natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Against that, the wording, the legislative context and aspects of the legislative procedure suggest that serious negligence must be construed more broadly, 75that is to say, as a serious breach of duties of care without, however, any need for knowledge that damage is probable.
Sõnastus, süstemaatiline seos ja seadusandja tegevusel põhinevad tõendid räägivad seevastu selle kasuks, et rasket hooletust tuleb mõista laias tähenduses, 75 nimelt hoolsuskohustuste raske rikkumisena, siiski ilma et oleks nõutav teadlikkus kahju tekkimise tõenäosusest.
They are based on the fact that, under Articles 4 and 5 of Directive 2005/35, in the territorial sea all persons, that is to say, also the owner, the master and the crew when acting under the master’s responsibility, are subject to the standard of liability of serious negligence.
Küsimused põhinevad sellel, et direktiivi 2005/35 artikli 4 ja artikli 5 kohaselt kohaldatakse territoriaalmeres vastutuse aluseks olevat kriteeriumi „raske hooletus” kõikide isikute, st ka reederi, kapteni ja laevapere suhtes.
75 — See point 103 et seq. above.
75 – Vt eespool, punkt 103 jj.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 convention.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 ulatusliku reostuse.
They contend that this accordingly rules out liability for serious negligence.
Seega on vastutus raske hooletuse eest välistatud.
Consequently, the transposition of this narrow interpretation of the concept of serious negligence to the territorial sea can be justified only if it is required by the Community’s obligations under international law.
Järelikult saab raske hooletuse mõiste sellise kitsa tõlgenduse ülekandmist territoriaalmerele õigustada ainult siis, kui seda nõuavad ühenduse rahvusvahelised kohustused.
However, this argument overlooks the fact that rules on environmental protection are also permitted in connection with innocent passage.
Selle argumendi esitajad ei mõista, et ka rahumeelse läbisõidu puhul on lubatud õigusaktid keskkonna kaitsmiseks.
As, for example, Denmark and Estonia point out, Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea expressly makes clear that the coastal State may adopt laws and regulations, in conformity with the provisions of the convention and other rules of international law, relating to innocent passage through the territorial sea, in respect of the preservation of the environment of the coastal State and the prevention, reduction and control of pollution thereof.
Nagu rõhutavad näiteks Taani ja Eesti, sätestab mereõiguse konventsiooni artikli 21 lõike 1 punkt f sõnaselgelt, et rannikuriik võib kooskõlas käesoleva konventsiooni ja muude rahvusvahelise õiguse normidega vastu võtta oma territoriaalmerest rahumeelset läbisõitu reguleerivaid õigusakte, mis käsitlevad rannikuriigi keskkonna kaitsmist ning selle reostamise vältimist, vähendamist ja kontrollimist.
Under Article 21(4), foreign ships must comply with these laws during innocent passage.
Artikli 21 lõike 4 kohaselt peavad välisriikide laevad rahumeelse läbisõidu ajal neid õigusakte järgima.
Here too no provision is made in principle for the binding effect of generally accepted international standards.
Üldtunnustatud rahvusvaheliste standardite siduvust ei ole ka siin põhimõtteliselt ette nähtud.
Under Article 21(2), such binding effect applies only in regard to the design, construction, manning or equipment of foreign ships.
Artikli 21 lõike 2 kohaselt kohaldatakse neid ainult välisriikide laevade konstruktsiooni, ehituse, meeskonna ja varustuse suhtes.
Article 2 of the Convention on the Law of the Sea states that the sovereignty of a coastal State extends to the territorial sea (paragraph 1) and is to be exercised subject to the convention and to other rules of international law (paragraph 3).
Mereõiguse konventsiooni artikkel 2 sätestab, et rannikuriigi suveräänsus laieneb territoriaalmerele (lõige 1) ja et seda tuleb teostada kooskõlas konventsiooni ja teiste rahvusvahelise õiguse normidega (lõige 3).
Under Article 211(4), coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels.
Artikli 211 lõike 4 kohaselt võivad rannikuriigid oma territoriaalmeres suveräänsust teostades võtta vastu õigusakte, et vältida, vähendada ja kontrollida merereostust, mis pärineb välisriikide laevadelt.
This applies expressly also to vessels exercising the right of innocent passage.
See kehtib sõnaselgelt ka laevade suhtes, mis kasutavad rahumeelse läbisõidu õigust.
Such laws and regulations may not, in accordance with Part II, section 3, of the Convention on the Law of the Sea, hamper innocent passage of foreign vessels.
Need õigusaktid ei tohi kooskõlas mereõiguse konventsiooni II osa 3. jaoga takistada välisriikide laevade rahumeelset läbisõitu.
By contrast to the situation outside the territorial sea, there is no reference to generally accepted international standards.
Erinevalt väljaspool territoriaalmerd kehtivatest sätetest puudub igasugune viitamine üldtunnustatud rahvusvahelistele standarditele.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus take the view that liability for serious negligence infringes the right of innocent passage.
Hagejad Malta, Kreeka ja Küpros on seisukohal, et vastutus raske hooletuse eest rikub rahumeelse läbisõidu õigust.
They rely in particular on Article 19(2)(h) of the Convention on the Law of the Sea.
Nad tuginevad eeskätt mereõiguse konventsiooni artikli 19 lõike 2 punktile h.
Under that provision, passage is no longer innocent where a vessel causes wilful and serious pollution contrary to the
Selle kohaselt ei loeta läbisõitu enam rahumeelseks, kui laev tekitab konventsiooni rikkudes tahtlikult
It is not necessary to examine here to what point this rule-making power of the coastal States extends.
Siinkohal võib jääda lahtiseks küsimus, kui kaugele ulatub rannikuriikide õigusaktide andmise pädevus.
It is possible that this power does not countenance environmen-tal-protection provisions where they would prevent passage completely.
Võimalik, et see ei hõlma keskkonnakaitsesätteid, kui need rahumeelset läbisõitu täielikult takistaksid.
Restrictions on the sovereignty of coastal States could also affect the enforcement of penalties on vessels at sea.
Rannikuriikide suveräänsuse piirangud võiksid puudutada ka karistuste kohaldamist merel olevate laevade suhtes.
Article 4 of Directive 2005/35, however, does not go that far. In particular, passage is not prohibited and no particular enforcement measures against vessels
Nii kaugele direktiivi 2005/35 artikkel 4 siiski ei lähe, eeskätt ei takistata läbisõitu ega nõuta ka sanktsioonide kohaldamist sõitvate laevade
INTERTANKO AND OTHERS the territorial sea is deemed to be part of the territory of the coastal State and the latter therefore does not require to be authorised by the Convention on the Law of the Sea to make rules.
Selline tulemus on asjakohane juba seepärast, et territoriaalmeri kuulub rannikuriigi territooriumi juurde ning rannikuriik ei vaja seda reguleerivate õigusaktide andmiseks mereõiguse konventsioonist tulenevat volitust.
Rather, the Member States are merely to prohibit certain acts which are not necessary for passage.
Pigem peavad rannikuriigid keelama üksnes kindlad tegutsemisviisid, mis ei ole läbisõiduks vajalikud.
In this respect the relatively low standard of care laid down in Marpol 73/78 is raised only slightly.
Selles osas karmistatakse MARPOL 73/78 võrdlemisi leebet hoolsuskriteeriumi üksnes tähtsusetul määral.
That must be possible as a rule on prevention and reduction of environmental pollution within the meaning of Article 21(1) (f) of the Convention on the Law of the Sea.
See peab olema võimalik kooskõlas mereõiguse konventsiooni artikli 21 lõike 1 punktis f sisalduvate keskkonnareostuse vältimise ja vähendamise eeskirjadega.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus further submit that Marpol 73/78 precludes the contracting States from adopting stricter provisions in the territorial sea also.
Hagejad Malta, Kreeka ja Küpros väidavad lisaks, et MARPOL 73/78 takistab konventsiooni osalisriikidel kehtestada rangemaid norme ka rannikumere suhtes.
They claim that Marpol 73/78 constitutes a definitive compromise with regard to the prosecution of environmental pollution resulting from discharges from ships.
MARPOL 73/78 on ammendav kompromiss laevade põhjustatud keskkonnareostuse uurimise valdkonnas.
Therefore, these parties to the proceedings clearly conclude that Marpol 73/78 permits discharges that are not prohibited by the convention.
Nimetatud menetlusosalised lähtuvad ilmselt sellest, et MARPOL 73/78 lubab konventsioonis keelustamata merreheitmisi.
Contrary to the submissions of Cyprus, the reference to other rules of international law in Article 2(3) and Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea does not mean that the Community is bound by Marpol 73/78 in the territorial sea.
Erinevalt Küprose väitest ei vii ka osutamine teistele rahvusvahelise õiguse normidele mereõiguse konventsiooni artikli 2 lõikes 3 ja artikli 21 lõike 1 punktis f selleni, et MARPOL 73/78 oleks ühendusele territoriaalmeres siduv.
Since the Community is not party to that convention and the Convention on the Law of the Sea does not refer to Marpol 73/78 in respect of the territorial sea, it does not contain any separate rule of international law in respect of the Community. 76
Kuna ühendus ei ole selle konventsiooniga liitunud ja mereõiguse konventsioon ei viita territoriaalmere osas MARPOL 73/78 konventsioonile, ei sisalda see ühenduse jaoks teisi rahvusvahelise õiguse norme. 76
In my view, 77however, this submission cannot bring into question the validity of Directive 2005/35 because under that directive Marpol 73/78 is not binding on the Community unless reference is made to it in the Convention on the Law of the Sea.
See argument ei saa siin esitatud arvamuse kohaselt 77seada direktiivi 2005/35
Consequently, Estonia, Denmark, Spain, France, Sweden, the United Kingdom, the Parliament, the Council and the Commission are correct in their respective submissions that the Convention on the Law of the Sea does not restrict the power to make laws on environmental protection within the territorial sea, by contrast to the sea areas examined in the response to the first question, to the implementation of internationally accepted standards, and in particular not to the implementation of Marpol 73/78.
Seega on Eesti, Taani, Hispaania, Prantsusmaa, Rootsi, Ühendkuningriik, parlament, nõukogu ja komisjon õigusega seisukohal, et erinevalt esimesele küsimusele vastamiseks uuritud merepiirkondadest ei piira mereõiguse konventsioon keskkonnakaitseks ette kehtivust juba seetõttu kahtluse alla, et selle kohaselt ei ole MARPOL 73/78 ilma mereõiguse konventsioonis sisalduva viiteta ühendusele siduv.
This has to be the conclusion reached because
Üksnes teise võimalusena juhuks, kui Euroopa Kohus peaks – tuginedes otsusele kohtuasjas Madalmaad vs. parlament ja nõukogu – jõudma teistsugusele järeldusele, kontrollitakse, kas MARPOL 73/78 nõuab väljaspool territoriaalmerd toimuvatele juhtumitele kohaldata-
76 — See point 37 et seq. above.
76 – Vt eespool, punkt 37 jj.
77 — See point 71 et seq. above.
77 – Vt eespool, punkt 71 jj.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 restrictive interpretation for events outside the territorial sea should also be applied in regard to the territorial sea.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 vat kitsendavat tõlgendust ka territoriaalmere osas.
discharge of oil set out in Regulation 9 of Annex I, that could possibly be construed as express authorisation for certain forms of discharge.
nimelt nafta merreheitmise keeld I lisa 9. reeglis, mida oleks võimalik mõista teatud merreheitmiste selge lubamisena.
That is because that provision states that discharges are prohibited ‘except when all the following conditions are satisfied’.
Nimelt on selles sätestatud, et mis tahes merreheitmine on keelatud, „välja arvatud juhul, kui kõik järgmised tingimused on täidetud”.
These conditions concern the discharge of small amounts of oil during navigation.
Kõnealused tingimused puudutavad väikeste naftakoguste merreheitmist laeva käitamise ajal.
Nor are they prohibited by Directive 2005/35 since Article 5(1) incorporates this exception in full.
Seda ei keela ka direktiiv 2005/35, sest artikli 5 lõige 1 võtab selle erandi täielikult üle.
Therefore, in this case it is not necessary to decide whether Marpol 73/78 actually allows such discharges.
Seega ei pea käesoleval juhul otsustama selle üle, kas MARPOL 73/78 selliseid merreheitmisi tõesti lubab.
The wording of Marpol 73/78 does not indicate that it seeks to establish definitive rules on prohibited discharges from ships also within the territorial sea.
MARPOL 73/78 tekstist ei nähtu, et see konventsioon ammendavalt reguleeriks keelatud merreheitmisi laevadelt ka territoriaalmeres.
Marpol 73/78 requires that certain discharges be prohibited, investigated and prosecuted.
MARPOL 73/78 nõuab, et teatavaid merreheitmisi keelataks ja kontrollitaks ning et nende suhtes teostataks uurimine.
The relevant provisions are to be found in Articles 1, 4, and 6 of the Convention and in Annex I, Regulation 9, and Annex II, Regulation 5.
Asjaomaseid sätteid sisaldavad konventsiooni artiklid 1, 4 ja 6, samuti I lisa 9. reegel ning II lisa 5. reegel.
As is submitted in the order for reference and also by the claimants, Malta and Cyprus, under Article 14(1) the contracting States are bound by Annexes I and II in their entirety.
Nagu on esitatud eelotsusetaotluses ning väitnud hagejad Malta ja Küpros, on artikli 14 lõike 1 kohaselt I ja II lisa osalisriikidele tervikuna siduvad.
By contrast, the standard of liability laid down by Regulation 11(b)(ii) of Annex I to Marpol 73/78 has, in terms of regulation, an entirely different function from the exception contained in Regulation 9.
MARPOL 73/78 I lisa 11. reegli punkti b alapunkti ii kohasel vastutuse kriteeriumil on õigusnormi eesmärgist lähtudes seevastu hoopis teistsugune ülesanne kui 9. reeglis sisalduval erandil.
Regulation 9 does not apply unless the owner or the master acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Nimelt ei kohaldata 9. reeglit, kui reeder või kapten ei tegutsenud kahju tekitamise tahtlusega või kergemeelselt, olles teadlik kahju tekkimise tõenäosusest.
The same applies with regard to the interaction between Regulation 5 of Annex II and Regulation 6(b)(ii).
Sama kehtib ka II lisa 5. reegli kohta koosmõjus 6. reegli punkti b alapunktiga ii.
Consequently, in these circumstances Marpol 73/78 contains no rules on discharge caused by damage.
Seega ei sisalda MARPOL 73/78 sellistel tingimustel avariist tingitud merreheitmise suhtes üldse mitte mingit normi.
The absence of rules cannot normally be construed as authorisation.
Normi puudumist ei saa üldjuhul tõlgendada loana.
These provisions define a minimum standard for provisions to protect against discharges of polluting substances from ships into the sea which is binding on the States that are parties to Marpol 73/78.
Nimetatud sätted määratlevad MARPOL 73/78 osalisriikidele kaitsenormide kohustusliku miinimumstandardi saasteainete laevadelt merreheitmise osas.
As has already been shown, by reason of the interaction with provisions of the Convention on the Law of the Sea this minimum standard is the only permitted standard of protection in the exclusive economic zone, in straits and on the high seas.
Nagu juba näidatud, saab see miinimumstandard koostoimes mereõiguse konventsiooni sätetega majandusvööndites, väinades ja avamerel ainsaks lubatud kaitsestandardiks.
However, among the provisions of Marpol 73/78 referred to there is only one, that is to say, the prohibition on the
MARPOL 73/78 konventsiooni nimetatud sätete hulgas leidub siiski ainult üks,
Thus, whilst no authorisation can be discerned, there is evidence in the wording of Marpol 73/78 that stricter rules are to be
Samal ajal kui loa olemasolu ei nähtu, leidub MARPOL 73/78 tekstis pigem pidepunkte selle kohta, et teatud asjaoludel
INTERTANKO AND OTHERS them.
INTERTANKO JT ette näeb, läheks seetõttu liiga kaugele.
Even though the contracting States were unable to agree on such stricter rules, as Greece and the claimants submit, it by no means follows that in Marpol 73/78 they agreed on a definitive standard of protection for all areas of the sea.
Isegi kui osalisriigid ei suutnud niisuguste rangemate normide osas üksmeelt saavutada, nagu väidavad Kreeka ja hagejad, ei järeldu sellest kaugeltki, et nad leppisid MARPOL 73/78 näol kokku ammendavas kaitsestandardis kõigi merepiirkondade tarvis.
permitted under certain circumstances.
peavad olema lubatud rangemad normid.
In particular, Article 9(2) states expressly that Marpol 73/78 is not to prejudice the jurisdiction of coastal States as laid down within the framework of the Convention on the Law of the Sea.
Näiteks sätestab artikli 9 lõige 2 sõnaselgelt, et MARPOL 73/78 ei mõjuta rannikuriikide jurisdiktsiooni (jurisdiction), nagu see on sätestatud mereõiguse konventsioonis.
As already shown, the Convention on the Law of the Sea does, however, allow stricter protective provisions in the territorial sea.
Nagu juba näidatud, lubab mereõiguse konventsioon territoriaalmeres siiski rangemaid kaitsenorme.
Furthermore, the second paragraph in the preamble to Marpol 73/78 recognises that, inter alia, negligent and accidental release constitutes a serious source of pollution.
Lisaks sellele on MARPOL 73/78 preambula teises lõigus märgitud, et muu hulgas on hooletusest ja õnnetusest tingitud merreheitmine raske reostuse allikas.
It would therefore be surprising if Marpol 73/78 were to exempt these forms of discharge under all circumstances.
Seega oleks üllatav, kui MARPOL 73/78 neid merreheitmise vorme kõikidel asjaoludel lubaks.
Although, according to the claimants’ submissions, a proposal by Canada to lay down the power to adopt stricter provisions in Marpol 73/78 was rejected at the time, the Commission correctly points out that the material on the history of Marpol 73/78 submitted by the claimants indicates instead that the issue of stricter standards of protection should, in the view of many of the parties to the negotiations, be governed by the Convention on the Law of the Sea. 78
Hagejate väitel lükati omal ajal küll tagasi Kanada ettepanek sätestada konventsioonis MARPOL 73/78 volitus rangemate normide vastuvõtmiseks, kuid komisjon rõhutab õigusega, et juba hagejate esitatud materjal MARPOL 73/78 tekkeloo kohta räägib pigem selle kasuks, et paljude läbirääkimistes osalejate arvates pidi rangemate kaitsestandardite küsimuse reguleerima mereõiguse konventsioon. 78
This is not precluded by the universal purport within the meaning of the fifth paragraph in the preamble, which is highlighted by the claimants.
Hagejate rõhutatud universaalne kohaldatavus preambula viienda lõigu tähenduses ei ole sellega vastuolus.
This relates only to the substances covered, namely to supplementing the rules on oil pollution with rules on the discharge of chemicals.
See puudutab ainult hõlmatud aineid, nimelt naftareostuse kohta käivate normide täiendamist kemikaalide merreheitmise normidega.
On the other hand, this paragraph does not make it clear whether the standards of liability are to apply in a definitive and universal manner.
Seda, kas vastutuse standardid on ammendavad ja universaalsed, ei saa nimetatud lõikest seevastu välja lugeda.
In so far as stricter standards were discussed, during the negotiations the States were essentially concerned with ensuring that the requirements on vessels laid down in Marpol 73/78 were not unilaterally rendered more stringent.
Rangemate standardite üle peetavatel läbirääkimistel oli riikide jaoks kõige olulisem tagada, et konventsioonis MARPOL 73/78 sätestatud nõudeid laevadele ei karmistataks ühepoolselt.
This is at present ensured, with regard to the territorial sea, by a reference in Article 21(2) of the Convention on the Law of the Sea to international shipping standards, that is to say, in particular Marpol
Selle tagab praegu territoriaalmere osas mereõiguse konventsiooni artikli 21 lõikes 2 sisalduv
It would therefore be going too far to claim, as Greece does, that stricter protective provisions are possible only where Marpol 73/78 makes express provision for
Nõuda koos Kreekaga seda, et rangemaid kaitsenorme võib kehtestada üksnes siis, kui MARPOL 73/78 need sõnaselgelt
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 viide rahvusvahelistele merestandarditele, st eeskätt konventsioonile MARPOL 73/78. 79
79By contrast, there is precisely no such reference with regard to the standards disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Kokkuvõttes tuleb seega sedastada, et teise ja kolmanda eelotsuse küsimuse uurimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks seada kahtluse alla direktiivi 2005/35 sätete kehtivuse.
D — Fourth question — the principle of legal certainty
D. Neljas küsimus – õiguskindluse põhimõte
Therefore, the background to Marpol 73/78 also suggests that it did not lay down definitive rules.
Järelikult räägib ka konventsiooni MARPOL 73/78 tekkelugu selle vastu, et konventsioonis MARPOL 73/78 on sätestatud ammendavad normid.
It must instead be concluded that the coastal States’ powers derive from the Convention on the Law of the Sea, which does not make Marpol 73/78 binding in respect of the territorial sea.
Pigem tuleb lähtuda sellest, et rannikuriikide pädevused tulenevad mereõiguse konventsioonist, mis ei näe ette, et MARPOL 73/78 on territoriaalmere suhtes siduv.
By the fourth question, the High Court wishes to find out whether use of the concept of serious negligence in Article 4 of Directive 2005/35 infringes the principle of legal certainty.
Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas raske hooletuse mõiste kasutamine direktiivi 2005/35 artiklis 4 on vastuolus õiguskindluse põhimõttega.
In this respect it has particularly in mind the danger that the Member States will not implement and apply this concept in a uniform manner.
Ta peab seejuures silmas eeskätt riski, et liikmesriigid ei võta seda mõistet üle ega kohalda seda ühetaoliselt.
In its view, further clarifications are necessary to guide the practice of the Member States.
Tema arvates on liikmesriikide juhendamiseks tarvis uusi, selgitavaid elemente.
In summary, it must therefore be stated that examination of the second and third questions referred to the Court has
Seega ei nõua mereõiguse konventsioon ega MARPOL 73/78 territoriaalmere piirkonnas raske hooletuse mõiste kitsast tõlgendust kooskõlas MARPOL 73/78 I lisa 11. reegli punkti b alapunkti ii ja II lisa 6. reegli punkti b alapunkti ii kohase vastutuse standardiga.
79 — Moreover, a joint statement by various Member States in respect of a case before the US Supreme Court, to which the claimants refer, related to stricter requirements on ships and their crew but not to a stricter standard of liability (Annex 16 to the claimants’ written observations).
79 – Rangemate nõuetega laevadele ja nende meeskonnale, mitte aga rangema vastutuse kriteeriumiga oli tegemist muu hulgas ka hagejate mainitud mitme liikmesriigi ühistes dokumentides menetluses USA Supreme Court’is (16. lisa hagejate menetlusdokumentides). Nimetatud menetlus puudutas Washingtoni osariigi rangemaid norme (vt Ühendriikide Petition for a Writ of Certiorari kohtuasjas 98-1701, United States of America vs. Gary Locke et al., http://www.usdoj.gov/osg/briefs/1998/2pet/7pet/98-1701.pet.aa.pdf, lk 9).
None of the parties appears to object to the concept of serious negligence where it is construed — as advocated here in respect of the high seas, the straits and the exclusive economic zone — in conformity with Marpol 73/78 as recklessness in the knowledge that damage will probably result.
Ükski menetlusosaline ei näi vaidlustavat raske hooletuse mõistet, kui seda tõlgendatakse – nagu käesolevas asjas avamere, väinade ja majandusvööndite puhul – kooskõlas konventsiooniga MARPOL 73/78 kergemeelsusena, mille puhul ollakse teadlik kahju tekkimise tõenäosusest.