natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is however for the national court to ascertain whether that is indeed the case.
Siseriiklikul kohtul tuleb siiski kontrollida, kas see vastab tõele.
On the basis of the outcome of the checks carried out, in particular as regards the relationship between SEP and the generating undertakings, it will be possible for the national court to ascertain whether there is no offsetting to the advantage of the domestic generating undertakings, in which case the charge would constitute nondiscriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC.
Tuginedes nende kontrollide tulemustele, mida teostatakse eelkõige SEP-i ja tootjate vaheliste suhete üle, saab siseriiklik kohus kindlaks teha, kas kodumaistele tootjatele antakse mingit hüvitist, mispuhul oleks kõnealune maks mittediskrimineeriv riigimaks EÜ artikli 90 tähenduses.
If the revenue from the charge were partially to offset the burden borne by the domestic product, that would constitute discriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC, while if it were wholly to offset it, that would be a charge having equivalent effect prohibited by Article 25 EC.
Juhul kui maksust saadavast tulust hüvitatakse osaliselt kodumaiselt tootelt arvestatavat maks, on tegemist diskrimineeriva riigimaksuga EÜ artikli 90 mõttes, kui see seevastu hüvitatakse täielikult, on tegemist EÜ artikli 25 alusel keelatud samaväärse toimega maksuga.
According to SEP and the Netherlands Government, the revenue from the price surcharge does not, in any event, favour the domestic generation of electricity since it serves to cover non-market-compatible costs, namely investments made in the past, and has no effect on the price of domestic electricity.
SEP ja Madalmaade valitsus väidavad, et lisatasust saadavast tulust ei teki igal juhul eeliseid kodumaisele elektritootmisele, kuna seda kasutatakse selleks, et katta turule mittevastavaid kulusid, st varem tehtud investeeringuid ning see ei mõjuta kuidagi kodumaise elektri hinda.
However, that argument cannot be upheld.
Toodud argumendiga ei saa siiski nõustuda.
In so far as the domestic electricity generating undertakings are required to bear those non-market-compatible costs, those costs are part of the expenses taken into consideration in establishing the overall purchase price of electricity and, depending on the selling price established by the generating undertakings, the profit which those undertakings make.
Nimelt, kuna kodumaised elektritootjad on kohustatud katma turule mittevastavad kulud, moodustavad need kulud osa kohustustest, mida võetakse arvesse elektri üldise omahinna ja tootjate määratud müügihinnast sõltuvalt nende tulu määramisel.
It follows that the use of the revenue from the charge to pay costs which, even in relation to past investments, must be borne by domestic producers improves their competitive situation to the detriment of producers from other Member States.
Sellest tuleneb, et maksutulu kasutamine nende kulude katmiseks, mida – isegi kui need on tekkinud varasemate investeeringute tõttu – peaksid kandma kodumaised tootjad, parandab nende konkurentsialast seisundit teiste liikmesriikide tootjate arvelt.
As the Advocate General correctly pointed out at points 24 and 25 of his Opinion, the surcharge levied on the electricity transmitted can be declared to be contrary to Articles 25 EC and 90 EC only in so far as it was levied on imported electricity.
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 24 ja 25 õigesti meenutas, saab ülekantava elektri suhtes kohaldatava lisatasu tunnistada EÜ artiklitega 25 või 90 vastuolus olevaks üksnes juhul, kui sellega maksustati imporditud elektrit.
It is therefore important, in accordance with the rules relating to the burden of proof applicable in a dispute such as that in the main proceedings, that it be determined to what extent the charge levied on Aldel relates to the transmission of electricity from other Member States.
Seega on oluline, et vastavalt tõendamiskoormist käsitlevatele reeglitele, mida kohaldatakse sellise kohtuvaidluse suhtes nagu põhikohtuasjas, oleks tõendatud, millises ulatuses puudutab maks, mida Aldel peab tasuma, teistest liikmesriikidest pärineva elektri ülekannet.
Having regard to all of those considerations, the answer to the first question must be that Article 25 EC is to be construed as precluding a statutory rule under which
Kõigist eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb esimesele küsimusele vastata, et EÜ artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus õigusnorm, mille kohaselt on
Article 90 EC is to be construed as meaning that it precludes such a statutory rule where the revenue from the charge levied on the electricity transmitted is used only in part to pay non-market-compatible costs, that is to say, where the amount levied by the designated company only partly offsets the burden borne by the national electricity transmitted.
EÜ artiklit 90 tuleb tõlgendada nii, et sama õigusnorm on sellega vastuolus juhul, kui ülekantud elektrilt tasutud maksu tulu kasutatakse turule mittevastavate kulude katmiseks üksnes osaliselt, st kui määratud äriühingule makstud summa hüvitab vaid osa ülekantud kodumaiselt elektrilt arvestatavast maksust.
The second question, relating to the interpretation of Article 87 EC
Teine küsimus, mis puudutab EÜ artikli 87 tõlgendamist
It should be noted at the outset that a charge applied under the same conditions as regards its collection to both domestic and imported products, the revenue from which is used for the benefit of domestic products alone, so that the advantages accruing from it offset the burden borne by those products, may constitute, having regard to the use to which the revenue from that charge is put, State aid incompatible
Kõigepealt tuleb meenutada, et maks, mida kohaldatakse samadel maksustamise tingimustel nii kodumaiste kui ka imporditud kaupade suhtes ja mille tulu kasutatakse üksnes kodumaiste kaupade kasuks nii, et sellest tulenevad eelised hüvitavad viimastelt arvestatavad maksud, võib juhul, kui EÜ artikli 87 tingimused on täidetud, kujutada endast selle tulu kasutamise poolest ühisturuga kokkusobimatut riigiabi (vt
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS with the common market, if the conditions for the application of Article 87 EC are met (see, to that effect, Case C-17/91 Lornoy and Others [1992] ECR I-6523, paragraph 32, and Case C-72/92 Scharbatke [1993] ECR I-5509, paragraph 18).
ESSENT NETWERK NOORD JT selle kohta 16. detsembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-17/91: Lornoy jt, EKL 1992, lk I-6523, punkt 32, ja 27. oktoobri 1993. aasta otsus kohtasjas C-72/92: Scharbatke, EKL 1993, lk I-5509, punkt 18).
A measure carried out by means of a discriminatory taxation and which is liable at the same time to be considered as forming part of an aid within the meaning of Article 87 EC, is governed both by the provisions of Articles 25 EC or 90 EC and by those applicable to State aid (see, to that effect, Case 73/79 Commission v Italy [1980] ECR 1533, paragraph 9, and Case 17/81 Pabst & Richarz [1982] ECR 1331, paragraph 22). 60
Nimelt kohaldatakse meetme suhtes, mida rakendatakse diskrimineeriva maksustamise kaudu ja mida võib samal ajal pidada osaks riigiabist EÜ artikli 87 mõttes, kumulatiivselt EÜ artiklite 25 ja 90 sätteid ning riigiabi käsitlevaid sätteid (vt selle kohta 21. mai 1980. aasta otsus kohtuasjas 73/79: komisjon vs. Itaalia, EKL 1980, lk 1533, punkt 9, ja 29. aprilli 1982. aasta otsus kohtuasjas 17/81: Pabst & Richarz, EKL 1982, lk 1331, punkt 22). 60
While Articles 25 EC and 90 EC seek to preserve the free movement of goods and competition between domestic products and imported products, Article 87 EC has the objective, more generally, of preserving competition between undertakings by prohibiting any aid granted by a Member State which satisfies the conditions of the latter article.
Kui EÜ artiklite 25 ja 90 sihiks on kaitsta kaupade vaba liikumist ning kodumaiste ja imporditud kaupade vahelist konkurentsi, siis EÜ artikli 87 eesmärk on kaitsta üldisemalt ettevõtjatevahelist konkurentsi, keelates liikmesriigi antava igasuguse abi, mis vastab EÜ artikli 87 tingimustele.
According to that provision, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
Selle sätte kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
It must be ascertained whether the sums paid to SEP under Article 9 of the OEPS comply with that definition.
Tuleb kontrollida, kas SEP-ile OEPS-i artikli 9 alusel edastatud summad vastavad toodud mõistele.
According to settled caselaw, the classification as ‘aid’ within the meaning of Article 87(1) of the Treaty requires that all the conditions set out in that provision are fulfilled (see Case C-142/87 Belgium v Commission [1990] ECR I-959, ‘Tubemeuse’, paragraph 25; Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldab meetme kvalifitseerimine „abiks” EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, et kõik selles sättes esitatud tingimused on täidetud (vt 21. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-142/87: Belgia vs. komisjon, nn Tubemeuse’i kohtuasi, EKL 1990, lk I-959, punkt 25; 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium
[2003] ECR I-7747, paragraph 74; and Joined Cases C-341/06 P and C-342/06 P Chronopost and La Poste v Ufex and Others [2008] ECR I-4777, paragraph 125).
Magdeburg, EKL 2003, lk I-7747, punkt 74, ning 1. juuli 2008. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-341/06 P ja C-342/06 P: Chronopost ja La Poste vs. Ufex jt, EKL 2008, lk I-4777, punkt 125).
First, there must be intervention by the State or through State resources.
Esiteks peab olema tegemist sekkumisega riigi poolt või riigi ressurssidest.
Third, it must confer an advantage on the recipient.
Kolmandaks peab see õigustatud isikuid soodustama.
Fourth, it must distort or threaten to distort competition (see, inter alia, Case C-451/03 Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti [2006] ECR I-2941, paragraph 56, and Chronopost and La Poste v Ufex and Others, paragraph 126).
Neljandaks peab see kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi (vt eelkõige 30. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-451/03: Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti, EKL 2006, lk I-2941, punkt 56, ja eespool viidatud kohtuotsus Chronopost ja La Poste vs. Ufex jt, punkt 126).
As regards the first condition, it is necessary to ascertain whether the amounts paid to SEP constitute intervention by the State or through State resources.
Seoses esimese tingimusega tuleb kontrollida, kas SEP-ile makstud summad kujutavad endast sekkumist riigi poolt või riigi ressurssidest.
Article 9 of the OEPS provides for the payment to the designated company, namely SEP, of NLG 400 million and for the payment of the excess of the charge received to the Minister, who must set that amount aside for the purpose of defraying the costs referred to in Article 7 of the OEPS — which will not, however, enter into force — namely the non-market-compatible costs associated with urban heating and the Demkolec coal gas plant.
OEPS-i artiklis 9 on ette nähtud, et määratud äriühingule, st SEP-ile makstakse 400 000 000 kuldna suurune summa ja laekunud maksu ülejääk antakse üle ministeeriumile, kes peaks saadud summa suunama OEPS-i artiklis 7 – mis siiski ei jõustu – nimetatud kulude, st kaugkütte ja gaasistamistehasega Demkolec seotud turule mittevastavate kulude katmiseks.
In that regard, it must be borne in mind that those amounts have their origin in the price surcharge imposed by the State on purchasers of electricity under Article 9 of the OEPS, a surcharge with regard to which it has been established, in paragraph 47 of this judgment, that it constitutes a charge.
Sellega seoses tuleb meenutada, et need rahasummad kogutakse riigi poolt OEPS-i artikli 9 alusel elektrienergia ostjatele kehtestatud lisatasu teel, mille puhul on käesoleva kohtuotsuse punktis 47 tõendatud, et tegemist on maksuga.
Those amounts thus have their origin in a State resource.
Järelikult pärinevad need summad riigi ressurssidest.
Under Article 9(1) and (2) of the OEPS, the charge has to be paid to the net operator or to the licence holder, who must, as provided by Article 9(4) of the OEPS, pay the proceeds from the amounts payable to SEP before 1 July 2001.
OEPS-i artikli 9 lõigete 1 ja 2 kohaselt makstakse tasu võrguoperaatorile või loa -omanikule, kes peavad vastavalt OEPS-i artikli 9 lõikes 4 sätestatule kandma makstavate summade kogusumma enne 1. juulit 2001 üle SEP-ile.
Under Article 9(5) of the OEPS, SEP is to retain a sum amounting to not more than NLG 400 million and to pay the excess to the Minister.
OEPS-i artikli 9 lõike 5 kohaselt jääb kuni 400 000 000 kuldna suurune summa SEP-ile ja nimetatud summat ületava osa kannab ta üle ministeeriumile.
In the case in the main proceedings, the company which is the net operator is Essent Netwerk.
Põhikohtuasjas on võrguoperaator Essent Netwerk.
As is apparent from the answer given by that company to a question asked
Nagu nähtub selle äriühingu poolt Euroopa Kohtu esitatud küsimusele antud vastusest, on Essent Netwerki puhul
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS by the Court, Essent Netwerk is a 100% a subsidiary of Essent NV, 74% of whose shareholders are Netherlands provinces and 26% of which are municipalities of that Member State.
ESSENT NETWERK NOORD JT tegemist Essent NV – mille aktsionärid on 74% osalusega Madalmaade provintsid ja 26% osalusega Madalmaade kommuunid – 100% tütarettevõtjaga.
As for SEP, whose capital is held in its entirety by the electricity generating undertakings, it was at that time an undertaking which had been given the task by statute of operating an economic service of general interest.
Mis puutub SEP-i, mille kapital kuulub täielikult elektritootjatele, siis kõnealusel ajavahemikul oli tema see ettevõtja, kes oli seadusega volitatud haldama üldist huvi pakkuvat majanduslikku teenust.
It is apparent from the provisions of the OEPS that the designated company is not entitled to use the proceeds from the charge for purposes other than those provided for by the Law.
OEPS-i sätetest tuleneb, et määratud äriühingul puudub igasugune võimalus kasutada kõnealuse maksu tulu muudel eesmärkidel kui need, mis on ette nähtud seadusega.
Furthermore, it is strictly monitored in carrying out its task, since Article 9(5) of the OEPS requires it to have the detailed account of the sums received and transferred certified by an auditor.
Lisaks on tema ülesande täitmise üle kehtestatud range kontroll, kuna OEPS-i artikli 9 lõige 5 kohustab teda laskma audiitoril kinnitada aruande, mis on koostatud saadud ja üle kantud summade kohta.
It is of little account that that designated company was at one and the same time the centralising body for the tax received, the manager of the monies collected and the recipient of part of those monies.
Asjaolu, et kõnealune määratud äriühing on samal ajal nii tasutava maksu koguja, maksutulu haldaja kui ka selle tulu üks kasusaajatest, on vähetähtis.
The mechanisms provided for by the Law and, more specifically, the detailed accounts certified by an auditor, make it possible to distinguish those different roles and to monitor the use of the monies.
Nimelt võimaldavad seadusega kehtestatud mehhanismid ja eelkõige audiitori kinnitatud aruanne neid erinevaid rolle eristada ja rahakasutust kontrollida.
It follows that as long as that designated company did not appropriate to itself the amount of NLG 400 million, at the time when it was freely able to do so, that amount remained under public control and therefore available to the national authorities, which is sufficient for it to be categorised as State resources (see, to that effect, Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 37).
Sellest tuleneb, et seni, kuni see määratud äriühing ei ole 400 000 000 kuldna suurust summat omandanud – millest alates oleks tal seda võimalik vabalt kasutada –, on see summa avaliku kontrolli all ning seega pädevatele riigiasutustele kättesaadav, mis on piisav selleks, et see kvalifitseerida riigi ressurssideks (vt selle kohta 16. mai 2002. aasta otsus kohtuasjas C-482/99: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2002, lk I-4397, punkt 37).
The objective of Article 9 of the OEPS appears to be that of enabling the electricity generating undertakings, through their subsidiary SEP, to recover the non-market-compatible costs which they have incurred in the past.
OEPS-i artikli 9 eesmärk näib olevat võimaldada elektritootjatest ettevõtjatel katta tütarettevõtja SEP-i kaudu neile varem tekkinud ja turule mittevastavad kulud.
That provision relates to the costs for 2000, whereas certain costs in respect of subsequent years are to be offset by subsidies which are to be authorised by the Commission as State aid.
Viidatud säte puudutab 2000. aasta kulusid, samas kui varasemate aastate teatavad kulud hüvitatakse toetustega, mille komisjon kiidab riigiabina heaks.
Those different circumstances distinguish the measure at issue in the main proceedings from that referred to in Case C-345/02 Pearle and Others [2004] ECR I-7139.
Need erinevad asjaolud eristavad põhikohtuasjas vaidluse all olevat meedet sellest, mida on käsitletud 15. juuli 2004. aasta otsuses kohtuasjas C-345/02: Pearle jt (EKL 2004, lk I-7139).
The monies at issue in that case, which were used for an advertising campaign, had been collected by a professional body from its members who benefited from the
Viidatud kohtuasjas vaatluse all olnud rahalised vahendid, mida kasutati reklaamikampaaniaks, oli kogunud kutseorganisatsioon selle
They were, therefore, neither revenue for the State nor monies which remained under State control, by contrast to the amount received by SEP, which has its origin in a charge and can be used for no other purpose than that provided for by the Law.
Seega ei olnud tegemist ei riigi kohustusega ega riigi kontrolli all olevate rahaliste vahenditega, vastupidi SEP-ile makstud summale, mille aluseks oli maks ning mida ei või kasutada muul kui seadusega ette nähtud eesmärgil.
Furthermore, in the case which gave rise to the judgment in Pearle and Others, although the monies were collected by a professional body, the advertising campaign was organised by a private association of opticians, had a purely commercial purpose and had nothing to do with a policy determined by the authorities (Pearle and Others, paragraphs 37 and 38).
Kuigi kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Pearle jt, kogus rahalised vahendid kutseorganisatsioon, siis reklaamikampaania korraldas optikute eraõiguslik organisatsioon, kellel oli üksnes äriline eesmärk ning kellel puudus igasugune seos Madalmaade ametiasutuste poolt kehtestatud poliitikaga (eespool viidatud kohtuotsus Pearle jt, punktid 37 ja 38).
By contrast, in the case in the main proceedings, the payment of the amount of NLG 400 million to the designated company had been the subject of a decision by the legislature.
Seevastu käesoleva asja põhikohtuasjas oli 400 000 000 kuldna andmise määratud äriühingule otsustanud seadusandja.
Likewise, the measure in question differs from that referred to in Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, in which the Court held, at paragraph 59, that the obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity produced from renewable energy sources at fixed minimum prices did not involve any direct or indirect transfer of State resources to undertakings which produced that type of electricity.
Vaidlusalune meede erineb ka meetmest, mida on käsitletud 13. märtsi 2001. aasta otsuses kohtuasjas C-379/98: PreussenElektra (EKL 2001, lk I-2099), mille punktis 59 Euroopa Kohus sedastas, et erakapitalil põhinevatele elektrimüügiettevõtjatele pandud kohustus osta kindlaksmääratud miinimumhindadega taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrit ei too kaasa mingit riigi ressursside otsest ega kaudset üleminekut seda liiki elektrit tootvatele ettevõtjatele.
In the latter case, the undertakings had not been appointed by the State to manage a State resource, but were bound by an obligation to purchase by means of their own financial resources.
Viimati mainitud juhul ei olnud ettevõtjad riigi poolt volitatud riigi ressursse haldama, vaid neile oli kehtestatud ostukohustus, mida nad pidid täitma oma rahalistest vahenditest.
It follows from all of those points that the amounts paid to SEP constitute intervention by the State through State resources.
Kõigist eeltoodud asjaoludest tuleneb, et SEP-ile makstud summad kujutavad endast riigi sekkumist riigi ressursside abil.
As regards the second condition, namely the possibility of affecting trade between Member States, it must be borne in mind that, according to the Court’s caselaw, there is no threshold or percentage below which it may be considered that trade between Member States is not affected.
Mis puutub teise tingimusse, nimelt võimalusse, et sekkumine kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust, siis tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt puudub selline künnis või protsendimäär, millest allpool võib leida, et liikmesriikidevahelist kaubandust ei ole kahjustatud.
The relatively small amount of an aid or the relatively small size of the undertaking which receives it does not as such exclude the possibility that trade between Member States might be affected (see Tubemeuse, paragraph 43, and Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, paragraph 81).
Tegelikult ei välista abi suhteliselt väike tähtsus või abi saava ettevõtja suhteliselt tagasihoidlik suurus iseenesest võimalust, et kahjustatakse liikmesriikidevahelist kaubandust (vt eespool viidatud kohtuotsused Tubemeuse, punkt 43, ning Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, punkt 81).
In that regard, it must be stated that SEP and the domestic electricity generating undertakings are in competition with the electricity producers of other Member States.
Sellega seoses tuleb tõdeda, et SEP ja kodumaised elektritootjad konkureerivad teiste liikmesriikide elektritootjatega.
Furthermore, having regard to the context of the liberalisation of the market in electricity and the resulting intense competition, that factor is sufficient to establish that the aid is liable to affect trade.
Arvestades elektrituru liberaliseerimise konteksti ja sellest tulenenud pingelist konkurentsi, on toodud asjaolu lisaks piisav selle tuvastamiseks, et kõnealune abi võib kaubandust kahjustada.
Regarding the third and fourth conditions, it appears to follow from the Law, from its Explanatory Memorandum and from the explanations submitted before the Court, that the amount of NLG 400 million received by SEP was to enable it to pay the non-market-compatible costs for 2000 without analysis of the nature and the origin of those costs.
Mis puutub kolmandasse ja neljandasse tingimusse, siis näib kõnealusest seadusest, selle seletuskirjast ja Euroopa Kohtule antud selgitustest tulenevat, et 400 000 000 kuldnat, mis SEP-ile maksti, pidi tal võimaldama katta 2000. aastal tekkinud turule mittevastavad kulud, ilma et oleks uuritud nende kulude olemust ja tekkepõhjust.
By contrast, in respect of 2001 and the years following that, the Herkströter Committee regarded the Netherlands State as having been responsible for certain costs, such as the urban heating projects and the Demkolec plant, and subsidies from that State were provided for in order to offset those costs.
Seevastu 2001. aasta ja hilisemate aastate puhul leiti, et teatavad kulud, nagu kaugkütte projektide ja Demkoleci tehase kulud, oli esile kutsunud Madalmaade riik ja Herkströteri komisjon, ning nende hüvitamiseks oli ette nähtud riigitoetused.