natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C — Justification for the restriction
C. Piirangu õigustatus
The first of these requirements does not raise any difficulties.
Esimene neist tingimustest raskusi ei tekita.
The protection of public health ranks foremost among the interests protected by Article 30 EC.
Õigupoolest on rahvatervise kaitse EÜ artikliga 30 kaitstavate huvide hulgas esimeste seas.
26Moreover, the Commission does not dispute that the contested requirements, which are designed to assign to a single supplier all aspects of supplying medicinal products to hospitals, are appropriate for ensuring reliable and highquality supplies and hence for protecting public health.
26Lisaks ei ole komisjon vaidlustanud, et vaidlusalused tingimused, mille eesmärk on anda haigla ravimitega varustamise kõik osad ühele ainsale tarnijale, on mõeldud selleks, et tagada kindel ja kvaliteetne varustamine ning kaitsta sellega rahvatervist.
The Federal Republic of Germany contends that the restriction on intraCommunity trade in medicinal products caused by the contested requirements is justified in order to protect public health.
Saksamaa Liitvabariik väidab, et vaidlusaluste tingimustega loodud ühendusesisese ravimitega kauplemise piirang on õigustatud rahvatervise kaitsega.
Those requirements are designed to ensure that the provision of supplies of medicinal products to hospitals from external pharmacies is reliable and of high quality.
Nende tingimuste eesmärk on tagada, et haigla ravimitega varustamine haiglavälise apteegi poolt oleks kindel ja kvaliteetne.
The second requirement is the one at the centre of this dispute.
Käesoleva vaidluse keskmes on teine tingimus.
I consider that justification to be acceptable in the light of the arguments put forward by the parties.
Poolte argumente arvestades leian, et selle õigustusega võib nõustuda.
A restriction on intraCommunity trade in medicinal products can be justified in order to protect public health only if the measure in question observes the principle of proportionality.
Ühendusesisese ravimitega kauplemise piirang võib olla õigustatud rahvatervise kaitsega vaid juhul, kui asjaomane meede arvestab proportsionaalsuse põhimõtet.
Under that principle, in order for the ground of justification to apply, it is necessary that the protection of human health and life cannot be achieved by less extensive prohibitions or restrictions, or by prohibitions or restrictions having less effect on intraCommunity trade.
Vastavalt sellele põhimõttele on õigustava põhjenduse kohaldamise seisukohalt oluline, et inimeste tervise ja elu kaitset ei saaks tagada vähem ulatuslike või vähem ühendusesisest kaubandust mõjutavate keeldude või piirangutega.
27 Moreover, as the Commission quite rightly points out, it
27 Lisaks, nagu komisjon õigesti
According to caselaw, a restriction on the free movement of goods may be justified on one of the grounds referred to in Article 30 EC or by an overriding reason of public interest, provided that the measure concerned is appropriate for securing the attainment of the objective pursued and does not go beyond what is necessary in order to attain it. 25
Vastavalt kohtupraktikale võib kaupade vaba liikumise piirang olla õigustatud mõne EÜ artiklis 30 nimetatud põhjenduse või ülekaaluka üldise huvi tõttu tingimusel, et see meede on esiteks taotletud eesmärgi saavutamiseks sobiv ja ei lähe teiseks kaugemale sellest, mis on vajalik eesmärgi saavutamiseks. 25
25 — Case C-254/05 Commission v Belgium [2007] ECR I-4269, paragraph 33 and caselaw cited.
25 – 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-254/05: komisjon vs Belgia (EKL 2007, lk I-4269, punkt 33 ja selles viidatud kohtupraktika.
26 — Deutscher Apothekerverband, paragraph 103.27 — Rosengren and Others, paragraph 43.
27 – Eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt (punkt 43).
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 where appropriate, when medical treatment must be administered in an emergency.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-141/07 märgib, peab asjaomased õigusnormid nete näol ja vajadusel olukorras, kus ravi tuleb alustada kiiresti.
is for the Member State whose legislation is at issue to demonstrate that that principle is observed. 28
kehtestanud liikmesriik tõendama, et nimetatud põhimõtet on järgitud. 28
Unlike the Commission, I think that the explanations provided by the Federal Republic of Germany in that regard are convincing.
Erinevalt komisjonist leian ma, et Saksamaa Liitvabariigi esitatud selgitused selle kohta on veenvad.
I base my view on the following three considerations.
Minu seisukoht põhineb kolmel järgmisel kaalutlusel.
It should be noted in that regard that the work of a pharmacist does not consist solely in distributing medicinal products.
Selle kohta tuleb märkida, et proviisori amet ei hõlma ainult ravimite müüki.
Under the provisions of Article 45 of Dir -ective 2005/36, which repeated Article 2 of Council Directive 85/432/EEC, 30it also includes the provision of information and advice on medicinal products.
Vastavalt direktiivi 2005/36 artiklile 45, mis kordab nõukogu direktiivi 85/432/EMÜ artiklit 2, hõlmab see ka teabe jagamist ja nõustamist ravimite valdkonnas. 30
First, it is for the Member States, within the limits imposed by the Treaty, to decide what degree of protection of public health they wish to ensure. 29
Esiteks on liikmesriikidel asutamislepinguga sätestatud raamides õigus otsustada, millisel tasemel rahvatervise kaitset nad vajalikuks peavad. 29
Therefore, even though, as the Commission observes, it is the doctor who assumes responsibility in individual cases for the use of the medicinal products he has prescribed, it is still the case that the pharmacist has a competence of his own, namely to give information and advice.
Kuigi igal konkreetsel juhul vastutab väljakirjutatud ravimite kasutamise eest arst, nagu meenutab komisjon, on proviisoril oma teabe ja nõuande pädevus, mistõttu peab ta andma igal võimalikul juhul nõu, mis on vajalik nende ravimite õigeks tarvitamiseks, ja vajadusel osutama tähelepanu vigasele retseptile.
On that basis he is required to provide appropriate advice for the proper use of those medicinal products and must, where necessary, point out any error in the prescription.
See proviisori pädevus on õigustus ravimite avaliku müügi monopolile, mis on neile paljudes liikmesriikides tagatud.
The Federal Republic of Germany is therefore entitled to make provision that in any hospital a pharmacist must assist in the distribution of medicinal products to hospital patients, within the context of providing advice on a regular basis to hospital staff and,
Saksamaa Liitvabariigil on seega õigus otsustada, et kõigis haiglates peab ravil viibivatele isikutele ravimite andmisel olema võimalus kasutada proviisori abi haigla personalile üldises korras antavate nõuan-
30 — Directive of 16 September 1985 concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of certain activities in the field of pharmacy (OJ 1985 L 253, p. 34).
29 – Eespool viidatud kohtuotsus Deutscher Apothekerverband (punkt 103 ja selles viidatud kohtupraktika).
29 — Deutscher Apothekerverband, paragraph 103 and caselaw cited.
30 – Nõukogu 16. septembri 1985. aasta direktiiv teatavat farmaatsiaalast tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta EÜT L 253, lk 34; ELT eriväljaanne 06/01, lk 129).
A Member State is entitled, in the exercise of its sovereign powers in the field of public health, to decide that such advice and supervision on the part of a pharmacist must also be assured for all hospital patients, irrespective of the type of hospital and its specialisations.
Liikmesriigil on oma suveräänse võimu teostamisel rahvatervise valdkonnas õigus otsustada, et selline proviisori nõu ja kontroll peab olema tagatud ka kõigi haiglaravil viibivate isikute heaks, olenemata raviasutuse tüübist ja selle eripäradest.
Unlike the Commission, I consider that the situation is not comparable to that of distributing medicinal products to the public.
Erinevalt komisjonist leian, et see olukord ei ole võrreldav ravimite avaliku müügiga.
In the latter situation, a patient who has been prescribed treatment by his doctor and who then goes to his pharmacist is in a position to understand and put into practice the advice the pharmacist gives him.
Viimasel juhul on patsient, kellele arst ravimi välja kirjutas ja kes on seejärel pöördunud proviisori poole, võimeline mõistma ja rakendama viimase poolt talle antud nõuandeid.
On the other hand, in a hospital, medicinal products are administered by the nursing staff and the patient is most often in a completely passive situation.
Seevastu haiglas manustavad ravimeid meditsiinitöötajad ja patsient on sageli täiesti passiivses positsioonis.
The way in which this assurance is provided clearly varies according to the size of each hospital and its specialisations.
Selle garantii rakendamine erineb sõltuvalt iga raviasutuse suurusest ja tema eripäradest.
It may be assumed that it is provided to a lesser extent in a hospital specialising in geriatric medicine, caring for elderly people whose needs for medicinal products are stable and well known to the medical staff, than in a hospital specialising in cardiovascular surgery or dealing with medical emergencies.
Võib eeldada, et see on vähem oluline geriaatriale spetsialiseerunud haigla puhul, kus ravitakse eakaid, kelle ravimite vajadus on stabiilne ja meditsiinilisele personalile hästi teada, võrreldes kardiovaskulaarkirurgiale spetsialiseerunud haiglaga või haiglaga, kus ravitakse kõiki erakorralisi juhtumeid.
Consequently, in order for the pharmacist to carry out this duty to give advice and supervise the proper use of medicinal products in a hospital environment effectively, he must be able to familiarise himself with each patient’s situation.
Seetõttu eeldab proviisori nõuande- ja ravimite õige kasutamise üle järelevalve teostamise kohustuse tõhus täitmine haiglas seda, et ta saaks ise tutvuda iga haige olukorraga.
The pharmacist, as the Federal Republic of Germany contends, must form an integral part of the treatment team.
Nagu väidab Saksamaa Liitvabariik, peab proviisor olema meditsiinipersonali täieõiguslik liige.
Otherwise, if intervention by the pharmacist were to be limited to providing advice over the telephone, his role would be restricted merely to cases in which a hospital doctor or a member of the nursing team had doubts about the use of a medicinal product.
Vastasel juhul, kui proviisor saaks sekkuda ainult telefoni teel antavate nõuannetega, piirduks tema roll üksnes olukordadega, kus haigla arstil või meditsiinipersonali liikmel on kahtlusi ravimi kasutamise osas.
However, in all situations I am of the view that the effective way of carrying out this duty of giving advice and supervising the proper use of medicinal products requires the pharmacist to go to the hospital in person on a regular basis and according to a schedule worked out for each hospital.
Kõigi nimetatud juhtude puhul leian, et see nõuande- ja ravimite õige kasutamise järelevalve kohustus eeldab, et proviisor viibiks asjaomases raviasutuses füüsiliselt kohal regulaarsel alusel ja nii sageli, kui vastava raviasutuse vajadused ette näevad.
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 in person on a regular basis and be available in an emergency.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-141/07 haiglas ja tema kättesaadavust kiireloomulistel juhtudel.
The logical assumption therefore is that he carries on his business in the vicinity of the hospital, since, as the Commission points out, he must also be present in his dispensary in order to be able to attend to the public.
See eeldab loogiliselt, et ta tegutseb haigla läheduses, kuna – nagu märgib komisjon – ta peab avalikkuse teenindamiseks olema kohal ka oma apteegis.
The Commission does not dispute that in order to select its medicinal products a hospital needs the help of a pharmacist with a detailed knowledge of what that hospital requires.
Komisjon ei vaidlusta, et haiglal on ravimite valimisel vaja sellise proviisori abi, kes tunneb selle haigla vajadusi täielikult.
It is therefore the pharmacist whose job it is to provide advice on the use of medicinal products within the hospital who would appear to be the best person to be aware of precisely what the hospital’s needs are and to take part in the process of selecting medicinal products.
Nimelt see proviisor, kes annab raviasutuses nõu ravimite kasutuse osas, tunneb kõige paremini haigla vajadusi ja sobib seega kõige paremini ravimite valimises osalema.
Second, the Federal Republic of Germany is correct, in my view, in arguing that it is difficult to separate the selection of medicinal products from the provision of advice to hospital staff.
Teiseks on minu arvates põhjendatud Saksamaa Liitvabariigi väide, et ravimite valimise ja haigla personali nõustamise ülesandeid on keeruline teineteisest eraldada.
Third, I share the Republic of Ger -many’s opinion that the functions of supply- ing medicinal products and checking a hos -pital’s stocks of medicinal products, on the one hand, and those of advising hospital staff and selecting medicinal products, on the other hand, cannot be separated either.
Kolmandaks nõustun Saksamaa Liitvabariigi arvamusega, mille kohaselt ei ole võimalik eraldada ühelt poolt ravimitega varustamise ja haigla ravimivarude kontrollimise funktsiooni ning teiselt poolt haigla personali nõustamise funktsiooni ja ravimite valimise funktsiooni.
I base my view on two complementary reasons, the first functional and the second economic.
Minu seisukoht põhineb kahel üksteist täiendaval põhjusel, millest esimene puudutab funktsionaalset ja teine majanduslikku korraldust.
The list of medicinal products authorised in a Member State is much more extensive than the list of medicinal products that a hospital actually needs.
Ühes liikmesriigis lubatud ravimite nimekiri on palju pikem, kui haiglal reaalselt vaja minevate ravimite nimekiri.
A hospital’s needs are limited to the diseases it is called upon to treat.
Haigla vajadused on paika pandud patoloogiatega, mida seal ravitakse.
Moreover, a large number of medicinal products have identical or comparable properties.
Lisaks on suurel hulgal ravimitel identsed või võrreldavad omadused.
Consequently, any hospital, for the sake of good management, must select the medicinal products needed for its areas of specialisation and avoid unnecessary ordering of a number of medicinal products having the same properties.
Seetõttu peab iga haigla hea halduse tagamiseks valima ravimid, mis on vajalikud tema ravivaldkondades ja vältima tarbetut mitme erineva samade omadustega ravimi tellimist.
At the functional level, I share the view of the Federal Republic of Germany that the pharmacist who would appear to be the best placed to provide advice in order to ensure the proper use of medicinal products and supervise that use is the one who has supplied or dispensed them.
Funktsionaalsuse küsimuses nõustun Saksamaa Liitvabariigi seisukohaga, mille kohaselt on ravimid tarninud või valmistanud proviisor see, kes näib olevat parimas positsioonis andma nõu ravimite nõuetekohase tarvitamise tagamiseks ning viimase üle järelevalvet teostama.
COMMISSION v GERMANY best placed to carry out regular checks on the quality and storage of such products.
KOMISJON VS. SAKSAMAA et teostada regulaarset kontrolli ravimite kvaliteedi ja säilitamise üle.
Similarly, the external pharmacist who would appear to be the best placed to supply a hospital with all the necessary medicin- al products and to keep in his dispens- ary adequate stocks to meet the hospital’s needs in all circumstances would appear to be the person who provides advice to the medical staff and takes part in the process of selecting medicinal products, since he is well acquainted with the needs of the hospital to be supplied.
Haiglaväline proviisor, kes näib olevat kõige paremas positsioonis haiglale kõigi vajalike ravimite tarnimiseks ning selliste varude hoidmiseks apteegis, mis võimaldavad kõigis olukordades katta selle haigla vajadused, näib olevat ka õige isik meditsiinipersonali nõustamiseks ja ravimite valimises osalemiseks, kuna ta tunneb täpselt varustatava haigla vajadusi.
As the Federal Republic of Germany states, there is a synergy between supplying medicinal products, advising hospital staff and checking stocks.
Nagu märgib Saksamaa Liitvabariik, esineb varustamise, nõuandmise ja kontrolli funktsiooni vahel sünergia.
Like the Federal Republic of Germany, I am of the view that those different functions are complementary and that, from the functional point of view, it is more rational to assign them to the same professional.
Sama moodi Saksamaa Liitvabariigiga leian, et need erinevad funktsioonid täiendavad üksteist ning funktsionaalses plaanis on mõistlik anda need samale isikule.
At the economic level, it is important to take into consideration the fact that the activity of providing advice forms an integral part of the pharmacist’s job when he issues a medicinal product to a patient.
Majanduslikus plaanis on oluline võtta arvesse asjaolu, et nõuandev tegevus on lahutamatu osa proviisori tööülesannetest, kui ta annab patsiendile ravimit.
It does not involve additional payment.
Selle eest täiendavat tasu ei võeta.
This view also applies as regards the function of checking a hospital’s stocks of medicinal products.
See analüüs kehtib ka haigla ravimivarude kontrolli funktsiooni osas.
As the Federal Republic of Germany explains, a hospital which takes the decision to obtain its supplies from an external pharmacy does so primarily in order to free itself of the burden of having to stock large quantities of medicinal products on its own premises.
Nagu Saksamaa Liitvabariik selgitab, juhindub haigla, kes usaldab oma varustamise haiglavälisele apteegile, eelkõige eesmärgist vabaneda kohustusest ladustada oma ruumides suurt kogust ravimeid.
It is therefore the external pharmacy which has to have sufficient stocks of medicinal products to be able to meet the needs of that hospital in all circumstances.
Seega peavad haiglavälisel apteegil olema piisavad ravimivarud, et katta selle haigla vajadused.
Consequently, it is that pharmacy which is
Seetõttu on just nimelt see apteek parimas positsioonis,
Where a hospital takes the decision to obtain all its supplies of medicinal products from an external pharmacy, the staff of that pharmacy must undertake the task of providing advice within that hospital, including in emergencies, with the availability constraints which that involves, and the other tasks of selecting medicinal products and checking stocks of medicinal products within the dispensary and at the hos -pital, because those tasks may be regarded as forming an integral part of the service of supplying medicinal products. The cost
Kui haigla otsustab anda kogu oma ravimitega varustamise haiglavälisele apteegile, peab selle apteegi personal võtma kohustuse anda sellele haiglale nõu, sh kiireloomulistel juhtudel, koos sellega kaasneva kohustusega olla vajadusel kättesaadav, ning täitma samuti muud ravimite valimise ja ravimivarude kontrollimise ülesanded nii apteegis kui haiglas, kuna neid võib käsitada ravimite
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 of those additional tasks is included in the selling price of the medicinal products.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-141/07 tarnimise teenuse osutamise lahutamatu osana.
They should not therefore give rise to any special payment.
Seega ei või nende eest nõuda eraldi tasu.
However, it is difficult to see how this could be done if the external pharmacist responsible for carrying out those additional tasks were not the one supplying the hospital with all its medicinal products.
Seevastu on mul raske mõista, kuidas saaks see toimida, kui nimetatud täiendavaid ülesandeid täitev haiglaväline proviisor ei ole see sama, kes tagab kogu haigla ravimitega varustamise.
It has acknowledged in that regard that a Member State must be able to plan the number of hospitals, their geographical distribution, the way in which they are organised and the facilities with which they are equipped, and also the nature of the medical services which they are able to offer.
Euroopa Kohus on selle kohta tunnistanud, et haiglate arv, geograafiline paiknemine, korraldus ning seadmed, millega nad on varustatud, samuti meditsiiniteenuste laad, mida nad suudavad pakkuda, on küsimused, mille puhul peab olema võimalik liikmesriigipoolne planeerimine.
Such planning, as a general rule, ensures that there is sufficient and permanent access to a balanced range of highquality hospital treatment in the Member State concerned.
Selline planeerimine võimaldab üldjuhul tagada, et asjaomase riigi territooriumil oleks piisavalt ja püsivalt kättesaadav kvaliteetsete haiglaraviteenuste tasakaalustatud valik.
It also assists in controlling costs and preventing, as far as possible, any wastage of financial, technical and human resources. 34
Samuti võimaldab see tagada kontrolli kulude üle ning vältida – nii palju kui võimalik – rahaliste, tehniliste ja inimressursside raiskamist. 34
In reality the hospital concerned would be forced to employ a pharmacist to carry out these tasks specially, which, because of the additional charges inherent in such recruitment, would offset to a great extent the advantage of using an external pharmacist.
Tegelikkuses oleks selline haigla sunnitud palkama eraldi proviisori nende ülesannete täitmiseks ja selle töölevõtmisega kaasnevate täiendavate kulude tõttu kaoks haiglal suur osa huvist haiglavälise proviisori kasuks otsustada.
Such wastage, in the view of the Court, would be all the more damaging because it is generally recognised that the hospital care sector generates considerable costs and must satisfy increasing needs, while the financial resources which may be made available for healthcare are not unlimited, whatever the mode of funding applied. 35
Euroopa Kohtu sõnul on raiskamine seda kahjulikum, kuna on üldteada, et haiglaravisektoriga kaasnevad arvestatavad kulud, ning et see peab rahuldama üha kasvavaid vajadusi, samas kui rahalised ressursid, mida saab tervishoiule eraldada, ei ole piiramatud, olenemata kasutatavast rahastamisviisist. 35
Of course, in principle, aims of a purely economic nature cannot justify a barrier to the fundamental principle of the free movement of goods.
Põhimõtteliselt ei saa puhtalt majanduslikku laadi eesmärgid õigustada kaupade vaba liikumise aluspõhimõtte riivet.
31However, in the field of public health the Court has accepted that derogations from that principle may be allowed where interests of an economic nature concern maintaining a balanced medical and hospital service open to all, 32in particular the maintenance of treatment capacity or medical competence on national territory. 33
31Siiski on Euroopa Kohus tunnistanud, et rahvatervise valdkonnas võib sellest põhimõttest erandi teha, kui majandushuvide siht on tasakaalustatud ja kõigile kättesaadava haiglaraviteenuse säilitamine, 32 sh eelkõige ravivõimsuse või meditsiinilise pädevuse säilitamine riigi territooriumil. 33
I am of the view that those considerations may be applied to the present case and that the Federal Republic of Germany was right to state that supplying a hospital with medicinal products could not be separated
Leian, et need kaalutlused on ülekantavad ka käesolevale kohtuasjale ning Saksamaa Liitvabariigil oli rahvatervise kaitse
31 — Case C-120/95 Decker [1998] ECR I-1831, paragraph 39.
31 – 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-120/95: Decker (EKL 1998, lk I-1831, punkt 39).
32 — Case C-444/05 Stamatelaki [2007] ECR I-3185, paragraph 31 and caselaw cited.
32 – 19. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-444/05: Stamatelaki (EKL 2007, lk I-3185, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
33 — Case C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECR I-4509, paragraph 67 and caselaw cited.
33 – 13. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-385/99: Müller-Fauré ja van Riet (EKL 2003, lk I-4509, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
COMMISSION v GERMANY number of Member States medicinal products are supplied to hospitals exclusively by internal pharmacies confirms this view.
KOMISJON VS. SAKSAMAA haiglasisene apteek, kinnitab minu arvates seda analüüsi veelgi.