natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is settled caselaw that such liability depends on fulfilment of a set of conditions, namely: the unlawfulness of the conduct alleged against the institutions, the fact of damage and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of (Case 26/81 Oleifici Mediterranei v EEC [1982] ECR 3057, paragraph 16; Case T-175/94 International Procurement Services v Commission [1996] ECR II-729, paragraph 44; Case T-336/94 Efisol v Commission [1996] ECR II-1343, paragraph 30; and Case T-267/94 Oleifici Italiani v Commission [1997] ECR II-1239, paragraph 20).
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et niisuguse vastutuse tekkimise eelduseks on see, et samaaegselt esinevad teatavad tingimused, st institutsioonile etteheidetav käitumine on õigusvastane, tekkinud on kahju ning väidetava käitumise ja viidatud kahju vahel esineb põhjuslik seos (Euroopa Kohtu 29. septembri 1982. aasta otsus kohtuasjas 26/81: Oleifici Mediterranei vs. EMÜ, EKL 1982, lk 3057, punkt 16; Esimese Astme Kohtu 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas T-175/94: International Procurement Services vs. komisjon, EKL 1996, lk II-729, punkt 44; 16. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas T-336/94: Efisol vs. komisjon, EKL 1996, lk II-1343, punkt 30, ja 11. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas T-267/94: Oleifici Italiani vs. komisjon, EKL 1997, lk II-1239, punkt 20).
As regards the first of those conditions, the caselaw requires there to be a sufficiently serious breach of a rule of law intended to confer rights on individuals (Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291, paragraph 42).
Esimese tingimuse puhul nõuab kohtupraktika, et oleks tuvastatud sellise õigusnormi piisavalt selge rikkumine, mille eesmärk on anda üksikisikutele õigusi (Euroopa Kohtu 4. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-352/98 P: Bergaderm ja Goupil vs. komisjon, EKL 2000, lk I-5291, punkt 42).
As regards the requirement that the breach must be sufficiently serious, the decisive test for determining whether that requirement is met is whether the Community institution concerned has manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
Mis puudutab nõuet, mille kohaselt rikkumine peab olema piisavalt selge, siis selle tingimuse täidetuks lugemisel on otsustav asjaolu, et kõnealune ühenduse institutsioon on ilmselgelt ja tõsiselt eiranud talle kuuluva kaalutlusõiguse piire.
Where that institution has only a considerably reduced or even no discretion, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach (Case C-312/00 P Commission v Camar and Tico [2002] ECR I-11355, paragraph 54, and Joined Cases T-198/95,
Kui institutsiooni kaalutlusõigus on piiratud või on peaaegu olematu, võib väikseimgi ühenduse õiguse rikkumine olla piisav, et rikkumine oleks piisavalt selge (Euroopa Kohtu 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-312/00 P: komisjon vs. Camar ja Tico, EKL 2002, lk I-11355, punkt 54, ja Esimese
T-171/96, T-230/97, T-174/98 and T-225/99 Comafrica and Dole Fresh Fruit Europe v Commission [2001] ECR II-1975, paragraph 134).
Astme Kohtu 12. juuli 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-198/95, T-171/96, T-230/97, T-174/98 ja T-225/99: Comafrica ja Dole Fresh Fruit Europe vs. komisjon, EKL 2001, lk II-1975, punkt 134).
As regards the condition concerning the causal link, the Community may be held responsible only for damage which is a sufficiently direct consequence of the misconduct of the institution concerned (Joined Cases 64/76, 113/76, 167/78, 239/78, 27/79, 28/79 and 45/79 Dumortier Frères and Others v Council [1979] ECR 3091, paragraph 21, and Case T-333/01 Meyer v Commission [2003] ECR II-117, paragraph 32).
Mis puudutab põhjuslikku seost käsitlevat tingimust, siis ühendust saab vastutavaks pidada üksnes sellise kahju eest, mis tuleneb kõnealuse institutsiooni õigusvastasest käitumisest piisavalt otseselt (Euroopa Kohtu 4. oktoobri 1979. aasta otsus liidetud kohtuasjades 64/76 ja 113/76, 167/78 ja 239/78, 27/79, 28/79 ja 45/79: Dumortier Frères jt vs. nõukogu, EKL 1979, lk 3091, punkt 21, ja Esimese Astme Kohtu 13. veebruari 2003. aasta otsus kohtuasjas T-333/01: Meyer vs. komisjon, EKL 2003, lk II-117, punkt 32).
By contrast, it is not the responsibility of the Community to compensate for every harmful consequence, even a remote one, of the conduct of its organs (see, to that effect, Dumortier Frères and Others v Council, paragraph 21).
Samas ei ole ühendus kohustatud hüvitama oma organite käitumise kõiki kahjulikke tagajärgi, isegi mitte kaudseid (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Dumortier Frères jt, punkt 21).
As regards the damage suffered, it must be pointed out that that damage must be actual and certain (Joined Cases 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 and 5/81 Birra Wührer and Others v Council and Commission [1982] ECR 85, paragraph 9, and Case T-99/98 Hameico Stuttgart and Others v Council and Commission [2003] ECR II-2195, paragraph 67), and quantifiable (Case T-108/94 Candiotte v Council [1996] ECR II-87, paragraph 54).
Kahju kohta tuleb rõhutada, et see peab olema tegelik ja kindel (Euroopa Kohtu 27. jaanuari 1982. aasta otsus liidetud kohtuasjades 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 ja 5/81: Birra Wührer jt vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1982, lk 85, punkt 9; Esimese Astme Kohtu 2. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-99/98: Hameico Stuttgart jt vs. nõukogu ja komisjon, EKL 2003, lk II-2195, punkt 67) ning ka hinnatav (Esimese Astme Kohtu 16. jaanuari 1996. aasta otsus kohtuasjas T-108/94: Candiotte vs. nõukogu, EKL 1996, lk II-87, punkt 54).
By contrast, purely hypothetical and indeterminate damage does not give rise to compensation (see, to that effect, Oleifici Italiani v Commission, cited in paragraph 290 above, paragraph 73).
Ainult oletatav ja määratlemata kahju ei anna seevastu õigust hüvitisele (vt selle kohta eespool punktis 290 viidatud kohtuotsus Oleifici Italiani vs. komisjon, punkt 73).
It is for the applicant to produce to the Court the evidence to establish the existence and the extent of the damage suffered (Case 26/74 Roquette Frères v Commission [1976] ECR 677, paragraphs 22 to 24; Case T-575/93 Koelman v Commission [1996] ECR II-1, paragraph 97; and Case T-184/95 Dorsch Consult v Council and Commission [1998] ECR II-667, paragraph 60).
Hageja kohuseks on esitada ühenduse kohtule tõendid oma kahju olemasolu ja ulatuse kohta (Euroopa Kohtu 21. mai 1976. aasta otsus kohtuasjas 26/74: Roquette Frères vs. komisjon, EKL 1976, lk 677, punktid 22–24; Esimese Astme Kohtu 9. jaanuari 1996. aasta otsus kohtuasjas T-575/93: Koelman vs. komisjon, EKL 1996, lk II-1, punkt 97, ja 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-184/95: Dorsch Consult vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1998, lk II-667, punkt 60).
Finally, where one of the conditions is not satisfied the application must be dismissed in its entirety without it being necessary to examine the other preconditions (Case C-146/91 KYDEP v Council and Commission [1994] ECR I-4199, paragraphs 19 and 81, and Case T-170/00 Förde-Reederei v Council and Commission [2002] ECR II-515, paragraph 37).
Kui üks neist tingimustest on täitmata, tuleb hagi jätta tervikuna rahuldamata, ilma et oleks vaja uurida muid tingimusi (Euroopa Kohtu 15. septembri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-146/91: KYDEP vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1994, lk I-4199, punktid 19 ja 81, ning Esimese Astme Kohtu 20. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-170/00: Förde-Reederei vs. nõukogu ja komisjon, EKL 2002, lk II-515, punkt 37).
B— The damage suffered and the causal link
B – Kahju ja põhjuslik seos
As regards the condition relating to the existence of damage, the applicant states, first, that the refusal of the two Community ‘institutions’ to grant him access to the document requested had disrupted his timetable for writing his thesis and was still preventing him — three years and four months after the expiry of the deadline set for handing in his thesis (31 March 2001) — from finishing it and submitting it to the Thessaloniki Faculty of Law.
Kahju olemasolu kohta kinnitab hageja esiteks, et ühenduse kahe „institutsiooni” keeldumine võimaldada tal tutvuda taotletud dokumendiga ajas segi tema töögraafiku ja takistab tal endiselt, kolm aastat ja neli kuud pärast doktoritöö esitamise tähtaja möödumist (ehk 31. märtsil 2001), selle lõpetamist ja Thessaloníki ülikooli õigusteaduskonnale esitamist.
It is a logical result of that situation that the applicant has suffered material damage in the form of loss of revenue which he would have received by reasonably and appropriately using the doctorate which he would have obtained, in this case by securing a legal position within an international institution or body such as the ECB or the International Monetary Fund (IMF).
Sellest järeldub loogiliselt, et hageja on kandnud materiaalset kahju, mis seisneb kaotatud töötasus võrreldes sellega, mis ta oleks teeninud talle omistatud doktorikraadi mõistlikult ja asjakohaselt kasutades ehk antud juhul asudes tööle juristina rahvusvahelistes institutsioonides või organisatsioonides nagu EKP või Rahvusvaheline Valuutafond.
The applicant points out that the procedural principle that it is for the person claiming the existence of damage to furnish evidence thereof is not without limits .
Ta märgib, et menetluslikul põhimõttel, et kahju tekkimist väitev isik peab selle kohta esitama tõendid, on omad piirid.
The Court of First Instance should take into account, first, the specific nature of the case, second, the nature of the damage suffered and the principle of procedural equality as regards the burden of proof and, third, the caselaw of the Court of Justice .
Esimese Astme Kohus peaks võtma arvesse esiteks juhtumi konkreetseid asjaolusid, teiseks tekitatud kahju iseloomu ja tõendamiskoormust puudutava menetlusliku võrdsuse põhimõtet ning kolmandaks Euroopa Kohtu praktikat.
Thus, according to the applicant, this is the first case in the field of extra-contractual responsibility concerning access to documents and the caselaw referred to by the ECB is in no way relevant in such a context .
Tegemist on esimese kohtuasjaga, mis käsitleb ühenduse lepinguvälist vastutust seoses juurdepääsuga dokumentidele, mistõttu EKP mainitud kohtupraktika ei ole selles kontekstis mingil moel asjakohane.
Only the caselaw concerning the Staff Regulations is capable of providing useful criteria for assessment.
Käesoleva asja lahendamise seisukohast võib huvi pakkuda üksnes avalikku teenistust puudutav kohtupraktika.
The content of the application does not leave any room for doubt about the fact that the damage complained of is loss of potential earnings (lucrum cessans) and not actual loss incurred (damnum emergens), those being two distinct concepts, as the Court has consistently held (Oleifici Italiani v Commission, cited in paragraph 290 above, paragraph 72, and Case T-149/96 Coldiretti and Others v Council and Commission [1998] ECR II-3841, paragraph 48).
Hagiavaldus ei jäta mingit kahtlust, et tekkinud kahju seisneb saamata jäänud tulus (lucrum cessans), mitte otseses varalises kahjus (damnum emergens), mis on Esimese Astme Kohtu praktika kohaselt kaks iseseisvat kategooriat (eespool punktis 290 viidatud kohtuotsus Oleifici Italiani vs. komisjon, punkt 72, ja 30. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas T-149/96: Coldiretti vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1998, lk II-3841, punkt 48).
The evidentiary requirements in respect of loss of potential earnings are less stringent than those in respect of actual loss, insofar as it is necessary to examine the existence of damage and the assessment of that damage in the light of the normal course of events and real probabilities, not theoretical ones.
Saamata jäänud tulu tõendamise tingimused on paindlikumad, kui otsese varalise kahju omad, kuivõrd kahju olemasolu ja selle suurust tuleb hinnata lähtuvalt sündmuste tavapärasest käigust ja tegelikest võimalustest, mitte aga teoreetilistest.
The applicant maintains, in that regard, that he has produced all the documentation necessary to establish the actual existence of the damage complained of .
Hageja leiab, et ta on esitanud kõik vajalikud dokumendid tõendamaks, et väidetav kahju on tegelik.
He claims that the damage which he has suffered must be calculated on the basis of the earnings of a lawyer holding a doctorate and employed by the ECB as of 1 April 2001, the date on which the applicant was due to submit his doctoral thesis, up until three months after the date of delivery of the judgment of the Court of First Instance in the present case, after deduction of the income which the applicant has earned over that period from practising law in Greece.
Hageja arvates tuleb talle tekitatud kahju summa arvutada selle põhjal, mida teenis doktorikraadiga jurist, kes on EKP-sse tööle võetud pärast 1. aprilli 2001 ehk kuupäeva, mil hageja oleks esitanud oma doktoritöö, kuni kolmanda kuuni pärast Esimese Astme Kohtu otsuse kuulutamist käesolevas kohtuasjas, millest arvestatakse maha sissetulekud, mis ta teenis selle ajavahemiku jooksul Kreekas advokaadina töötades.
The applicant requests the Court to call on the ECB to produce the relevant information relating to the remuneration of its staff so that a precise calculation of the damage suffered can be made .
Hageja palub Esimese Astme Kohtul taotleda EKP-lt vastavat informatsiooni tema töötajate tasustamise kohta, et kahjusumma täpselt kindlaks teha.
That assessment of the damage suffered would be based on the probable course of events.
Kahju niisugune hinnang põhineks sündmuste tõenäolisel käigul.
It is not a situation chosen at random but a situation which could in all
Tegemist ei ole juhuslikult aluseks võetud olukorraga, vaid olukorraga, millel olid olemas kõik
The applicant alleges that the information submitted goes beyond what is required by the caselaw relating to proof of loss of potential earnings (Case T-231/99 Joynson v Commission [2002] ECR II-2085, paragraphs 102, 114, 124, 134, 137 and 173).
Hageja väidab, et ta on esitanud isegi rohkem tõendeid, kui on nõutav saamata jäänud tulu käsitleva kohtupraktika kohaselt (Esimese Astme Kohtu 21. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas T-231/99: Joynson vs. komisjon, EKL 2002, lk II-2085, punktid 102, 114, 124, 134, 137 ja 173).
The applicant claims, second, that the delay of approximately three and a half years in finishing his thesis caused him very serious nonmaterial damage consisting in:
Teiseks väidab hageja, et ligikaudu kolme ja poole aastane viivitus doktoritöö lõpetamisel põhjustas talle väga olulist mittevaralist kahju, mis seisneb:
— a significant prolongation of his anxieties concerning the completion of his thesis;
– doktoritöö lõpetamisega seotud ärevuse oluliselt pikemas kestuses;
— the delay to his career and financial advancement;
– viivituses seoses professionaalse ja majandusliku edasijõudmisega;
— the impossibility of applying for job opportunities in Greece and, in particular, abroad, for which a doctorate was necessary;
– võimatuses püüelda doktorikraadi nõudvate erialaste võimaluste poole Kreekas ja eelkõige välismaal;
— the postponement of a career in an academic environment which requires a doctorate, the resulting uncertainty and the worsening of his situation, in view also of his age;
– doktorikraadi nõudva akadeemilise karjääri edasilükkumises, sellest tulenevas ebakindluses ja olukorra halvenemises, arvestades ka tema vanust;
— the need to update his thesis repeatedly as a result of constant developments in the EMU and the resulting loss of time and fatigue;
– vajaduses pidevalt ajakohastada oma doktoritööd tulenevalt majandus- ja rahaliidu pidevatest arengutest, sellest tulenevas ajakaotuses ja väsimuses;
— the psychological pressure suffered to this day concerning the completion of his thesis, the negative and ironic comments made about him and which continue to be made, and the obligation to have to give an explanation every time he is asked when his thesis will be completed;
– kuni tänase päevani kestvas psühholoogilises surves lõpetada doktoritöö kirjutamine, tema kohta tehtud ja endiselt tehtavates negatiivsetes ja iroonilistes kommentaarides ning kohustuses jagada pidevalt selgitusi, kui talt küsitakse doktoritöö edenemise kohta;
— the loss of time and energy brought about by the proceedings before the Court of First Instance and the Court of Justice;
– Esimese Astme Kohtus ja Euroopa Kohtus toimuvast menetlusest tingitud aja ja energia kaotuses;
— the psychological strain caused by the length of the proceedings, the outcome of which is fundamental for his future.
– psühholoogilises kurnatuses tulenevalt selle menetluse pikkusest, mille tulemus on tema tuleviku jaoks määrava tähtsusega.
The applicant claims that, in those circumstances, he should be awarded the sum of EUR 90 000 by way of compensation for the nonmaterial damage which he has suffered.
Neil asjaoludel nõuab hageja mittevaralise kahju hüvitisena 90 000 eurot.
As regards the requirement relating to the causal link, the applicant asserts that the material and nonmaterial damage which he has suffered are the direct consequence of the unlawful refusal to grant him access to the document concerned, which constitutes the core element of his study, insofar as it is a unique historical and legal source and is indispensable for establishing ‘the existence and functioning of soft law in the financial and monetary sector covered by the EMU and the activities of the G7/8’.
Põhjusliku seoses tingimuse kohta kinnitab hageja, et tekitatud varaline ja mittevaraline kahju on otseselt põhjustatud õigusvastasest juurdepääsu võimaldamise keelamisest dokumendile, millel on tema uurimistöös keskne tähendus, kuivõrd on tegemist ainulaadse ajaloolise ja õigusliku dokumendiga, mis on vältimatu, et selgitada „soft law olemasolu ja toimimist rahandus- ja valuutavaldkonnas, millega tegelevad majandus- ja rahaliit ning G 7/8”.
He submits that the refusal to grant access has had a catastrophically negative effect on his timetable for drafting his thesis, since it has made it impossible for him to meet the deadline for its submission — set as 31 December 2000, then as 31 March 2001 — a negative effect which persists to this day.
Ta väidab, et juurdepääsust keeldumisel oli tema doktoritöö kirjutamise ajakavale katastroofiliselt negatiivne mõju, kuna selle tõttu osutus võimatuks pidada kinni 31. detsembriks 2000 ja seejärel 31. märtsiks 2001 seatud tähtpäevast, ning see negatiivne mõju kestab tänaseni.
The applicant states that, for three years — from the beginning of 1997 to the end of 1999 — he spent all his time drafting his thesis and that, since the summer of 1999, when his research was at an advanced stage, the only thing that has interfered with his drafting timetable and prevented him from completing his thesis has been the contested decisions refusing access .
Hageja märgib, et alates 1997. aasta algusest kuni 1999. aasta lõpuni tegeles ta ainult oma doktoriväitekirja kirjutamisega ja et alates 1999. aasta suvest, kui ta uurimustöö oli jõudnud lõppfaasi, ei esinenud ühtegi sündmust, mis oleks muutnud tema ajakava ja takistanud tal väitekirja lõpetamast, kui kõnesolevad juurdepääsu võimaldamisest keeldumised välja arvata.
He also invokes the caselaw of the Court of Justice and the Court of First Instance on the causal link and, more specifically, the judgment in Case T-45/01 Sanders and Others v Commission [2004] ECR II-3315, in which the Court of First Instance ‘distinguished the theoretical uncertainty of the genuine uncertainty and recognised the difficulties of proof’ by placing the burden of proof on the Commission .
Hageja tugineb ka Euroopa Kohtu ja Esimese Astme Kohtu praktikale põhjusliku seose küsimuses ja täpsemini Esimese Astme Kohtu 5. oktoobri 2004. aasta otsusele kohtuasjas T-45/01: Sanders jt vs. komisjon (EKL 2004, lk II-3315), milles see kohus „eristas teoreetilist ebakindlust tegelikust ebakindlusest ja möönis tõendamisega seonduvaid raskusi”, pannes tõendamiskoormise komisjonile.
As regards the question whether he was able, on expiry of the deadline, to submit his thesis without taking the Basle/Nyborg Agreement into account, or even whether he ought to have done so, the applicant asserts that that question is primarily linked to his independence, his research freedom and his internal autonomy in his scientific choices, and the evaluation of the needs of his thesis, which need to be recognised .
Küsimuse kohta, kas hageja võis või isegi pidi esitama oma doktoritöö tähtaja möödumisel Basel-Nyborgi kokkulepet arvestamata, väidab hageja, et see küsimus on kõigepealt seotud tema sõltumatusega, uurimistöövabadusega ja iseseisvusega teaduslikes valikutes ja väitekirja vajaduste hindamisel, mida tuleb tunnustada.
He refers, in that regard, to Mattila v Council and Commission, cited in paragraph 99 above, in which the Court considered that the applicant for access, and he alone, was the judge of the documents which he needed since the administrative institution did not have any power to intervene in the assessment of what is necessary or useful for the applicant .
Ta viitab sellega seoses eespool punktis 99 viidatud kohtuotsusele Mattila vs. nõukogu ja komisjon, milles kohus leidis, et ainuüksi juurdepääsu taotleja otsustab, kas ja miks tal teatud dokumente on vaja ning haldusorganile ei ole pädevust sekkuda selle hindamisse, mis on taotluse esitajale vajalik või kasulik.
The applicant submits that, insofar as he considered at the time of his request for access — and still considers — that the Basle/Nyborg Agreement is relevant for his thesis, he could not and did not have to ignore that agreement and submit a very mediocre piece of work to the Faculty of Law on 31 December 2000. Moreover,
Hageja väidab, et kuna ta leidis siis ja leiab ka nüüd, et Basel-Nyborgi kokkulepe on tema väitekirja seisukohast oluline, siis ta ei saanud ega võinud seda kokkulepet ignoreerida ja esitada 31. detsembril 2000 õigusteaduskonnale väga keskpärast tööd.
He states, finally, that the considerations relating to his independence and his internal scientific autonomy meet the ECB’s contentions as to his alleged contribution to the occurrence of the damage .
Viimasena väidab ta, et tema kaalutlused tema sõltumatuse kohta ja iseseisvuse kohta teaduslikes valikutes võimaldavad vastata EKP argumentidele talle kahju väidetavale põhjustamisele kaasaaitamise kohta.
The Council and the ECB contend that the requirements for extra-contractual liability in relation to the existence of damage which is certain, and of a direct causal link between that damage and the unlawful conduct alleged, are lacking in the present case .
Nõukogu ja EKP väidavad, et käesoleva juhtumi puhul ei ole täidetud lepinguvälise vastutuse tingimused, mis on seotud kindla kahju ja põhjusliku seose esinemisega selle ja väidetava õigusvastase tegevuse vahel.
The applicant claims that the material and nonmaterial damage spring directly from the refusal by the Council and the ECB to grant access to the documents constituting the Basle/Nyborg Agreement.
Hageja väidab, et nõukogu ja EKP keeldumine võimaldamast tutvuda Basel-Nyborgi kokkuleppe moodustavate dokumentidega on otseselt põhjustanud varalist ja mittevaralist kahju.
First, as regards the material damage, categorised as loss of opportunity or loss of potential earnings, that damage consists, in the applicant’s view, in the loss of the income that he would have earned through reasonable and appropriate use of the doctorate which he would already have obtained, in his case through securing a legal position with an international institution or body such as the ECB or the IMF.
Mis puudutab kõigepealt varalist kahju, mis on kvalifitseeritud kui võimaluse kaotamine ja saamata jäänud tulu, siis seisneb see hageja hinnangul kaotatud töötasus võrreldes sellega, mis ta oleks teeninud talle omistatud doktorikraadi mõistlikult ja asjakohaselt kasutades ehk antud juhul asudes tööle juristina rahvusvahelistes institutsioonides või organisatsioonides nagu EKP või Rahvusvaheline Valuutafond.