natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the question whether, in the cases in the main proceedings, the local authorities concerned were acting as public authorities has not been referred to the Court, it is appropriate to start from the hypothesis, subject to verification by the referring court, that the activity in question in the main proceedings must be regarded, for the purposes of this reference for a preliminary ruling, as coming within Article 4(5) of the Sixth Directive.
Kuna küsimust, kas asjaomased kohalikud omavalitsused tegutsesid põhikohtuasja vaidlustes ametivõimuna, ei ole Euroopa Kohtult küsitud, peab lähtuma eeldusest, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab veel kontrollima ja mille kohaselt tuleb põhikohtuasjas kõnesolevat tegevust käsitleda käesoleva eelotsusetaotluse lahendamisel kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 kohaldamisalasse kuuluvana.
It must also be noted that, even where local authorities carry on such an activity as public authorities, they are, under the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, to be considered taxable persons where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition. The referring
Samuti tuleb meenutada, et isegi kui kohalikud omavalitsused tegutsesid ametivõimudena, tuleb neid vastavalt kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teisele lõigule käsi-
To reply to that question, it is necessary, in the absence of any guidance in the text of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, to take into account the scheme and purpose of the Sixth Directive, as well as the place of Article 4(5) in the common system of VAT established by it.
Kuna kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teises lõigus puudub selle kohta igasugune märge, siis tuleb nimetatud küsimusele vastamiseks arvesse võtta selle direktiivi eesmärki ja ülesehitust, samuti artikli 4 lõike 5 asetust direktiiviga loodud ühises käibemaksusüsteemis.
It is important to emphasise in that regard that, as a general rule and in accordance with Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of services effected for consideration is to be subject to VAT.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et üldreeglina ja vastavalt selle direktiivi artikli 2 punktile 1 maksustatakse käibemaksuga teenuste osutamine tasu eest.
Indeed, ‘taxable person’ means, under Article 4(1) of the Sixth Directive, any person who independently carries out in any place any economic activity specified in paragraph 2 thereof, whatever the purpose or results of that activity.
Kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 1 kohaselt on maksukohustuslane iga isik, kes mis tahes paigas teostab iseseisvalt lõikes 2 sätestatud mis tahes majandustegevust, olenemata nimetatud tegevuse eesmärgist või tulemustest.
‘Economic activity’ is defined in Article 4(2) as including all activities of producers, traders and persons supplying services (Case C-284/04 T-Mobile Austria and Others [2007] ECR I-5189, paragraph 33).
Mõiste „majandustegevus” on määratletud samas lõikes 2 tegevusena, mis hõlmab tootjate, ettevõtjate ja teenuseid osutavate isikute mis tahes tegevust (vt 26. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-284/04: T-Mobile Austria jt, EKL 2007, lk I-5189, punkt 33).
Article 4 of the Sixth Directive gives a very wide scope to VAT (see Case 235/85 Commission v Netherlands [1987] ECR 1471, paragraph 7, and Case C-186/89 van Tiem [1990] ECR I-4363, paragraph 17).
Kuuenda direktiivi artikkel 4 määratleb käibemaksu laia kohaldamisala (vt 26. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas 235/85: komisjon vs. Madalmaad, EKL 1987, lk 1471, punkt 7, ja 4. detsembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-186/89: van Tiem, EKL 1990, lk I-4363, punkt 17).
However, only activities of an economic nature are covered by that provision (see, to that effect, Case C-306/94 Régie dauphinoise [1996] ECR I-3695, paragraph 15; Case C-77/01 EDM [2004] ECR I-4295, paragraph 47; Case C-465/03 Kretztechnik [2005] ECR I-4357, paragraph 18; and T-Mobile Austria and Others, cited above, paragraph 34).
Sellegipoolest tuleb täpsustada, et selles sättes on mõeldud üksnes majanduslikku olemust omavat tegevust (vt selle kohta 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-306/94: Régie dauphinoise, EKL 1996, lk I-3695, punkt 15; 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-77/01: EDM, EKL 2004, lk I-4295, punkt 47; 26. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C-465/03: Kretztechnik, EKL 2005, lk I-4357, punkt 18, samuti eespool viidatud kohtuotsus T-Mobile Austria jt, punkt 34).
It is only by way of derogation from that general rule that certain activities of an economic nature are not to be subjected to VAT.
Vaid erandina sellest üldreeglist jäetakse mõned majanduslikku olemust omavad tehingud käibemaksuga maksustamata.
Such derogation is laid down by the first subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, under which activities engaged in by a body governed by public law acting as a public authority are not to be subject to VAT.
Taoline erand on ette nähtud kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 esimeses lõigus, mille kohaselt ei maksustata avalikõiguslikke organisatsioone selle maksuga seoses tegevuse või tehingutega, mida nad teevad ametivõimudena.
That derogation covers principally activities engaged in by bodies governed by public law acting as public authorities, which, while fully economic in nature, are closely linked to the exercise of rights and powers of public authority.
See erand puudutab peamiselt tegevusi, mida teostavad avalikõiguslikud organisatsioonid, kes tegutsevad ametivõimudena, ja kuigi neil tegevustel on majanduslik olemus, on need tihedalt seotud avaliku võimu teostamisega.
In those circumstances, the fact that such bodies are not subject to VAT on those activities does not potentially have an anticompetitive effect, inasmuch as they are generally engaged in exclusively, or almost exclusively, by the public sector.
Neil asjaoludel ei ole nimetatud organisatsioonidele taolise tegevusega seoses maksukohustuse kohaldamata jätmine potentsiaalselt konkurentsivastase mõjuga, kuna seda tegevust teostab ainuüksi või praktiliselt ainuüksi avalik sektor.
However, even where those bodies carry on such activities in their capacity as public authorities, they are to be considered taxable persons, under the second and third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive, where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition or again if those activities, provided they are not carried out on such a small scale as to be negligible, are listed in Annex D to that directive.
Samas, isegi kui need organisatsioonid tegutsesid ametivõimudena, tuleb neid vastavalt kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teisele ja kolmandale lõigule käsitada maksukohustuslastena, kui maksukohustuse kohaldamata jätmine tooks kaasa olulist konkurentsi moonutamist või kui need tegevusalad on loetletud selle direktiivi D lisas, välja arvatud juhul, kui tegevuse mahu võib hinnata tühiseks.
A body governed by public law may, thus, be responsible, under national law, for carrying on certain activities of an essentially economic nature under the special legal regime applicable to them where those same activities can also be carried on in parallel by private operators, with the result that the treatment of that body as a nontaxable person may give rise to certain distortions of competition.
Avalikõiguslik organisatsioon võib niisiis olla siseriikliku õiguse järgi kohustatud teostama teatavat peamiselt majanduslikku laadi tegevust talle omase erilise õiguskorra raames, sellal kui sama tegevust võivad paralleelselt teostada eraettevõtjad, mille tagajärjena võib nimetatud organisatsioonile maksukohustuse kohaldamata jätmine kaasa tuua teatavat konkurentsi moonutamist.
It is that undesirable result that the Community legislature sought to avoid by providing, in the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, that the activities specifically listed in Annex D to that directive (telecommunications, the supply of water, gas, electricity and steam, the transport of goods, port and airport services and passenger transport, etc.) are, ‘in any event’, unless they are negligible, to be subject to VAT, even when they are carried on by bodies governed by public law acting as public authorities.
Just seda ebasoovitavat tagajärge on ühenduse seadusandja püüdnud vältida, nähes kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 kolmandas lõigus ette, et selle direktiivi D lisas täpselt loetletud tegevusalad (nagu telekommunikatsioon, vee-, gaasi-, elektri- ja auruvarustus, kaubavedu, sadama- ja lennujaamateenused, reisijatevedu jms) on käibemaksuga maksustatavad „igal juhul”, välja arvatud siis, kui tegevuse mahu võib hinnata tühiseks, isegi kui neid teostavad avalikõiguslikud organisatsioonid, kes tegutsevad ametivõimudena.
In other words, the treatment of bodies governed by public law as nontaxable persons in respect of those activities is, unless such activities are negligible, presumed to lead to distortions of competition.
Teisisõnu toob nende tegevusalade osas avalikõiguslikele organisatsioonidele käibemaksu kohaldamata jätmine eeldatavalt kaasa konkurentsi moonutamise, välja arvatud juhul, kui tegevuse mahu võib hinnata tühiseks.
It is thus clear from the wording of the third subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive that the treatment of those bodies as taxable persons results from the carrying-on, as such, of the activities listed in Annex D to that directive, irrespective of the question whether or not a particular body governed by public law faces competition at the level of the local market on which it carries on those same activities.
Kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 kolmandast lõigust nähtub niisiis selgelt, et nende organisatsioonide maksustamine käibemaksuga tuleneb selle direktiivi D lisas loetletud tegevuste kui selliste teostamisest sõltumata asjaolust, kas konkreetne avalikõiguslik organisatsioon kohtab kohaliku turu tasandil, kus ta tegutseb, konkurentsi või mitte.
Furthermore, there may exist, on the national level, other activities of an essentially economic nature, not listed in Annex D to the Sixth Directive, the list of which may vary from one Member State to another or from one economic sector to another, which are carried on in parallel both by bodies governed by public law in their capacity as public authorities and by private operators.
Pealegi võib riiklikul tasandil esineda muid, kuuenda direktiivi D lisas loetlemata majanduslikku laadi tegevusalasid, mille nimekiri võib liikmesriigiti või majandussektorite kaupa erineda ja mida teostavad paralleelselt nii ametivõimudena tegutsevad avalikõiguslikud organisatsioonid kui ka eraettevõtjad.
It is precisely to those activities that the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive applies, in providing that bodies governed by public law, even when they act as public authorities, are to be considered taxable persons where their treatment as nontaxable persons would lead to significant distortions of competition.
Just nendele tegevusaladele kohaldatakse kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teist lõiku, mis näeb ette, et avalikõiguslikke organisatsioone – isegi kui nad tegutsevad ametivõimudena – käsitatakse maksukohustuslasena, kui maksukohustuse kohaldamata jätmine tooks kaasa olulist konkurentsi moonutamist.
The second and the third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Directive are, consequently, closely linked since they pursue the same objective, namely the treatment of bodies governed by public law as taxable persons, even when they are acting as public authorities.
Nimetatud artikli 4 lõike 5 teine ja kolmas lõik on järelikult tihedalt seotud, kuna neil on sama eesmärk, nimelt avalikõiguslike organisatsioonide maksustamine käibemaksuga, isegi kui viimased tegutsevad ametivõimudena.
Those subparagraphs are thus subject to the same logic, by which the Community legislature intended to limit the scope of the treatment of bodies governed by public law as nontaxable persons, so that the general rule stated in Articles 2(1) and 4(1) and (2) of that directive, under which any activity of an economic nature is, in principle, to be subject to VAT, is observed.
Need lõigud alluvad seega samale loogikale, millega ühenduse seadusandja on kavatsenud piirata avalikõiguslike organisatsioonide puhul maksukohustuse kohaldamata jätmise ulatust, et oleks tagatud selle direktiivi artikli 2 punktis 1 ja artikli 4 lõigetes 1 ja 2 väljatoodud üldreegli järgimine, mille kohaselt maksustatakse käibemaksuga põhimõtteliselt igasugune majanduslikku laadi tegevus.
Consequently, the second and third subparagraphs of Article 4(5) of the Sixth Dir -ective are to be interpreted as a whole.
Järelikult tuleb kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teist ja kolmandat lõiku tõlgendada koos.
It follows that the treatment of bodies governed by public law as taxable persons, either on the basis of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, or on that of the third subparagraph of that provision, results from the carrying-on, as such, of a given activity, irrespective of whether or not those bodies face competition at the level of the local market on which they engage in that activity.
Sellest nähtub, et avalikõiguslike organisatsioonide maksustamine käibemaksuga, kas siis kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teise või kolmanda lõigu alusel, tuleneb antud tegevuse kui sellise teostamisest sõltumata asjaolust, kas nimetatud organisatsioonid kohtavad kohaliku turu tasandil, kus nad tegutsevad, konkurentsi või mitte.
That conclusion is supported by the general principles of Community law applicable to fiscal matters, such as the principles of fiscal neutrality and legal certainty.
Seda järeldust toetavad ka maksuasjades kohaldatavad ühenduse õiguse üldpõhimõtted nagu neutraalse maksustamise ja õiguskindluse põhimõte.
Thus, the principle of fiscal neutrality, a fundamental principle of the common system of VAT (see, particularly, Case C-255/02 Halifax and Others [2006] ECR I-1609, paragraph 92), precludes economic operators carrying on the same activities from being treated differently as far as the levying of VAT is concerned (see, particularly, Case C-216/97 Gregg [1999] ECR I-4947, paragraph 20).
Seega on neutraalse maksustamise põhimõttega, mis on ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõte (vt eelkõige 21. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-255/02: Halifax jt, EKL 2006, lk I-1609, punkt 92), vastuolus see, kui käibemaksuga maksustamisel koheldakse samalaadseid tehinguid tegevaid ettevõtjaid erinevalt (vt eelkõige 7. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-216/97: Gregg, EKL 1999, lk I-4947, punkt 20).
In that regard, it must be recalled that the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive is intended to ensure compliance with the principle of fiscal neutrality (Case C-430/04 Feuerbestattungsverein Halle [2006] ECR I-4999, paragraph 24).
Selles osas tuleb meelde tuletada, et kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teise lõigu eesmärgiks on kaitsta neutraalse maksustamise põhimõtet (vt 8. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-430/04: Feuerbestattungsverein Halle, EKL 2006, lk I-4999, punkt 24).
Whilst it is true that the Sixth Directive provides for certain derogations which may interfere to some extent with the application of the principle of fiscal neutrality, like the derogation under the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Direct- ive (see, to that effect, Case C-378/02 Waterschap Zeeuws Vlaanderen [2005] ECR I-4685, paragraph 43), since that provision permits the treatment of bodies governed by public law as nontaxable persons provided that such treatment would only distort competition insignificantly, the fact remains that that derogation must be interpreted in such a way that the least possible damage is done to that principle.
Kuigi kuues direktiiv näeb ette teatud erandid, mis võivad teatud määral kahjustada neutraalse maksustamise põhimõtte kohaldamist, nagu kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teises lõigus ettenähtud erand (vt selle kohta 2. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-378/02: Waterschap Zeeuws Vlaanderen, EKL 2005, lk I-4685, punkt 43), tuleb seda erandit – kuivõrd see säte lubab jätta käibemaksu kohaldamata avalikõiguslikele organisatsioonidele juhul, kui neile maksukohustuse kohaldamata jätmine toob kaasa vaid minimaalse konkurentsi moonutamise – siiski tõlgendada viisil, mis kahjustaks nimetatud põhimõtet võimalikult vähe.
The argument put forward by the local authorities concerned amounts to treating only certain local authorities as taxable persons to the exclusion of others, according to whether distortions of competition are or are not produced on each of the local markets on which those local authorities operate, although the supply of services in question, namely the provision of off-street parking is substantially the same.
Asjaomaste kohalike omavalitsuste väite kohaselt tuleks käibemaksuga maksustada üksnes teatud kohalikud omavalitsused ja jätta teised kõrvale vastavalt sellele, millise konkurentsi moonutamise võivad nad kaasa tuua kohalikel turgudel, kus nad tegutsevad, kuigi kõnealune teenus ehk autoparklate haldamine on sisuliselt sama.
That argument thus entails not only that private operators are treated differently to bodies governed by public law in a situation where the latter’s treatment as nontaxable persons would lead to only insignificant distortions of competition, but also that different treatment might be introduced even among bodies governed by public law.
See väide ei tähenda mitte üksnes seda, et eraettevõtjaid koheldakse avalik-õigusli-kest organisatsioonidest erinevalt juhul, kui viimastele maksukohustuse kohaldamata jätmine toob kaasa üksnes minimaalset konkurentsi moonutamist, vaid ühtlasi seda, et erinev kohtlemine võib toimuda ka avalikõiguslike organisatsioonide vahel.
On the other hand, if those distortions are analysed by reference to the activity as such, irrespective of the conditions of competition prevailing on a given local market, compliance with the principle of fiscal neutrality is ensured, given that all bodies governed by public law are either taxable or nontaxable persons, the sole strain on that principle concerning only relations between those bodies and private operators, and that to the extent that the distortions of competition remain insignificant.
Seevastu on neutraalse maksustamise põhimõtte järgimine tagatud, kui analüüsida seda moonutamist tegevuse kui sellise põhjal sõltumata konkurentsitingimustest, mis valitsevad konkreetsel kohalikul turul, kuna kõik avalikõiguslikud organisatsioonid kas on või ei ole käibemaksukohustuslased, kusjuures ainus kõrvalekalle sellest põhimõttest puudutab üksnes nende organisatsioonide ja eraettevõtjate vahelisi suhteid ja seda vaid juhul, kui konkurentsi moonutamine jääb minimaalseks.
Moreover, as the Court has repeatedly held, Community legislation must be certain and its application foreseeable by those subject to it (see, particularly, Case C-301/97 Netherlands v Council [2001] ECR I-8853, paragraph 43, and Halifax and Others, cited above, paragraph 72).
Lisaks, nagu Euroopa Kohus on korduvalt meenutanud, peavad ühenduse õigusnormid olema kindlad ja õigussubjektid peavad saama nende kohaldamist ette näha (vt eelkõige 22. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-301/97: Madalmaad vs. nõukogu, EKL 2001, lk I-8853, punkt 43, ja eespool viidatud kohtuotsus Halifax jt, punkt 72).
That requirement of legal certainty must be observed all the more strictly in the case of rules liable to entail financial consequences, in order that those concerned may know precisely the extent of the obligations which they impose on them (see, particularly, Case 326/85 Netherlands v Commission [1987] ECR 5091, paragraph 24, and Case C-17/01 Sudholz [2004] ECR I-4243, point 34).
Seda õiguskindluse põhimõtte nõuet tuleb eriti rangelt järgida siis, kui tegemist on õigusnormidega, mis võivad tekitada rahalisi kohustusi, et asjaomastel isikutel oleks võimalik täpselt teada oma kohustuste ulatust (vt eelkõige 15. detsembri 1987. aasta otsus kohtuasjas 326/85: Madalmaad vs. komisjon, EKL 1987, lk 5091, punkt 24, ja 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-17/01: Sudholz, EKL 2004, lk I-4243, punkt 34).
The principle of legal certainty, which forms part of the Community legal order, must be observed both by the Community institutions and by the Member States when they exercise the powers conferred on them by Community directives (see Case C-376/02 ‘Goed Wonen’ [2005] ECR I-3445, paragraph 32).
Seega peavad õiguskindluse põhimõtet, mis on osa ühenduse õiguskorrast, järgima nii ühenduse institutsioonid kui ka liikmesriigid, kui nad teostavad neile ühenduse direktiividega antud pädevust (vt 26. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-376/02: „Goed Wonen”, EKL 2005, lk I-3445, punkt 32).
The argument that distortions of competition, within the meaning of the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive, must be evaluated having regard to each of the local markets on which the local authorities offer off-street parking assumes a systematic re-evaluation, on the basis of often complex economic analyses, of the conditions of competition on a multitude of local markets, the determination of which may prove particularly difficult since the markets’ demarcation does not necessarily coincide with the areas over which the local authorities exercise their powers.
Niisiis eeldab väide, mille kohaselt tuleb konkurentsi moonutamist kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teise lõigu mõttes hinnata nende kohalike turgude taustal, kus kohalikud omavalitsused pakuvad autoparkla kohti tasu eest kasutamiseks, mitmete kohalike turgude konkurentsitingimuste süstemaatilist hindamist sageli keeruliste majandusanalüüside põhjal; nende turgude kindlaksmääramine võib osutuda iseäranis raskeks, kuna viimaste piirjooned ei kattu tingimata kohalike omavalitsuste territoriaalse pädevusega.
In addition, several local markets may exist within the territory of the same local authority.
Pealegi võib ühe kohaliku omavalitsuse territooriumil asuda mitu kohalikku turgu.
Such a situation is capable, consequently, of giving rise to numerous disputes following any change affecting the conditions of competition prevailing on a given local market.
Taoline olukord võib seega pärast iga muudatust, mis mõjutab antud kohalikul turul kehtivaid konkurentsitingimusi, tekitada hulga vaidlusi.
Thus, neither the local authorities nor the private operators will be in a position to provide, with the required certainty, for the conduct of their affairs if, on a given local market, the provision by the local authorities of off-street parking will or will not be subject to VAT.
Niisiis ei saa ei kohalikud omavalitsused ega eraettevõtjad oma tegevuse korraldamiseks nõutava kindlusega ette näha, kas antud kohalikul turul on tasuliste autoparklate haldamine kohalike omavalitsuste poolt käibemaksuga maksustatav või mitte.
That situation is therefore likely to jeopardise the principles of fiscal neutrality and legal certainty.
Taoline olukord võib seega ohtu seada neutraalse maksustamise ja õiguskindluse põhimõtte.
Accordingly, the reply to the first question must be that the second subparagraph of Article 4(5) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the significant distortions of competition, to which the treatment as nontaxable persons of bodies governed by public law acting as public authorities would lead, must be evaluated by reference to the activity in question, as such, without such evaluation relating to any local market in particular.
Järelikult tuleb esimesele küsimusele vastata, et kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et olulist konkurentsi moonutamist, mille võib kaasa tuua maksukohustuse kohaldamata jätmine avalikõiguslikele organisatsioonidele, kes tegutsevad ametivõimudena, tuleb hinnata asjassepuutuva tegevuse kui sellise põhjal, ilma et hinnang puudutaks konkreetset kohalikku turgu.