natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 10a of Regulation No 574/72, headed ‘Rules applicable where an employed or selfemployed person is subject successively to the legislation of several Member States during the same period or part of a period’:
Määruse nr 574/72 artikkel 10a „Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes kehtivad ühe ja sama perioodi või selle osa vältel järjest mitme liikmesriigi õigusaktid” sätestab:
‘Where an employed or selfemployed person has been subject successively to the legislation of two Member States during the period separating two dates for the payment of family benefits as provided for by the legislation of one or both of the Member States concerned, the following rules shall apply:
„Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes on järjest kehtinud kahe liikmesriigi õigusaktid perioodi vältel, mis eraldab kõnealuse ühe või mõlema liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud kaht perehüvitise maksmise kuupäeva, kohaldatakse järgmisi reegleid.
(a) the family benefits which the person concerned may claim by virtue of being subject to the legislation of each one of these States shall correspond to the
a) Perehüvitis, mida kõnealune isik võib taotleda tulenevalt sellest, et tema suhtes on kehtinud iga sellise liikmesriigi õigusaktid, vastab päevaste hüvitiste arvule
Where such legislation does not provide for daily benefits, the family benefits shall be granted in proportion to the length of time during which the person concerned has been subject to the legislation of each one of the Member States in relation to the period fixed by the legislation concerned;
Kui selliste õigusaktidega ei ole ette nähtud päevaseid hüvitisi, määratakse perehüvitis aja eest, mille vältel iga sellise liikmesriigi õigusaktid on asjaomase isiku suhtes kehtinud, proportsionaalselt asjakohaste õigusaktidega ettenähtud aja suhtes.
(b) where the family benefits have been provided by an institution during a period when they should have been provided by another institution, there shall be an adjustment of accounts between the said institutions;
b) Kui asutus on perehüvitist andnud ajal, mil seda oleks pidanud andma teine asutus, teevad kõnealused asutused omavahel tasaarvestuse.
Austrian law
Austria õigus
Paragraph 5 of the Law on childcare allowance (Kinderbetreuungsgeldgesetz) of 8 August 2001 (BGBl.
Austria 8. augusti 2001. aasta seaduse lapsehooldustoetuse kohta (Kinderbetreuungsgeldgesetz; BGBl.
I 103/2001, the ‘KBGG’) provides:
I, 103/2001; edaspidi „KBGG”) § 5 sätestab:
Childcare allowance shall be paid at the most until the child reaches the age of 36 months unless otherwise provided below.
Lapsehooldustoetust makstakse kuni lapse 36. elukuu lõpuni, kui allpool ei ole sätestatud teisiti.
If only one parent claims childcare allowance it shall be paid at the most until the child reaches the age of 30 months.
Kui lapsehooldustoetust taotleb ainult üks lapsevanem, makstakse seda kuni lapse 30. elukuu lõpuni.
If the second parent also claims childcare allowance then the duration of entitlement is extended beyond the age of 30 months for such period as the second parent claims childcare allowance, but not later than the date on which the child reaches the age of 36 months.
Kui lapsehooldustoetust taotleb ka teine lapsevanem, pikeneb toetuse saamise õigus pärast lapse 30. elukuu täitumist selle aja võrra, milleks teine lapsevanem toetust taotleb, kuid mitte kauem kui lapse 36. elukuu lõpuni.
Both parents may take it in turns to draw childcare allowance, in the course of which two changes per child are permitted. …’
Lapsehooldustoetust võivad saada mõlemad vanemad kordamööda ning toetuse saamise kestel võib muuta toetusesaajat ühe lapse kohta kaks korda. […]”
Ms Klöppel, a German national and a civil servant of the Land of North Rhine-West-phalia, is resident in Austria and is employed as a teacher at a grammar school in Germany.
M. Klöppel, kes on Saksa kodanik ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa ametnik, elab Austrias ning töötab Saksamaal asuvas gümnaasiumis õpetajana.
Until 18 August 2004, she was resident in Germany, where, on 11 April 2004, her daughter was born.
Kuni 18. augustini 2004 elas ta Saksamaal, kus tal sündis 11. aprillil 2004 tütar.
Mr Kraler, an Austrian national and Ms Klöppel’s partner and father of that child, came to live at the home of Ms Klöppel from 1 March 2004 onwards, in order to help her in the period before the birth of the child and to care for the child after her birth.
M. Klöppeli elukaaslane ja lapse isa Christian Kraler, kes on Austria kodanik, asus 1. märtsist 2004 elama M. Klöppeli juurde, et olla abiks enne lapse sündi ja hooldada last pärast tema sündi.
For that purpose, Mr Kraler’s employer, the University of Innsbruck, granted him unpaid leave.
Selleks andis Innsbrucki ülikool, kes on C. Kraleri tööandja Austrias, talle palgata puhkust.
Ms Klöppel, for her part, was granted unpaid full-time leave from 22 July 2004 until 10 April 2007.
M. Klöppel sai palgata täispuhkust 22. juulist 2004 kuni 10. aprillini 2007.
Following the birth of their daughter, Ms Klöppel and Mr Kraler, who were at that time residing in Germany, received the child-raising allowance paid in that State, with the allowance actually having being drawn by Mr Kraler, for the period from 11 April 2004 to 11 August 2004.
Tütre sünni järel said M. Klöppel ja C. Kraler, kes elasid sel ajal Saksamaal, selles liikmesriigis makstavat lapsehooldustasu. C. Kraler sai seda toetust 11. aprillist 11. augustini 2004.
On 18 August 2004, Ms Klöppel and Mr Kraler, together with their child, established themselves in Austria, where Mr Kraler resumed his professional activity.
M. Klöppel ja C. Kraler asusid 18. augustil 2004 koos oma lapsega elama Austriasse, kus C. Kraler jätkas töötamist.
From that date onwards until 11 October 2006, Ms Klöppel received childcare allowance in Austria.
Sellest kuupäevast kuni 11. oktoobrini 2006 sai M. Klöppel Austria lapsehooldustoetust.
Her application for payment of that allowance to be extended until 10 April 2007 was rejected by a decision of the Tiroler Gebietskrankenkasse of 3 May 2006.
Ta esitas taotluse selle toetuse pikendamiseks kuni 10. aprillini 2007, kuid Tiroler Gebietskrankenkasse jättis 3. mai 2006. aasta otsusega selle taotluse
JUDGMENT OF 21. 2.
KOHTUOTSUS 21.2.2008 – KOHTUASI C-507/06 rahuldamata.
2008 — CASE C-507/06 where only one parent claims childcare allowance, it is to be paid for a maximum of 30 months following the birth of the child concerned, but that if the second parent also claims (or has claimed) childcare allowance, the right to that allowance can be granted for 36 months, with both parents taking it in turns to draw that allowance.
Taotluse rahuldamata jätmine põhines KBGG § 5 lõikel 2, mis sätestab, et kui lapsehooldustoetust taotleb ainult üks lapsevanem, ei maksta seda kauem kui 30 kuud pärast lapse sündi, kuid kui seda toetust taotleb (või on taotlenud) ka teine lapsevanem, võib õiguse toetusele anda 36 kuuks, kusjuures vanemad saavad toetust vaheldumisi.
However, Mr Kraler’s drawing of the child-raising allowance in Germany between 11 April 2004 and 11 August 2004 was not taken into account when Ms Klöppel’s entitlement to childcare allowance for a period of 36 months was being examined.
Kuid lapsehooldustasu, mida C. Kraler sai Saksamaal 11. aprillist kuni 11. augustini 2004, ei võetud arvesse küsimuse uurimisel, kas M. Klöppelil on õigus lapsehooldustoetusele 36 kuu kestel.
Ms Klöppel appealed against that decision.
M. Klöppel esitas selle otsuse peale kaebuse.
The Landesgericht Innsbruck followed the reasoning of the Tiroler Gebietskrankenkasse and dismissed Ms Klöppel’s appeal by holding that the latter was entitled to receive the childcare allowance for a period of 30 months only.
Landesgericht Innsbruck järgis Tiroler Gebietskrankenkasse argumentatsiooni ning jättis M. Klöppeli kaebuse rahuldamata, leides, et M. Klöppelil on õigus saada lapsehooldustoetust ainult 30 kuu vältel.
Ms Klöppel appealed against that decision; it is in those circumstances that the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Innsbruck decided to stay proceedings and to refer to the Court of Justice the following question for a preliminary ruling:
Kuna M. Klöppel esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse, otsustas Oberlandesgericht Innsbruck neil asjaoludel menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Must Article 72 of Regulation … No 1408/71 …, in conjunction with Article 3 of that regulation and Article 10a of Regulation … No 574/72 …, be interpreted to the effect that periods of drawing family benefits in one Member State (in this case the national child-raising allowance in the Federal Republic of Germany (Bundeserziehungsgeld)) must be treated equally for the purposes of founding an entitlement to draw a comparable benefit in another Member State (in this case childcare allowance in Austria (Kinderbetreuungsgeld)) and, accordingly, must be treated in the same
„Kas […] määruse […] nr 1408/71 […] artiklit 72 koostoimes selle määruse artikliga 3 ning […] määruse […] nr 574/72 […] artikliga 10a tuleb tõlgendada nii, et ühes liikmesriigis perehüvitiste saamise perioode (antud juhul Saksamaa riiklik lapsehooldustasu (Bundeserziehungsgeld)) tuleb samalaadse hüvitise teises liikmesriigis saamiseks (antud juhul Austria lapsehooldustoetus (Kinderbetreuungsgeld)) kohelda võrdselt ning seetõttu tuleb teises liikmesriigis hüvitise saamisel lugeda need perioodid teise liikmesriigi omadega võrdseks, kui nimetatud hüvitise saamise perioodil
KLÖPPEL way as domestic periods of drawing for the purposes of entitlement in that second Member State, if, during those periods of drawing, both parents are to be regarded as employed persons under Article 1(a)(i) of Regulation No 1408/71?’
KLÖPPEL olid mõlemad vanemad töötajad määruse nr 1408/71 artikli 1 punkti a alapunkti i mõttes?”
The Oberlandesgericht Innsbruck observes that, in Ms Klöppel’s case, the reference periods which are taken into consideration as a precondition to entitlement to childcare allowance are assessed differently depending on whether they were completed in Austria or in another Member State.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et M. Klöppeli juhtumil hinnatakse lapsehooldustoetuse õiguse aluseks olevaid perioode erinevalt sõltuvalt sellest, kas need on täitunud Austrias või mõnes muus liikmesriigis.
Accordingly, if Mr Kraler had cared for his child in Austria and had, on that basis, drawn childcare allowance in that Member State, Ms Klöppel would have a right to claim that allowance for a longer period.
Kui C. Kraler oleks hooldanud oma last Austrias ning saanud selles liikmesriigis lapsehooldustoetust, oleks M. Klöppelil õigus nõuda seda toetust pikemaks perioodiks.
It is in this context, and after having found that Ms Klöppel’s case falls within the scope of Regulation No 1408/71, that the Oberlandesgericht Innsbruck asks whether the provisions of that regulation may be interpreted to the effect that periods of drawing family allowances in Germany must be treated in the same way as periods during which comparable allowances are drawn in Austria.
Neil asjaoludel ning olles tõdenud, et M. Klöppeli juhtum kuulub määruse nr 1408/71 reguleerimisalasse, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selle määruse sätteid võib tõlgendada nii, et Saksamaal peretoetuste saamise perioodid tuleb võrdsustada samalaadsete Austrias toetuste saamise perioodidega.
In this respect, first of all, it must be observed — as the Austrian Government submits — that Community law does not limit the power of the Member States to organise their social security schemes and that, in the absence of harmonisation at Community level, it is for the legislation of each Member State to lay down the
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida – nagu väidab Austria valitsus –, et ühenduse õigus ei piira liikmesriikide pädevust korraldada oma sotsiaalkindlustussüsteeme ning ühenduse tasandil ühtlustamise puudumisel määratakse sotsiaalkindlustushüvitiste andmise tingimused, suurus ja kestus kindlaks iga liikmesriigi õigusaktidega.
However, when exercising that power, the Member States must comply with Community law and, in particular, the EC Treaty provisions on freedom of movement for workers or again the freedom of every citizen of the European Union to move and reside in the territory of the Member States (Case C-135/99 Elsen [2000] ECR I-10409, paragraph 33).
Seda pädevust teostades peavad liikmesriigid siiski järgima ühenduse õigust, eelkõige EÜ asutamislepingu sätteid, mis käsitlevad töötajate liikumisvabadust ja iga Euroopa Liidu kodaniku õigust liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil (23. novembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-135/99: Elsen, EKL 2000, lk I-10409, punkt 33).
The principle of nondiscrimination, as laid down in Article 39(2) EC and implemented, as far as concerns social security for migrant workers, by Article 3(1) of Regulation No 1408/71, prohibits not only overt discrimination based on the nationality of the beneficiaries of social security schemes but also all covert forms of discrimination which, through the application of other distinguishing criteria, lead in fact to the same result (see Case C-332/05 Celozzi [2007] ECR I-563, paragraphs 13 and 23).
EÜ artikli 39 lõikes 2 sätestatud mittediskrimineerimise põhimõte, mida täpsustati võõrtöötajate sotsiaalkindlustuse valdkonnas määruse nr 1408/71 artikli 3 lõikes 1, ei keela mitte ainult sotsiaalkindlustushüvitise saajate kodakondsusel põhineva ilmse diskrimineerimise, vaid ka kõik varjatud diskrimineerimise vormid, mis viivad teistest eristuskriteeriumidest lähtudes tegelikult samale tulemusele (vt 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-332/05: Celozzi, EKL 2007, lk I-563, punktid 13 ja 23).
Accordingly, conditions imposed by national law must be regarded as indirectly discriminatory where, although applicable irrespective of nationality, they affect essentially migrant workers or the great majority of those affected are migrant workers, where they are applicable without distinction but can more easily be satisfied by national workers than by migrant workers, or where there is a risk that they may operate to the particular detriment of the latter (Celozzi, paragraph 24).
Kaudselt diskrimineerivaks tuleb pidada siseriiklikus õiguses sätestatud tingimusi, mida kohaldatakse küll kodakondsuse põhjal eristamata, kuid mis mõjutavad peamiselt võõrtöötajaid või enamikku nendest, samuti eristamata kohaldatavaid tingimusi, mida on selle riigi kodanikest töötajatel kergem täita kui võõrtöötajatel või mis võivad olla kahjulikud eelkõige viimastele (eespool viidatud Celozzi kohtuotsus, punkt 24).
The refusal to take into account, for the purposes of granting Ms Klöppel the Austrian childcare allowance, the period during which her partner, Mr Kraler, received a comparable benefit in Germany is likely to lead to such a result, given that, as a general rule, it is workers who are nationals of other Member Sates who, prior to their establishment in Austria, would have received family benefits paid in those other States.
Sellisele tulemusele võib viia keeldumine võtmast M. Klöppelile Austria lapsehooldustoetuse määramisel arvesse perioodi, mille kestel sai tema elukaaslane C. Kraler samalaadset hüvitist Saksamaal, kuna üldreeglina on just teiste liikmesriikide kodanikest töötajad saanud enne Austriasse elama asumist perehüvitisi teistes liikmesriikides.
It should be noted that the Court does not possess the information that would allow it to examine a possible justification for such a difference in treatment to the detriment of migrant workers.
Tuleb märkida, et Euroopa Kohtu käsutuses ei ole teavet, mis võimaldaks tal uurida, kas niisugune erinev kohtlemine, mis kahjustab võõrtöötajaid, võiks olla õigustatud.
Given that the interpretation of Article 3 of Regulation No 1408/71 on its own suffices to provide the Oberlandesgericht Innsbruck with the necessary information to allow it to resolve the dispute before it, it is not necessary for the Court to proceed to an interpretation of Article 72 of Regulation No 1408/71 and Article 10a of Regulation No 574/72.
Kuna määruse nr 1408/71 artikli 3 tõlgendamine annab eelotsusetaotluse esitanud kohtule piisavalt teavet, et ta saaks lahendada tema menetluses oleva vaidluse, ei ole Euroopa Kohtul vaja tõlgendada määruse nr 1408/71 artiklit 72 ja määruse nr 574/72 artiklit 10a.
In the light of the foregoing, the answer to the question referred must be that Article 3(1) of Regulation No 1408/71 precludes a Member State from refusing to take into account, for the purposes of granting a family benefit such as the Austrian childcare allowance, the period during which a comparable benefit was drawn in another Member State as if that period had been completed in its own territory.
Eeltoodust arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 1408/71 artikli 3 lõikega 1 on vastuolus, kui liikmesriik keeldub sellise perehüvitise nagu Austria lapsehooldustoetus määramisel arvesse võtmast teises liikmesriigis samalaadse hüvitise saamise perioodi nii, nagu oleks see täitunud tema territooriumil.
Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996, as amended in turn by Regulation (EC) No 1386/2001 of the European Parliament and of the Council of 5 June 2001, precludes a Member State from refusing to take into account, for the purposes of granting a family benefit such as the Austrian childcare allowance, the period during which a comparable benefit was drawn in another Member State as if that period had been completed in its own territory.
Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (muudetud ja ajakohastatud nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 ning muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1386/2001) artikli 3 lõikega 1 on vastuolus, kui liikmesriik keeldub sellise perehüvitise nagu Austria lapsehooldustoetus määramisel arvesse võtmast teises liikmesriigis samalaadse hüvitise saamise perioodi nii, nagu oleks see täitunud tema territooriumil.
Case C-132/05
Kohtuasi C-132/05
Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany
Euroopa Ühenduste Komisjon versus Saksamaa Liitvabariik
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Regulation (EEC) No 2081/92 — Protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs — ‘Parmigiano Reggiano’ cheese — Use of the name ‘Parmesan’ — Obligation on a Member State to proceed on its own initiative against the abuse of a protected designation of origin)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Määrus (EMÜ) nr 2081/92 – Põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse – Juust „Parmigiano Reggiano” – Nimetuse „parmesan” kasutamine – Liikmesriigi kohustus omal algatusel karistada kaitstud päritolunimetuse kuritarvitusi
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 28 June 2007 . . . . . .
Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 28. juunil 2007 . . . . . . . . . . .
I - 962Judgment of the Court (Grand Chamber), 26 February 2008 . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 26. veebruar 2008 . . . . . . . . . . . . .
Agriculture — Uniform legislation — Protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs — Regulation No 2081/92
Põllumajandus – Ühtsed õigusaktid – Põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse – Määrus nr 2081/92
(Council Regulation No 2081/92, Arts 13 and 17; Commission Regulation No 1107/96)
(Nõukogu määrus nr 2081/92, artiklid 13 ja 17; komisjoni määrus nr 1107/96)
SUMMARY — CASE C-132/05
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-132/05
(Council Regulation No 2081/92, Art. 13(1)(b))
(Nõukogu määrus nr 2081/92, artikli 13 lõike 1 punkt b)
(Council Regulation No 2081/92, Art. 3(1))
(Nõukogu määrus nr 2081/92, artikli 3 lõige 1)
Acts of the institutions — Regulations — Direct applicability (Art. 249 EC; Council Regulation No 2081/92)
(EÜ artikkel 249; nõukogu määrus nr 2081/92)
(Council Regulation No 2081/92, Arts 10 and 13(1)(b))
(Nõukogu määrus nr 2081/92, artikkel 10 ja artikli 13 lõike 1 punkt b)
practices referred to in Article 13 of that regulation may be concerned, are matters which fall for determination by the national court on the basis of a detailed analysis of the facts presented before it by the parties concerned.
lähtudes huvitatud isikute poolt esitatud asjaomase faktilise olukorra üksikasjalikust analüüsist.
With regard to a ‘compound’ designation of origin registered pursuant to the simplified procedure provided for under Article 17 of Regulation No 2081/92 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs, the lack of a declaration for that designation in the form of a reference to footnotes contained in the annex to Regulation No 1107/96, demonstrating that, for certain elements of a designation, the protection conferred by Article 13 of Regulation No 2081/92 was not requested, cannot constitute a sufficient basis for determining the scope of that protection.
Määruse nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta artiklis 17 sätestatud lihtsustatud korras registreeritud „liitnimetuse” osas ei ole see, et määruse nr 1107/96 lisa joonealuses märkuses puudub kinnitus selle kohta, et nimetuse mõnele koostisosale ei ole määruse nr 2081/92 artiklis 13 sätestatud kaitset taotletud, kõnealuse kaitse ulatuse kindlaksmääramiseks piisav alus.
Under the system of protection created by Regulation No 2081/92, questions concerning the protection to be accorded to the various constituent parts of a name, in particular the question whether a generic name or a constituent part protected against the
Määrusega nr 2081/92 loodud kaitsesüsteemi kohaselt peab küsimusele nimetuste erinevatele osadele omistatava kaitse kohta ja eelkõige küsimusele, kas tegemist on üldnimetuse või koostisosaga, mis on kaitstud kõnealuse määruse artiklis 13 osutatud tegevuste eest, andma hinnangu siseriiklik kohus,
COMMISSION v GERMANY by a hard cheese, grated or intended to be grated, bearing the name ‘Parmesan’.
KOMISJON VS. SAKSAMAA miseks ette nähtud kõva juustuga, mis kannab nimetust „parmesan”.
designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’ in the sense of Article 13(1)(b) of Regulation No 2081/92 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs, which protects registered names against any misuse, imitation or evocation, even if the true origin of the product is indicated or if the protected name is translated.
seks määruse nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (mis kaitseb registreeritud nimetusi ennekõike igasuguse väärkasutuse, jäljendamise või seoste tekitamise eest, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui kaitstud nimetus on tõlgitud) artikli 13 lõike 1 punkti b tähenduses.