natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In light of the discretion left to the Member States both in defining an SGEI and in determining the method of calculating the compensation for the SGEI obligations, within the meaning of Article 86(2) EC, the applicants ought to have shown that the RES was manifestly disproportionate as a means of ensuring the functioning of the Irish PMI market under economically acceptable conditions (Opinion of Advocate General Jacobs in AOK-Bundesverband and Others, paragraph 108 above, points 95 to 101).
Arvestades liikmesriikidele antud kaalutlusõigust nii ÜMPT määratlemiseks kui ka ÜMPT kohustuste hüvitiste arvutamiseks EÜ artikli 86 lõike 2 tähenduses, oleksid hagejad pidanud tõendama, et RES oli ilmselgelt ebaproportsionaalne kui vahend tagamaks Iirimaa ERK turu toimimist majanduslikult vastuvõetavates tingimustes (kohtujurist Jacobsi ettepanek eespool punktis 108 viidatud kohtuasjas AOK-Bundesverband jt, punktid 95–101).
It follows
Tegelikult ilmneb kohtupraktikast, et kuigi
The applicants have failed to demonstrate that that is the case.
Hagejad seda aga ei tõendanud.
The defendant therefore submits that the present plea must be rejected.
Seetõttu palub kostja käesoleva väite tagasi lükata.
(iii) Arguments of Ireland and of the Kingdom of the Netherlands
iii) Iirimaa ja Madalmaade Kuningriigi argumendid
Ireland adopts the argument developed by the Commission in support of the present plea.
Iirimaa nõustub komisjoni argumentidega, millega taotletakse käesoleva väite tagasilükkamist.
The Kingdom of the Netherlands submits that in the present case the PMI obligations fulfil the conditions which must be satisfied by the SGEI obligations for the purposes of Article 86(2) EC.
Madalmaade Kuningriik leiab, et käesolevas asjas täidavad ERK kohustused need tingimused, millele ÜMPT kohustused EÜ artikli 86 lõike 2 alusel peavad vastama.
(a) The admissibility of the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea
Esimese Astme Kohtu hinnang a) Esimest väidet käsitlevate Iirimaa ja VHI argumentide vastuvõetavus
It is appropriate to examine first of all the applicants’ argument that the arguments put forward by Ireland and by the VHI against the first plea alleging infringement of Article 87(1) EC are inadmissible.
Kõigepealt tuleb uurida hagejate argumente, mille kohaselt on kodukorra artikli 116 lõike 3 alusel vastuvõetamatud Iirimaa ja VHI argumendid esimese väite vastu, mis käsitleb EÜ artikli 87 lõike 1 rikkumist.
In that regard, it must be borne in mind that, under the fourth paragraph of Article 40 of the Statute of the Court of Justice, which applies to the Court of First Instance by virtue of Article 53 of that Statute, an application to intervene must be limited to supporting the form of order sought by one of the parties.
Sellega seoses tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 neljandale lõigule, mida kohaldatakse kõnealuse põhikirja artiklist 53 tulenevalt Esimese Astme Kohtu suhtes, peab menetlusse astumise avaldus piirduma ühe poole nõuete toetamisega.
In addition, under Article 116(3) of the Rules of Procedure, the intervener must accept the case as it finds it at the time of its intervention.
Liiatigi, tulenevalt kodukorra artikli 116 lõikest 3 peab menetlusse astuja nõustuma kohtuasja staadiumiga menetlusse astumise ajal.
Although those provisions do not preclude an intervener from using arguments different from those used by the party it is supporting, that is nevertheless on the condition that they do not alter the framework of the dispute and that the intervention is still intended to support the form of order sought by that party (see Case T-2/03 Verein für Konsumenteninformation v Commission [2005] ECR II-1121, paragraph 52 and the caselaw there cited, and Case T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau v Commission [2006] ECR II-5131, paragraph 40).
Kuigi kõnealuste sätete kohaselt ei ole menetlusse astujal keelatud esitada selle menetluspoole, kelle toetuseks ta on menetlusse astunud, argumentidest erinevaid argumente, siis vähemalt kehtib tingimus, et need ei tohi muuta kohtuvaidluse piire ning et menetlusse astumine toimub ikkagi selle menetluspoole nõuete toetuseks (vt Esimese Astme Kohtu 13. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas T-2/03: Verein für Konsumen-teninformation vs. komisjon, EKL 2005, lk II-1121, punkt 52 ja viidatud kohtupraktika ning 14. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-237/02: Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon, EKL 2006, lk II-5131, punkt 40).
In that regard, the Court notes that the defendant explicitly declined in its defence to submit arguments against the first plea.
Sellega seoses sedastab Esimese Astme Kohus, et kostja tegelikult loobus otsesõnu argumentide esitamisest esimese väite kohta.
The fact none the less remains that the first plea, as raised by the applicants, continues to form an integral part of the framework of the present dispute.
Sellegipoolest on hagejate esitatud esimene väide esiteks lahutamatu osa käesolevast vaidlusest ja teiseks ei saa kostja pelk loobumine selle väite osas seisukohta võtta piirata vaidluse ulatust.
Second, the mere fact that the defendant declines to comment on that plea cannot restrict the scope of the dispute.
Lisaks, kaugel selles, et selle loobumisega tunnistataks nimetatud väite põhjendatust, põhjendab seda loobumist argument, et nimetatud väide on vaidluse tulemuse suhtes asjakohatu.
Furthermore, far from implying an admission that the plea is well founded, that waiver of the right to reply is based on the argument that the plea is of no relevance to the outcome of the dispute. In
Lisaks vaidleb kostja teise väite raames sisuliselt vastu esimese väite toetuseks esitatud hagejate argumentidele, kuna need argumendid viitavad nii EÜ artikli 86 lõike 2 kui ka EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamise kriteeriumidele, mis on
In those circumstances, there is no limitation in this case of the framework of the dispute as regards the first plea that would preclude the interveners from raising arguments in addition to those raised by the defendant.
Neis tingimustes ei ole käesolevas asjas vaidluse raamistikku esimese väite osas piiratud nii, et see keelaks menetlusse astujatel esitada täiendavaid argumente kostja esitatutega võrreldes.
In effect, Ireland and the VHI fully comply with the scope of the first plea by putting forward arguments which entail the satisfaction of the four cumulative criteria resulting from the Altmark judgment.
Tegelikult järgivad Iirimaa ja VHI täielikult esimese väite ulatust, viidates argumentidele eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsusest tuleneva nelja kumulatiivse tingimuse täitmise kohta.
Likewise, those arguments do not affect the form of order sought by the defendant, namely that the present application should be dismissed in its entirety, a form of order which Ireland and the VHI continue to support.
Samuti ei mõjuta need argumendid kostja nõudeid hagi tervikuna rahuldamata jätmise kohta, kuna Iirimaa ja VHI jätkavad nende nõuete toetamist.
However, in so far as Ireland seeks to establish, in the context of the first plea, that the RES does not involve State aid within the meaning of Article 87(1) EC because there is no transfer of public resources (Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraphs 59 to 61), that argument cannot be upheld, as it is inadmissible under the fourth paragraph of Article 40 of the Statute of the Court of Justice, read in conjunction with Article 116(3) of the Rules of Procedure.
Siiski, kuna Iirimaa soovib esimese väite raames sedastada, et RES ei kujuta endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, sest ei toimunud riigi ressursside ülekandmist (Euroopa Kohtu 13. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-379/98: PreussenElektra, EKL 2001, lk I-2099, punktid 59–61), siis ei saa seda argumenti Euroopa Kohtu kodukorra artikli 40 neljanda lõigu tähenduses koostoimes kodukorra artikli 116 lõikega 3 vastuvõetavaks lugeda.
Although the defendant does not comment on that point in its written pleadings, that argument contradicts the finding made at recital 39 to the contested decision that the RES does in fact involve the transfer of public resources.
Kuigi kostja ei võta oma kirjalikes avaldustes seisukohta selles küsimuses, on see argument vastuolus vaidlustatud otsuse punktis 39 tehtud järeldusega, millega kohaselt RES tähendab tingimata riigi ressursside ülekandmist.
Furthermore, that finding was not discussed by the applicants in the application.
Lisaks ei käsitlenud hagejad seda järeldust oma hagiavalduses.
In effect, the application, taken in conjunction with the defence, determines the framework of the dispute which the applicants must accept in the state in which they find it at the time of their intervention.
Hagiavaldus koos kostja vastusega määravad ära vaidluse raamistiku, millega menetlusse astujad peavad nõustuma selles staadiumis, kus see nende menetlusse astumise hetkel on.
Consequently, Ireland’s argument on that point is inadmissible in that it alters the scope of the subjectmatter of the dispute within the meaning of the caselaw cited at paragraph 153 above.
Järelikult on Iirimaa vastav argument vastuvõetamatu, kuna see muudab vaidluseseme ulatust eespool punktis 153 viidatud kohtupraktika tähenduses.
It must therefore be accepted that, in accordance with the concordant assessment made by the applicants and the defendant, the RES constitutes a system that involves the transfer of public resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Seega tuleb tunnistada, et vastavalt hagejate ja kostja kokkulangevale hinnangule on RES süsteem, kus kantakse üle riigi ressursse EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.
It follows from all of the foregoing considerations that, apart from the argument that there was no transfer of public resources, the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea are admissible.
Kõigist eelnevatest kaalutlustest tuleneb, et jättes kõrvale riigi ressursside ülekandmise puudumist käsitleva argumendi, on esimese väite kohta esitatud Iirimaa ja VHI argumendid vastuvõetavad.
(b) The applicability of the Altmark conditions
KOMISJON b) Altmarki kohtuotsuses esitatud tingimuste kohaldatavus
It must be borne in mind that the first plea is based, particularly, on the conditions laid down by the Court of Justice in Altmark, paragraph 89 above, a judgment delivered after the contested decision was adopted and the contents of which the Commission could not therefore have been aware of when it adopted its decision.
Tuleb meenutada, et esimene väide tugineb eeskätt Euroopa Kohtu poolt eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuses esitatud tingimustele, see kohtuotsus tehti aga pärast vaidlustatud otsuse vastuvõtmist ja seega ei saanud komisjon selle sisu otsuse vastuvõtmise hetkel teada.
In the contested decision, in order to justify the finding that there was no State aid in this case, the Commission relied primarily on the judgment in Ferring, paragraph 41 above (recital 40 to the contested decision).
Tegelikult tugines komisjon vaidlustatud otsuses peamiselt eespool punktis 41 viidatud Ferringi kohtuotsusele, et tõendada riigiabi puudumist käesolevas asjas (vaidlustatud otsuse punkt 40).
However, it must be stated that the Court of Justice did not place any temporal limitation on the scope of its findings in Altmark.
Tuleb sedastada, et Euroopa Kohus ei piiranud ajaliselt eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuse järeldusi.
In the absence of such a limitation ratione temporis, those findings resulting from an interpretation of Article 87(1) EC are therefore fully applicable to the factual and legal situation of the present case as it presented itself to the Commission when it adopted the contested decision.
Kuna selline piirang puudub, siis need EÜ artikli 87 lõike 1 tõlgendusest tulenevad järeldused kohalduvad täielikult käesoleva juhtumi faktilistele ja õiguslikele asjaoludele, nagu need komisjonile olid vaidlustatud otsuse tegemise ajal esitatud.
In that connection, it must be borne in mind that the interpretation which the Court of Justice gives of a provision of Community law is limited to clarifying and defining the meaning and scope of that provision as it ought to have been understood and applied from the time of its entry into force.
Sellega seoses meenutada, et Euroopa Kohtu poolt ühenduse õigusnormile antud tõlgendus piirdub selle tähenduse ja kohaldamisala selgitamise ja täpsustamisega, nii nagu seda oleks tulnud mõista ja kohaldada selle jõustumise hetkest alates.
It follows that the provision as thus interpreted may, and must, be applied even to legal relationships which arose and were established before the judgment in question and it is only exceptionally that, in application of a general principle of legal certainty which is inherent in the Community legal order, the Court may decide to restrict the right to rely upon a provision, which it has interpreted, with a view to calling in question legal relationships established in good faith.
Sellest järeldub, et nõnda tõlgendatud õigusnormi saab ja peab kohaldama isegi õigussuhetele, mis tekkisid ja loodi enne asjaomast kohtuotsust, ja vaid erandjuhtudel võib Euroopa Kohus ühenduse õiguskorrale omast õiguskindluse üldpõhimõtet kohaldades piirata võimalust, kus kõik huvitatud isikud saavad toetuda mõnele tema tõlgendatud õigusnormile, et vaidlustada heauskselt loodud õigussuhteid.
However, such a restriction may be allowed only in the actual judgment ruling upon the interpretation sought (see, to that effect and by analogy, Case C-209/03 Bidar [2005] ECR I-2119, paragraphs 66 and 67, and Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, paragraphs 34 to 36 and the caselaw there cited). The Court considers that those considerations, which derive from caselaw dealing, in particular, with the national courts’ duty to apply Community law, apply
Sellise piiranguga saab nõustuda üksnes taotletud tõlgenduse andnud kohtuotsuses (vt selle kohta ja analoogia alusel Euroopa Kohtu 15. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-209/03: Bidar, EKL 2005, lk I-2119, punktid 66 ja 67; ja 6. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-292/04: Meilicke jt, EKL 2007, lk I-1835, punktid 34–36 ja viidatud
2008 — CASE T-289/03 mutatis mutandis to the Community institutions when they, in turn, are required to implement the provisions of Community law which are subsequently interpreted by the Court of Justice.
Esimese Astme Kohus leiab, et neid kaalutlusi, mis tulenevad eeskätt siseriikliku kohtu kohustusest kohaldada ühenduse õigust, kohaldatakse mutatis mutandis ühenduse institutsioonidele, kui need omakorda peavad rakendama ühenduse õiguse sätteid, mida Euroopa Kohus on hiljem tõlgendanud.
The Court must therefore examine whether and to what extent the contested decision is compatible with the criteria laid down in Altmark, the scope of which, as the applicants too acknowledge, to a large extent overlaps that of the criteria of Article 86(2) EC.
Seega tuleb uurida, kas ja mis ulatusel on vaidlustatud otsus kooskõlas eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsusega, mille ulatus, nagu ka hagejad tunnistavad, ja EÜ artikli 86 lõike 2 kriteeriumide ulatus suures osas kattuvad.
However, in light of the particular nature of the SGEI mission relied on in this case, which consists in the obligation for all operators active on the Irish PMI market to comply with a number of obligations characterised by the contested decision as SGEI obligations, and which the Community judicature has thus far never had to consider, it is appropriate to apply the criteria formulated in Altmark, in accordance with the spirit and the purpose which prevailed when they were laid down, in a manner adapted to the particular facts of the present case.
Siiski, arvestades käesolevas asjas käsitletud ÜMPT ülesande erilist laadi, mis seisneb kõigile Iirimaa ERK turul tegutsevatele ettevõtjatele pandud kohustuses järgida rida kohustusi, mida vaidlustatud otsuses loetakse ÜMPT kohustusteks ja mida ühenduse kohus kuni praeguse hetkeni ei ole veel kordagi uurinud, siis tuleb meenutada eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuses esitatud kriteeriume kooskõlas nende väljendamise mõtte ja eesmärgiga, kohandades neid käesoleva kohtuasja konkreetsetele asjaoludele.
(c) The existence of an SGEI mission within the meaning of the first Altmark condition and Article 86(2) EC
c) ÜMPT ülesande olemasolu Altmarki kohtuotsuse esimese tingimuse ja EÜ artikli 86 lõike 2 tähenduses i) Esialgne märkus
According to the first Altmark condition (paragraph 89), the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
Eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuses (punkt 89) esitatud esimese tingimuse kohaselt peab abi saav ettevõtja reaalselt täitma avaliku teenuse osutamise kohustust ning tema kohustused peavad olema selgelt määratletud.
It is common ground between the parties that the concept of public service obligation referred to in that judgment corresponds to that of the SGEI as designated by the contested decision and that it does not differ from that referred to in Article 86(2) EC.
Poolte vahel ei ole vaidlust selles, et nimetatud kohtuotsuses esitatud avaliku teenuse kohustuse mõiste vastab ÜMPT mõistele, nagu see on vaidlustatud otsuses määratletud, ja see ei erine EÜ artikli 86 lõikes 2 esitatust.
In the context of the first and second pleas, the applicants essentially claimed that the concept of SGEI is a concept of Community law which is strict and objective in nature and compliance with which is subject to unlimited control by the Community institutions and not capable of being delegated to the national authorities.
Esimese ja teise väite raames väitsid hagejad sisuliselt, et ÜMPT mõiste on ühenduse mõiste, mis on range ja objektiivne ja mille järgimist kontrollivad täielikult ühenduse institutsioonid ja seda ei saa siseriiklikele ametiasutustele delegeerida.
Although the Member States have a certain latitude as to the manner in which they propose to ensure and regulate the provision of an SGEI, the determination of the SGEI depends on a set of objective criteria, such as the universality of the service and its compulsory nature, the presence of which must be verified by the institutions.
Kuigi liikmesriikidel on teatud otsustusruum seoses sellega, kuidas nad kavatsevad ÜMPT osutamist tagada ja reguleerida, siis selle ÜMPT määratlemine sõltub hulgast objektiivsetest kriteeriumidest, näiteks universaalteenus ja kohustuslik laad, mille täitmist peavad institutsioonid kontrollima.
In the present case, on the other hand, there is no obligation, or indeed mission, of general interest imposed on insurers to provide certain PMI services and those services are not available to the entire Irish population.
Seevastu ei ole käesolevas asjas kindlustusandjatele pandud üldise huvi kohustust või koguni ülesannet osutada teatud ERK teenuseid, ja need teenused ei ole kättesaadavad kogu Iirimaa elanikkonnale.
PMI services are merely optional, indeed ‘luxury’, financial services and are not intended to replace the public social security system.
ERK teenused on üksnes vabatahtlikud või lausa „de luxe” finantsteenused ning nendega ei soovita asendada avalik-õiguslikku sotsiaalkindlustuskorda.
Furthermore, the contested decision designates only PMI obligations, and not PMI services as such, as SGEIs.
Lisaks määratleb vaidlustatud otsus ÜMPT-na üksnes ERK kohustused, mitte aga ERK teenused kui sellised.
However, PMI obligations, although they are adopted in the general interest, are merely ordinary regulatory obligations applying to the exercise and control of the activity of PMI insurers, which, according to the caselaw and to the Commission’s practice in taking decisions, does not suffice for them to be characterised as SGEIs.
Kuigi ERK kohustused on võetud vastu üldistes huvides, on nad siiski vaid tavalised seadusjärgsed kohustused, mida kohaldatakse ERK kindlustusandjate tegevuse teostamisele ja kontrollile, mis kohtupraktika ja komisjoni otsustuspraktika kohaselt ei ole piisavad määratlemaks neid ÜMPT-na.
The defendant, supported by Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI, contends that the definition of SGEIs falls primarily within the competence and discretion of the Member States and that the control which the Community institutions are authorised to carry out in that respect is limited to control of a manifest error of assessment, which is not present in this case.
Kostja, keda toetavad Iirimaa, Madalmaade Kuningriik ja VHI, väidab, et esiteks kuulub ÜMPT määratlemine esmajärjekorras liikmesriikide pädevusse ja nende kaalutlusõiguse alla ja et ühenduse institutsioonide poolt teostada võidav kontroll sellel alusel piirdub sellega, et uuritakse ilmse hindamisvea olemasolu; seda aga käesolevas asjas ei esinenud.
The defendant and Ireland submit that PMI is an important instrument of the social and health policy pursued by Ireland, a matter which, under Article 152 EC, is essentially reserved for the competence of the Member States, and an important supplement to the public health insurance system, although it does not replace that system.
Kostja ja Iirimaa rõhutavad, et ERK on oluline Iirimaa poolt järgitud sotsiaal- ja tervishoiupoliitika instrument, mis on EÜ artikli 152 alusel põhiliselt antud liikmesriikide pädevusse, ning oluline täiendus avalik-õiguslikule ravikindlustussüsteemile, ilma et sellega viimatimainitut asendataks.
In this case, contrary to the applicants’ allegations, the PMI services as such, in conjunction with the PMI
Käesolevas asjas, vastupidi hagejate väidetele, on ERK teenused kui sellised koos ERK kohustustega vaidlustatud otsuses käsitletud asjaomased ÜMPT-d. Eeskätt tagavad ERK
In that regard, contrary to the applicants’ opinion, it is not necessary that the PMI services be universal and compulsory in the strict sense, that they be free of charge or economically accessible to the whole of the Irish population and that they constitute a substitute for the public social security system.
Sellega seoses, vastupidi hagejate arvamusele, ei ole vajalik, et ERK teenused oleksid rangelt võttes universaalsed ja kohustuslikud, tervele Iirimaa elanikkonnale tasuta või majanduslikult kättesaadavad ja et nad asendaksid avalik-õigus-likku sotsiaalkindlustuskorda.
Furthermore, in the opinion of the Kingdom of the Netherlands, in light of the dynamic concept of SGEIs, it is sufficient that the State imposes certain requirements, such as PMI obligations, on all insurers, compliance with those requirements being subject to a system of authorisation and control, in order for them to be able to be characterised as SGEIs.
Lisaks piisab Madalmaade Kuningriigi arvates ÜMPT dünaamilist mõistet silmas pidades ÜMPT kohustuse määratlemiseks sellest, kui liikmesriik paneb kõigile kindlustusandjatele teatud nõuded, näiteks ERK kohustustused, mille täitmine on allutatud loa- ja kontrollisüsteemile.
Accordingly, the grant of a special or exclusive right to an undertaking is not necessary.
Seega ei ole vajalik anda ettevõtjale eri- või ainuõigust.
(ii) The concept of an SGEI mission and the powers to define and control SGEIs
ii) ÜMPT ülesande mõiste ja ÜMPT määratlemise ja kontrollimise pädevus
It must be made clear that in Community law and for the purposes of applying the EC Treaty competition rules, there is no clear and precise regulatory definition of the concept of an SGEI mission and no established legal concept definitively fixing the conditions that must be satisfied before a Member State can properly invoke the existence and protection of an SGEI mission, either within the meaning of the first Altmark condition or within the meaning of Article 86(2) EC.
Tuleb sedastada, et ühenduse õiguses ja EÜ asutamislepingu konkurentsieeskirjade kohaldamise tarvis ei ole ÜMPT ülesande selget ja täpset õiguslikku määratlust ega ka kindlaksmääratud õigusmõistet, mis kehtestaks lõplikult tingimused, mida tuleb täita, et riik võiks õigustatult viidata ÜMPT ülesande olemasolule ja selle kaitsele, olgu siis eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuse esimese tingimuse tähenduses või EÜ artikli 86 lõike 2 tähenduses.