimastitarbijatel võivad olla juba tekkinud probleemid või siis on oht, et need tekivad.
Given that many of the data sources available are based on behavioural reports of drug consumption, the concept of frequent or intensive use needs to be developed on this basis.
Arvestades seda, et paljude kättesaadavate andmeallikate aluseks on käitumuslikud andmed uimastitarbimise kohta, tuleb sagedase või intensiivse tarbimise mõiste välja töötada samal alusel.
This will widen the perspective for monitoring drug problems beyond that currently found in the PDU indicator.
Nii on võimalik kontrollida uimastiprobleeme laiemas ulatuses kui probleemse uimastitarbimise indikaator praegu võimaldab.
Locating the PDU information alongside this broader information set will also represent a step forward in the EMCDDA’s efforts to improve its overall understanding of both the scale and the nature of drug problems in Europe.
Probleemse uimastitarbimise indikaatori andmete paigutamine kõnealuse laiema andmetekogu kõrvale tähendab edasiminekut ka Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse pingutustes parandada oma üldist arusaamist Euroopa uimastiprobleemide olemusest ja ulatusest.
In parallel, work needs to advance on developing reporting standards that enable patterns of polydrug use to be better described at the European level.
Sellega paralleelselt tuleb jätkata andmete esitamise standardite väljatöötamist, mis võimaldavad paremini kirjeldada mitme uimasti tarbimise harjumusi Euroopa ulatuses.
The first steps in this direction include developing a more sophisticated conceptual framework for looking at different types of multiple drug consumption — including the adoption of appropriate temporal frameworks — and identifying appropriate data sources.
Esimesed sammud selles suunas hõlmavad põhjalikuma kontseptuaalse raamistiku loomist mitme uimasti tarbimise eri viiside kirjeldamiseks – asjakohaste ajaliste raamistike kasutusele võtmine kaasa arvatud – ning asjakohaste andmeallikate kindlaksmääramist.
UNODC and Government of Morocco (2005), Morocco cannabis survey 2004.
UNODC ja Maroko valitsus (2005), Morocco Cannabis Survey 2004. United Nations Office on Drugs and Crime, Viin.
Reitox national reports (2005) (http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=435).
Reitoxi riikide aruanded (2005) (http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=435).
This report is available in Bulgarian, Spanish, Czech, Danish, German, Estonian, Greek, English, French, Italian, Latvian, Lithuanian, Hungarian, Dutch, Polish, Portuguese, Romanian, Slovak, Slovenian, Finnish, Swedish, Turkish and Norwegian.
Käesolev aruanne on saadaval bulgaaria, hispaania, tšehhi, taani, saksa, eesti, kreeka, inglise, prantsuse, itaalia, läti, leedu, ungari, hollandi, poola, portugali, rumeenia, slovaki, sloveeni, soome, rootsi, türgi ja norra keeles.
© European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, 2007
© Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus, 2007
Commentary — the drug situation in Europe
Ülevaade – narkootikumid Euroopas
Amphetamines, ecstasy and LSD
Amfetamiinid, ecstasy ja LSD
New and emerging drug trends and action on new drugs
Uued ja esilekerkivad suundumused uimastitarbimises ning uute uimastite suhtes võetavad meetmed
Drug-related infectious diseases and drug-related deaths
Uimastitega seotud nakkushaigused ja surmad
This is the 12th annual report of the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction.
Käesolev on Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) 12. aastaaruanne.
Like previous reports, it provides a comprehensive update on the current situation regarding drug use in Europe.
Nagu varasemateski aruannetes, anname selles tervikliku ajakohase ülevaate uimastitarbimise hetkeolukorrast Euroopas.
It also demonstrates Europe’s achievement in implementing a methodologically sound, sustainable and comprehensive information system to monitor drug use.
Samuti tutvustame, millised on Euroopa saavutused uimastitarbimise seires metoodiliselt veatu, jätkusuutliku ja tervikliku teabesüsteemi rakendamisel.
Nonetheless, we feel strongly that it is also important to acknowledge progress where it has been made.
Sellegipoolest oleme veendunud, et sama oluline on tunnustada juba tehtud edusamme.
In Europe, more and more Member States are adopting strategic and planned approaches to tackling the drugs problem.
Üha enam Euroopa Liidu liikmesriike koostab narkoprobleemi lahendamiseks strateegiaid ja teeb plaane.
There has also been a dramatic increase in investment in prevention, treatment and harm-reduction activities and improved cooperation and increased focus in supply reduction.
Samuti on jõuliselt suurendatud investeeringuid ennetus-, ravi- ja kahju vähendamise tegevusse ning koostöö parandamisse ja pööratud rohkem tähelepanu uimastipakkumise vähendamisele.
Drug use in general remains at historically high levels, but it has stabilised in most areas, and in some areas there are even signs that merit cautious optimism.
Üldine uimastitarbimine püsib endiselt ajaloolisel kõrgtasemel, kuid enamikus piirkondades on see stabiliseerunud ja mõnes piirkonnas võib täheldada isegi ettevaatlikku optimismi tekitavaid märke.