natgillin/translations-raw huggingface dataset:
29 — Fourth to sixth recitals in the preamble to Directive 71/305 and sixth to eighth recitals in the preamble to Directive 77/62.
29 — Direktiivi 71/305 põhjendused 4–6 ja direktiivi 77/62 põhjendused 6–8.
That view is confirmed in the recital 8 in the preamble to Directive 93/38.
Seda ideed kinnitab direktiivi 93/38 põhjendus 8.
30 — That recital excludes from the scope of Directive 93/38 ‘… activities of those entities which either fall outside the sectors of water, energy and transport services or outside the telecommunications sector, or which fall within those sectors but are nevertheless directly exposed to competitive forces in markets to which entry is unrestricted’.
30 — Selles põhjenduses märgitakse, et direktiivi ei kohaldata „[…] nende tellijate tegevuse suhtes, mis ei kuulu veevarustus, energeetika, transpordi- või telekommunikatsioonisektorisse või mis kuuluvad nimetatud sektoritesse, aga on siiski otseselt mõjutatud piiramatu juurdepääsuga turgudel valitsevast konkurentsist”.
28 — Articles 3(4) and (5) of Directive 71/305 and 2(2) of Directive 77/62.
28 — Direktiivi 71/305 artikli 3 lõiked 4 ja 5 ning direktiivi 77/62 artikli 2 lõige 2.
AIGNER the other hand, Directive 2004/17 is aimed at promoting the establishment of free competition, for which reason, pursuant to Article 30(1) thereof, it does not apply where the activities concerned are carried out on markets to which access is not restricted.
AIGNER artikli 30 lõikes 1, kui tegutsetakse turgudel, millele juurdepääs ei ole piiratud.
contracting entities without reference to their legal status (recital 10). Therefore, in addition to contracting authorities, which are identified in the same terms as in Directive 2004/18, the directive defines as contracting entities public undertakings and entities which have special or exclusive rights, provided that they carry out the activities referred to in Articles 3 to 7 (Articles 2(1) and (2) and 20(1)).
sõltumata nende õiguslikust seisundist (põhjendus 10); mistõttu ostjateks loetakse peale „tellivate asutuste”, mida määratletakse samamoodi kui direktiivis 2004/18, ka riigi osalusega äriühingud või üksused, kellele on antud ainu- või eriõigused, kui nad tegutsevad artiklites 3–7 mainitud valdkondades (artikli 2 lõiked 1 ja 2 ja artikli 20 lõige 1).
Therefore, the contracting authorities referred to in Directive 2004/18 are subject to Directive 2004/17 if they fall within its material scope, whereas the same does not apply to public undertakings and the holders of special or exclusive rights per se.
Seega kuuluvad direktiivi 2004/18 „ostjad” direktiivi 2004/17 kohaldamisalasse, kui nad tegutsevad viimase materiaalses kohaldamisalas; sama ei kehti aga riigi osalusega äriühingute ja ainu- või eriõigusi omavate üksuste kui selliste suhtes.
Accordingly, Directive 2004/17 governs procurement in what are traditionally known as ‘excluded sectors’, and its spirit is different to that prompting Directive 2004/18.
Siiski reguleerib direktiiv 2004/17 hankemenetluste korraldamist traditsiooniliselt „välistatud sektoriteks” nimetatud sektorites direktiivi 2004/18 aluseks olnust erineva mõttelaadiga: määrav tegur ei ole lepingut pakkuv üksus, vaid lepingu esemeks oleva tegevuse laad, kuna direktiivi kohaldatakse vaid nendes sektorites.
The conclusive criterion is not the contracting entity but rather the nature of the activity to which the contract concerned relates, and the directive applies only to the sectors concerned.
Teiseks on direktiivi 2004/17 eesmärk aidata kaasa vaba konkurentsi kehtestamisele ja seetõttu ei kohaldata nimetatud direktiivi, nagu on mainitud selle
In the Opinion in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, Advocate General Léger pointed out that the scope of Directive 93/37 (and that of Directive 2004/18) is not determined according to the activity in respect of which contracts are awarded but rather by reference to the characteristics of the body entering into the contract (paragraph 81).
Kohtujurist Léger märgib 16. septembri 1997. aasta ettepanekus kohtuasjas Mannesmann Anlagenbau Austria jt, et direktiivi 93/37 (ning ka direktiivi 2004/18) kohaldamisala ei määratleta sõltuvalt tegevusest, mille kohta hankemenetlus korraldatakse, vaid korraldava organi omaduste alusel (punkt 81).
In other words, whereas Directive 2004/18 focuses on the concept of a ‘contracting authority’, in respect of which, for reasons of legal certainty, it is not appropriate to embark on the task of determining which part of the organisation is aimed at meeting needs in the general interest and which part is aimed at other objectives, Directive 2004/17 enables perfect delimitation of the material sphere of the activities of the ‘contracting entities’, by providing specific guidelines in that regard in Article 9.
Seega, kui direktiiv 2004/18 keskendub „ostja” mõistele, mille puhul ei ole õiguskindluse kaalutlustel soovitav end vaevata ülesandega eristada selle organi haldamise üldiste huvidega tegelevat osa ja muid eesmärke taotlevat osa, siis direktiiv 2004/17 võimaldab selgelt eristada „ostjate” tegevuse materiaalseid valdkondi ja annab artiklis 9 selleks eristamiseks vajalikud konkreetsed eeskirjad.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 subject, where applicable, to the legislation on public procurement (paragraph 37).
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK — KOHTUASI C-393/06 riigihankemenetlusi käsitlevaid õigusnorme (punkt 37).
To put it another way, if a ‘contracting authority’, in the strictest sense, within the meaning of Article 1(9) of Directive 2004/18 and Article 2(1)(a) of Directive 2004/17, invites tenders for activities not mentioned in Articles 3 to 7 of the latter directive, the former will apply.
Teisisõnu, kui direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 9 ja direktiivi 2004/17 artikli 2 lõike 1 esimese lõigu mõistes kitsas tähenduses „ostja”/„telliv asutus” korraldab pakkumismenetluse muudes kui direktiivi 2004/17 artiklites 3–7 mainitud valdkondades, siis kohaldatakse direktiivi 2004/18.
However, if the body which pursues activities outside that sphere is a public undertaking or holds special or exclusive rights (Article 2(1)(b) and 2(b) of Directive 2004/17) neither of the two directives applies.
Kui aga väljaspool seda konteksti tegutsev üksus on riigi osalusega äriühing või muu eri- või ainuõigusi omav üksus (direktiivi 2004/17 artikli 2 lõike 1 teine lõik ja lõike 2 punkt b), ei kohaldata kumbagi direktiivi.
B — The concept of a body governed by public law: the significance of the level of competition in the market (second question)
B. Avalikõigusliku isiku mõiste: turul esineva konkurentsitaseme tähtsus (teine küsimus)
In short, I propose that the Court should reply to the first of the three questions submitted by the Vergabekontrollsenat des Landes Wien, declaring that Directive 2004/17 does not govern contracts which ‘contracting entities’, within the meaning of Article 2(2), conclude in respect of activities not mentioned in Articles 3 to 7.
Kokkuvõttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata esimesele Vergabekontrollsenat des Landes Wieni kolmest eelotsuse küsimusest, et direktiivi 2004/17 ei kohaldata pakkumismenetlustele, mida korraldavad selle direktiivi artikli 2 lõike 2 tähenduses „ostjad” väljaspool selle artiklites 3–7 mainitud valdkondi.
All those who have taken part in these preliminary ruling proceedings are agreed that the contract in the main proceedings concerns an activity of Fernwärme Wien which does not come under Directive 2004/17 (the construction of a refrigeration plant for an office and shopping centre), for which reason, in line with the reply I have proposed to the first question, it is appropriate to ascertain, as the referring court requests, whether the undertaking is a contracting authority because, if it were, it would be governed by Directive 2004/18.
Kõik käesolevas eelotsusemenetluses osalenud on üksmeelel, et põhikohtuasjas käsitletud riigihange puudutab Fernwärme Wieni tegevust, mis ei kuulu direktiivi 2004/17 kohaldamisalasse (kontori- ja äripindade kompleksi kliimaseadme paigaldamine), ja seega tuleb kooskõlas esimesele küsimusele antud vastusega selgitada, nagu küsib taotluse esitanud kohus, kas see äriühing on „ostja”, sest jaatava vastuse korral kohaldatakse talle direktiivi 2004/18.
That solution is founded on Community case-law.
See lahendus tugineb ühenduse kohtupraktikale.
In the judgment in Strabag and Kostmann, 31 the Court held that Directive 93/38 (and therefore Directive 2004/17 too) applies to ‘contracting entities’ in so far as they carry out activities in the material sectors provided for therein.
16. juuni 2005. aasta otsuses kohtuasjas Strabag ja Kostmann 31leiti, et direktiivi 93/38 (ja järelikult ka direktiivi 2004/17) kohaldatakse „tellijatele”, kui need tegutsevad direktiivis mainitud materiaalses valdkonnas.
Otherwise, contracts concluded by those entities are
Vastasel juhul kohaldatakse nende korraldatud hankemenetlustele
31 — Joined Cases C-462/03 and C-463/03 [2005] ECR I-5397, which, by decision of the Court, was decided without an advocate general’s opinion.
31 — Liidetud kohtuasjad C-426/03 ja C-463/03 (EKL 2005, lk I-5397), mis lahendati Euroopa Kohtu otsuse alusel ilma kohtujuristi ettepanekuta.
Specifically, it is necessary to determine whether Fernwärme Wien is a body governed by public law.
Täpsemalt tuleb kindlaks teha, kas tegu on „avalik-õigusliku isikuga”.
It is not in dispute that the undertaking has legal personality and is closely connected with Vienna City Council, which owns its capital, directly and indirectly.
Keegi ei kahtle selles, et tegu on juriidilise isikuga, ega tema lähedases seoses Viini linnaga, kes otseselt või kaudselt kontrollib tema kapitali.
AIGNER and any public financing of the activity in question.
AIGNER kanna riske ja teda rahastatakse võimaluse korral avalikest vahenditest.
34 its particular aim is to satisfy needs in the general interest, not having an industrial or commercial character.
34 on esimese seadusjärgse nõude osas ehk tema erilise ülesande osas täita üldisi huve, tegelemata tööstuse või kaubandusega.
In that connection, it is necessary to examine the effect on the concept of the structure of the sector in which the body concerned carries out its activity.
Käesolevas kontekstis tuleb uurida selle üksuse tegevusala struktuuri mõju „tööstuse või kaubanduse” mõistele.
First of all, the wording of the directive makes no reference at all to whether or not there may be competition with private undertakings, 35a situation which might be indicative that the public interest to be satisfied is industrial or commercial in nature 36 but would be insuf-
Esiteks ei ole normi sõnastuses mingit viidet võimalikule konkurentsile erakapitalil põhinevate ettevõtjatega, 35 mis näib kaudselt tõendavat väidetava üldistes huvides tegutsemise tööstuslikku või kaubanduslikku laadi, 36kuid
Further, it is common ground that the object of the undertaking is in the general interest, since it provides a district heating service by means of an environmentally friendly system, such as waste combustion.
Samuti valitseb üksmeel selles, et äriühing tegutseb üldistes huvides, kuna ta pakub kaugkütet keskkonnasõbraliku süsteemiga, nagu jäätmete põletamine.
32The core of the dispute is therefore merely to decide whether that service has an industrial or commercial character.
32Vaidlus taandub seega küsimusele, kas ta tegeleb „tööstuse või kaubandusega”.
ficient to exclude considerations other than the economic, 37 since the fact that it pursues its activity in a closed market is not essential for the purposes of identifying a body as one governed by public law. 38
see on siiski ebapiisav, et välistada muude kui majanduslike eesmärkide taotlemise võimalus, 37kuna suletud turul tegutsemine ei ole hädavajalik avalikõigusliku isiku määratlemiseks. 38
For that purpose, it is necessary to take into account all the relevant legal and factual circumstances, such as those prevailing at the time of establishment of the body concerned and the conditions under which it exercises its activity, 33 including, in particular, the fact that it does not aim primarily at making a profit, the fact that it does not bear the risks,
Seetõttu tuleb kaaluda kõiki asjakohaseid õiguslikke ja faktilisi elemente ning ka selle äriühingu asutamist ümbritsevaid asjaolusid ning tema ülesannete täitmise tingimusi, 33sealhulgas eeskätt seda, et tema peamiseks eesmärgiks ei ole kasumi taotlemine, ta ei
The second question referred by the national court falls within the ambit of that case-law; it seeks to delimit the market concerned with a view to establishing the level of competition, but it starts from an erroneous premiss (which has been adopted by all those who have participated in these preliminary ruling proceedings), as is clear
Sellesse kohtupraktika loodud raamistikku asetub eelotsusetaotluse esitanud haldusorgani teine küsimus, millega ta soovib piiritleda asjaomast turgu, et määratleda seal esinev konkurentsitase, kuid ta lähtub ekslikust eeldusest (sama eksimuse tegid kõik käesolevas eelotsusemenetluses osalejad),
34 — Judgment in Korhonen and Others, paragraph 59.35 — Judgment in BFI Holding, paragraph 40.
34 — Kohtuotsus Korhonen jt, punkt 59.35 — Eespool viidatud kohtuotsus BFI Holding, punkt 40.
36 — Judgments in BFI Holding, paragraph 49; Agorà and Excelsior, paragraph 38 in fine; and Adolf Truley, paragraph 60.
36 — Kohtuotsused BFI Holding, punkt 49; Agorà ja Excelsior, punkt 38 in fine, ja Adolf Truley, punkt 60.
32 — The Court has taken a generous approach to the definition of ‘needs in the general interest’.
32 — Euroopa Kohtul on lai arusaam „üldistest huvidest”.
The Court has not restricted the definition to the institutional operation of the State or to the concept of public order (judgments in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others paragraph 24, and Case C-283/00 Commission v Spain [2003] ECR I-11697, paragraph 85), and has extended it to the organisation of fairs, exhibitions and other similar initiatives (judgment in Joined Cases C-223/99 and C-260/99 Agorà and Excelsior [2001] ECR I-3605, paragraphs 33 and 34); to the buying, selling and leasing of properties and the supply of property management services for a local authority (judgment in Case C-18/01 Korhonen and Others [2003] ECR I-5321, paragraphs 41 and 45); and to the construction of housing intended for selling or leasing to families of low means (judgment in Commission v France, paragraph 47).
Seda ei piiratud riigi institutsioonilise toimimisega või avaliku korra mõistega (kohtuotsus Mannesmann Anlagenbau Austria jt, punkt 24, ja 16. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-283/00: komisjon vs. Hispaania, EKL 2003, lk I-11697, punkt 85), vaid laiendati messide, näituste ja teiste sarnaste initsiatiivide korraldamisele (10. mai 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-223/99 ja C-260/99: Agorà ja Excelsior, EKL 2001, lk I-3605, punktid 33 ja 34), kinnisvara ostule, müügile ja üürimisele ning kinnisvarateenuste osutamisele kohalikule omavalitsusele (22. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-18/01: Korhonen jt, EKL 2003, lk I-5321, punktid 41 ja 45) või müügiks ja üürimiseks mõeldud sotsiaalelamispindade ehitamisele (kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punkt 47).
37 — Judgments in BFI Holding, paragraph 43, and Adolf Truley, paragraph 61.
37 — Kohtuotsused BFI Holding, punkt 43, ja Adolf Truley, punkt 61.
According to paragraph 44 of the judgment in BFI Holding, it is hard to imagine any activities that could not be carried on by private undertakings, and therefore the absence of competition would render meaningless the term ‘body governed by public law’ used in the directives.
Kohtuotsuse BFI Holding punkti 44 kohaselt on raske ette kujutada tegevust, mida erakapitalil põhinev ettevõtja ei saaks teostada, mistõttu konkurentide puudumine jätab direktiivides kasutatud avalikõigusliku isiku mõiste ilma sisuta.
33 — Judgments in Case C-373/00 Adolf Truley [2003] ECR I-1931, paragraph 66, and Korhonen and Others, paragraphs 48 and 59.
33 — Kohtuotsused Adolf Truley, punkt 66, ja Korhonen jt, punktid 48 ja 59.
38 — Judgment in BFI Holding, paragraph 47 in fine.
38 — Kohtuotsus BFI Holding, punkt 47 in fine.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 from the considerations I set out in my analysis of the first question.
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK — KOHTUASI C-393/06 nagu ilmneb minu vastusest esimesele küsimusele.
law, 40thereby compromising the effectiveness of Directive 2004/18.
mis seaks ohtu direktiivi 2004/18 kasuliku mõju.
In order to avoid the application of that provision, it would suffice for a body established solely to meet needs in the general interest, not having an industrial or commercial character, to pursue strictly commercial activities while retaining its initial objects, and, when it increases the markets in which it participates, that body would avoid being classified as a body governed by public law, with the result that all its contracts, regardless of their nature, would be concluded free from the requirements of the harmonised Community legislation.
Selle direktiivi kohaldamise vältimiseks piisaks sellest, kui üksnes üldistes huvides, mitte tööstusega või kaubandusega tegelemiseks loodud üksus tegeleks rangelt kaubandustehingutega, säilitades oma esialgse eesmärgi, ja väldiks nende turgude laiendamise abil, kus ta tegutseb, oma määratlemist „avalik-õigusliku isikuna”, nii et kõik tema korraldatud pakkumismenetlused toimuksid sõltumata nende laadist ilma ühenduse ühtlustamise nõudeid järgimata.
In essence, my view supplements the solution in Universale-Bau, 41which concerned a converse situation in which the undertaking in question had been established for an exclusively private activity and subsequently became responsible for running a public service.
Sisuliselt täiendab minu tees kohtuotsuse Universale-Bau 41lahendust, kus kohus käsitles vastupidist olukorda, kuna tegu oli üksnes erahuvides loodud äriühinguga, millele hiljem tehti ülesandeks avaliku teenuse pakkumine.
In both cases, the functional interpretation is guided by the fact that undertakings which meet needs in the general interest and are capable of operating outside market forces may award contracts without having regard to those forces.
Mõlemas olukorras lähtub funktsionaalne tõlgendamine sellest, et üldistes huvides tegutsevad ettevõtjad, kes saavad tegutseda turul valitsevatest jõududest sõltumatult, korraldavad pakkumismenetlusi neid jõude arvesse võtmata.
In fact, Directive 2004/18 is founded on a subjective theory, applying to any organisational structure which acts as a ‘contracting authority’, regardless of the material sphere in which it operates (infection theory), unless it awards contracts that are excluded pursuant to Articles 12 to 18.
Tegelikult väljendab direktiiv 2004/18 subjektiivset arusaama ning selle kohaldamisalasse kuuluvad kõik organisatoorsed struktuurid, mis tegutsevad kui „ostjad” sõltumata oma tegevuse materiaalsest raamistikust (nakatumise teooria), välja arvatud direktiivi artiklite 12–18 alusel välistatud pakkumismenetlusi korraldades.
In the case of ‘bodies governed by public law’, the directive requires such bodies to have been specifically established for the purpose of meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character, so the market to be taken into consideration in order to assess the level of competition and identify whether the activity of such a body is industrial or commercial is the market for which the body was founded, 39 which, in the case of Fernwärme Wien, is the supply of district heating by means of waste combustion.
„Avalik-õigusliku isiku” puhul nõutakse selle asutamist konkreetselt üldistes huvides, millel puudub tööstuslik või kaubanduslik mõju; ning turg, mida tuleb arvestada konkurentsitaseme hindamisel ja tegevuse tööstuse või kaubandusega seotuks lugemisel, on seega turg, mille tarvis need isikud loodi 39 — Fernwärme Wieni puhul kaugkütte pakkumine jäätmete põletamise abil.
Directive 2004/18 leaves no alternative, since, just as the State and regional or local authorities continue to be classified as contracting authorities when they award
Direktiiv 2004/18 ei anna muud võimalust, sest kui riik või kohalikud omavalitsused ei kaota oma seisundit kui ostjad, kui nad tegutsevad avatud sektorites, siis ei kaota seda seisundit ka territoriaalsete omavalitsuste
40 — Judgments in Case C-353/96 Commission v Ireland [1998] ECR I-8565, paragraph 36; BFI Holding, paragraph 62; Commission v France, paragraph 43; Case C-214/00 Commission v Spain [2003] ECR I-4667, paragraph 53; and Commission v Spain (C-283/00), paragraph 73.
39 — Viidatud kohtuotsuses BFI Holding täpsustati, et tööstusliku või kaubandusliku laadi puudumine aitab välja kujundada üldiste huvide mõistet (punkt 32).
39 — In BFI Holding, the Court noted that the absence of an industrial or commercial character is a criterion intended to clarify the meaning of the term ‘needs in the general interest’ (paragraph 32).
41 — See kohtuotsus toetas üksuse tegevuse kaalumist, et kontrollida, kas see loodi üldistes huvides ega tegele tööstuse või kaubandusega (punkt 56).
41 — In that case the Court held that the activities pursued by a body should be taken into account to establish whether the body was established to meet needs in the general interest, not having an industrial or commercial character (paragraph 56).
40 — 17. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-353/96: komisjon vs. Iirimaa (EKL 1998, lk I-8565, punkt 36); kohtuotsus BFI Holding, punkt 62; kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punkt 43; 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-214/00: komisjon vs. Hispaania (EKL 2003, lk I-4667, punkt 53) ja kohtuotsus C-283/00: komisjon vs. Hispaania, punkt 73.
AIGNER information set out in the order for reference, regardless of which sector is delimited (district heating alone or heating produced by means of other fuel as well), Fernwärme Wien is currently the only undertaking capable of meeting that need in the general interest, being able to act in line with criteria other than strictly economic, a situation which justifies the intervention of Community law in order to harmonise the award criteria, open up the market to competition, and guarantee its transparency.
AIGNER eelotsusetaotluses esitatud andmetele osutus Fernwärme Wien sõltumata piiritletud sektorist (üksnes kaugküte või muudest kütustest saadud küte) hetkel ainsaks ettevõtjaks, kes suudab selliseid üldistest huvidest tulenevaid vajadusi täita ja võib seega käituda viisil, mis ei lähtu rangelt majanduslikest kriteeriumidest, ning see õigustab ühenduse õiguse kohaldamist, et ühtlustada pakkumismenetluse kriteeriumid, avada turg konkurentsile ja tagada selle läbipaistvus.
contracts in open sectors, so do the structures which those regional or local authorities establish with legal personality and under their control for the purposes of ‘meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character.’
loodud ja nende järelevalvele alluvad juriidilised isikud, kes on „[…] asutatud üldistes huvides ega tegele tööstuse ega kaubandusega”.
That interpretation is redolent of aspects of the caselaw of the Court.
See tõlgendus võtab kokku Euroopa Kohtu praktika suunitluse.
In Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, the Court noted that the condition that the body must have been established for the specific purpose of meeting such needs does not mean that it may meet only such needs (paragraph 26) and may not engage in other activities, even when such tasks constitute the greater part of its activity, because the legal definition does not take into account the relative importance of such tasks within its overall business (paragraphs 25, 26 and 31). 42
Viidatud kohtuotsus Mannesmann Anlagenbau Austria jt rõhutas, et nõue, et organ oleks loodud „spetsiifiliselt” nendes huvides, ei sunni teda tegelema üksnes nende huvidega (punkt 26), ilma et ta saaks tegeleda — sh isegi peamiselt — muu tegevusega, kuna õiguslik määratlus ei võta arvesse seda tüüpi tegevuse suhtelist kaalu kogu tegevuses (punktid 25, 26 ja 31). 42
C — Whether there has been an infringement of the infection theory (third question)
C. Nakatumise teooria võimalik tagasilükkamine (kolmas küsimus)