natgillin/translations-raw huggingface dataset:
26 — Common Position (EC) No 36/1999 adopted by the Council on 29 July 1999 with a view to adopting Directive 1999/…/EC of the European Parliament and of the Council on combating late payment in commercial transactions (OJ 1999 C 284, p. 1), point (v) of the statement of reasons. In the literature, with regard to the common position, see Lardeux, G., ‘La lutte contre le retard de paiement dans les transactions commerciales: position commune du Conseil no 36/1999 du 29 juillet 1999 en vue de l’adoption d’une directive concernant la lutte contre le retard de paiement dans les transactions commerciales’, La semaine juridique. Entreprise et Affaires, No 35/2000, p. 1318.
26 – Nõukogu 29. juuli 1999. aasta ühine seisukoht nr 36/1999, vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 251, eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (EÜT C 284, 6.10.1999, lk 1, põhjenduste punkt v). Vt õigusteoorias ühise seisukoha kohta Lardeux, G., „La lutte contre le retard de paiement dans les transactions commerciales: position commune du Conseil no 36/1999 du 29 juillet 1999 en vue de l’adoption d’une directive concernant la lutte contre le retard de paiement dans les transactions commerciales”, La semaine juridique. Entreprise et affaires, nr 35/2000, lk 1318.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-265/07 ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus 31.
Member States were not obliged to introduce into their national law a new procedure for the recovery of undisputed debts but only to ensure, within the framework of existing procedures, that the creditor can obtain an enforceable title normally within 90 days of lodging the application. 27
Viidatud nõudmise menetlust, vaid et nad peaksid pigem tagama juba olemasolevate menetluste raames, et võlausaldaja saaks täitedokumendi tavaliselt 90 kalendripäeva jooksul alates võlausaldaja hagi esitamisest.
The abovementioned regulations have effect only in relation to cross-border forced execution procedures, 32 and not in situations such as that involved in the main proceedings, where forced execution is effected within a single Member State.
27 määrused omavad mõju üksnes piiriülesele täitemenetlusele, 32kuid mitte sellisele olukorrale nagu põhikohtuasjas, kus täitmine toimub üksnes ühe liikmesriigi sees.
They were adopted on the basis of Article 61(c) EC, 33which provides for the adoption of measures in the field of judicial cooperation in accordance with Article 65 EC, which provides only for the adoption of measures in the field of judicial cooperation having cross-border implications.
Viidatud määrused on vastu võetud EÜ artikli 61 punkti c alusel, 33 mis võimaldab võtta vastu meetmeid õigusalase koostöö valdkonnas vastavalt EÜ artiklile 65; viimatinimetatud artikkel võimaldab üksnes selliste meetmete vastuvõtmist, millel on piiriülene toime.
In the case in point, however, the situation is different, in that it is necessary to resolve the question of the division of competence between the Community and the Member States for execution procedures carried out within a single Member State.
Käesolevas asjas on olukord aga teistsugune, kuna sellest tuleneb ühenduse ja liikmesriikide pädevuse piiritlemine osas, mis puudutab üksnes ühe liikmesriigi piires toimuvaid täitemenetlusi.
Directive 2000/35 is one of the pieces of Community legislation that affect the enforcement procedures of the Member States.
Direktiiv 2000/35 kuulub nende ühenduse õigusnormide hulka, millel on mõju liikmesriikide täitemenetlustele.
28 At the Community level, a number of pieces of legislation having the same effect have already been adopted: Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters, 29Regulation (EC) No 805/2004 of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 creating a European enforcement order for uncontested claims 30 and Regulation (EC) No 1896/2006 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 creating a European order for payment procedure. 31
28Ühenduse tasemel on juba vastu võetud mitmeid samasuguse mõjuga sätteid: nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades 29, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 805/2004, millega luuakse
On the one hand, it is necessary to understand the tendency of the Member States to
Ühest küljest tuleb mõista liikmesriikide soovi jätta enda pädevusse see osa
27 — Common Position (EC) No 36/1999, point (v) of the statement of reasons.
27 – Eespool nimetatud nõukogu ühine seisukoht nr 36/1999, põhjenduste punkt v.
28 — The first step in this area was taken with the Brussels Convention on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters of 27 September 1968 (OJ 1978 L 301, p.
31 – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus (ELT L 399, 30.12.2006, lk 1).
This was the first legal instrument of the Member States of the Community governing conflicts of jurisdiction between the courts of the Member States and the enforcement of judgments in civil and commercial matters.
See konventsioon on esimene õigusakt, mis reguleerib liikmesriikide kohtute vahelisi kohtualluvusvaidlusi ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades.
After the entry into force of the Treaty of Amsterdam, which transferred new powers to the Community in the field of judicial cooperation in civil matters, the Council adopted Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 2001 L 12, p. 1).
Pärast Amsterdami lepingu jõustumist, mis laiendas komisjoni pädevust õigusalase koostöö vallas tsiviilasjades, võttis nõukogu 22. detsembril 2000 vastu määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42). [Viimatinimetatud määruse pealkirja tõlget on täpsustatud Euroopa Kohtus].
15, note that Regulation No 44/2001 governs the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters in other Member States. Stadler, A., ‘From the Brussels Convention to Regulation 44/2001: Cornerstones of a European law of civil procedure’, Common Market Law Review, No 6/2005, p.
32 – Micklitz, H.-W. ja Rott, P., „Vergemeinschaftung des EuGVÜ in der Verordnung (EG) Nr. 44/2001”, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, nr 1/2002, lk 15, kus kinnitatakse, et määrus nr 44/2001 reguleerib teistes liikmesriikides tehtud kohtuotsuste tunnustamist ja rakendamist tsiviil- ja kaubandusasjades.
1637, states that Regulation No 44/2001 governs the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters between the Member States. Rijavec, V., ‘Postopek potrditve Evropskega izvršilnega naslova’, Podjetje in delo, No 5/2007, p.
Stadler, A., „From the Brussels Convention to Regulation 44/2001: Cornerstones of a European law of civil procedure”, Common Market Law Review, nr 6/2005, lk 1637, kinnitab, et määrus nr 44/2001 reguleerib kohtuotsuste tunnustamist ja rakendamist tsiviil- ja kaubandusasjades liikmesriikide vahel.
33 — The legal basis of Regulation No 44/2001 is not only Article 61(c) EC but also Article 67(1) EC, and that of Regulation No 805/2004 is also Article 67(5) EC.
33 – Määruse nr 44/2001 õiguslik alus on – lisaks EÜ artikli 61 punktile c – ka EÜ artikli 67 lõige 1 ning määruse nr 805/2004 õiguslik alus on ka EÜ artikli 67 lõige 5.
CAFFARO the enforceable title.
CAFFARO kättesaamisest.
35 In the present case, it is necessary first to take account of the object of the directive, the teleological interpretation of which will be of fundamental importance for resolving the question referred by the national court.
Käes- oleval juhul tuleb esmajärjekorras silmas pidada direktiivi eesmärki ning seepärast on eelotsuse küsimusele vastamisel määrav roll teleoloogilisel tõlgendusel.
36 The directive must be interpreted in a way that safeguards its ef -fectiveness (effet utile).
36 Direktiivi tuleb tõlgendada viisil, mis tagaks direktiivi kasuliku mõju (effet utile).
37 retain their competence over enforcement procedures relating to enforcement solely within the Member State.
37 täitemenetlusest, mis puudutab täitmist üksnes nende territooriumil.
The enforcement procedure is a balanced system, in which a change in a single component also affects the other components in that procedure.
Täitemenetlus on tasakaalustatud süsteem, mille ühe osa muutmine mõjutab ka selle menetluse teisi osi.
On the other hand, as we shall see shortly, the Member States must comply with Community law when exercising their competence in that field.
Teisest küljest peavad liikmesriigid – nii nagu näitab edasine analüüs – järgima selles valdkonnas oma pädevuse kasutamisel ühenduse õigust.
Interpretation of Directive 2000/35
Direktiivi 2000/35 tõlgendamine
35 — Since the reply to the question referred is far from being a foregone conclusion, such a case can be defined from the theoretical legal point of view as a ‘hard case’, in contrast to a ‘clear case’.
35 – Kuna vastus esitatud küsimusele ei ole täiesti vaba kahtlustest, võiks selle asja liigitada õigusteooria seisukohalt „raskeks juhtumiks” („hard case”) vastandatuna „selgele juhtumile” („clear case”).
To that effect, see Hart, H.L.A., The Concept of Law (with a postscript edited by Penelope A. Bulloch and Joseph Raz), 2nd edition, Clarendon Press, Oxford, 1994, p. 307, who asserts that in such situations courts rule according to their discretion, on the basis of which they make the law.
Vt selle kohta Hart, H. L. A., The Concept of Law (With a Postscript edited by Pene­lope A. Bulloch and Joseph Raz), 2. trükk, Clarendon Press, Oxford 1994, lk 307, kes toonitab, et kohtunikel on sel juhul kaalutlusruum, millest lähtuvalt nad õigust kohaldavad. Vt ka Dworkin, R., „Hard Cases”, Harvard Law Review, let. 88, 1975, lk 1075. Vt samuti Alexy, R., A Theory of Legal Argu­mentation.
The Theory of Rational Discourse as Theory of Legal Justification, Clarendon Press, Oxford, 1989, p. 8, who also relativises the concept of a ‘clear example’, in that its clarity is only apparent, since it is always possible to find arguments against the decision in the case in point.
The Theory of Rational Discourse as Theory of Legal Justification, Clarendon Press, Oxford 1989, lk 8, kes relativiseerib ka „selge juhtumi” mõiste, kuivõrd juhtumi selgus on tegelikult üksnes näiv, sest konkreetses asjas on otsuse vastu alati võimalik leida argumente.
As I have already stated, Article 5(1) of Directive 2000/35 provides that an enforceable title for the recovery of unchallenged claims should normally be obtained within 90 days of lodging the application.
Nagu juba märgitud, sätestab direktiivi 2000/35 artikli 5 lõige 1, et vaidlustamata nõude täitedokumendi võib tavaliselt saada 90 kalendripäeva jooksul alates hagi esitamisest.
If a strictly linguistic interpretation were given to this article, the Community’s competence would cover the stage of obtaining the enforceable title, but the subsequent stage would come within the competence of the Member States.
Kui selle artikli tõlgendamisel kasutada kitsast grammatilist tõlgendust, katab komisjoni pädevus täitedokumendi saamise etappi, samas kui järgmine etapp jääb liikmesriikide pädevusse.
34 However, I consider that Directive 2000/35 nevertheless conflicts with Italian legislation, which provides for execution against public authorities to be suspended for 120 days from the obtaining of
34 Samas ei ole kohtujuristi hinnangul direktiiviga 2000/35 siiski kooskõlas Itaalia õigusnormid, mis näevad ette avalikõiguslike asutuste vastu suunatud täitemenetluse peatamise 120 päevaks alates
36 — See the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Case C-64/05 P Sweden v Commission [2007] ECR I-11389, point 26, where the teleological and systematic interpretation prevailed over the literal interpretation, which did not provide a clear solution.
36 – Vt nt kohtujurist M. Poiares Maduro 18. juuli 2007. aasta ettepanek kohtuasjas C-64/05 P: Rootsi vs. komisjon (EKL 2007, lk I-11389, punkt 26), kus teleoloogiline ja süstemaatiline tõlgendus valitseb grammatilise tõlgenduse üle, kuna viimane ei andnud selget vastust.
See also Delnoy, P., Élements de méthodologie juridique, 2nd edition, Larcier, Brussels, 2006, p. 93, according to whom the clear text must also be interpreted, from which we can infer that a merely literal interpretation is not sufficient for a precise understanding of the text. Pechstein, M. and Drechsler, C., in Reisenhuber, K. (ed.), Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berlin, 2006, p.
Vt ka nt Delnoy, P., Élements de méthodologie juridique, 2. trükk, Larcier, Brüssel 2006, lk 93, kes rõhutab, et tõlgendada tuleb ka selget teksti, millest võib järeldada, et üksnes grammatilisest tõlgendusest ei piisa teksti õigeks mõistmiseks. Pechstein, M. ja Drechsler, C., v Reisenhuber, K. (ur.), Europäische Methodenlehre.
Similarly Reisenhuber, K., in Reisenhuber, K. (ed.), op. cit., p.
Samuti rõhutavad Reisenhuber, K., v Reisenhuber, K. (ur.), Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berliin 2006, lk 261, et ühenduse õiguse tõlgendamisel on määrav teleoloogiline tõlgendus. Vt nt seoses direktiivide tõlgendamisega ka Schmidt-Kessel, M., v Reisenhuber, K. (ur.), Europäische Methodenlehre. Hand­buch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berliin 2006, lk 404 ja 405.
37 — In the literature, with reference to effectiveness as a criter- ion of interpretation, see Pechstein, M. and Drechsler, C., in Reisenhuber, K. (ed.), op. cit., p.
37 – Vt õigusteoorias seoses effet utile’iga kui tõlgendamispõhimõttega Pechstein, M., Drechsler, C., v Reisenhuber, K. (ur.), Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbil­dung und Praxis, De Gruyter Recht, Berliin 2006, lk 172; Oppermann, T., Europarecht, 3. trükk, Beck, München 2005, lk 160, punktid 69 ja 70.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 rules and practices in the Member States.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-265/07 liikmesriikide vaheliste äritehingute toimumist.
39The means of preventing late payment include the 90-day limit for obtaining an enforceable title for the recovery of uncontested claims provided for in Article 5(1) of Directive 2000/35.
39 Direktiivi 2000/35 artikli 5 lõikes 1 sätestatud 90-päevane tähtaeg täitedokumendi saamiseks vaidlustamata nõuete puhul on üks hilinenud maksmise ennetamise vahenditest.
The object of Directive 2000/35 is to prevent late payment in commercial transactions, thereby eliminating obstacles to the proper functioning of the internal market that arise precisely because of such late payment.
Direktiivi 2000/35 eesmärgiks on ennetada hilinenud maksmist äritehingute puhul, et seeläbi kõrvaldada siseturu korrapärase toimimise takistused, mis on tingitud sellisest hilinemisest.
38In this regard, recital 5 in the preamble to Directive 2000/35 states that late payment represents an increasingly serious obstacle for the success of the single market.
38Selles kontekstis sätestab direktiivi 2000/35 põhjendus 5, et hilinenud maksmine on üha suuremaks takistuseks ühisturu edukale toimimisele.
Recitals 9 and 10 also point out that commercial transactions are considerably limited because of the differences between payment
Põhjendustes 9 ja 10 on samuti rõhutatud, et erinevused liikmesriikide makse-eeskir-jade ja -tavade vahel piiravad märgatavalt
Directive 2000/35 is intended to safeguard small and medium-sized undertakings, in particular, from late payment.
Direktiiv 2000/35 soovib eelkõige kaitsta väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid hilinenud maksmise eest.
To that effect, recital 7 in the preamble to the direct- ive indicates that ‘heavy administrative and financial burdens are placed on businesses, particularly small and medium-sized ones’, as a result of late payment and that this is ‘a major cause of insolvencies’.
Vt selle kohta 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-491/01: British American Tobacco Investments ja Imperial Tobacco (EKL 2002, lk I-11453, punktid 59 ja 60); 6. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-66/04: Ühendkuningriik vs. parlament ja nõukogu (EKL 2005, lk I-10553, punktid 59 ja 64) ja 12. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-380/03: Saksamaa vs parlament ja nõukogu (EKL 2006, lk I-11573, punkt 37).
Such businesses, which have a crucial role in increasing the
Vt õigusteoorias nt. Kahl, W., v Calliess, C., Ruffert, M. (ur.), EUV/EGV. Das Verfas­sungsrecht der Europäischen Union mit Europäischer Grundrechtecharta. Kommentar, 3. trükk, Beck, München 2007, artikli 95 kommentaar lk 1262; Pipkorn, J., Barden-hewer-Rating, A., Taschner, H. C., v von der Groeben, H., Schwarze, J. (ur.), Kommentar zum Vertrag über die Euro­päische Union und zur Gründung der Europäischen Geme­inschaft, 6. trükk, Nomos, Baden-Baden 2003, 2. köide, artikli 95 kommentaar lk 1405, punkt 7.
Procurement Directives’. 43
43 käsitlevates
The Commis- sion’s study of the effectiveness of Community legislation regarding late payment 44 reveals that the worst payers are in fact the governments of several Member States.
Komisjoni uuringust ühenduse seadusandluse tõhususe kohta hilinenud maksmise valdkonnas 44 selgub, et paljudes riikides on valitsus kõige kehvem maksja.
45 economic growth of the Community, 40are those most affected by late payment because in situations of this kind they do not have sufficient funds to finance themselves over the long term.
ettevõtjate 40 tegevust häirib maksmisega hilinemine kõige rohkem, kuna sellistel juhtudel ei ole neil pikaajaliseks omafinantseeringuks piisavalt rahalisi vahendeid.
Small and medium-sized undertakings raise finance mainly in the form of short-term credit, so that in most cases they cannot survive the pressure of late payment and consequently are often forced into bankruptcy. 41
Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad rahastavad end peamiselt lühiajalise krediidi abil ning sageli ei pea nad vastu hilinenud maksmise survele ja on sunnitud end seetõttu maksejõuetuks kuulutama. 41
The disputed Italian legislation provides that a creditor in possession of an enforceable title issued against a public authority, duly obtained in accordance with Direct- ive 2000/35 within 90 days, cannot proceed to forced execution before 120 days have elapsed since service of the enforceable title on the public authority.
Itaalia õigusnormide kohaselt ei tohi avalik-õigusliku asutuse vastu suunatud täitedokumenti, mis on saadud õiguspäraselt 90-päevase tähtaja jooksul vastavalt direktiivile 2000/35, täita enne 120 päeva möödumist vastava täitedokumendi avalik-õigusli-kule asutusele kättetoimetamisest.
Under that provision, the procedures necessary for forced execution can be carried out during that period, but execution itself may not be commenced.
Selle sätte tõttu võib täitmiseks vajalik menetlus sellel ajavahemikul küll jätkuda, kuid täitmine ise ei või alata.
In practice, that provision would have the same effects as if it were laid down that the creditor should obtain an enforceable title within 210 days of lodging his action or
Sellise sõnastuse tõttu on kõnealuse sätte tulemus tegelikult see, et võlausaldaja saab täitedokumendi 210-päevase
The objective of Directive 2000/35 is to prevent late payment in all commercial transactions, including those in which the debtors are public authorities.
Direktiivi 2000/35 eesmärk on ennetada maksmisega hilinemist kõikide äritehingute puhul, ka siis, kui võlgnikud on avalikõiguslikud asutused.
This means that its objective is also to prevent late payment in public procurement, as demonstrated by recital 4 in the preamble to the directive.
See tähendab, et eesmärk on ennetada maksmisega hilinemist ka riigihangete puhul, nagu kinnitab selle direktiivi põhjendus 4 42.
42In that context, the directive employs the concept of ‘public authority’, which it defines broadly; Article 2(1) identifies ‘public authority’ as meaning ‘any contracting authority or entity, as defined by the Public
Direktiiv kasutab sellega seoses mõistet „riigiasutus”, mida ta tõlgendab laialt; artikli 2 lõikes 1 on „riigiasutus” paigutatud samasse ritta „igasugu[s]e üksus[ega] vastavalt määratlustele riigihanget
40 — This was emphasised, for example, in the conclusions of the European Council of Brussels of 23 and 24 March 2006, 7775/1/06 REV 1, p. 8, point 28, available at http://www. consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/ en/ec/89013.pdf.
43 – Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT L 209, 24.7.1992, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322); nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/36/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord (EÜT L 199, 9.8.1993, lk 1; ELT eriväljaanne 06/02, lk 110); nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/37/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (EÜT L 199, 9.8.1993, lk 54; ELT eriväljaanne 06/02, lk 163) ning nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, trans-pordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused (EÜT L 199, 9.8.1993, lk 84; ELT eriväljaanne 06/02, lk 194).
41 — Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments (see footnote 34), p. 20.
40 – Seda punkti rõhutatakse näiteks Euroopa Nõukogu 23. ja 24. märtsil 2006. aastal Brüsselis tehtud otsustes, 7775/1/06 REV 1, lk 8, punkt 28, mis on kättesaadavad veebilehel http:// www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/press- Data/en/ec/89013.pdf.
45 — Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments (see footnote 34), p. 208.
42 – Direktiivi 2000/35 põhjendus 4 viitab majandus- ja sotsiaalkomitee arvamusele rohelise raamatu „Riigihange Euroopa Liidus: vaade tulevikku” kohta (EÜT C 287, 22.9.1997, lk 92), milles majandus- ja sotsiaalkomitee juhib muu hulgas tähelepanu hilinenud maksmisele riigihankemenetlustes.
42 — In that regard, recital 4 in the preamble to Directive 2000/35 refers to the opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Green Paper entitled Public procurement in the European Union: Exploring the way forward’ (OJ 1997 C 287, p. 92), in which the Committee points, inter alia, to the problem of late payment in public procurement procedures.
45 – Uuring Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments, mille aastal 2006 valmistas Jeana Alberta juhtimisel Euroopa komisjoni jaoks ette advokaadibüroo Demolin, Brulard, Barthelemy, Hoche, on kättesaadav veebilehel http://ec.europa.eu/enterprise/ regulation/late_payments/doc/finalreport_en.pdf, lk 208.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 application at the court or other competent authority.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-265/07 tähtaja jooksul alates hagi või taotluse esitamisest kohtule või muule pädevale asutusele.
The short period of 90 days for obtaining an enforceable title, as laid down in Article 5(1) of Directive 2000/35, thus becomes meaningless.
Direktiivi 2000/35 artikli 5 lõikes 1 sätestatud 90-päevane täitedokumendi saamise tähtaeg kaotab seega mõtte.
Article 5(1) of Directive 2000/35 is one of the provisions of the directive that make reference to the national legal orders.
Direktiivi 2000/35 artikli 5 lõige 1 on üks sätetest, mis viitavad liikmesriigi õiguse kohaldamisele.
Viewed from that angle, it can be likened to Article 4(1) of the same directive, which relates to retention of title and which the Court addressed in Commission v Italy.
Selles osas võib tuua võrdluse sama direktiivi artikli 4 lõikega 1, mis puudutab omandireservatsiooni ning mida Euroopa Kohus on käsitlenud kohtuasjas komisjon vs. Itaalia 46.