natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Marine habitats are being destroyed, degraded and disturbed.These threats are caused by pressures from various sea-based activities like oil and gas exploration, dredging and extraction of sand and gravel, shipping, commercial fisheries and tourism.
Merekeskkonda hävitatakse, häiritakse ja selle seisund halveneb. Sellise olukorra tekitab koormus, mis tuleneb mitmesugustest merega seonduvatest tegevusaladest, nagu nafta ja gaasi otsimine, liiva ja kruusa kaevandamine ja eraldamine, laevandus, kutseline kalapüük ja turism.
Meanwhile, land-based activities (agriculture and industry in general) account for 80 % of marine pollution.
Samal ajal tuleneb 80% merekeskkonna reostusest maismaal toimuvast tegevusest (põllumajandus ja tööstus üldiselt).
These pressures are exacerbated by the increasing impact of climate change.
Kogu seda koormust suurendab veelgi kliimamuutuste kasvav mõju.
For example, the commercial fish species that require colder waters are now being driven northwards as sea temperatures rise.Urgent efforts are needed to protect Europe’s seas and oceans.
Näiteks on külmemat vett vajavad kaubanduslikud kalaliigid sunnitud põhja poole liikuma, kuna merevee temperatuur on tõusnud. Euroopa merede ja ookeani kaitseks on vaja kiiresti jõupingutusi teha.
The aim is to safeguard the long-term productivity of economic and social activities such as fisheries, maritime transport, agriculture, industry, tourism, and coastal and regional development.
Eesmärk on kaitsta selliste majanduslike ja ühiskondlike tegevusvaldkondade nagu kalapüük, meretransport, põllumajandus, tööstus, turism ning rannikualade ja piirkondliku arengu pikaajalist tootlikkust.
Fact 3: The present framework for managing Europe’s marine environment is inadequate
3. fakt: Euroopa merekeskkonna haldamise praegune raamistik on ebapiisav
Many of Europe’s regional seas are the subject of international conventions: for example, the 1992 OSPAR Convention to regulate and control marine pollution in the North Sea and North Atlantic, the Helsinki Commission on the protection of the Baltic Sea (Helcom) and the Barcelona Convention on the protection of the Mediterranean Sea.
Paljud Euroopa mered on seotud rahvusvaheliste konventsioonidega: näiteks 1992. aasta Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse (OSPAR) konventsioon, millega reguleeritakse ja kontrollitakse merekeskkonna reostust Põhjameres ja Atlandi ookeani põhjaosas, Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon (Helcom) ja Barcelona konventsioon Vahemere saaste eest kaitsmise kohta.
A number of these have made excellent contributions to marine protection, but they have few enforcement powers.
Mitmed neist on aidanud oluliselt kaasa merekeskkonna kaitsele, kuid neil on vähe täidesaatvaid volitusi.
This can compromise their effectiveness in achieving agreed goals.
See võib seada ohtu kokkulepitud eesmärkide saavutamise tõhususe.
At Member State level, progress has also been hampered by the fact that purely national measures cannot influence the activities of other countries
Liikmesriikide tasandil pidurdab edasiminekut ka asjaolu, et riigisisesed meetmed ei saa mõjutada muude antud merepiirkonnaga piirnevate riikide tegevust ja ELi tasandil on võetud merekeskkonda mõjutava inimtegevuse ohjamiseks meetmeid pigem eraldi sektorites kui tervikut silmas pidades.
(1) The European Commission described these threats in its communication of 2002 entitled ‘Towards a strategy to protect and conserve the marine environment’, COM(2002) 539.
(1) Euroopa Komisjon kirjeldas neid oma 2002. aasta teatises „Merekeskkonna kaitsmise ja säilitamise strateegia suunas“, KOM(2002) 539.
Stakeholder participation —a key aspect of the marine strategy bordering a given marine area and, at EU level, action to tackle human activities impacting on the maritime environment has been taken sector by sector rather than holistically.
Lisaks on krooniline puudus merekeskkonda ja selle peamiste kasutusalade mõju ja suundumusi käsitlevast teabest, samal ajal kui olemasolev teave on liiga killustatud.
Finally, there is a chronic lack of knowledge on the marine environment and on the impact and trends of the main uses, and the information that we do have is too fragmented.
Meil on vaja luua üksikasjalik teabebaas, mis võimaldaks teha informeeritud poliitilisi otsuseid kõigil juhtimistasanditel.
We need to develop a comprehensive knowledge base as a platform for informed policy-making at all levels of governance.
4. fakt: EL on otsustanud Euroopa merekeskkonda tõhusamalt kaitsta
The marine strategy was prepared by the European Commission between 2002 and 2004, with the help of an extensive consultation process involving:
Merestrateegia koostas Euroopa Komisjon aastatel 2002 kuni 2004 ulatusliku konsultatsiooniprotsessi käigus, millesse olid kaasatud:
• all EU Member States and candidate countries;
• kõik ELi liikmesriigid ja kandidaatriigid;
• key non-EU countries that share oceans and seas with the EU;
• tähtsamad kolmandad riigid, kes jagavad ELiga ookeani ja meresid;
• 16 international commissions and conventions;
• 16 rahvusvahelist komisjoni ja konventsiooni;
• 21 key industry and civil society organisations;
• 21 tähtsamat tööstusharu ja ühiskondlikku organisatsiooni;
• scientists and academics.
• teadlased ja akadeemikud.
There were two major stakeholder conferences to open and close the consultation process, in November 2002 (Køge, Denmark) and November 2004 (Rotterdam, the Netherlands).
Konsultatsiooniprotsessi avamiseks ja lõpetamiseks korraldati 2002. aasta novembris (Køge, Taani) ja 2004. aasta novembris (Rotterdam, Madalmaad) kaks ulatuslikku sidusrühmade konverentsi.
A public consultation exercise was conducted via the Internet from March to May 2005.
2005. aasta märtsist maini viidi Internetis läbi avalik arutelu.
The Commission received 113 responses.
Komisjon sai 113 vastust.
The results are available at: http://europa.eu.int/comm/ environment/water/pdf/ consultation_marine.pdf
Tulemused on kättesaadavad aadressil: http://ec.europa.eu/environment/ water/pdf/consultation_marine.pdf.
The preparatory work focused in particular on:
Ettevalmistav töö keskendus eelkõige järgmisele:
• application of the ecosystembased approach to the management of human activities impacting the marine environment;
• ökosüsteemipõhise lähenemise rakendamine merekeskkonda mõjutava inimtegevuse puhul;
• monitoring and assessment issues;
Merekeskkond on oma olemuselt piiriülene ja seetõttu tuleb seda hallata koostöös ja ühiseid põhimõtteid järgides.
The marine thematic strategy will build upon all the international, EU (2) and national policies which affect the marine environment.
Merekeskkonna temaatiline strateegia põhineb kõikidel merekeskkonda mõjutavatel rahvusvahelistel, ELi (2) ja riiklikel poliitikameetmetel.
It will follow an ecosystembased approach, considering all pressures and impacts and relying on the best available scientific knowledge about ecosystems and their dynamics.
Strateegia järgib ökosüsteemipõhist lähenemist, võttes arvesse kõiki koormusi ja mõjusid ning toetudes parimatele olemasolevatele teaduslikele teadmistele ökosüsteemide ja nende dünaamika kohta.
It will therefore bridge the current knowledge gap and result in measures specifically targeted at saving Europe’s seas and oceans.
Strateegia kaotab seega puudujäägi praeguses teadmiste tasemes ja selle tulemuseks on konkreetselt Euroopa merede ja ookeani päästmiseks suunatud meetmed.
The strategy has identified four regions and eight potential subregions.
Strateegias on kindlaks määratud neli piirkonda ja kaheksa võimalikku alampiirkonda.
The marine environment will therefore no longer be managed according to administrative borders, but at the level of environmentally homogeneous regions.
Merekeskkonda ei hallata seega mitte enam halduspiiride järgi, vaid keskkonnaalaselt ühtsete piirkondade järgi.
Within each region, Member States will be required to develop strategies for the waters under their sovereignty or jurisdiction, in close cooperation with one another, and with the non-EU countries concerned.
Igas piirkonnas peavad liikmesriigid koostama strateegiad oma haldusalas või jurisdiktsiooni all olevate vete kohta, tehes seda tihedas omavahelises ja asjaomaste kolmandate riikidega toimuvas koostöös.
EU Member States already cooperate with non-EU countries under regional conventions, and these can be natural vehicles for cooperation in implementing the EU marine strategy.Marine strategies will be drawn up by the Member States under a legal instrument — a directive — to be adopted by the EU Council of Ministers and the European Parliament.
ELi liikmesriigid teevad juba kolmandate riikidega koostööd piirkondlike konventsioonide raames, mis võivad olla ELi merestrateegia rakendamisel loomulikeks koostöövahenditeks. Liikmesriigid koostavad merestrateegiad kooskõlas õigusliku vahendiga (direktiiv), mille võtavad vastu ELi ministrite nõukogu ja Euroopa Parlament.
When developing their strategies, the Member States will be required to submit key steps to the European Commission for approval.The marine strategy will form the environmental dimension of the future EU maritime policy.
Strateegiaid koostades peavad liikmesriigid esitama põhipunktid Euroopa Komisjonile heakskiitmiseks. Merestrateegia moodustab ELi tulevase merenduspoliitika keskkonnaalase mõõtme.
Together they will ensure that Europe benefits from a dynamic maritime economy which is in harmony with the marine environment.
Ühiselt tagatakse, et Euroopa saaks kasu dünaamilisest meremajandusest, mis on kooskõlas merekeskkonna vajadustega.
• the particular challenge of hazardous substances.
• järelevalve- ja hindamisküsimused;
Fact 5: The strategy will do much to help the EU economy become more competitive, dynamic and knowledge-driven
5. fakt: strateegia aitab muuta ELi majandusekonkurentsivõimelisemaks, dünaamilisemaks ja teadmistel põhinevaks
In addition, the Commission has also paid very close attention over the past three years to reports, studies and policy statements from national and regional organisations, countries, research institutes and United Nations bodies concerned with protection of the marine environment.
Lisaks on komisjon pööranud viimase kolme aasta jooksul suurt tähelepanu riiklike ja piirkondlike organisatsioonide, riikide, uurimisasutuste ja ÜRO organite aruannetele, uuringutele ning poliitilistele avaldustele seoses merekeskkonnakaitsega.
First and foremost, the strategy will reverse the current deterioration of the marine environment — by taking action!
Eelkõige pöörab strateegia ümber merekeskkonna seisundi praeguse halvenemise – tegutsedes!
This will offset the serious human, environmental and economic costs of failing to take action to save Europe’s seas and oceans — the costs of non-action.
See hüvitab suured inimressursi-, keskkonna- ja majanduskulud, mis tulenevad tegemata jätmistest Euroopa merede ja ookeani päästmisel – tegevusetuse kulud.
The impact of nonaction on human health would be enormous.
Tegevusetuse mõju inimeste tervisele oleks tohutu.
Health is threatened by the
Turismisektor saaks strateegiast palju kasu.
The marine strategy establishes mechanisms that will ensure continued stakeholder participation and a transparent reporting process.
Strateegia aitab samuti kaitsta kaubanduslike kalaliikide tootlikke populatsioone, kaitstes seega ühtlasi nendest sõltuvaid tööstusharusid ja rahvastikurühmi.
(2) Other EU policies that will contribute to the marine strategy include fisheries, agriculture, transport, industry, employment, regional development, external relations, and development cooperation.
(2) Muud merestrateegiale kaasa aitavad poliitikavaldkonnad on kalandus, põllumajandus, transport, tööstus, tööhõive, piirkondlik areng, välissuhted ja arengukoostöö.
The key sector of tourism would strongly benefit from the strategy.
Kolmandaks tekiksid uued majanduslikud võimalused.
The strategy should bene-fi t scientific research, notably in the field of biotechnology.
Strateegiast oleks palju kasu ka teadusuuringute alal, eelkõige biotehnoloogia valdkonnas.
The study of marine species should result in potential applications for medicine, pharmacology, food production, agrichemicals, industrial innovation, environmental remediation, and cosmetics.
Mereliikide uuringu tulemusena peaksid selguma kasutamisvõimalused meditsiinis, farmakoloogias, toidutööstuses, põllumajanduskemikaalide tootmises, tööstuslike uuenduste ja keskkonna puhastamise valdkonnas ning kosmeetikas.
It will also expand our basic scientific knowledge.
Strateegia laiendab ka meie teaduslikke teadmisi.
Finally, the strategy will bring significant benefits and efficiency gains for marine-related industries.
Ühtlasi toob strateegia märkimisväärset kasu ja suuremat tõhusust merega seotud tööstusharudele.
Improved assessment and monitoring systems should help them plan their future investments efficiently and identify appropriate development sites.
Paremad hindamis- ja järelevalvesüsteemid peaksid aitama neil tõhusalt oma tulevikuinvesteeringuid kavandada ja kindlaks määrata asjakohaseid arenguvaldkondi.
Fact 6: The strategy will allow the EU to play a leading role in global marine governance
6. fakt: strateegia võimaldab ELil mängida keskset rolli merekeskkonna ülemaailmsel haldamisel
The development and implementation of the strategy will boost the EU’s pro-fi file and credibility on marine issues at international level.
Strateegia arendamine ja elluviimine suurendavad ELi osa ning usaldusväärsust merendusküsimustes rahvusvahelisel tasandil.
It will enable the EU to fulfil its obligations under international agreements.
See võimaldab ELil täita oma kohustusi rahvusvaheliste kokkulepete raames.
It will also improve the EU’s contribution to globally agreed targets.
Strateegia suurendab ka ELi osa ülemaailmsel tasandil kokkulepitud eesmärkide saavutamisel.
This in turn will increase the EU’s ability to persuade partners to improve global governance of the marine environment, in particular in the highly sensitive areas of conservation and use of deep-water resources.The EU will continue to take the lead in the framework of the UN Convention on Biological Diversity by implementing decisions to halt the loss of biodiversity globally.
See parandab ühtlasi ELi võimet veenda partnereid tõhustama merekeskkonna ülemaailmset haldamist, eelkõige väga tundlikel kaitsealadel, ja süvamereressursside kasutust. Rakendades otsuseid ülemaailmse bioloogilise mitmekesisuse vähendamise peatamiseks, on ELil jätkuvalt juhtroll ÜRO bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni raamistikus.
The Commission will push for more sustainable fisheries agreements with developing countries under the common fisheries policy.
Komisjon tegutseb ühise kalanduspoliitika raames sihikindlalt kolmandate riikidega sõlmitavate säästvamat kalapüüki käsitlevate kokkulepete nimel.
Meanwhile, EU development cooperation policy remains essential to help them protect, conserve and sustainably exploit their own marine resources.
Samas aitab ELi arengukoostööpoliitika jätkuvalt kolmandaid riike nende mereressursside kaitsmisel, säilitamisel ja säästval kasutamisel.
Further reading
Täiendavat lugemist
• European Commission webpage on the marine strategy: http://europa.eu.int/comm/environment/water/marine.htm
• Euroopa Komisjoni veebisait merestrateegia kohta: http://ec.europa.eu/environment/water/marine/index_en.htm
• Communication of 2002, ‘Towards a strategy to protect and conserve the marine environment’, COM(2002) 539.
• 2002. aasta teatis „Merekeskkonna kaitsmise ja säilitamise strateegia suunas“, KOM(2002) 539.
• Communication of 2005, ‘Thematic strategy on the protection and conservation of the marine environment’, COM(2005) 504.
• 2005. aasta teatis „Merekeskkonna kaitse ja säilitamise temaatiline strateegia“, KOM(2005) 504.
• Proposal for directive establishing a framework for Community action in the field of marine environmental policy, COM(2005) 505 final. final.
• Ettepanek direktiivi kohta, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik, KOM(2005) 505 (lõplik).
© European Commission 2006.
© Euroopa Komisjon 2007.
Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.Photos: Digital Vision, Getty Images, PhotoDisc
Paljundamine on lubatud, kui viidatakse allikale. Fotod: Digital Vision, Getty Images, PhotoDisc
• Soil is a key, largely non-renewable and very complex natural resource and yet it is increasingly damaged by certain human practices.
• Muld on oluline, suurel määral taastumatu ning väga kompleksne loodusvara, kuid inimtegevus kahjustab seda üha enam.
• EU law does not address all the threats in a comprehensive way and not all Member States have specific legislation on soil protection.
• ELi õigusaktid ei käsitle kõiki ohte põhjalikult ning paljudes liikmesriikides ei reguleerita mullakaitset asjaomaste õigusaktidega.
• The European Commission has launched a global cross-EU strategy to deal with all aspects of soil protection, while taking into account the variety of situations in each country.
• Euroopa Komisjon on algatanud globaalse ELi ülese strateegia, et tegeleda mullakaitse kõigi aspektidega, võttes samas arvesse iga riigi olukorda.
• Adopting the soil strategy is the first stage in the development of a proper soil policy in the European Union.
• Mullastrateegia vastuvõtmine on esimene etapp asjakohase mullapoliitika väljaarendamisest Euroopa Liidus.
Key facts you should know about soil
Mida on vaja teada pinnasest
Soil makes up the outermost layer of our planet and is formed from rocks and decaying plants and animals.
Muld on meie planeedi välimine kiht, mille moodustavad kivid ning lagunevad taimed ja loomad.
Soil has varying amounts of organic matter (resulting from the decomposition of living organisms), minerals and nutrients.
Mulla orgaanilise ainese (tuleneb elusorganismide lagunemisest), mineraalide ja toitainete sisaldus varieerub.
It helps clean the water we drink and the air that we breathe — for free!
Muld aitab meie joogivett ja õhku puhastada – ning seda tasuta!
An average soil sample is 45 % minerals, 25 % water, 25 % air and 5 % organic matter.
Keskmisest mullaproovist moodustavad 45% mineraalid, 25% vesi, 25% õhk ja 5% orgaaniline aines.
Different-sized mineral particles, such as sand, silt and clay, give soil its texture.
Erineva suurusega mineraaliosakesed, näiteks liiv, tolm ja savi annavad mullale tekstuuri.
The thematic strategies are a new, holistic approach to whole topic areas.
Pealismuld on kõige viljakam mullakiht.
Ten tonnes of topsoil spread evenly over a hectare is only as thick as a one Euro coin.
Ühele hektarile ühtlaselt laiali laotatud kümne tonni pealismulla kiht on sama paks kui üheeurone münt.
Natural processes can take more than 500 years to form two centimetres of topsoil.
Looduslikud protsessid võivad kahe sentimeetri pealismulla moodustamiseks võtta aega üle 500 aasta.
In some cases, five tonnes of animal life can live in one hectare of soil.
Mõningatel juhtudel võib ühte hektarit katvas mullas olla viis tonni elusloomi.
Fungi and bacteria help break down organic matter in the soil.
Seened ja bakterid aitavad lagundada mulla orgaanilist ainest.
Earthworms digest organic matter, recycle nutrients and make the surface soil richer.
Vihmaussid seedivad orgaanilist ainest, saadavad ringlusse toitaineid ning rikastavad pindmist mullakihti.
They look at pressures and impacts which often cut across those themes. They examine the links between environmental impacts and sectoral policies.
Muld on habras ja sõmer maakoore kiht, mis asub aluspõhjakivimi ja maapinna vahel ning katab mandreid.
They look at a broad range of options and a varied policy mix, including the use of mar-ket-based instruments, technology and innovation to deal with the problems identified in a strategic and effective manner.
Muld koosneb mineraalide osakestest, orgaanilisest ainesest, veest, õhust ja elusorganismidest.
They also take a long-term perspective, setting the framework for EU and Member State action for the next two decades.
See puutub kokku maakoore, õhu ja veega ning on elu- ja toitekeskkonnaks valdavale osale biosfäärist. Muld varustab meid toidu, biomassi ja toorainetega.
It is formed by mineral particles, organic matter, water, air and living organisms. It is the interface between earth, air and water and hosts most of the biosphere.
See on inimtegevuse ja maastiku aluspind, see säilitab kultuuripärandit ning sel on keskne roll elupaiga ja genofondina.
It stores, filters and transforms substances such as water, nutrients and carbon.
Muld säilitab, ltreerib ja muundab selliseid aineid nagu vesi, toitained ja süsinik.
Soil structure is very complex and variable — in Europe alone, 10 000 different types of soil (categorised into over 320 major soil types) have been identified (see box on key facts).
Mulla struktuur on väga keeruline ja muutlik – ainuüksi Euroopas on kindlaks tehtud 10 000 eri mullatüüpi (liigitatud üle 320 peamise mullatüübi alla) (vt peamiste faktide tulpa).
Damage to soil structure has repercussions on other environmental media and ecosystems.It takes centuries to build up a mere centimetre of soil but, if mistreated, soil can be blown or washed away in a few seasons.
Mulla struktuuri kahjustamine mõjutab ka muid keskkonnakomponente ja ökosüsteeme. Ühe sentimeetri paksuse mullakihi moodustamine võtab sajandeid, kuid inimese poolt vääralt koheldud mulla võib loodus vaid mõne aastaga ära puhuda või uhtuda.
And yet, soil degradation is accelerating.
Mulla degradatsioon üha kiireneb.
This is in part a natural phenomenon but some soil degradation processes are exacerbated by all kinds of unsustainable human uses.
Osaliselt on see loomulik nähtus, kuid teatavaid mulla degradeerumise protsesse süvendab erinev mittesäästev inimtegevus.
Inappropriate agricultural practices accelerate water and wind erosion and the decline in organic matter, leading to a loss of soil fertility.
Sobimatu põllumajandustegevus kiirendab vee ja tuule erosiooni ning vähendab orgaanilist ainest, põhjustades mullaviljakuse languse.
Too many animals grazing in a given area and inappropriate use of heavy machinery make the soil too compact.
Teataval maa-alal karjatatavate loomade liigne arv ning raskemasinate sobimatu kasutus surub mulla liialt kokku.
Inappropriate irrigation leads to an increase in salt.
Kohatu niisutamine toob kaasa mulla soolasisalduse kasvu.
Intensive land use, population growth and tourism increase the risk of landslides in areas with steep slopes, lots of rain
Maa intensiivne kasutamine, rahvaarvu kasv ning turism suurendavad järskude nõlvadega, vihmastes ja viljelusest kõrvale jäetud piirkondades maalihete ohtu.Varasem industrialisee-
Roots loosen the soil, allowing oxygen to penetrate.
Juured kobestavad mulda, võimaldades hapniku sisenemist.
This benefits animals living in the soil.
See toob kasu mullas elavatele loomadele.
They also hold soil together and help prevent erosion.
Samuti hoiavad juured mulda koos ning aitavad ära hoida erosiooni.
A fully functioning soil reduces the risk of floods and protects underground water supplies by neutralising or filtering out potential pollutants and storing as much as 3 750 tonnes of water per hectare.
Hästitoimiv mullakiht vähendab üleujutuste ohtu ning kaitseb põhjaveevarusid, neutraliseerides või ltreerides võimalikke saasteaineid ning säilitades kuni 3750 tonni vett hektari kohta.
Soil scientists have identified over 10 000 different types of soil in Europe.
Mullateadlased on Euroopas teinud kindlaks üle 10 000 mullatüübi.
Soils worldwide contain 1 550 billion tonnes of organic carbon (to be compared with an atmospheric carbon pool of 760 billion tonnes and 560 billion tonnes of carbon in living organisms and plants).
Maailma mullad sisaldavad 1550 miljardit tonni orgaanilist süsinikku (võrreldes 760 miljardi tonni atmosfääri süsinikuvaruga ning 560 miljardi tonni elusorganismide ja taimede süsinikuga).
Soil captures about 20 % of the world’s manmade carbon dioxide emissions.
Muld neelab umbes 20% inimtegevusest tingitud süsinikdioksiidiheitmest.
Once adopted by the Council and the European Parliament, the soil framework directive will have to be transposed into the national legislation of the Member States.
Kui nõukogu ja Euroopa Parlament mulla raamdirektiivi vastu võtavad, tuleb see liikmesriikide õigusesse üle võtta.