natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Specific: Objectives should be precise and concrete enough not to be open to varying interpretations.Measurable: Objectives should define a desired future state in measurable terms, so that it is possible to verify whether the objective has been achieved or not.
Konkreetsed: eesmärgid peaksid olema piisavalt täpsed ja konkreetsed, et neid ei oleks võimalik erinevalt tõlgendada.
Such objectives are either quantified or based on a combination of description and scoring scales.Accepted: If objectives and target levels are to influence behaviour, they must be accepted, understood and interpreted similarly by all of those who are expected to take responsibility for achieving them.
Mõõdetavad: eesmärgid peaksid soovitud tulevase olukorra mõõdetavalt määratlema, nii et eesmärgi saavutamist oleks võimalik kontrollida. Sellised eesmärgid on kas kvantifitseeritud või tuginevad kirjelduse ja tulemuslikkuse näitajate kombinatsioonile.
Realistic: Objectives and target levels should be ambitious – setting an objective that only reflects the current level of achievement is not useful – but they should also be realistic so that those responsible see them as meaningful.Time-dependent: Objectives and target levels remain vague if they are not related to a fixed date or time period.
Realistlikud: eesmärgid ja sihtmäärad peavad olema ambitsioonikad – ei ole kasu sellise eesmärgi seadmisest, mis üksnes hetketaset kajastab –, kuid samas peaksid need olema ka realistlikud, et nende saavutamise eest vastutavad osapooled neid mõtestatuiks peaksid.
European Commission, Impact Assessment Guidelines, SEC (2005) 791, June 2005
Euroopa Komisjon, Mõjuhindamise suunised, SEC (2005) 791, juuni 2005.
During the implementation of integration programmes, policy-makers and practitioners may at some stage ask themselves the following questions: how well did we succeed in achieving the objectives defined in the beginning?
Integratsiooniprogrammide rakendamise käigus võivad poliitikakujundajad ja selle elluviijad esitada endale mingil hetkel järgmisi küsimusi: kui edukad me algselt määratletud eesmärkide saavutamisel olime?
Did we in fact do what we set out to do?
Kas me tegime ka tegelikult seda, mida me teha kavatsesime?
Who participated in the programme and why; who did not participate and why?
Kes programmis osalesid ja miks; kes ei osalenud ja miks?
For whom did the programme work (or not work)?
Kelle jaoks programm toimis (või kelle jaoks mitte)?
What were the critical factors determining the outcome?
Millised olid need otsustavad tegurid, mis tulemuse määrasid?
How were the risks managed and the opportunities used?
Kuidas ohjati riske ja kasutati võimalusi?
Were there differences between men and women, young and old?
Kas oli mingeid erinevusi meeste ja naiste, noorte ja vanade vahel?
Did these groups receive special attention?
Kas nendele rühmadele pöörati erilist tähelepanu?
Evaluations can be used to address some of these questions.
Mõnele nendest küsimustest saab vastata hinnangute abil.
They can help in decisionmaking about objectives and priorities, and about the allocation of resources.
Hinnangud aitavad langetada eesmärkide ja prioriteetide ning vahendite eraldamisega seotud otsuseid.
They can also increase knowledge of needs and problems, identify unwanted outcomes, and explain why stated goals were not reached.
Ühtlasi aitavad need tõsta teadlikkust vajadustest ja probleemidest, määrata kindlaks soovimatud tulemused ja selgitada, miks seatud eesmärgid jäid saavutamata.
Evaluation techniques are commonly used to look at individual projects and at their success in accomplishing set objectives.
Tavaliselt kasutatakse hindamistehnikaid selleks, et käsitleda üksikuid projekte ja nende edukust seatud eesmärkide saavutamisel.
However, only checking for effective implementation will not capture problems with the overall strategic direction, since ‘bad policy can be implemented well’ as much as ‘good policy can be implemented badly’.
Üksnes rakendamise tõhususe kontrollimine ei too esile üldise strateegilise suunaga seotud probleeme, sest nagu head poliitikat on võimalik halvasti rakendada, on ka halba poliitikat võimalik hästi rakendada.
It may therefore be useful to make policies themselves the subject of evaluations.
Seepärast võib kasu olla poliitika enda hindamisest.
In this way, the assumptions underpinning funding programmes can be questioned before significant resources are invested.
Sel viisil saab rahastamisprogrammide aluseks olevad eeldused enne oluliste vahendite investeerimist küsimuse alla seada.
At the same time, experience shows that some of the parameters for integration policy are set by political realities.
Samas näitavad kogemused, et mõned integratsioonipoliitika parameetrid lähtuvad poliitilisest tegelikkusest.
In such cases, it is important to make explicit the political goals linked with integration and to base programmes on a clear statement of purpose.
Sellisel juhul on tähtis integratsiooniga seotud poliitilised eesmärgid selgesõnaliselt välja tuua ja võtta programmide aluseks selgesti väljendatud sihid.
Some of the complexities surrounding the definition of targets for integration policies, and the choice of indicators for measuring progress, are discussed in Chapter 3 of the first edition of the Handbook on Integration.
Mõningaid raskusi, mis on seotud integratsioonipoliitika eesmärkide määratlemise ja edusammude mõõtmiseks kasutatavate näitajate valikuga, käsitletakse integratsiooni käsiraamatu esimese väljaande 3. peatükis.
Evaluations look chiefly at the appropriateness and quality of integration policies themselves, for which good governance indicators can be developed, rather than attempting to measure the ‘degree of integration’ of individuals or immigrant groups, which remains a challenge.
Hinnangud vaatlevad peamiselt integratsioonipoliitika enda asjakohasust ja kvaliteeti (milleks võib välja töötada heade valitsemistavade näitajad), mitte ei püüa mõõta üksikisikute või sisserändajate rühmade integratsiooniastet, mis jääb probleemiks.
In France, the LOLF (Loi organique sur les lois de finances) is one of the elements supporting the performance orientation of public administration.
Prantsusmaal on LOLF (Loi organique sur les lois de finances) üks elemente, mis toetab riiklike haldusorganite tulemuslikkusele suunatust.
It provides for an information system on the precise cost of specific public policies.
Sellega nähakse ette konkreetsete riiklike poliitikavaldkondade täpsete kulude teatamise süsteem.
Every programme has a PAP (Projet annuel de performances) specifying the activities planned, their cost, the objectives of the programme as well as past and projected results according to specific indicators.
Iga programmi juurde kuulub PAP (Projet annuel de performances), milles täpsustatakse kavandatav tegevus, selle maksumus, programmi eesmärgid ning saavutatud ja kavandatavad tulemused, lähtudes konkreetsetest näitajatest.
The PAP of the ‘reception of foreigners and integration’ programme is being presented to Parliament in 2006.
Välismaalaste vastuvõtmise ja integratsiooniga seotud programm PAP esitati parlamendile 2006. aastal.
Identifying indicators has been difficult because PAPs look only at the specific programmes under review, whereas many factors play a role in shaping integration outcomes.
Näitajate kindlaksmääramine oli keeruline, sest PAP käsitleb ainult konkreetseid läbivaadatavaid programme, kuid integratsioonialaseid tulemusi mõjutab palju tegureid.
Two indicators have been chosen: (1) the percentage of signatories to the reception and integration contract who follow the civic training, and (2) the percentage of non-Francophone beneficiaries of public reception services who, at the end of their training, obtain a certificate of elementary French language proficiency.
Välja valiti kaks näitajat: 1) nende vastuvõtu- ja integratsioonilepingule allakirjutanute osakaal, kes läbivad kodanikukoolituse, ja 2) nende riiklike vastuvõtuteenuste mitteprantslastest kasutajate osakaal, kellele koolituse lõppedes antakse algtasemel prantsuse keele oskust tõendav tunnistus.
Evaluation ideally goes hand in hand with planning, or at least informs any major changes to programmes that are already in place.
Ideaaljuhul käib hindamine käsikäes kavandamisega, või vähemalt hinnatakse juba paikapandud programmide kõiki suuremaid muudatusi.
Evaluations of pilot projects can also be used to shape and modify ongoing programmes.
Pilootprojektide hinnanguid võib kasutada ka käimasolevate programmide kujundamiseks ja kohandamiseks.
For instance, in Norway the evaluation of pilot integration courses in 26 municipalities was used to adjust the policy before its extension to the national level.
Näiteks kasutati Norras 26 omavalitsuses läbiviidud integratsioonikursuste pilootprojekti hinnangut poliitika kohandamiseks enne selle laiendamist riiklikule tasandile.
The Swiss programme for promoting the social integration of foreigners provides an annual credit of approximately 9 million Euros to about 600 co-financed projects.
Šveitsi välismaalaste sotsiaalse integratsiooni edendamise programmiga antakse 600 kaasfinantseeritud projektile igal aastal ligikaudu 9 miljonit eurot.
It targets five priority areas: (1) language skills, (2) opening up institutions, (3) small local projects, (4) regional centres of competence, and (5) innovation and quality assurance.
Programm on suunatud viiele prioriteetsele valdkonnale: 1) keeleoskus, 2) institutsioonide avatuks muutmine, 3) väikesed kohalikud projektid, 4) piirkondlikud oskuskeskused ja 5) uuenduslikkus ja kvaliteedi tagamine.
For the evaluation of the first programme phase (2001-2003), partial evaluations of the five priority areas were carried out as steps towards the final synthesis and summary report.
Programmi esimese etapi (2001–2003) hindamiseks anti viiele prioriteetsele valdkonnale osalised hinnangud, mis kujutasid endast samme lõpliku kokkuvõtliku aruande suunas.
The schedule of partial and final evaluation reports was designed so that interim results could already be used for developing the next programme phase (2004-2007).
Osaliste aruannete ja lõpliku hinnanguaruande esitamise tähtajad kavandati nii, et vahepealseid tulemusi saaks kasutada programmi järgmise etapi (2004–2007) kavandamises.
Similarly, current evaluation activities will play a role in the definition of the next phase (from 2008).
Samamoodi mõjutavad praegused hinnangud järgmise etapi (alates aastast 2008) kujundamist.
Evaluation methods
Hindamismeetodid
Both external evaluations and self-evaluations are used in the field of immigrant integration.
Sisserändajate integratsiooni valdkonnas kasutatakse nii välishindamist kui ka enesehindamist.
Self-evaluations can build the capacity of administrations and promote organisational learning and the identification of best practices.
Enesehindamine võib tõsta haldusorganite suutlikkust ning edendada organisatsioonilist õppimisvõimet ja heade tavade tuvastamist.
On the other hand, external evaluations provide an outside view and can make an independent and credible assessment of policies’ actual impact.
Teisalt kajastab välishindamine muid seisukohti ning võib anda sõltumatu ja usaldusväärse hinnangu poliitika tegelikule mõjule.
Evaluations typically include a number of policy recommendations, which may be highly political given the public profile of immigrant integration.
Tavaliselt kaasneb hindamisega mitmeid poliitikaalaseid soovitusi, mis sisserändajate integratsiooni avaliku olemuse tõttu võivad olla väga poliitilised.
They may also have significant financial implications.
Samuti võivad neil olla olulised finantsalased tagajärjed.
Where external evaluations are used, the terms of reference should define the relationship between the commissioning body and the evaluator and clearly set out the scope of the task at hand.
Välishindamise kasutamise korral tuleks tellija ning hindaja suhe ametivolitustes kindlaks määrata ja selgelt kehtestada teostatava ülesande ulatus.
Competitive tender procedures often facilitate the establishment of such explicit ‘ground rules’.
Sageli hõlbustab selliste selgesõnaliste alusreeglite kehtestamist konkurentsi alusel toimuv pakkumismenetlus.
The means employed should be proportionate to the aims and to the prospective function of the evaluation in the overall process of policymaking and implementation.
Kasutatavad vahendid peaksid olema proportsionaalsed hindamise eesmärkide ja kavandatava funktsiooniga poliitika väljatöötamise ja rakendamise üldises protsessis.
Methodology and data collection should be adapted to the circumstances.
Meetodeid ja andmete kogumist tuleks vastavalt asjaoludele kohandada.
For instance, control groups are desirable from a scientific point of view but are generally difficult to designate in the context of integration interventions.
Näiteks on kontrollrühmad teaduslikust seisukohast soovitatavad, kuid integratsioonialases sekkumistegevuses on neid harilikult keeruline kindlaks määrata.
In situations where the target population fluctuates, evaluators should opt for continuous monitoring rather than for before-after tests, which are likely to suffer from a high degree of attrition.
Olukordades, kus sihtrühmaks olev elanikkond on muutlik, peaksid hindajad enne-ja-pärast-testidele, mida suur kõikumine tõenäoliselt mõjutab, eelistama järjepidevat jälgimist.
The definition of target groups is a key step in any evaluation.
Igasuguse hindamise juures on otsustavaks sammuks sihtrühma määratlemine.
In the Swiss programme for promoting the social integration of foreigners, a useful distinction was made between direct target groups and ‘end users’.
Šveitsi välismaalaste sotsiaalse integratsiooni edendamise programmis eristati otsesed sihtrühmad lõppkasutajatest.
For instance, an intercultural training programme targeted ‘key players’ such as janitors or sports coaches.
Näiteks oli mitmekultuuriline koolitusprogramm suunatud sellistele olulistele osapooltele nagu majahoidjad või sporditreenerid.
The evaluation showed that these key players benefited from the training programmes but did not use their knowledge effectively enough in their interactions with ‘end users’, i.e. society more broadly.
Hindamine näitas, et need osapooled said küll koolitusprogrammist kasu, kuid suhtlemisel lõppkasutajatega, st ühiskonnaga laiemalt, ei kasutanud nad oma teadmisi piisavalt tõhusalt.
An analysis of ‘next steps’ should therefore be included in a complete assessment of the programme’s impact.
Seepärast peaks programmi mõju täielik hinnang hõlmama ka järgnevate meetmete analüüsi.
Timing is an important consideration when choosing evaluation methods.
Hindamismeetodite valikul mängib olulist rolli ajastamine.
For instance, quantitative evaluations can be especially valuable in the early implementation phases, while qualitative methods can yield helpful information on the impact of longer-running programmes.
Näiteks võivad kvantitatiivsed hinnangud olla eriti väärtuslikud rakendamise varastel etappidel, kvalitatiivsed meetodid aga võivad anda kasulikku teavet pikemat aega kestvate programmide mõju kohta.
Ongoing data collection in the framework of performance management systems is increasingly becoming a part of public and private programmes in the integration field.
Tulemuste juhtimise süsteemi raames toimuv pidev andmete kogumine muutub üha enam era- ja avaliku sektori integratsioonivaldkonna programmide osaks.
Often, the monitoring of outputs is a ‘built-in’ project activity required by the supervising or funding body.
Sageli on tulemuste jälgimine projekti tavapärane osa, mida nõuab järelevalve- või rahastamisasutus.
Such regular auditing processes can stimulate the learning process within an organisation while laying the foundation for future (often external) evaluations.
Selline korrapärane kontrollimisprotsess võib ergutada organisatsiooni õppimisvõimet, rajades ühtlasi teed tulevastele (sageli välis)hindamistele.
In fact, ex-post evaluations of programmes without regular data gathering mechanisms are unlikely to attain a scientific standard because they will be ‘snapshots’ rather than looking at outputs and impacts over time.
Tegelikult ei suudeta programmide järelhindamistega, mis ei hõlma korrapärast andmekogumist, saavutada teaduslikke standardeid, sest tegemist on pigem hetkeolukorra kirjelduse kui tulemuste ja mõju pikemaajalise vaatlemisega.
In summary, a well-balanced mix of quantitative and qualitative methods, and of internal and external evaluations, is most likely to contribute to a comprehensive understanding.
Kokkuvõttes annab põhjaliku arusaamise kõige tõenäolisemalt kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete meetodite tasakaalustatud ühendamine.
At the same time, limitations will remain because of the multifaceted and complex nature of integration.
Samas tingib integratsiooni mitmetahuline ja keeruline olemus siiski teatavad piirangud.
Common Basic Principle Nr. 11 affirms that ‘developing clear goals, indicators and evaluation mechanisms is necessary to adjust policy, evaluate progress on integration and to make the exchange of information more effective’.
Ühises aluspõhimõttes nr 11 kinnitatakse, et „selgete sihtide, näitajate ja hindamismehhanismide arendamine on vajalik poliitika kohandamiseks, integratsiooni edu hindamiseks ning teabevahetuse tõhustamiseks”. Konkreetsemalt
More concretely, the Commission Communication on a Common Agenda for Integration suggests that admission procedures, introduction programmes (especially compulsory programmes) and other integration policies should be evaluated and monitored through national impact assessments, stakeholder-consultation mechanisms such as surveys, indicators and monitoring measures.
Konkreetsemalt väidetakse komisjoni teatises ühise väidetakse väidetakse komisjoni komisjoni teatises teatises ühise ühise integratsioonikava kohta, et vastuvõtukorda, tutvustusprogramme (eriti kohustuslikke programme) ja integratsioonipoliitika muid valdkondi tuleks hinnata ja jälgida siseriikliku mõjuhindamise, sidusrühmade konsultatsioonimehhanismide, näitajate ja jälgimismeet- mete abil. Komisjon
The Commission also calls upon Member States to support the exchange of information on national evaluation tools, and to develop where appropriate European criteria for the process of comparative learning.
Komisjon kutsub liikmesriike ka üles toetama teabevahetust siseriiklike hindamis- kutsub kutsub liikmesriike liikmesriike ka ka üles üles toetama toetama teabevahetust teabevahetust siseriiklike siseriiklike hindamis- hindamis- vahendite osas ning arendama vajadusel välja võrdlevat õpet käsitlevad Euroopa kriteeriumid.
Can common standards be developed in the field of evaluation?
Kas hindamise valdkonnas on ühtsete normide väljatöötamine võimalik?
International sets of standards do exist, for the most part on ethical issues.
Rahvusvahelised normide kogumid on olemas, peamiselt eetiliste küsimuste osas.
They are typically not specific to the topic of immigrant integration but can nevertheless be used to inform evaluations planned in this field.
Tavaliselt ei ole need suunatud konkreetselt sisserändajate integratsioonile, kuid sellest hoolimata saab neid selles valdkonnas kavandatud hindamistes kasutada.
At the level of EU funding programmes, common standards for evaluating projects are being developed.
ELi rahastamisprogrammide tasandil töötatakse välja projektide hindamise ühtseid norme.
The EU could also help to raise the profile of evaluation as a key component of good administration and planning.
Ka EL saaks aidata rõhutada hindamist kui tõhusa halduse ja kavandamise olulist osa.
Resource management
Vahendite juhtimine
Resources may be broadly understood as ‘assets’, which can be mobilised by different types of actors.
Vahendeid võib laiemalt käsitleda varana, mida eri liiki osalejad kaasata saavad.
A successful integration governance structure maximises the positive impact of resources by setting out well-defined roles for each actor and providing a framework that offers adequate support.
Edukas integratsiooni juhtimise struktuur kasutab vahendite positiivset mõju maksimaalselt ära, määrates igale osalejale selge rolli ja luues piisavat toetust pakkuva raamistiku.
Good resource management matches resources of different types.
Vahendite tõhus juhtimine ühendab eri liiki vahendid omavahel.
In a wellmanaged project financial capital is matched with human resources and other assets that participants bring to the table.
Hästi juhitud projekti puhul ühendatakse projekti finantskapital inimressursside ja muude vahenditega, mida osalejad välja pakuvad.
Voluntary work is also an important resource.
Oluliseks ressursiks on ka vabatahtlik töö.
Well-designed integration programmes do not rely on one type of resource to the exclusion of others but use a balanced combination to make the most of all participants’ contributions.
Hästi kavandatud integratsiooniprogrammid ei jää lootma ühte liiki vahenditele ega välista muid, vaid kasutavad tasakaalustatult ja maksimaalselt ära kõigi osalejate panuse.
The following section looks at funding in the area of immigrant integration.
Järgnevas jaos vaadeldakse sisserändajate integratsiooni valdkonna rahastamist.
It examines the role of the state as a funding body for regions, municipalities or the voluntary sector and considers the European context and EU funding.
Selles uuritakse riigi rolli piirkondade, omavalitsuste või vabatahtliku sektori rahastamisorganina ning vaadeldakse Euroopa konteksti ja Euroopa Liidu poolset rahastust.
It then looks at private foundations and how they define their position in the integration field.
Seejärel tutvutakse erasektori sihtasutuste ja sellega, kuidas nemad oma positsiooni integratsioonivaldkonnas määratlevad.
Overall, financial support is the dominant aspect but is typically embedded in other forms of support and influence.
Üldiselt käsitletakse valdavalt rahalist toetust, kuid see on tavaliselt seotud toetuse ja mõju muude vormidega.
Public funding
* kondlikest prioriteetidest.
These priorities may be subject to change.
Need prioriteedid võivad muutuda.
For instance, in several Member States funding has been primarily directed at refugees, which are seen as a group with ‘unambiguous’ needs, but is now starting to cover migrants as well.
Näiteks on mitmes liikmesriigis rahalisi vahendeid suunatud peamiselt pagulastele, keda nähakse üheste vajadustega rühmana, kuid üha enam hõlmab rahastamine ka sisserändajaid.
Funding needs are also affected by legislative developments such as laws making compulsory the participation in integration programmes.
Samuti mõjutavad rahastamisvajadusi sellised seadusandlikud muudatused nagu integratsiooniprogrammides osalemist kohustavad seadused.
In many Member States federal funding is directed towards sub-national levels of government, often involving significant amounts.
Paljudes liikmesriikides suunatakse föderaaltasandi rahalised vahendid valitsuse madalamatele tasanditele ja sageli hõlmab see märkimisväärselt suuri summasid.
Regional, national and European funding sources should complement each other.
Piirkondlikud, riiklikud ja Euroopa rahastamisallikad peaksid üksteist täiendama.
Taken together, considerable amounts of money are made available for the promotion of immigrant integration.
Kõik nad kokku pakuvad arvestatavaid summasid sisserändajate integreerimise edendamiseks.
State budget (different ministries)EU pre-accession programmes (incl. Phare)EU post-accession programmes
Eestis on viimastel aastatel integratsioonimeetmeteks saadud vahendeid järgmistest rahastamisallikatest:
Bilateral (Sweden, Finland, Denmark, Norway, UK, US, Canada, Netherlands, etc.)
Lisaks kohesele rahalisele mõjule on rahvusvaheline toetus Eesti rahastamistavasid ka laiemalt mõjutanud.
Although much of the bilateral funding and the EU pre-accession programmes are no longer relevant, Estonia still has more international than national funding on integration.
Tšehhi Vabariigis on ELi rahastamisallikate hulka kuulunud PHARE, INTI, Euroopa Sotsiaal-
In the Czech Republic, EU funding sources have included Phare, INTI, the European Social Fund and the European Refugee Fund.
Kuna vahendid on piiratud, on sageli just EL see, kes rahastab mitmeaastaseid ja mahukaid projekte, tagades integratsiooniprogramme ellu viivatele valitsusvälistele organisatsiooni- dele finantsstabiilsuse.Organisatsioonid