natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(4) If the answer to Question 1 or Question 2 is in the negative, are the Rights Commissioner and the Labour Court required by any provision of Community law (and in particular the obligation to interpret domestic law in light of the wording and purpose of a Directive so as to produce the result pursued by the Directive) to interpret provisions of domestic law enacted for the purpose of transposing Council does Clause 5(1) of the Framework Agreement on Fixed-Term Work concluded by ETUC, UNICE and CEEP annexed to Directive 1999/70/EC preclude a Member State, acting in its capacity as an employer, from renewing a fixed term contract of employment for up to eight years in the period after the said Directive should have been transposed and before the transposing legislation was enacted in domestic law where:
Kui vastus esimesele või teisele küsimusele on eitav, siis kas direktiivile 1999/70/EÜ lisatud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkulepe klausli 5 lõige 1 keelab liikmesriigil, kui ta tegutseb tööandjana, tähtajalist töölepingut ajavahemikul, mis jääb direktiivi ülevõtmise tähtaja ja ülevõtva õigusakti jõustumise vahele, kuni kaheksaks aastaks pikendada, kui kas Rights Commissioner ja Labour Court on mõne ühenduse õiguse sätte alusel (eriti tulenevalt kohustusest tõlgendada siseriiklikku õigust direktiivi sõnastust ja eesmärki silmas pidades, et saavutada direktiiviga taotletav tulemus) kohustatud tõlgendama direktiivi 1999/70/EÜ ülevõtmiseks vastuvõetud siseriikliku õigusakti sätteid nii,
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK — KOHTUASI C-268/06 et neil on tagasiulatuv jõud kuni kuupäevani, mil direktiiv pidi olema üle võetud, kui:
IMPACT and the respondents in the main proceedings, and also the United Kingdom Government and the Commission of the European Communities, have submitted written and oral observations in the proceedings before the Court of Justice.
Euroopa Kohtus toimuvas menetluses esitasid lisaks IMPACT-ile ja põhikohtuasjas kostjateks olevatele Iiri ministeeriumidele kirjalikke ja suulisi märkusi Ühendkuningriigi valitsus ja Euroopa Ühenduste Komisjon.
In addition, the Netherlands Government has submitted written observations.
Madalmaade valitsus esitas kirjalikke märkusi.
— the wording of the provision of domestic law does not expressly preclude such an interpretation, but,
– siseriikliku õiguse sätte sõnastus sellist tõlgendust sõnaselgelt ei välista, kuid
— a rule of domestic law governing the construction of statutes precludes such retrospective application unless there is a clear and unambiguous indication to the contrary?
– siseriikliku õiguse säte, mis reguleerib seaduste tõlgendamist, keelab sellise tagasiulatuva kohalda -mise, kui selgelt ja ühetähenduslikult ei ole ette nähtud vastupidist?
A — Question 1: Obligation to apply directly effective provisions of Community law in the absence of express jurisdiction
A. Esimene küsimus: vahetut õigusmõju omavate ühenduse õiguse sätete kohaldamise kohustus juhul, kui selleks ei ole sõnaselgelt pädevust antud
Preliminary remarks
Sissejuhatav märkus
(5) If the answer to Question 1 or Question 4 is in the affirmative,
Kui vastus esimesele või neljandale küsimusele on jaatav, siis
By its first question, the Labour Court asks, in essence, whether a national court is required to apply directly effective provisions of Community law if, notwithstanding the fact that it has not been given express jurisdiction to do so under domestic law, it does have jurisdiction to apply the national transposing legislation enacted in relation to those provisions and those provisions could do the “employment conditions” to which Clause 4 of the Framework Agreement annexed to Directive 1990/70/EC refers include conditions of an employment contract relating to remuneration and pensions?’
Oma esimese küsimusega soovib Labour Court sisuliselt teada, kas siseriiklik kohus peab kohaldama vahetut õigusmõju omavaid ühenduse õiguse sätteid, kui siseriikliku õigusega ei ole talle selleks küll sõnaselgelt pädevust antud, kuid ta on pädev kohaldama siseriiklikke õigusnorme, millega võeti kõnealused sätted üle siseriiklikku õiguskorda, ja kui vastasel korral saaksid üksikisikud kas „töötingimused”, millele on viidatud direktiivile 1999/70/EÜ lisatud raamkokkuleppe klauslis 4, hõlmavad töölepingu tingimusi, mis käsitlevad töötasu ja pensione?
IMPACT otherwise be directly relied upon by individuals only before other domestic courts and on less favourable terms.
IMPACT kõnealustele sätetele vahetult tugineda üksnes teistes siseriiklikes kohtutes ja vähem soodsatel tingimustel.
14 July 2003, when Directive 1999/70 had not yet been transposed into Irish law, since that is precisely the period in respect of which the complainants rely directly on the Directive and on the framework agreement on fixedterm work that is annexed to it.
perioodi osas tuginevad kaebuse esitajad vahetult direktiivile 1999/70 ja selle lisas esitatud raamkokkuleppele tähtajalise töö kohta.
That question may initially appear somewhat unusual.
Kõnealune küsimus näib esmapilgul olevat ebaharilik.
For a better understanding of the question, we need to look at the system of court jurisdiction in Ireland.
Selle paremaks mõistmiseks tuleb tutvuda Iirimaa kohtupädevuse süsteemiga.
The procedural autonomy of the Member States and its limits
Liikmesriikide menetlusautonoomia ja selle piirid
According to the referring court, the jurisdiction of the Rights Commissioners and of the Labour Court is limited to that which has been conferred upon them by statute.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel on Iirimaal Rights Commissioner’id ja Labour Court pädevad otsuseid tegema ainult neile seadusega antud ulatuses.
However, neither has express jurisdiction to determine claims based on a directly effective provision of Community law unless that provision comes within the scope of the legislation that confers jurisdiction upon them.
Kummalegi ei ole sõnaselgelt antud pädevust otsustada nõuete üle, mis tuginevad vahetut õigusmõju omavale ühenduse õiguse sättele, välja arvatud juhul, kui asjaomane säte kuulub selliste õigusaktide kohaldamisalasse, mis annavad Rights Commissioner’ile ja/või Labour Court’ile ise sellekohase pädevuse.
On that basis, the government departments concerned have, as respondents in the main proceedings, challenged the jurisdiction of the Rights Commissioner and of the Labour Court to determine the complaint lodged by the complainants in so far as it is based directly on Directive 1999/70.
Eeltoodule viidates vaidlustasid asjaomased ministeeriumid põhikohtuasja kostjatena Rights Commissioner’i ja Labour Court’i pädevuse teha otsuseid kaebuse esitajate nõuete suhtes, mis tuginevad vahetult direktiivile 1999/70.
The starting point for answering the question put to the Court is therefore the principle of the procedural autonomy of the Member States.
Euroopa Kohtule esitatud küsimusele vastamise lähtepunkt on seega liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõte.
15The Court has consistently held that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the
15Väljaku-junenud kohtupraktika kohaselt tuleb vastavasisuliste ühenduse õigusnormide puudumisel iga liikmesriigi siseriiklikus õiguskorras määrata pädevad kohtud ja kehtestada
15 — Regarding the term procedural autonomy, see the judgments cited in footnote 3: Adeneler, paragraph 95; Marrosu and Sardino, paragraph 52; and Vassallo, paragraph 37; also Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 67, and Case C-1/06 Bonn Fleisch [2007] ECR I-5609, paragraph 41.
15 – Menetlusautonoomia mõiste kohta vt eespool 3. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsused Adeneler, punkt 95; Marrosu ja Sardino, punkt 52 ja Vassallo, punkt 37; lisaks sellele 7. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-201/02: Wells (EKL 2004, lk I-723, punkt 67) ja 28. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-1/06: Bonn Fleisch (EKL 2007, lk I-5609, punkt 41).
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK — KOHTUASI C-268/06 tatud õiguste tõhusa kaitse igal konkreetsel juhtumil 19.
19 domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law. 16
menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikute ühenduse õigusest tulenevate õiguste kaitse. 16
That reflects the principle of effect- ive judicial protection which, according to settled caselaw, is a general principle of Community law and forms part of the fundamental principles protected by the Community legal order, 20 which must therefore also be observed by the Member States when applying Community law. 21
Eelöeldus avaldub tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte, mis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ühenduse õiguse üldpõhimõte ja kuulub ühenduse õiguskorras kaitstud põhiõiguste hulka, 20 mida liikmesriigid peavad ühenduse õiguse kohaldamisalas järgima. 21
In line with that procedural autonomy, it is not, in principle, for the Court to become involved in resolving questions of jurisdiction to which the classification of certain legal situations based on Community law may give rise within a national judicial system. 17
Menetlusautonoomia tähenduses ei kuulu põhimõtteliselt Euroopa Kohtu ülesannete hulka pädevusküsimuste lahendamine, mis kerkivad ühenduse õigusele tugineva õigusliku olukorra määratlemisel siseriiklike kohtute pädevuse valdkonnas. 17
However, in order to ensure that individuals’ rights under Community law are protected effectively in each case, those individuals must be given appropriate access to the domestic courts.
Selleks et tagada igal konkreetsel juhtumil isikute ühenduse õigusest tulenevate õiguste tõhus kaitse, peab isikul olema kohane võimalus pöörduda siseriiklike kohtute poole.
That access is principally governed by the determination of the courts’ jurisdiction and by the detailed pro -cedural rules governing the legal remedies available in each case. To that extent, there
Selline kohtusse pöördumise õigus on suures osas määratud igal konkreetsel juhul võimalikku õiguskaitsevahendit puudutavate kohtupädevuse normide ja
19 — Bozzetti (cited in footnote 16), paragraph 17; SEIM (cited in footnote 17), paragraph 32; Dorsch Consult (cited in footnote 17), paragraph 40; Connect Austria (cited in footnote 17), paragraph 35; and Köbler (cited in footnote 16), paragraph 47.
19 – Eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bozzetti, punkt 17; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus SEIM, punkt 32; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Dorsch Consult, punkt 40; eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Connect Austria, punkt 35 ja eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Köbler, punkt 47.
16 — Case 13/68 Salgoil [1968] ECR 453, at p. 463; Case 33/76 Rewe-Zentralfinanz [1976] ECR 1989, paragraph 5; Case 179/84 Bozzetti [1985] ECR 2301, paragraph 17; Case C-312/93 Peterbroeck [1995] ECR I-4599, paragraph 12; Case C-453/99 Courage and Crehan [2001] ECR I-6297, paragraph 29; Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239, paragraph 46; Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 39; and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 Van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 28.
16 – 19. detsembri 1968. aasta otsus kohtuasjas 13/68: Salgoil (EKL 1968, lk 680, 693); 16. detsembri 1976. aasta otsus kohtuasjas 33/76: Rewe-Zentralfinanz (EKL 1976, lk 1989, punkt 5); 9. juuli 1985. aasta otsus kohtuasjas 179/84: Bozzetti (EKL 1985, lk 2301, punkt 17); 14. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-312/93: Peterbroeck (EKL 1995, lk I-4599, punkt 12); 20. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-453/99: Courage ja Crehan (EKL 2001, lk I-6297, punkt 29); 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-224/01: Köbler (EKL 2003, lk I-10239, punkt 46); 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-432/05: Unibet (EKL 2007, lk I-2271, punkt 39); 7. juuni 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjas C-222/05–C-225/05: Van der Weerd jt (EKL 2007, lk I-4233, punkt 28).
20 — See, for example, Case 222/84 Johnston [1986] ECR 1651, paragraphs 18 and 19; Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraph 39; and Unibet (cited in footnote 16), paragraph 37.
20 – Vt eelkõige 15. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas 222/84: Johnston (EKL 1986, lk 1651, punktid 18 ja 19); 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu (EKL 2002, lk I-6677, punkt 39) ja eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Unibet, punkt 37.
As to the enshrinement of the right to effective judicial protection as a fundamental right, see Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (signed in Rome on 4 November 1950) and the first paragraph of Article 47 of the Charter of fundamental rights of the European Union (proclaimed in Nice on 7 December 2000) (OJ 2000 C 364, p. 1).
Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte põhiseadusliku garantii kohta vt 4. novembril 1950 Roomas alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklid 6 ja 13, samuti Nice’is 7. detsembril 2000 välja kuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 lõige 1 (EÜT C 364, lk 1).
17 — Bozzetti (cited in footnote 16), paragraph 17; Case C-446/93 SEIM [1996] ECR I-73, paragraph 32; Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, paragraph 40; Case C-462/99 Connect Austria [2003] ECR I-5197, paragraph 35; and Köbler (cited in footnote 16), paragraph 47.
17 – Eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bozzetti, punkt 17; 18. jaanuari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-446/93: SEIM (EKL 1996, lk I-73, punkt 32); 17. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-54/96: Dorsch Consult (EKL 1997, lk I-4961, punkt 40); 22. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-462/99: Connect Austria (EKL 2003, lk I-5197, punkt 35) ja eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Köbler, punkt 47.
18 — Unibet (cited in footnote 16), paragraph 38 in conjunction with paragraph 39.
18 – Eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Unibet, punkt 38 koosmõjus punktiga 39.
21 — See, to that effect, by way of example, Case C-81/05 Cordero Alonso [2006] ECR I-7569, paragraph 35; similarly, in relation to European Union law, Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 45; and Article 51(1) of the Charter of fundamental rights of the European Union.
21 – Vt eelkõige 7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-81/05: Cordero Alonso (EKL 2006, lk I-7569, punkt 35); sarnaselt 3. mai 2007. aasta otsus kohtuasjas C-303/05: Advocaten voor de Wereld (EKL 2007, lk I-3633, punkt 45, seoses liidu õigusega) ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 51 lõige 1.
IMPACT is no material difference between the rules governing jurisdiction and those governing procedure, as unfavourable procedural arrangements can be as much of an obstacle to an individual’s access to the domestic courts as unfavourable jurisdictional rules.
menetlusnormidega. Selles tähenduses ei ole pädevus- ja menetlusnormide vahel olulist erinevust: isiku pöördumist siseriiklikku kohtusse võib samavõrra raskendada nii menetluse ebasoodne reguleerimine kui ka ebasoodne pädevusnorm.
In that context, it is for the referring court — which alone has direct knowledge of the procedural rules governing actions under domestic law — to ascertain whether the principles of equivalence and effectiveness have been complied with in each particular case.
Seejuures peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes ainukesena tunneb siseriikliku õiguse alusel esitatud hagide menetlemist puudutavaid norme, uurima, kas konkreetsel juhul on järgitud võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid.
With a view to the appraisal to be carried out by the referring court, the Court of Justice can, however, provide the necessary guidance on the requirements of Community law. 23
Euroopa Kohus saab eelotsusetaotluse esitanud kohtule anda selleks uurimiseks vajalikke juhiseid ühenduse õiguse sätete osas. 23
Both the rules on jurisdiction and the detailed procedural rules governing actions for safeguarding an individual’s rights under Community law must therefore be no less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence), and must not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness). 22
Nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isiku ühenduse õigusest tulenevate õiguste kaitse, kehtestatud pädevus ja menetlusnormid ei tohi aga olla ebasoodsamad kui samalaadsete siseriiklike kaebuste puhul (võrdväärsuse põhimõte) ja need ei tohi muuta ühenduse õiguskorraga antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte). 22
The principle of effectiveness
Tõhususe põhimõte
Those criteria of equivalence and effectiveness must be applied in order to ascertain whether it is compatible with Community law, in a case such as this, for the jurisdiction of the Irish labour courts (consisting of the Rights Commissioners and the Labour Court) to be declined in respect of claims based directly on Directive 1999/70 or the Framework Agreement and covering the period before 14 July 2003, and for the complainants to be directed instead to pursue their claims in proceedings before the ordinary Irish courts.
Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtte valguses tuleb uurida, kas sellises olukorras, millega on tegemist käesoleval juhul, on ühenduse õigusega kooskõlas eitada Iirimaal töövaidlusi lahendavate (kohtu)organite (mis koosnevad Rights Commissioner’idest ja Labour Court’ist) pädevust vahetult direktiivile 1999/70 või raamkokkuleppele tuginevate nõuete osas, mis puudutavad perioodi enne 14. juulit 2003, ja selle asemel lasta
With regard to the principle of effectiveness, it is necessary, first, to ascertain whether the exercise of the complainants’ rights under Directive 1999/70 or the Framework Agreement would be rendered practically impossible or excessively difficult if — in respect of the period prior to 14 July 2003 — they were denied access to the Irish labour courts and instead directed to seek legal redress in the ordinary Irish courts.
Kõigepealt tuleb tõhususe põhimõttest lähtuvalt uurida, kas kaebuse esitajatel on praktiliselt võimatu või liigselt raskendatud teostada direktiivist 1999/70 ja selle juurde kuuluvast raamkokkuleppest tulenevaid õigusi, kui neil ei ole võimalik 14. juulile 2003 eelnenud perioodi osas esitatavate nõuetega pöörduda töövaidlusi lahendavatesse kohtutesse ja nad suunatakse selle asemel Iiri üldkohtutesse.
22 — As regards the detailed procedural rules, that is what the Court has consistently held. See, by way of example, Rewe-Zentralfinanz, paragraph 5; Peterbroeck, paragraph 12; Courage and Crehan, paragraph 29; Unibet, paragraph 43; and Van der Weerd, paragraph 28 (all cited in footnote 16).
22 – Menetlusnormide osas on see kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga; vt eelkõige eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rewe-Zentralfinanz, punkt 5; kohtuotsus Peterbroeck, punkt 12; kohtuotsus Courage ja Crehan, punkt 29; kohtuotsus Unibet, punkt 43 ja kohtuotsus Van der Weerd, punkt 28.
23 — Case C-326/96 Levez [1998] ECR I-7835, paragraphs 39 and 40, and Case C-78/98 Preston and Others [2000] ECR I-3201, paragraphs 49 and 50.
23 – 1. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-326/96: Levez (EKL 1998, lk I-7835, punktid 39 ja 40) ja 16. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C-78/98: Preston jt (EKL 2000, lk I-3201, punktid 49 ja 50).
The present case is distinguished, however, by the fact that the complainants’ claims against their employer are based on Community law in respect of both the period before 14 July 2003 — in other words, before Directive 1999/70 was transposed into Irish law — and the period after that date.
Käesolevas kohtuasjas ilmneb aga eripära, et kaebuse esitajad esitavad ühenduse õigusega põhjendatud nõuded tööandja vastu nii 14. juulile 2003 eelnenud – see tähendab direktiivi 1999/70 Iiri õigusesse ülevõtmisele eelnenud – kui ka sellele järgnenud perioodi osas.
The mere fact that certain claims cannot be brought before just any domestic court in a Member State but are reserved to a particu- lar court does not in itself offend against the principle of effectiveness.
Olukord, et liikmesriigis ei saa teatud nõudeid esitada mis tahes siseriiklikus kohtus, vaid nende osas on ette nähtud kindel kohtupädevus, ei tähenda iseenesest veel tõhususe põhimõtte rikkumist.
A certain degree of specialisation within a judicial system can meet a legitimate need; it facilitates optimal efficiency in the organisation of the administration of justice and occurs in a great many variations in several Member States.
Pigem vastab kohtute teatav spetsialiseerumine õigustatud eesmärgile; see võimaldab õigussüsteemi tõhusat korraldamist ning on paljudes liikmesriikides eri moel kasutusel.
Whilst the complainants’ claims in respect of the period before 14 July 2003 stem directly from the Directive or the Framework Agreement, they rely on the 2003 Act enacted to transpose the Directive so far as the period from 14 July 2003 is concerned.
14. juulile 2003 eelnenud perioodi osas esitatud nõuete puhul lähtuvad kaebuse esitajad küll vahetult direktiivist 1999/70 ja raamkokkuleppest, samas kui nõuded, mis puudutavad perioodi alates 14. juulist 2003, tuginevad direktiivi ülevõtmiseks Iirimaal vastu võetud 2003. aasta seadusele.
However, regardless of those formal distinctions as to the legal basis of their claim, they seek the same protection as fixedterm workers in respect of the period both before and after 14 July 2003, such protection ultimately being derived from Directive 1999/70.
Sõltumata formaalselt erinevatest õiguslikest alustest taotlevad kaebuse esitajad nii 14. juulile 2003 eelnenud kui ka sellele järgnenud perioodi osas samasugust kaitset nagu tähtajalised töötajad, mis taandub lõpuks ikka direktiivile 1999/70.
In any event, it would appear that the provisions of Directive 1999/70 or of the Framework Agreement could — in principle — certainly be relied upon directly in proceedings before the ordinary Irish courts since, according to the referring court, the complainants could bring proceedings against Ireland (the State) in its capacity as their employer and thus seek redress directly for the alleged infringement of their rights under the Directive.
Nähtavasti võimaldab menetlus Iiri üldkohtutes põhimõtteliselt siiski vahetut tuginemist direktiivi 1999/70 või raamkokkuleppe sätetele.
24They would not be restricted to seeking redress by claiming compensation against Ireland on account of the failure to transpose Directive 1999/70 on time. 25
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel saavad kaebuse esitajad seal esitada hagi Iiri riigi kui tööandja vastu ja taotleda sel viisil vahetult õiguskaitset direktiivist tulenevate õiguste väidetava rikkumise tõttu 24; mingil juhul ei piirdu kaebuse esita- jate nõue nimetatud kohtus teisese õiguskaitsega kahjunõude vormis Iiri riigi vastu direktiivi 1999/70 hilinenud ülevõtmise tõttu. 25
25 — Such compensation claims have been consistently recognised in caselaw since the judgment in Joined Cases C-6/90 and C-9/90 Francovich and Others [1991] ECR I-5357.
25 – Väljakujunenud kohtupraktikas on selliseid kahju hüvitamise nõudeid järjekindlalt tunnustatud alates 19. novembri 1991. aasta otsusest liidetud kohtuasjades C-6/90 ja C-/90: Francovich jt (EKL 1991, lk I-5357).
If — in respect of the period before Dir -ective 1999/70 was transposed — the Directive could be relied upon by the complainants only in proceedings before the ordinary Irish courts, rather than the Irish labour courts, the complainants would effectively be forced to pursue two parallel sets of proceedings in order to obtain the protection to which they
Kui kaebuse esitajatel oleks võimalik direktiivi ülevõtmisele eelnenud perioodi osas direktiivile 1999/70 vahetult tugineda ainult Iiri üldkohtutes, mitte aga töövaidlusi menetlevates kohtutes, oleksid nad tegelikult sunnitud ühenduse õigusest tuleneva kaitse eesmärgil algatama kaks paralleelset