natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We will also have to recognise that the fishing industry can nolonger be viewed in isolation from the wider maritimeseascape, in which it is one actor among many.
Samuti peame tunnistama, et kalatööstust ei saa enam vaadelda eraldi laiemast merenduspildist, millest kalatööstus moodustab ühe paljudest osalejatest.
The next reformof the Common Fisheries Policy must set it in the context of the EU’s Integrated Maritime Policy, with its focus on sustainablegrowth in coastal regions.
Ühise kalanduspoliitika järgmine reform peab selle asetama ELi integreeritud
There are many positivefeedback
Joe Borg Euroopa Komisjoni merenduse ja kalanduse volinik
How we manage our fisheries
Kuidas me kalandust juhime?
The Common Fisheries Policy was formallycreated in 1983, but its origins date back
Ühine kalanduspoliitika loodi ametlikult 1983. aastal, ent selle saamislugu pärineb
Relative stability
Suhteline stabiilsus
Relative stability was first applied in practicewith the adoption of the CFP in 1983.
1970ndate algusest, kui kalandus oli algselt osa ühisest põllumajanduspoliitikast.
to the early 1970s, when fisheries were originally part of the Common Agricultural Policy.Ministers’ main concern in those early dayswas to avoid conflict between nations, atatime when many countries around theworld were extending their territorial waters,until they finally created Exclusive Economic Zones (EEZs) extending 200 nautical milesfrom their baseline.
Ministrite põhiline mure nendel ammustel aegadel oli vältida vastuolu riikide vahel ajal, mil paljud maailma riigid laiendasid oma territoriaalvesi, kuni nad lõpuks lõid majandusvööndid, mis ulatuvad 200 meremiilini.
If the nations of the European Union had simply followed thispath without some form of coordination,the consequences could have been bothchaotic and disastrous.
Kui Euroopa Liidu riigid oleksid lihtsalt käinud seda rada ilma mingi koordineerimiseta, oleksid tagajärjed võinud olla nii kaootilised kui ka katastroofilised.
Under this system, Total Allowable Catches (TACs) for each fish stock areshared out between the Member States ofthe EU according to a fixed allocation keybased on their historic catches.
Euroopa kalandus oli juba vägagi „rahvusvaheline“, sest paljud laevastikud olid harjunud kalastama kodust kaugel.
Like any attempt to manage a complex,multi-factorial situation through a formula which is relatively simple andstraightforward to understand and toapply, the principle of relative stabilityhas disadvantages as well as advantages.It is widely considered to encourageshort-term decisionmaking and a focuson national share at the expense of common longterm interests, and some critics even go as far as to declare that it isincompatible with the EU’s commitmentto a single market.
Selle tohutu probleemi vältimiseks, mille uus majandusvööndite režiim oleks võinud põhjustada, vahendasid esilekerkivad Euroopa institutsioonid tehingut, mille alusel nõustusid liikmesriigid tagama vaba vastastikuse juurdepääsu üksteise vetele, nii et iga riigi traditsioonilised püügipiirkonnadja -tavad säilitati.
A firststep towards this goal was taken in 2002,when the European Union undertook a majorreform of the Common Fisheries Policy.
Üks vanimaid ühise kalanduspoliitika elemente on „suhtelise stabiilsuse“ põhimõte.
The CFP, then, began life not as a radical exercise in supra-national regulation, but as anattempt to preserve the diversity which characterised the traditional fabric of the Europeanindustry.
Küsimus, kuidas jaotada püügivõimalusi riiklikeks kvootideks, kerkis esile siis, kui Kirde-Atlandi kalanduskomisjon (NEAFC) kehtestas 1975. aastal esimesed püügi piirnormid, mis mõjutasid ELi laevastikke.
And the problems which it soughtto resolve are, if anything, even more relevanttoday.
Pärast 1976. aasta Haagi deklaratsiooni määras nõukogu 1980. aastal kindlaks suhtelise stabiilsuse süsteemi.
Many of Europe’s fleets continue tofish far from home, yet within EU waters.As aresult, if the CFP did not exist, it wouldbe necessary to invent something very muchlike it to deal with the complex, overlappingpatterns of mutual access on which Europe’sfishers depend.
Kasutatavad põhikriteeriumid olid võrd-lusperioodil (1973–1978) toimunud püük, eelistused teatud Šotimaa ja Iirimaa (ning Gröönimaa, mis oli siis veel Euroopa Ühenduse liige) laevastikele ning kolmandate riikide vetes tekkinud kahjude hüvitamine.
Clearly something needs to bedone to reverse this trend: more than everbefore, we need a European fishing industrythat is both sustainable and profitable.
Suhtelist stabiilsust kohaldati praktikas esimest korda ühise kalanduspoliitika kehtestamisel 1983. aastal.
At the core of all these failings lay a lackof trust between stakeholders and regulators, which seemed to overshadow even thesuccesses of those parts of the CFP whichclearly did work.
Selle süsteemi alusel on iga kalavaru lubatud kogupüük ELi liikmesriikide vahel ära jagatud kindlaksmääratud jaotamispõhimõtte kohaselt, mis põhineb ajaloolisel
The result is a system in which in many ways theincentives are the wrong way round.
Nagu igal katsel juhtida keerulist ja mitmetahulist olukorda valemi abil, mis on selle mõistmiseks ja kohaldamiseks suhteliselt lihtne ja otsene, on suhtelise stabiilsuse põhimõttel nii puudusi kui ka eeliseid.
A systemin which operators can often gain advantageby concealing information from the authorities,rather than sharing it, and in which individualinterest tends to trump the common goodwhenever the two conflict.
Paljud leiavad, et see edendab lühiajaliste otsuste tegemist ja riikliku osa tähtsustamist ühiste pikaajaliste huvide arvelt, ning mõni kriitik kuulutab isegi seda, et see ei ole kooskõlas ELi kohustusega ühtse turu osas.
Add in a fleetwhich has the capacity to catch far in excess ofthe sustainable yield of our seas, and controlsystems in which the penalties for ignoringthe rules are often so small they can be treatedas ‘normal’ operating costs, and you havearecipe for overfishing.
Hoolimata sellest on ELi kalandusministrid järjepidevalt toetanud suhtelise stabiilsuse põhimõtet kui kvootide jaotamise alust ühise kalanduspoliitika alusel ning jaotamispõhimõtet on aastate jooksul kohandatud, et see sobituks uute liikmesriikide õigustega.
As a result, the annual EU regulations setting Total Allowable Catches (TACs)and quotas for the most important commercial species are no longer simply a mechanismfor dividing up a common resource.
Ühine kalanduspoliitika kehtestati siis mitte radikaalse ülesandena riigiülestes õigusaktides, vaid katsena säilitada mitmekesisus, mis iseloomustas Euroopa tööstuse traditsioonilist struktuuri.
Theyare also called on to provide a comprehensive system of rules for the protection andpreservation of vulnerable fish populations.
Probleemid, mida sellega püüti lahendada, on tänapäeval isegi asjakohasemad kui tollal.
review the conservation and fleet elementsof the CFP by 2012.
Paljud Euroopa laevastikud jätkasid kalapüüki kodust kaugel, ent siiski ELi vetes.
But if we are really goingto tackle the drivers which have brought ourfish stocks to such poor condition, andundermined the profitability of the sector,then we will need to look at every aspect ofthe policy, and be prepared to question allour assumptions.
Kui ühist kalanduspoliitikat ei oleks olnud, siis tulnuks luua midagi väga sarnast, et tegeleda keeruliste ja kattuvate probleemidega seoses vastastikuse juurdepääsuga, millest Euroopa kalurid sõltusid.
Manyimportant stocks are now under long-termmanagement plans.
keskenduda Euroopa kalatööstuse pikaajalise säästvuse edendamisele.
Nevertheless, EU fisheries continue to becharacterized by shortterm decision-makingand short-sighted behaviour.
Esimene samm selle eesmärgi suunas astuti 2002. aastal, mil Euroopa Liit võttis ette ühise kalanduspoliitika põhjaliku reformi.
Healthy seas for a thriving industry
Kas seda on liiga palju tahta?
The intention of the authors of this text isthat these three goals should complementeach other – and they do so when they are allworking well. But this synergy between themdepends upon a virtuous circle.
Meie pingutusi kalurite huvide ja kalade huvide ühtlustamise tagamisel takistab mitmel viisil asjaolu, et meie käsutuses olevad vahendid töötati välja väga erinevas kontekstis.
In other words,while economic and social sustainability arecore goals of the CFP, ecological sustainability is necessarily more fundamental: foritis the biological cycle of reproductionand renewal which determines whether thehuman activities based on it are sustainableor not.
Need loodi selleks, et jaotada varusid, mis olid oletatavasti jätkusuutlikud ja küllaldased, mitte selleks, et juhtida keerulisi ja ettearvamatuid bioloogilisi süsteeme puuduse ja kriisi ajastul.
Members are appointed by the Commission on proposal from the mainrepresentative organisations at Europeanlevel.
Kogu sektoris kasutatava kapitali hulk on mitu korda suurenenud, samas on tehnoloogilised arendused radikaalselt tõstnud kalurite suutlikkust kala püüda ja turustada.
ACFA currently adopts around 78 opinions a year, following consultations at therequest either of the Commission or ofone of its members.
Poliitika edukust saab mõõta asjaoluga, et veerand sajandit hiljem me peame loomulikuks, et kalandusalased vaidlused liikmesriikide vahel lahendatakse läbirääkimiste, mitte sõdade abil.
In recent years, theseopinions have dealt with almost everyarea of the CFP – from rights-based management tools to the European Fisheries Fund, from the Green Paper on Maritime Policy to the Commission’s proposalsfor management plans for eels.
Selle asemel me oleme keskendunud Euroopa vete kalavarude ärevusttekitavale vähenemisele, mis veab kalapüügisektori endaga põhja kaasa.
Alongsidethe RACs, ACFA remains a crucial toolthrough which the Commission canengage in dialogue with the sector andunderstand stakeholders’ points of view.
Ilmselgelt on selle suuna ümberpööramiseks vaja midagi ette võtta: rohkem kui kunagi varem on meil vaja Euroopa kalatööstust, mis on nii säästev kui ka kasumlik.
Ensuring that these people’s voices are heardis an integral part of the management framework of the CFP.
2002. aasta reformiprotsessi käigus tehti kindlaks mitmed konkreetsed probleemid.
Fisheries managers need totake full advantage of the expertise andexperience which only stakeholders canbring.
Euroopa laevastik oli kasvanud liigagi suureks võrreldes meie ookeanide kahanevate kalavarudega, mida laevastik oli suuteline püüdma mitmekordselt rohkem.
And stakeholders need to be confidentthat the decisions taken by the Europeaninstitutions respect their real longterm interests and reflect their needs.
Liiga palju juhtimisotsuseid nii ELi kui ka riiklikul tasandil olid lühiajalised meetmed, mis olid tihti vastu võetud poliitilise surve all ning mida ei toetanud ükski ühtne pikaajaline strateegia.
Everyone who isinvolved in fishing has something to contribute– whether they crew on trawlers for a living orfish bass for pleasure at the weekend, whetherthey are workers in a processing factory oractivists campaigning for the protection offragile ecosystems.
Ning olemasolevad määrused ja eeskirjad jäeti tihti täitmata – mõnel juhul seepärast, et neid oli liiga keeruline täita, teistel juhtudel lihtsalt seepärast, et puudus tahe ja vahendid nende täitmiseks.
They may not alwaysagree with one another, but they all havearole to play in safeguarding living marineresources and building a sustainable futurefor our fishing industry.
Kõikide nende ebaõnnestumiste keskmes oli sidusrühmade ja seadusandjate vaheline usaldamatus, mis tundus varjutavat isegi ühise kalanduspoliitika selgelt toimivate osade edusamme.
ACFA works through the Committeeitself, together with four working groupsmade up of experts which prepare the Committee’s opinions.
2002. aasta reformis käsitleti neid küsimusi neljal põhiviisil:
our ability to put conflict and suspicionbehind us, and to identify and work togetherto realise our common interests.
Tulemuseks on süsteem, kus stiimulid on mitmel juhul antud hoopis valedel alustel.
In June 2007, the EU Council of Fisheries Ministers recognised the great value of the workbeing done by the RACs by turning the start-upfunding which was set to be phased out afterfive years into a continuing annual allocationto support their activities.
See on süsteem, kus ettevõtjad saavutavad tihti eeliseid teabe varjamise teel asutuste eest, selle asemel et seda jagada, ning kus üksikisiku huvi kipub üle trumpama üldist heaolu iga kord, kui need vastuollu satuvad.
From the beginning, the Commission hasalways listened to the concerns of the industry, not only through the Advisory Committee on Fisheries and Aquaculture (ACFA – seebox) which was set up in the early 1970s, butalso through a range of ad hocmeetings andfora convened as necessary to address particular issues.
Lisame veel laevastiku, mille võimsus võimaldab püüda tunduvalt enam meie merede säästvast saagist, ning kontrollsüsteemid, kus karistused eeskirjade eiramise eest on niivõrd leebed, et neid võib kohelda kui „tavalisi“ tegevuskulusid – ning ongi käes ülepüügi valem.
But they neverthelesshave a vital role to play, not only in creatingadialogue with the Commission, but also inengaging directly with other parties. Andtheir regional structure, which prefiguresrecent developments in both the CFP (technical measures – see chapter 7) and environmental policy (Marine Strategy Directive –see chapter 15 and the fact sheet on theecosystem approach), may provide one clue asto how Europe’s fisheries could be managedmore effectively in the future.
Ilmselgelt on vaja uut lähenemist, mis suudab hoida ühise kalanduspoliitika parimaid saavutusi ajakohastena, pakkudes samal ajal uusi vahendeid, mille abil saab paremini selles edendati sidusrühmade laiaulatuslikumat kaasamist kõikides poliitika kujundamise aspektides nii olemasolevate kanalite kaudu kui ka uue olulise tegevuse kaudu, milleks oli
RACs are stakeholder-led organisations: it isup to the stakeholders themselves to setthem up and to run them.
Loomulikult ei ole see uus probleem.
They are organisedgeographically and/or by fishery: they areseven in number – five covering the differentmaritime areas which surround Europe, onefor the pelagic sector, whose boats rangewidely, and one for the long-distance fleetwhich fishes outside European waters.
Viimase aastakümne jooksul on teadlikkus kalavarude vähenemise tõsisest ohust suurenenud mitte ainult Euroopa vete osas, vaid kogu maailmas.
Today, the RACs provide fisheries managersfrom the Member States with an insight intoissues which may affect their fleets, butwhich also go far beyond their national borders.
Säästev kalandus on nüüd kindlalt rahvusvaheliste kalanduskavade kõige olulisem osa – sealhulgas ka ELis.
They act as a forum in which fishers canstart to work more closely with scientists, andovercome the barriers of mistrust which existbetween them.
Sellest tulenevalt ei moodusta iga-aastased ELi määrused, milles kehtestatakse lubatud kogupüük ja kvoodid kõige olulisemate kaubanduslike liikide kohta enam lihtsalt ühiste kalavarude jagamise mehhanismi.
And perhaps most importantly, they provide a real opportunity forstakeholders from different sectors and different countries to meet regularly to argueout their differences and discuss their com-moninterests and problems.
Nendega soovitakse samuti tagada laiaulatuslik eeskirjade süsteem ohualtide kalapopulatsioonide kaitsmiseks ja säilimiseks.
Taking thelead on control position on how this major problem couldbe resolved.
ookeanide ja merede häid haldustavasid kõigi nende poolt, kes nendest elatuvad.
The RACs are ‘advisory’ bodies, but theyare far from purely reactive.
Komisjonil on juriidiline kohustus vaadata läbi ühise kalanduspoliitika kaitse- ja laevastikuelemendid 2012. aastaks.
Indeed, theyprovide a tool through which stakeholderscan help to set the agenda under the CFP.In addition to participating in consultations launched by the Commission andresponding to EU and national policy proposals, RACs may also act on their owninitiative to propose solutions to problemswhich they feel need to be addressed.
Ent kui me tõesti tahame lahti harutada kõik probleemid, mis on põhjustanud meie kalavarude nii halva seisundi ja õõnestanud sektori kasumlikkust, peame analüüsima selle poliitika igat aspekti ning olema valmis seadma kahtluse alla kõik eeldused.
those involved in the future of Baltic seafisheries to undertake real, concrete actionto eliminate this major threat to the survival of Baltic cod as a commercially viablefishery.
Käesoleva brošüüri põhieesmärk on kuvada pilt sellest, kuidas Euroopa kalanduspoliitika 2009. aasta alguses toimib.
This is tangible proof of the powerof the RACs to replace conflict and mistrustwith dialogue that leads to the identifica-tionof common interests.
Kuid samuti püüab see välja tuua mõne lahendamata probleemi ja vastuolu, millega tuleb tegeleda ühise kalanduspoliitika tulevastes reformides.
It also augurswell for the future of fisheries in what isone of Europe’s most fragile ecosystems.While it is too early to judge the fullimpact of this initiative, recent events suggest that illegal landings in the Baltic havesince declined significantly.
alaline konsulteerimine – asutati piirkondlikud nõuandekomisjonid (PNKd); toetused suunati hoolikalt ümber, et toetada rannaäärsete kogukondade elu, samal ajal kui tööstuses toimuvad ümberkorraldused ja laevastiku võimsust vähendatakse: uute võimsuste rajamise abi enam ei antud ning vastutus võimsuse haldamise eest läks tagasi liikmesriikide kätte; kõiki määruseid lihtsustati ja tõhustati, et vähendada nii kalurite kui ka ametnike koormust ning tagada võrdsed võimalused nii kontrolliks kui ka jõustamiseks; iga-aastased otsused lubatud kogupüügi ja kvootide kohta muutusid järjest enam sõltuvaks pikaajalistest strateegilistest kohustustest mitmeaastaste kavade kehtestamise kaudu.
The Conference concluded that unreported landings of Baltic Sea cod had hadarange of damaging effects both on thefisheries of the Baltic, and the way inwhich they were managed.
Need uued põhimõtted põhjustasid mitu olulist muudatust ELi kalanduse juhtimises nii kirjas kui ka sisus. Paljude oluliste kalavarude suhtes kohaldatakse nüüd pikaajalisi majandamiskavasid.
Those presentagreed that all parties should work togetherto eliminate unreported landings throughspecific concrete measures, includingadjusting fishing capacity to a level morein line with the available resource, moretransparent systems of national quota utilisation, more harmonised and effectivecontrol, including market controls, and theeffective application of the regulationsintended to provide a system of traceability.
Mõnes kalanduse aspektis on tehtud märkimisväärseid täiustusi nii kontrolli kui ka jõustamise osas ning mõni liikmesriik on oluliselt muutnud oma laevastike suurust, et viia need kooskõlla varude praeguse seisundiga.
The Baltic RAC’s example was subsequently emulated by the North Sea RAC,which joined forces with the Scottish government to convene a similar meeting oncontrol and enforcement in the North Seain February 2008.
Hoolimata sellest iseloomustab ELi kalandust jätkuvalt lühiajaliste otsuste tegemine ja lühinägelik käitumisviis.
Thus, the Baltic RAC convened a majorconference on control and compliance inthe Baltic Sea in Copenhagen in March2007.
Lubatud kogupüük on jätkuvalt suurel määral üle tasemete, mida teadlaste soovituste kohaselt peetakse säästvateks, ülepüük ja ebaseaduslik kalapüük moodustab ikka veel mitmest kalavarust olulise osa ning paljud laevastikud on ikka veel liiga suured olemasolevate kalavarude jaoks.
This came on the back of a very negative report by the Commission’s inspectorson unreported landings in the Baltic codfishery, which confirmed scientists’ suspicions that underreporting was running atrates of up to 45%.
Selle tagajärjel on tööstus tervikuna tunduvalt vähem kasumlik, kui peaks olema.
However, it was the RACwhich took the lead in bringing the different parties involved together around thesame table to try and thrash out a common
Viimastel aastatel, mil kütuse tõusev hind on avaldanud survet ettevõtjate kasumimarginaalidele, on julma tõena selgunud, et lühiajaliste majanduslike ja sotsiaalsete huvide asetamine ettepoole pikaajalistest ökoloogilis-test kohustustest on lõppenud üksnes nende majanduslike huvide õõnestamisega, mida see pidi kaitsma.
While the debate did not eliminate all differences of opinion among the groups represented, these conclusions in themselvesrepresent a powerful mandate from all
See võib tähendada Euroopa kalanduse juhtimise radikaalseid muudatusi, mis muudavad majanduslike ja institutsiooniliste stiimulite suunda seoses ülepüügiga, asendades need süsteemiga, mis edendab meie la ge ul
Partners in sustainability: Europe and its Member States
Elujõulised mered eduka tööstuse jaoks
Even more importantly, perhaps, the Member States are responsible for the implementationand control of fisheries policy. Having established common targets through their decisionsin Council, along with minimum conditionsto be met, and criteria which must be respect-edto ensure a level playing field, each EUnation then has to determine how thesebasic guidelines can best be translated intopractice.
Peamised põhimõtted, millele ühine kalanduspoliitika praegu tugineb, on peaks siiski olema võimalik viia viivitamatud majanduslikud ja keskkondlikud kohustused olukorraga vastavusse, ilma et eelistataks lühiajaliselt ökoloogilisi aluseid, millele tugineb kalandussektori majanduslik tulevik.
All the European states have majorsampling and data collection programmes in
T Ü K K selgelt esitatud õigusaktis, mida teatakse nime „algmäärus“ all.
Detailed data cannow be made available, on certain conditions, not only for the purpose of elaborating scientific advice to fisheries managers,but also to inform debate with stakeholders and for use in scientific publications.The rules also ensure that proper measures are in place to protect the privacy ofall the parties concerned.
Alates selle vastuvõtmisest 2002. aastal on nõukogu määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta taganud põhilise õigusliku aluse kõikide edasiste kalandusalaste õigusaktide jaoks ELi tasandil.
Communication from the Commission to the Council.Fishing Opportunities for 2008. Policy Statement from the European Commission, COM(2007) 295 final.
Selle teksti kohaselt, milles on kokku leppinud sel ajal ELi liikmeteks olnud 15 riigi kalandusministrid, on ühise kalanduspoliitika eesmärk edendada:
The aimis to see all the most important EU stocksunder multiannual management arrangements.
Selle teksti autorite kavatsuseks on, et need kolm eesmärki peaksid üksteist täiendama, ning seda nad ka teevad, kui kõik need toimivad hästi.
Witness the northern hake stock,which was in need of recovery in 2003.
Ent nendevaheline sünergia sõltub mõjuringist.
Indeed,according to national data, only 72% ofthe fishing effort allowed was actuallydeployed in 2006, indicating that in general, reductions in fleet activity are largelydue to non-regulatory factors.
Kui see ring katkeb, siis tekivad vastuolud ökoloogilise tasakaalu taastamiseks vajalike keskmise ja pika perspektiiviga meetmete ning tööstuse lühiajaliste vajaduste vahel säilitada kasumlikkus.
choices by skipper and crew.
Tulemuseks on mõningad rasked valikud.
Nevertheless, such gear does exist, and given theright incentives for fishers to adopt it,couldbe more widely used.
Enamikel juhtudel on mõjuringi taastamise ainukeseks võimaluseks anda loodusele aega ja ruumi oma töö tegemiseks.
In 2007, the Commission published a Communication on reducing by-catchand eliminating discards in EU fisheries.The policy outlined in this proposal represents a radical innovation for the CFP, forit would manage the discard problem onthe basis of the results to be achieved, notthe means to be used.
Paljud ühise kalanduspoliitika probleemid tulenevad heatahtlikust, ent ekslikust uskumusest, et kui kalavarud on tõsiselt kahanenud, säästvat kalandust ja vesiviljelust rikkumata merekeskkonnas, mis suudab toetada majanduslikult elujõulist tööstust, tagades rannaäärsete kogukondade tööhõive ja võimalused.