natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court must also reject the argument of the Federal Republic of Germany that the contested provisions are not the cause of there being a lesser quantity of medicinal products supplied to German hospitals by pharmacies situated outside that Member State, because, as a general rule, adequate quantities of medicinal products authorised in Germany are not available in such pharmacies.
Nõustuda ei saa ka Saksamaa Liitvabariigi argumendiga, mille kohaselt ei saa panna vaidlusaluste sätete arvele seda, et Saksamaa haiglatele tarnitakse teistes liikmesriikides asuvatest apteekidest väiksemaid ravimikoguseid põhjusel, et üldiselt ei ole nende apteekide käsutuses piisavas koguses Saksamaal lubatud ravimeid.
Since the contested provisions are liable to hinder intraCommunity trade, they must be considered as a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports within the meaning of Article 28 EC, without it being necessary to prove that they have had an appreciable effect on such trade (see Case C-166/03 Commission v France [2004] ECR I-6535, paragraph 15).
Kuna vaidlusalused sätted võivad takistada ühendusesisest kaubandust, tuleb neid pidada koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meetmeks EÜ artikli 28 mõttes, ilma et oleks vaja tõendada, et see avaldas kõnealusele kaubandusele olulist mõju (vt 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-166/03: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2004, lk I-6535, punkt 15).
It follows from all of the foregoing that the contested provisions are liable to hinder intraCommunity trade and constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports prohibited by Article 28 EC.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et vaidlusalused sätted võivad takistada ühendusesisest kaubandust ja kujutavad endast koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meedet, mis on keelatud EÜ artikliga 28.
In those circumstances, it must be examined whether the contested provisions can be justified on grounds such as those relied on by the Federal Republic of Germany relating to the protection of public health.
Neil asjaoludel tuleb uurida, kas vaidlusaluseid sätteid võib õigustada sellistel kaalutlustel, millel tugines Saksamaa Liitvabariik ja mis põhinevad rahvatervise kaitsel.
Whether there is justification in the protection of public health
Rahvatervise kaitsel tugineva õigustuse olemasolu
It must be recalled that the health and life of humans rank foremost among the assets or interests protected by Article 30 EC and it is for the Member States, within the limits imposed by the Treaty, to decide on the degree of protection which they wish to afford to public health and on the way in which that degree of protection is to be achieved (Deutscher Apothekerverband, paragraph 103; Case C-262/02 Commission v France [2004] ECR I-6569, paragraph 24; Rosengren and Others, paragraph 39; and Ludwigs-Apotheke, paragraph 27).
Selles küsimuses on alust meenutada, et inimeste elu ja tervis on EÜ artikliga 30 kaitstavate hüvede või huvide hulgas esikohal ning et liikmesriikidel tuleb asutamislepinguga seatud piirides otsustada, millisel tasemel nad kavatsevad rahvatervise kaitse tagada ja kuidas selline tase saavutatakse (eespool viidatud kohtuotsus Deutscher Apothekerverband, punkt 103; 13. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-262/02: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2004, lk I-6569, punkt 24; eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt, punkt 39, ja eespool viidatud kohtuotsus Ludwigs-Apotheke, punkt 27).
It is common ground that the contested provisions, which, according to the Federal Republic of Germany, have the objective of ensuring that the supply to hospitals of medicinal products by an external pharmacy is reliable and of good quality, reflect concerns for public health which are within the ambit of Article 30 EC and that, consequently, they are, in principle, capable of justifying a restriction on the free movement of goods.
On selge, et vaidlusalused sätted, mille eesmärk on Saksamaa Liitvabariigi sõnul selle tagamine, et haigla ravimitega varustamine haiglavälise apteegi poolt oleks kindel ja kvaliteetne, vastavad rahvatervise kaitse kaalutlustele, nii nagu viimaseid tunnustab EÜ artikkel 30 ja seega võivad need põhimõtteliselt õigustada kaupade vaba liikumise takistust.
However, legislation which is such as to restrict a fundamental freedom guaranteed by the Treaty, such as the free movement of goods, can be justified only if it is appropriate for securing the attainment of the objective pursued and does not go beyond what is necessary in order to attain it (Case C-14/02 ATRAL [2003] ECR I-4431, paragraph 64; Case C-254/05 Commission v Belgium [2007] ECR I-4269, paragraph 33; judgment of the Court (Third Chamber) of 13 March 2008 in Case C-227/06 Commission v Belgium, paragraph 61; and Case C-265/06 Commission v Portugal [2008] ECR I-2245, paragraph 37).
Kaupade vaba liikumise taolist asutamislepinguga tagatud põhivabadust piiravad õigusnormid võivad olla õigustatud vaid juhul, kui need on taotletud eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale, kui selle eesmärgi saavutamiseks vajalik (8. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-14/02: ATRAL, EKL 2003, lk I-4431, punkt 64; 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-254/05: komisjon vs. Belgia, EKL 2007, lk I-4269, punkt 33; 13. märtsi 2008. aasta otsus kohtuasjas C-227/06: komisjon vs. Belgia, punkt 61, ja 10. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-265/06: komisjon vs. Portugal, EKL 2008, lk I-2245, punkt 37).
First, in relation to whether the contested provisions are appropriate, it must be observed that in so far as they require that all the services associated with the supply contract must be entrusted to a pharmacist in the vicinity, those provisions are such as to achieve the objective of ensuring that the supply of products to German hos -pitals is reliable and of good quality and therefore of protecting public health, which the Commission does not dispute.
Esiteks tuleb vaidlusaluste sätete sobivuse kohta tõdeda, et kuna need nõuavad kõigi varustamislepinguga seotud teenuste osutamist läheduses asuva proviisori poolt, on nende abil võimalik saavutada Saksamaa haiglate kindla ja kvaliteetse varustamise tagamise ning järelikult ka rahvatervise kaitse eesmärk, mida komisjon ei vaidlusta.
Secondly, as regards the assessment of whether those provisions are necessary, it must be recalled at the outset that it follows from the caselaw of the Court that since Article 30 EC is an exception, to be strictly interpreted, to the rule of free movement of goods within the Community, it is for the national authorities to demonstrate that those provisions are necessary in order to achieve the declared objective, and that this objective could not be achieved by less extensive prohibitions or restrictions of lesser extent or having less effect on intraCommunity trade (see, to that effect, Case C-17/93 van der Veldt [1994] ECR I-3537, paragraph 15; Case C-189/95 Franzén [1997] ECR I-5909, paragraphs 75 and 76; Case C-434/04 Ahokainen and Leppik [2006] ECR I-9171, paragraph 31, and Rosengren and Others, paragraph 50).
Teiseks tuleb nende sätete vajalikkuse hindamisel kohe märkida, et kuna Euroopa Kohtu praktika järgi on EÜ artikkel 30 kitsalt tõlgendatav erand ühendusesisese kaupade vaba liikumise reeglist, tuleb liikmesriigi ametiasutustel tõendada, et asjaomane õigusnorm on sobiv seatud eesmärgi saavutamiseks ja et seda eesmärki ei ole võimalik saavutada vähem ulatuslike või ühendusesisest kaubandust vähem mõjutavate keeldude või piirangutega (vt selle kohta 14. juuli 1994. aasta otsus kohtuasjas C-17/93: van der Veldt, EKL 1994, lk I-3537, punkt 15; 23. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-189/95: Franzén, EKL 1997, lk I-5909, punktid 75 ja 76; 28. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-434/04: Ahokainen ja Leppik, EKL 2006, lk I-9171, punkt 31, ning eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt, punkt 50).
In accordance with settled caselaw of the Court, set out in paragraph 46 of this judgment, when assessing whether the principle of proportionality has been observed in the field of public health, account must be taken of the fact that a Member State has the power to determine the degree of protection which it wishes to afford to public health and the way in which that degree of protection is to be achieved.
Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 46, tuleb rahvatervise valdkonnas proportsionaalsuse põhimõttele vastavuse hindamisel arvestada tõika, et liikmesriik võib otsustada, millisel tasemel ta kavatseb rahvatervise kaitse tagada ja kuidas selline tase saavutatakse.
Since that degree of protection may vary from one Member State to the other, Member States must be allowed discretion (see, to that effect, Case C-41/02 Commission v Netherlands [2004] ECR I-11375, paragraphs 46 and 51) and, consequently, the fact that one Member State imposes less strict rules than another Member State does not mean that the latter’s rules are disproportionate (Case C-262/02 Commission v France, paragraph 37, and Case C-443/02 Schreiber [2004] ECR I-7275, paragraph 48).
Kuna see tase võib liikmesriigiti varieeruda, tuleb tunnustada liikmesriikide kaalutlusruumi olemasolu (vt selle kohta 2. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-41/02: komisjon vs. Madalmaad, EKL 2004, lk I-11375, punktid 46 ja 51) ja järelikult ka tõsiasja, et kui üks liikmesriik kehtestab teise liikmesriigi omadest vähem ranged eeskirjad, ei tähenda see, et teise liikmesriigi eeskirjad oleksid ebaproportsionaalsed (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punkt 37, ja 15. juuli 2004. aasta kohtuotsus C-443/02: Schreiber, EKL 2004, lk I-7275, punkt 48).
In this case, it must be recalled that, pursuant to Paragraph 14 of the ApoG, German hospitals have the choice of entrusting the provision of their supplies of medicinal products either to a pharmacy operating within the hospital premises (‘internal provision of supplies’), or to the pharmacy of another hospital or to an external pharmacy (‘external provision of supplies’).
Kõnesolevas asjas on oluline meenutada, et ApoG § 14 alusel on Saksamaa haiglatel võimalik anda oma ravimitega varustamine üle kas haiglasiseselt käideldavale apteegile (edaspidi „haiglasisene varustamissüsteem”) või muule haiglale või haiglavälisele apteegile (edaspidi „haiglaväline varustamissüsteem”).
In the system of internal provision of supplies, the pharmacist of the hospital is responsible for all the services linked to the supply of medicinal products.
Haiglasisese varustamissüsteemi puhul on haigla proviisor vastutav ravimitega varustamisega seotud teenuste eest tervikuna.
Since he is based in the hospital premises, he is generally and quickly available to the hospital.
Arvestades tema asukohta haigla ruumides, pakub ta haiglale igakülgset ja operatiivset tuge.
The various elements of that system have not been challenged by the Commission.
Komisjon ei seadnud sellise süsteemi eri osiseid küsimuse alla.
When a hospital selects the system of external provision of supplies, it must conclude a contract with the pharmacy which it has chosen, a contract which is subject to the cumulative conditions laid down in Paragraph 14 of the ApoG, which also require that all of the services linked to that type of provision of supplies are provided by a contracting pharmacist who must be generally and quickly available in situ.
Kui haigla valib haiglavälise varustamissüsteemi, tuleb tal sõlmida valitud apteegiga leping, millele kohaldatakse ApoG §-s 14 ettenähtud kumulatiivseid tingimusi, mis näevad samuti ette, et kõiki seda tüüpi varustamisega seotud teenuseid osutab üks lepinguline proviisor, kes pakub kohapeal haiglale igakülgset ja operatiivset tuge.
Accordingly, the fact of the matter is that the contested provisions transpose to the system of external provision of supplies requirements analogous to those which characterise the system of internal provision of supplies.
Nii näevad vaidlusalused sätted haiglavälisele varustussüsteemile tegelikkuses ette haiglasisese süsteemi suhtes kehtivatega analoogsed nõuded.
To the extent that conclusion of the supply contract with the pharmacy of another hospital or with an external pharmacy is subject to the contested provisions, which lay down conditions analogous to those applicable in the system of internal provision of supplies, namely the requirement that there be one pharmacist who is, firstly, responsible for the supply of medicinal products and, secondly, generally and quickly available in situ, it follows that those provisions ensure that all the elements of the
Tuleb märkida, et kuivõrd muu haigla apteegiga või haiglavälise apteegiga sõlmitavale ravimitega varustamise lepingule kohaldatakse vaidlusaluseid sätteid, kus on sätestatud analoogsed tingimused nendega, mis kuuluvad kohaldamisele haiglasisese varustamissüsteemi puhul – nimelt on nõutud proviisor, kes on ühelt poolt vastutav ravimitega varustamise eest ja teisalt pakub kohapeal haiglale igakülgset ja operatiivset tuge –, tagavad kõnesolevad sätted Saksamaa haiglate ravimitega varustamise
Accordingly, the contested provisions can be seen to be necessary to the achievement of the objective of ensuring a high level of public health protection and clearly do not go beyond what is necessary.
Seega on vaidlusalused sätted vajalikud tervise kaitse kõrget taset taotleva eesmärgi saavutamiseks ega näi minevat kaugemale, kui selle saavutamiseks vajalik.
On the other hand, the approach upheld by the Commission, in that it permits the services linked to the system of external provision of supplies to be entrusted to contracting pharmacists whose dispensary is not situated in the vicinity of the hospital to be supplied, is likely to undermine the unity and balance of the system for the supply of medicinal products to hospitals in Germany and, consequently, the high level of public health protection which the Federal Republic of Germany seeks to achieve.
Seevastu komisjoni kaitstav lähenemisviis – kuivõrd see võimaldab anda apteekidele, mis ei asu varustatava haigla läheduses, üle haiglavälise varustamissüsteemiga seotud teenuste osutamise – võib ohustada Saksamaa haiglate ravimitega varustamise süsteemi ühtsust ja tasakaalu ning seega ka rahvatervise kaitse kõrget taset, mida soovib saavutada Saksamaa Liitvabariik.
Furthermore, in practice, the approach recommended by the Commission would oblige those German hospitals which choose to obtain their supplies from external pharmacies or from pharmacies of other hospitals to employ several pharmacists in order to safeguard the various services linked to the provision of supplies, which would, as pointed out by the Advocate General in point 122 of his Opinion, generate additional costs inherent in any such employment.
Praktikas kohustaks komisjoni eelistatud lähenemisviis haiglaväliste või teiste haiglate apteekide seast varustaja valinud Saksamaa haiglaid palkama lisaks mitmeid proviisoreid erinevate varustamisega seotud ülesannete täitmiseks, mis tekitaks, nagu märgib kohtujurist oma ettepaneku punktis 122, sellise lepinguga seonduvaid täiendavaid kulusid.
While objectives of a purely economic nature cannot justify a restriction on the fundamental principle of free movement of goods, none the less, as regards interests of an economic nature concerning the maintenance of a balanced medical and hospital service open to all, the Court has accepted that such an objective may also fall within one of the derogations, on grounds of public health, in so far as it contributes to the attainment of a high level of health protection (see by analogy, in particular,
Ehkki kaupade vaba liikumise aluspõhimõtte riivet ei saa õigustada puhtalt majanduslikud kaalutlused, on Euroopa Kohus tõdenud majandusliku huvi osas säilitada tasakaalustatud ja kõigile ligipääsetav ravi- ja haiglateenus, et selline eesmärk võib samuti kuuluda rahvatervisega seotud erandite alla, sest see aitab kaasa tervise kaitse kõrge taseme saavutamisele (vt analoogia alusel eelkõige 28. aprilli 1998. aasta otsus
Case C-158/96 Kohll [1998] ECR I-1931, paragraph 50, and Case C-444/05 Stamatelaki [2007] ECR I-3185, paragraph 31).
SAKSAMAA kohtuasjas C-158/96: Kohll, EKL 1998, lk I-1931, punkt 50, ja 19. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-444/05: Stamatelaki, EKL 2007, lk I-3185, punkt 31).
It must be possible to plan the number of hospitals, their geographical distribution, their organisation and the facilities with which they are provided, and even the nature of the medical services which they are able to offer, in a way which, first, meets, as a general rule, the objective of guaranteeing in the territory of the Member State concerned sufficient and permanent access to a balanced range of highquality hospital treatment and, secondly, assists in ensuring the desired control of costs and prevention, as far as possible, of any wastage of financial, technical and human resources (see Case C-157/99 Smits and Peerbooms [2001] ECR I-5473, paragraphs 76 to 80; Case C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECR I-4509, paragraphs 77 to 80; and Watts, paragraphs 108 and 109).
Peab olema võimalik planeerida haiglate arvu, geograafilist paiknemist, korraldust ning seadmeid, millega nad on varustatud, samuti nende meditsiiniteenuste laadi, mida nad suudavad pakkuda – üldreeglina on selle planeerimise eesmärk tagada kvaliteetsete haiglateenuste tasakaalustatud valiku piisav ja pidev kättesaadavus asjassepuutuva liikmesriigi territooriumil ja teisalt mängib oma osa soov tagada kontroll kulude üle ja vältida rahalise, tehnilise ja inimressursi vähimatki raiskamist (vt 12. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas C-157/99: Smits ja Peerbooms, EKL 2001, lk I-5473, punktid 76–80; 13. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-385/99: Müller-Fauré ja van Riet, EKL 2003, lk I-4509, punktid 77–80, ja eespool viidatud kohtuotsus Watts, punktid 108 ja 109).
From those two points of view, it is equally clear that the requirement that one local pharmacist should be given responsibility for all the tasks involved in the supply of medicinal products to German hospitals is not a measure which goes beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the Federal Republic of Germany, namely to achieve a high level of public health protection.
Kahte eelkäsitletud kaalutlust arvestades ei tundu nõue anda vastutus Saksamaa haiglate ravimitega varustamisega seotud ülesannete osas tervikuna üle läheduses asuvale proviisorile meetmena, mis läheks kaugemale, kui on vajalik Saksamaa Liitvabariigi eesmärgi ehk rahvatervise kaitse kõrge taseme saavutamiseks.
In the light of the foregoing, the contested provisions must be considered to be justified on grounds relating to the protection of public health.
Neid asjaolusid arvestades tuleb otsustada, et vaidlusaluseid sätteid on alust pidada õigustatuks rahvatervise kaitsega seonduvail kaalutlustel.
The Commission’s action must therefore be dismissed.
Seega tuleb jätta komisjoni hagi rahuldamata.
Since the Federal Republic of Germany has applied for costs and the Commission has been unsuccessful, the Commission must be ordered to pay the costs.
Kuna Saksamaa Liitvabariik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud mõista välja komisjonilt.
Case C-228/07
Kohtuasi C-228/07
(Social security — Regulation (EEC) No 1408/71 — Article 4(1)(b) and (g), Article 10(1) and Article 69 — Freedom of movement for persons — Articles 39 EC and 42 EC — Statutory pension and accident insurance scheme — Benefit for reduced capacity to work or incapacity to work — Advance payment to unemployed persons who apply for the grant of a benefit — Whether the benefit is an ‘unemployment benefit’ or an ‘invalidity benefit’ — Residence qualification)
Sotsiaalkindlustus – Määrus (EMÜ) nr 1408/71 – Artikli 4 lõike 1 punktid b ja g, artikli 10 lõige 1 ja artikkel 69 – Isikute vaba liikumine – EÜ artiklid 39 ja 42 – Kohustuslik pensioni- või õnnetuskindlustus – Kindlustushüvitis osalise või täieliku töövõimetuse korral – Ettemaks hüvitist taotlevatele töötutele – Hüvitise kvalifitseerimine „töötushüvitiseks” või „invaliidsushüvitiseks” – Elukohatingimus
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 15 May 2008 . .
Kohtujurist D. Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek, esitatud 15. mail 2008 . . . . .
Social security for migrant workers — Community legislation — Substantive scope (Council Regulation No 1408/71, Art. 4(1)(g))
Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Esemeline kohaldamisala (Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõike 1 punkt g)
Social security for migrant workers — Equal treatment (Art. 39 EC; Council Regulation No 1408/71, Art. 4(1)(g))
Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Võrdne kohtlemine (EÜ artikkel 39, nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõike 1 punkt g)
SUMMARY — CASE C-228/07
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-228/07
not be exhausted.
saada, ei oleks veel möödunud.
Under those circumstances, notwithstanding the fact that it is linked to an application for an invalidity pension, such a benefit is directly related to the risk of unemployment referred to in Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Niisiis hoolimata selle hüvitise seosest invaliidsuspensioni taotlusega on selline hüvitis otseselt seotud määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punktis g ette nähtud töötuse riskiga.
A benefit such as the advance granted to unemployed persons who have applied for the grant of a benefit under the statutory pension and accident insurance scheme on the ground of reduced capacity to work or incapacity to work must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Niisugust hüvitist nagu ettemakse, mida makstakse töötutele, kes on taotlenud kindlustushüvitist kohustusliku pensioni- või õnnetusjuhtumikindlustuse skeemi alusel seoses osalise või täieliku töövõimetusega, tuleb pidada „töötushüvitiseks” määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti g mõttes.
(see paras 23, 25, 29, 30, 35, 36, operative part 1)
(vt punktid 23, 25, 29, 30, 35, 36, resolutsiooni punkt 1)
Inasmuch as no factor has been put forward which shows that such a condition is objectively justified and proportionate, Article 39 EC must be interpreted as preventing a Member State from making the grant of a benefit such as the advance granted to unemployed persons who have applied for the grant of a benefit under the statutory pension and accident insurance scheme on the ground of reduced capacity to work or incapacity to work, which must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71, subject to the condition that the recipients be resident in the national territory of that State.
EÜ artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik kehtestab sellise hüvitise suhtes nagu ettemakse, mida makstakse töötutele, kes on taotlenud kindlustushüvitist kohustusliku pensioni- või õnnetusjuhtumikindlustuse skeemi alusel seoses osalise või täieliku töövõimetusega, ja mida tuleb pidada „töötushüvitiseks” määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti g mõttes, tingimuse, et õigustatud isikute elukoht peab olema selle riigi territooriumil, ilma et liikmesriik esitaks mingeid asjaolusid, mis võimaldaks niisugust tingimust pidada objektiivselt õigustatuks ja proportsionaalseks.
First, the purpose and object of the benefit in question is to provide an applicant for invalidity benefit who is unemployed or has no income, when the circumstances indicate that the pension should be granted, with the financial means to meet his needs until a definitive decision is adopted on his application and, consequently, during a period in which it is still uncertain whether the applicant can return to professional life.
Kõnesoleva hüvitise eesmärgiks on tagada töötule või igasuguse sissetulekuta invaliidsuspensioni taotlejale, juhul kui asjaolud lubavad eeldada pensioni määramist, rahalised vahendid, mis võimaldavad tal katta oma vajadused kuni tema taotluse lõpliku lahendamiseni, seega ajavahemikul, mil valitseb ebakindlus selles suhtes, kas taotleja suudab taasalustada töötamist.