natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission’s White Paper on European Governance explains that the demand for greater civil societyinvolvement can also stem from public scepticismregarding the capacity of the political system to takethe ‘right’decision.
„Asjadele teistsuguse kuju andmine,mida vabaühendused teevad, võibviia teatud teadusvaldkondade suurema aktsepteerimiseni,” ütlesüks konverentsist osavõtja.
An active civil society role,some argue,can helpaddress this lack of faith in the decisionmaking process.
Mõne arvates võib kodanikuühiskonna aktiivne osalemine aidata seda skeptitsismi suunata otsustamisse.
“Framing issues differently, which NGOs can do, can lead to greateracceptance of a certain scientificfield,” said one conference participant.
Mõned väitsid,et kodanikuühiskonna kaasamine suurendab poliitiliste ja otsusetegemisprotsesside mõjujõudu ja tõhusust.
Some maintain that involving civil society enhancesthe efficiency and effectiveness of policies and thedecision-making process.
„Ühiskonna osalemine ei lahendavõib-olla kõiki probleeme, aga see suurendab otsustamiseõiguspärasust,” märkis ühe vabaühenduse esindaja.
“[Participation]may not resolve all the issues, but it enhances the legitimacy of the decisionmaking process,” noted another NGO representative.
„On väidetud, et komplekssed küsimused, millega teaduspoliitikategeleb, [nõuavad] poliitikute ja kodanikuühiskonna tugevat [vastastikust] koostoimimist,”rõhutab IOFK aruanne.
“It is argued that the complex issuesresearch policy deals with [require]a strong interaction [between] policymakers and civil society,” points outthe IFOK report.
Kuigi mõned väidavad,et otsene ühiskonnaosalus suurendab poliitiliste protsesside õiguspärasust,kardavad teised,et selle soovimatuks kõrvalmõjuks võib olla demokraatlike esindusorganisatsioonide õõnestamine.
Although some argue that direct participation raisesthe legitimacy of the political process,others fear that itcould have the unintended side effect of underminingthe legitimacy of representative democratic institutions.
Kodanike kaasamine aitab luua avalikku usaldust teadusesuhtes,toob aruteludesse laiema valiku arvamusi,ningtagab,et piiratud ressursse investeeritakse ühiskondlikultaktsepteeritud teadussuundadesse,mis vastavad ühiskonna vajadustele.
Agreeing to disagree?
Nõustuda lahkarvamustega?
Involving citizens helps build public confidence in science,brings a wider range of options to thedebate,and ensures that limited resources areinvested in socially acceptable lines of research that meet society’s needs.
Kuigi ühiskonnaosalus võib aidata jõuda konsensusele,leiavad paljud,et üksmeel ei peaks olema selle ainuseesmärk,sest väärtushoiakute konflikte ei ole võimalikalati täielikult lepitada.
Although participation can help lead to consensus,many find that unanimity should not be its sole aim,since conflicting values cannot always be completelyreconciled.
„Ühiskond peab teaduse ja tehnoloogia küsimustes rohkem kaasa rääkima, kui Euroopa tahabsaada juhtivaks teadmispõhiseksühiskonnaks,” märkis Jan Staman Rathenau Instituudist.
“Society has to become more involvedin S & T if Europe is to become a leading knowledge-based society,” noted the Rathenau Institute’s Jan Staman.“Science needs to go to society andtell it we’re at your service andwe’re here to fulfil your needs.”
„Teadus peabminema ühiskonna juurde ja pakkumaennast tema teenistusse, lubadestäita iga tema soovi.”
“We shouldn’t just focus on consensusbuilding.
„Me ei tohiks keskenduda ainultkonsensuse saavutamisele.
[It]is an attractive byproduct of public debate but not anessential outcome,” said one delegate.
[See] on avaliku arutelu atraktiivne kõrvalprodukt, aga mitte kõige olulisem tulemus,” sõnas üks delegaat.
“Participation can help lead to a convergence of opinions, at best, andraise the level of tolerance of conflicting views, at least,” notedanother.
„Ühiskonnaosalus võibaidata parimal juhul saavutadaarvamuste ühtsust, või vähemalttõsta tolerantsusetaset vastuoluliste vaadete puhul,”märkis teine.
Lowering
Sildade
Lowering the drawbridge the drawbridge
Sildade ehitamine ehitamine
If we were to liken science toan ivory tower, there are signsthat it is opening its doors tothe public.
Kui siiamaani on saanud teadustvõrrelda elukauge elevandiluutorniga,siis nüüd on näha, et teadus avab omauksi avalikkusele.
A growing trend isemerging towards more openness,transparency and inclusivenessin the political decisionmaking process relating to research.
Üha kasvav tendentsnäitab, et teadusega seotud poliitilisteotsuste tegemise protsess liigubavatuse, läbipaistvuse jalaiapinnalisuse poole.
The traditional one-way traffic system,in which scienceand technology policies are imposed from above,is gradually being replaced by a multi-directional system that promotes an interactive exchangebetween policy-makers,the research community,industry and civil society.
Tavaline ühesuunaline süsteem,kus teadus- ja tehnoloogiapoliitika valitses kõige üle,asendub järkjärgulise paljusuunalise süsteemiga,mis edendabpoliitikute,teadlaskonna,tööstuse ja kodanikuühiskonnavastastikust koostoimimist.
Others suggest that participation is far more than aconvenient veil.They argue that this growing intimacyreflects a blurring of traditional boundaries and competencies in modern society.
Suurenev avatus on osaliselt tingitud kasvavast avalikkusenõudmisest teaduspoliitika läbipaistvuse järele,mis on toidetud murest moodsa teaduse tagajärgedepärast,mida paljude inimeste arvates tavalistes otsustamismenetlustes ei avalikustata piisavalt.
This increasing openness is partly due to growingpublic demand for a voice in research policy,fuelledby concerns over the implications of modern sciencethat many people feel are not sufficiently addressedby the traditional decisionmaking apparatus.
Teised kinnitasid,et ühiskonnaosalus on midagi paljuenamat kui mugav kate,mille varjus tegutseda.Nad väitsid,et teaduse ja ühiskonna kasvav lähedus peegeldab tavapiiride ja -pädevuste ähmastumistmoodsas ühiskonnas.
“The common cause of these trendsseems to lie in the increasing complexity of societal and socialframes for science and technologypolicies,” observes the IFOK report.
Vabaühendused osutasid,et avalikkuse murede toomiselpoliitikuteni on sotsiaalne surve juba saavutanud suurtedu.Kahe valdkonnana,kus avalikkuse aktiivne osalemine on muutnud teaduskavasid,nimetasid nad tuumajäätmete ladustamist ja geneetiliselt muundatudorganismide kasutamist.
NGOs point out that social pressure has alreadyscored major successes in raising public concerns to policy-makers. They cite nuclear waste disposaland GMOs as two areas in which active publicengagement has influenced the research agenda.
„Nende tendentside ühine põhjus näib olevat teadus- ja tehnoloogiapoliitika ühiskondlikeraamide suurenev keerulisus,”märgib IFOK aruanne.
More than a fig leaf
Rohkem kui viigileht
This has sparked fears that policymakers mightregard the participation of civil society as a necessary ‘fig leaf’to push through their predeterminedagendas.
Esines ka kartusi,et poliitikud võivad pidada kodanikuühiskonna osalust selleks vajalikuks „viigileheks”,mille varjus oma varasemad kavad siiski ellu viia.
“Participatory structures have often been intro-
„Osalusstruktuure on sageli
“Participatory structures have often
„Osalusstruktuure on sageli juurutatud selleks, et hõlbustada juurutatud selleks, et hõlbustada uute uute tehnoloogiate
The question is how can these diverse strands ofknow-how be brought together most effectively and,more importantly,how can society be guaranteed aseat at the table.
Nagu mõned konverentsist osavõtjad välja tõid,ei oleasjatundlikkus enam suletud teadlasteringi privileeg,vaid ka muud ühiskonnakihid saavad anda vajadusekorral kasulikku teavet.Seda tekkivat mõistet tuntakseebasümmeetrilise asjatundlikkusena.
been introduced to facilitate the duced to facilitate the implementation of new implementation of new technologies,” technologies,” said one participant at the recent said one participant at the recent
tehnoloogiate ellurakendamist,” ellurakendamist,” ütles üks osavõtja hiljutisel Brüsseli ütles üks osavõtja hiljutisel Brüsseli konverentsil.
Brussels conference.
„Kui kaasata inimesedkonverentsil.
“If you involve
„Kui kaasata inimesedarutellu ning pärast tegutseda
Brussels conference. “If you involve people and people and then don’t do what they then don’t do what they ask, it will increase ask, it will increase disaffection,” disaffection,” warned another.
arutellu ning pärast tegutseda nende nende arvamusega arvestamata, siis suurendab see üldist arvamusega arvestamata, siis suurendab rahulolematust,” hoiatas teine.
warned another.
see üldist rahulolematust,” hoiatas teine.
Most parties agree that ad hoc consultation and par-ticipation,which is often done through informal chan-nels,needs to give way to more formal processes inwhich civil society is recognised as a fully-fledgedpartner in governing the ERA.Finding the ‘right’model,or models,for civil society involvement is thenext challenge on the road to inclusiveness.
Enamik osapooli nõustus,et ad hoc nõuandetegevus jaosalemine,mis toimub sageli läbi mitteformaalsete kanalite,peab loovutama koha kindlamalt määratletudprotsessidele,milles kodanikuühiskonda tunnustataksekui täisväärtuslikku partnerit Euroopa teadusruumi juhtimisel.Ühe või mitme õige kodanikuühiskonna kaasamise mudeli leidmine on ühiskonnaosaluse edendamise järgmine ülesanne.
GOVERNANCE OF THE EUROPEAN RESEARCH AREA – GIVING
10_ EUROOPA TEADUSRUUMI JUHTIMINE
Models of
Osalusmudelid
Europe is a culturally and politically diversecontinent with a broad range of scientific expectationsand needs.
Euroopa on kultuuriliselt ja poliitiliselt eripalgeline maailmajaguarvuka hulga teadusootuste ja -vajadustega.
Although Europeans share many basic values,their differences can also be just as telling.
Kuigi eurooplastel onpalju põhiväärtusi, on ka nende erinevused kaalukad.
Thisdiversity reflects itself in the vast array ofparticipation models available across the continent.
Seeeripalgelisus peegeldub osalusmudelite suures arvus, midakasutatakse kogu Euroopas.
Whether a participation process is ‘factory line’ or ‘custom-made’, it raises certain thorny questionsregarding which NGOs or members of the publicshould be asked to take part.
See,kas osalusprotsess on nagu konveierilt tulnudvõi tehtud eritellimusel,tõstatab keerulise küsimuse,missuguseid vabaühendusi või ühiskonnaliikmeid tuleksosalema kutsuda.
Participation and consultation iscurrently like “an individuallytailored dress”, explains Hans-Peter Meister of IFOK, who comparesthis varied situation to “craftsmenin Europe before the Industrial Revolution”.
Ühiskonnaosalus ja nõuandetegevuson igal erijuhul isepalgeline -nagu rätsepaülikonnad,” selgitas Hans- Peter Meister IFOK-ist, võrreldes praegust mitmekesist olukorda „käsitöölistega Euroopasenne tööstusrevolutsiooni”.
“Why should a certain group takepart in a participatory decisionmaking process and not another?”asked one political scientist.
„Miks peaks otsusetegemisprotsessistosa võtma üks kindel rühm, ja mitteteine?” küsis üks politoloog.
However,there have been warnings about “industrialised, mass-produced” participation that tries toapply a one-size-fits-all formula.
Siiski on olnud hoiatusi ühetaolise,„tööstusliku ja masstoodangulise”ühiskonnaosaluse suhtes,mis püüabsobida kõigile ühekorraga.
“Each situation needs its own bestfit,” said one delegate.
„Iga olukord vajab sobivaimat lähenemisviisi,” arvas üks delegaat.
Choosing the right participatory approach – confer-ence,focus group,or round table – has to be “con-text-sensitive”.
Õige osalusviis – näiteks nõupidamistel,töörühmana või ümarlaua taga – peab olenema kontekstist.
As Europe continues to experiment with differentforms of civil society involvement,solutions to theseissues will gradually emerge.The European Union,some insist,is ideally placed to lead the way infinding viable models for participation that can helpmake European research policymaking more inclu-sive,and suggest courses of action at the nationalandregional level.
Konverentsist osavõtjad väitsid siiski,et see nõuaks Euroopa Liidult liikumist ühekordsete ülesannete täitmiselt püsiva osalussüsteemi loomisele.
Common features
Ühisjooned
However,participants argue that this will require the EU to move away from one-off exercises to installing a permanent participation apparatus.
Hoolimata eripalgelisusest on headel osalusviisidelteatud ühisjooni.Need peavad olema õiglased ja läbipaistvad ning neid peavad korraldama sõltumatudosapooled.
“Why should
„Miks peaks
Despite the variety,good participatory processesshare certain core features.They need to be fair,transparent and organised by independent parties.A good framework for participation also needs to beable to reconcile a multiplicity of interests and values– values being harder to compromise over becausemany people see them as ‘non-negotiable’.
Ka hea ühiskonnaosaluse raamistik peab olema võimeline lepitama huvide ja väärtuste paljusust – väärtusi,mille suhtes on raske kompromissidele jõuda,sest paljud inimesed peavad neid milleksk,mida ei saa läbirääkimistel arutada.
certain grou take part in participator
otsusetegemis otsessist os
Nevertheless,in order to ensure fairness and consist-ency,a certain amount of uniformity is required informulating the prerequisites for launching a participation exercise,as well as a certain amount of basicoperating standards.
Õigluse ja järjepidevuse tagamiseks on vaja omajaguüksmeelt,millega tuleb määratleda eeltingimused osalemisviisi lahendamiseks,samuti teatud hulka põhilisitegutsemisreegleid.
decision-maki process and n
võtma üks kindel rühm,
“We need some form of categorisationand standardisation, [as well as]exchanges of best practices,” saidone participant.
„Me vajame mingit liigitamise jaühtlustamise viisi, [nagu ka] parimate teguviiside vahetust,”lausus üks osavõtja.
another?” ask
mitte teine?
GOVERNANCE OF THE
EUROOPA
EUROPEAN
JUHTIMINE
RESEARCHAREA– GIVING
– ÜHISKONNA
A matter of culture
Kultuuriküsimus
Designing models for civil society participation is allvery well,but they may amount to little more than inkon paper if they are not accompanied by certain cultural changes in policy- and decisionmaking circles.
Kodanikuühiskonna osalusmudelite kavandamine on küllväga tänuväärne,ent need ei pruugi tähendada midagirohkemat kui veidi trükimusta,kui nendega ei kaasneteatud kultuurilised muutused poliitika- ja otsustusringkondades.
“There is a spectrum of success criteria, as opposed to a list,”said Gerard Valenduc, Director ofthe Fondation Travail-Université, Université de Namur (BE).
„Edukuskriteeriumid ei moodustamitte loetelu, vaid terve spektri,”ütles Gerard Valenduc, Universitéde Namur (Belgia) sihtasutuse Travail-Université direktor.
“[It is not enough]to create theopportunity to participate,” argues Martin Krüger of the European Commission. But this needs to involve“a real change of attitudes”, he adds.
Osalusprotsessi edukus sõltub suuresti sellele seatudeesmärkidest.Lühiajalised eesmärgid on peamiseltseotud otsustamisega ning pikaajalised eesmärgid teadmiste omandamisega.
How successful a particular process is depends largelyon the purpose for which it was set up.Short-termpurposes are mainly related to decisionmaking whilelong-term purposes relate to learning processes.
„[Sellest ei ole küllalt,] kuiluuakse võimalus osaleda,” väitis Martin Krüger Euroopa Komisjonist.Aga see peab sisaldama „tõelistsuhtumise muutmist,” lisas ta.
In order to boost the chances of success, however, ‘incompetence’ in the design and implementation of participatory processes needs to be minimised.
Et suurendada eduvõimalusi,tuleb siiski minimeeridaosalusprotsesside kavandamise ja ellurakendamise„ebapädevust”.
With Europe’s long tradition of consensus buildingand stakeholder involvement,the Commission alreadyhas many ‘good practices’in place.
Tänu Euroopa pikkadele konsensuse ja huvirühmadekaasamise tavale on komisjonil juba olemas palju häidtegutsemisviise.
Outer limits
Välised piirid
“We need to bring about a change ofculture in administrations,” said Martin Krüger.
„Me vajame kultuurilisi muudatusitöökorralduses,” sõnas Martin Kr ü ger.
“Participatory processes need to be
„Osalusprotsesse tuleb ellu
“Participatory processes need to be implemented implemented in an honest way, not in an honest way, not just as a gimmick,” observed just as a gimmick,” observed Rainer
Suur hulk piiranguid mõjutab kodanikuühiskonna osalemist poliitikas ja otsustamisprotsessides.Need onseotud poliitikute „lühinägelikkuse”,avarduva Euroopasuuruse ja eripalgelisuse ning tasakaalutusega algatusteja nende jaoks eraldatud ressursside vahel.
Rainer Gerold, director of Science and Society
rakendada õiglasel viisil, mitte rakendada õiglasel viisil, mitte silmapetteks,” täheldas Rainer silmapetteks,” täheldas Rainer Gerold,
Gerold, director of Science and
Gerold, Euroopa Komisjoni
These include the short-term outlook of politicians,the sheersize and diversity of an enlarging Europe,and theimbalance between intentions and the resources setaside for achieving them.
Nende piiride ületamiseks ja kodanikuosaluse edendamiseks on soovitatud mitmesuguseid viise,sealhulgas poliitiliste protsesside struktuurimuutusi.
Society at the European Commission.
Teaduse- ja ühiskonna direktoraadi.
at the European Commission.
Euroopa Komisjoni
Staying the course
Teaduse- ja ühiskonna direktoraadi.
Two vital elements are required to ensure successfulcivil society involvement in the EU decisionmaking process. Participatory processes require resourcesand the political commitment to put these resourcesto use.
Kuigi kodanikuosaluse põhialus tuleks panna paika piirkondlikul ja riiklikul tasandil,on Euroopa Liidu algatused Euroopa teadusruumis muutunud järjest vajalikumaks ning võivad osutuda kasulikuks headetavade katsepõlluks,mida võib kohaldada ka mujal.
Although the regional and national level should be thecore foundation for civil participation,EU initiativesare becoming increasingly necessary in the context ofthe European Research Area and could prove a usefultesting ground for good practices that could be appliedelsewhere.
Kodanikuühiskonna edukaks kaasamiseks Euroopa Liiduotsustamisprotsessidesse on vaja kaht tähtsat elementi.Osalusprotsess nõuab ressursse ja poliitilist tahet neidressursse kasutada.
The political commitment of Commissioners is particularly important.The Commission should also have inplace the necessary administrative and financial infrastructure necessary to ensure that it can adequatelycope with,and process input from,civil society.
Eriti oluline on komisjoni volinike poliitiline tahe.Euroopa Komisjonil peaksid samuti olema vajalikud haldus- jarahandusinfrastruktuurid,et tagada komisjoni edukas toimetulek kodanikuühiskonnaga ning ühiskondliku arvamuse jõudmine komisjonini.
Gauging success and negotiating constraints
Edu mõõtmine ja läbirääkimiste piirid
Just as there is no one model for civil society partici-pation,there is no single way of measuring the success of the participatory process,or the constraints weighing down on it.
Just nagu ei ole olemas ühtainsat kodanikuühiskonna osalemismudelit,ei ole olemas ka ainust viisi osalemisprotsessi edukuse või selle piiride mõõtmiseks.
“[It is not enough] to create the oppo to participate,
„[Sellest ei ole luuakse võimalus o
GOVERNANCE
TEADUSRUUMI
OF THE
JUHTIMINE
AREA– GIVING
– ÜHISKONNA
Candidate countries march in step
Kanditaatriigid astuvad ühte sammu
Relative wealth should not be confused with political progressiveness, was one of the messages comingfrom candidate country participants at the governanceconference.
Suhtelist jõukust ei tohiks segamini ajada poliitilise edumeelsusega,oli üks sõnumeid,mis tuli juhtimiskonverentsil kanditaatriikide osavõtjatelt.
One such issue is that,once given a seat at the table,the general public may not be sufficiently interestedor informed to get closely involved in the debate andthere may not be enough effective channels for themto make their voices heard.
Üks raskus on see,et kui tavaüldsusele võimaldadagikoht teaduse üle otsustajate ringis,ei pruugi ta aruteluskaasarääkimiseks olla piisavalt huvitatud või piisavaltteada;samuti ei pruugi olla küllalt tõhusaid kanaleid,mille kaudu kodanikud end kuuldavaks saaksid teha.
The answer to this dilemma partly lies with thesegrass-roots organisations which are dedicated topromoting scientific interest and awareness amongthe general public.
Lahendus sellele vastuolule peitub osaliselt rohujuuretasandi organisatsioonides,mis on pühendunud teaduslike huvide ja teadlikkuse edendamisele tavakodanike seas.
“Hungary and other accession countries are [as advanced as]the EUstandard... of social participation,” stressed Nora Sasvari fromthe Department of Civil Relations at the Hungarian prime minister’soffice.
„Ungari ja teised liituvad riigidon [sama arenenud nagu] EL-iga ühinemiseks vaja… ühiskonnaosaluseosas,” rõhutas Nora Sasvari Ungarivalitsuse avalike suhete osakonnast.
“We have a very specific but essential role to play...
„Meil on täita väga spetsiifiline,kuid oluline osa… Me teeme nii füüsiliselt kui virtuaalselt kõikvõimaliku, et tuua teadust rahvalelähemale.” Jean-Francois Hébert,Pariisi La Cité des Sciences et del’Industrie (Prantsusmaa) juhataja.
Nevertheless,like authorities across Europe,gov-ernments in candidate countries need to “rethinkthe way they look at people”.This means that theyneed to revise their view of participation and notconsider it a “burden”.
Ligipääs teabele on samuti otsustav küsimus kandidaatriikides.Isegi seal,kus teave on olemas,puuduvad inimestel sageli oskused seda kätte saada.
Moving with the times
Alati ajaga kaasas
Access to information is also a crucial issue in candidate countries.Even where information does exist,people often lack the skills to tap into it.
Teaduskeskusi ja teadusmuuseume hakati asutama 1970.aastatel.Alates sellest on need levinud üle kogu Euroopa.
In order to improve the interaction between citizensand government,Sasvari recommends the building ofnetworks between national bodies,such as ministries,and local and regional institutions to make use of theirlocal know-how.
Et parandada koostööd kodanike ja valitsuse vahel,soovitas Sasvari võrgustiku loomist riigiasutuste,näiteksministeeriumide,ning kohalike ja piirkondlike asutustevahel,et kasutada ära nende kohalikku oskusteavet.
Today,ECSITE centres attract up to 40 million visitorsa year in some 30 European countries.Despite theirrelatively short history,science centres enjoy a greatdeal of credibility and respect both with the public atlarge and within the scientific community.
Tänapäeval külastab Euroopa Tööstus-,Tehnoloogia- ja Teadusnäituste Koostööühendus (ECSITE) liikmesasutusiaastas kuni 40 miljonit inimest tervelt kolmekümnes Euroopa riigis.Hoolimata nende suhteliselt lühikesestajaloost,tekitavad teaduskeskused suurt usaldust ja austust nii laiema üldsuse kui ka teadlaskonna hulgas.
Their development appears to mirror that of theevolving relationship between science and society,one that is moving away from presentation andtowards participation.
Euroopa Liidu 6.raamprogramm ja kiiresti arenev Euroopa teadusruum peaks julgustama seda koostööd jateadmistevahetust nii kandidaatriikide siseselt kui nendeja ühenduse vahel.Et kandidaatriigid ja liikmesriigid onselles osas võrdsel kohal alates 5.raamprogrammist,on teadus üks esimesi valdkondi,kus laienenud Euroopa Liit on juba reaalsuseks saanud.
The EU’s FP6 and the rapidly emerging ERA shouldhelp stimulate such interactions and exchanges ofexpertise both within candidate countries andbetween them and the Union.In fact,with candidatecountries standing on an equal footing to Member States since FP5,research is one of the first areaswhere an enlarged European Union is already a reality.
Nende areng peegeldab suhete arenemist teaduse jaühiskonna vahel,mis eemaldub esindamisest ja liigubsuurema osaluse poole.
Public arenas
Avalikud foorumid
“Fifteen years ago, [science]cen-tres were a showcase for progress,” Jean-François Hébert pointed out.“Nowadays, public debate has come toscience centres. Science centres havebecome forums for discussions.”
Kodanikud vajavad selgelt rohkem sõnaõigust teaduskavade paikapanemisel.Kuigi ühiskonna kutsumine suuremale osalusele kõlab teoorias vägahästi,ilmnevad siinkohal teatud praktilised raskused.