natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the first stage of the procedure, the authorities publish a notice inviting private persons, who then acquire the status of promoters, to submit proposals for the award of concessions under which those persons assume all or part of the costs and, by way of consideration, undertake to operate the concession.
Esimeses staadiumis palub hankija teate abil eraisikutel esitada arendajatena ettepanekuid kontsessiooni saamiseks, kusjuures kontsessiooniga seonduvad kulud kannavad osaliselt või täielikult need arendajad ise, ja vastutasuks usaldatakse neile juhtimisülesanded.
Once the proposals submitted have been evaluated, those which are in the public interest are chosen in the second stage when, in the case of each proposal chosen, a restricted procedure is commenced with a view to selecting two further offers. Those offers are used as points of reference in the negotiated procedure which leads to the award of the concession and favours the promoter who is able to adapt his proposal to the specifications of the contracting authority (Articles 37a, 37b and 37c of Law No 109/94).
Kui ettepanekud on hinnatud, valitakse üldistes huvides olevad ettepanekud välja teises staadiumis, mille käigus korraldatakse väljavalitud ettepanekute osas piiratud hankemenetlus eesmärgiga valida veel kaks pakkumust, mis võetakse aluseks läbirääkimistel, mille tulemusel sõlmitakse riigihankeleping arendajaga, kes on võimeline oma pakkumust hankija nõudmistele kohandama (seaduse 109/94 artiklid 37bis, 37ter ja 37quater).
Although the Italian Government does not dispute the claims advanced in the application, the burden of proving the alleged infringement falls on the Commission and it must do so without relying on any presumption, 66 although, once sufficient
Kuigi Itaalia valitsus ei kummuta hagi aluseks olevaid väiteid, on komisjonil kohustus tõendada, et väidetav rikkumine on aset leidnud, kasutamata selleks oletusi, 66aga kui piisavad tõendid on esitatud, on asja-
The Commission complains, first, that the procedure described constitutes an infringement by Italy of the principle of equal treatment, since the promoter obtains two advantages in the procedure vis-à-vis the
Komisjon heidab Itaaliale ette ühelt poolt võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist
COMMISSION v ITALY evidence has been adduced, the Member State concerned must challenge that evidence in substance and in detail. 67
KOMISJON VS. ITAALIA omase liikmesriigi ülesanne need sisuliselt ja üksikasjalikult vaidlustada. 67
Further to the considerations set out in the foregoing points, it is appropriate to uphold the claim that Articles 37b and 37c(1) of Law No 109/94 infringe the principle of equal treatment enshrined in Articles 43 EC and 49 EC.
Eelmistes punktides nimetatu jätkuks tuleb pidada tõendatuks, et seaduse 109/94 artikkel 37ter ja artikli 37quater lõige 1 rikuvad EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevat võrdse kohtlemise põhimõtet.
H — Conlusion
H. Tagajärjed
It may be concluded from the foregoing that:
Esitatud põhjendustest tuleneb, et:
The two claims appear to be wellfounded in principle.
Põhimõtteliselt paistavad mõlemad etteheited põhjendatud.
In the case of the first claim, because, as the Commission states, the national legislation accords to the promoter of the works certain advantages which the other candidates do not receive and are unable to do anything about. In that connection, the Court held in Commission v Belgium that, when a contracting entity takes into account an amendment to the initial tenders of only one tenderer, that tenderer enjoys an advantage over his competitors, which breaches the principle of the equal treatment of tenderers and impairs the transparency of the procedure (paragraph 56).
Esimene sellepärast, et – nagu selgitab komisjon – siseriiklikus õiguses antakse tööde algatajale eelised, millest teised asjaomased isikud ei tea ja mida nad ei saa mõjutada; eespool viidatud 25. aprilli 1996. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Belgia juba tuvastati, et kui hankija võtab arvesse ainult ühe pakkuja esialgsesse pakkumusse tehtud muudatusi, siis on viimasel konkurentide ees eelis, mis rikub võrdse kohtlemise põhimõtet ja kahjustab menetluse läbipaistvust (punkt 56).
Furthermore, the Commission cites a number of specific cases where the notice failed to state the advantages or stipulate the objective selection criteria. 68
Pealegi nimetab kostjaks olev institutsioon mõned konkreetsed juhud, kus hanketeates ei nimetata eelisõigusi ega märgita objektiivseid valikukriteeriume.
— Article 2(1) of Law No 109/94 is incompatible with Directives 92/50, 93/36, 93/37 and 93/38;
68 seaduse 109/94 artikli 2 lõige 1 ei vasta direktiividele 92/50, 93/36, 93/37 ja 93/38;
— Article 2(5) of Law No 109/94, in conjunction with Laws No 1150/1942 and No 10/1977, infringes Directive 93/37;
– seaduse 109/94 artikli 2 lõige 5 koostoimes seadustega 1150/42 ja 10/77 rikub direktiivi 93/37;
The second claim appears to be founded on the grounds that the subsequent correction of defects in the situation giving rise to the infringement is insufficient from a temporal point of view.
Teine etteheide on põhjendatud seetõttu, et ebaõiget olukorda parandati a posteriori liiga hilja.
67 — Judgment in Case C-365/97 Commission v Italy [1999] ECR I-7773, paragraphs 84 and 86.
67 – 9. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-365/97: komisjon vs. Itaalia (EKL 1999, lk I-7773, punktid 84 ja 86).
68 — Point 87 of the application and footnote 12 which illustrates it.
68 – Hagi punkt 87, ja selle näiteks toodud 12. joonealune märkus.
— Article 27(2) of Law No 109/94 infringes Directives 92/50 and 93/38;
seaduse 109/94 artikli 27 lõige 2 rikub direktiive 92/50 ja 93/38;
— Article 28(4) of Law No 109/94, in conjunction with Article 188 of Presidential Decree No 554/99, infringes Directives 92/50 and 93/38; and pay the costs if they have been applied for in the other party’s pleadings.
– seaduse 109/94 artikli 28 lõige 4 koostoimes vabariigi presidendi dekreedi 554/99 artikliga 188 rikub direktiive 92/50 ja 93/38; vastaspool on seda nõudnud.
In accordance with Article 69(3) of the Rules of Procedure, where the claims are upheld in part, the Court may order that the costs be shared or that each party bear his own costs.
Sama kodukorra artikli 69 lõike 3 alusel võib Euroopa Kohus otsustada kulude jaotuse või jätta kummagi poole kohtukulud tema enda kanda, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks.
— Articles 37b and 37c(1) of Law No 109/94 are incompatible with Articles 43 EC and 49 EC.
– ja seaduse 109/94 artikkel 37ter ja artikli 37quater lõige 1 ei ole EÜ artiklitega 43 ja 49 kooskõlas.
However, Article 2(5), Article 17(12), Article 27(2), and Article 30(6a) of Law No 109/94 do not infringe Articles 43 EC and 49 EC.
Seevastu seaduse 109/94 artikli 2 lõige 5, artikli 17 lõige 12, artikli 27 lõige 2 ja artikli 30 lõige 6bis ei riku EÜ artikleid 43 ja 49.
In view of the fact that the Commission and the Italian Republic have each applied for costs to be awarded against the other, and since I propose that the action be allowed in part, Italy should bear half the costs of the Commission which should, in turn, bear half the costs of that Member State.
Arvestades, et nii komisjon kui ka Itaalia Vabariik on palunud vastastikku kohtukulude välja mõistmist üksteiselt, ja et ma teen ettepaneku hagi osaliselt rahuldada, peab nimetatud riik kandma poole komisjoni kohtukuludest, ja komisjon omakorda peab kandma poole teise poole kohtukuludest.
Article 69(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice provides that the unsuccessful party must be ordered to
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui
Pursuant to the first paragraph of Article 69(4) of the Rules of Procedure, the Member States which have intervened in these proceedings must bear their own costs.
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõike 4 esimesele lõigule kannavad menetlusse astunud liikmesriigid oma kohtukulud ise.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice:
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
(1) declare that, by adopting Articles 37b and 37c(1) of Law No 109/1994 of 11 February 1994, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations
1) Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik võttis vastu 11. veebruari 1994. aasta seaduse 109 artikli 37ter ja artikli 37quater lõike 1, siis on ta rikkunud
COMMISSION v ITALY under Articles 43 EC and 49 EC; that, by adopting Article 2(1) of Law No 109 of 11 February 1994, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Council Directives 92/50/EEC of 18 June 1992, and 93/36/EEC, 93/37/EEC and 93/38/EEC of 14 June 1993, relating, respectively, to the coordination of procedures for the award of public service contracts, public supply contracts, public works contracts, and the procurement procedures in the water, energy, transport and telecommunications sectors; that, by adopting Article 2(5) of Law No 109/94, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Directive 93/37; and that, by adopting Articles 27(2) and 28(4) of Law No 109/94, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Directives 92/50 and 93/38;
EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi; kuna ta võttis vastu nimetatud seaduse 109/94 artikli 2 lõike 1, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivist 92/50/EMÜ, nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiividest 93/36/EMÜ, 93/37/EMÜ ja 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse vastavalt riiklike teenuslepingute, tarnelepingute, ehitustöölepingute sõlmimise kord, ning veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate hankijate hankemenetlused; kuna ta jättis kehtima sama seaduse 109/94 artikli 2 lõike 5, siis on ta rikkunud nimetatud direktiivist 93/37 tulenevaid kohustusi; ja kuna ta võttis vastu kõnealuse seaduse 109/94 artikli 27 lõike 2 ja artikli 28 lõike 4, siis on ta rikkunud nimetatud direktiividest 92/50 ja 93/38 tulenevaid kohustusi.
(2) dismiss the remainder of action;
2) Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
(3) order the Italian Republic to pay half the Commission’s costs;
3) Mõista Itaalia Vabariigilt välja pool komisjoni kohtukuludest.
(4) order the Commission to pay half the Italian Republic’s costs;
4) Mõista komisjonilt välja pool Itaalia Vabariigi kohtukuludest.
(5) order the Republic of Finland and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs.
5) Jätta Soome Vabariigi ja Madalmaade Kuningriigi kohtukulud nende endi kanda.
JUDGMENT OF THE COURT (Second Chamber)
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
21 February 2008
21. veebruar 2008 *
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 24 September 2004,
Kohtuasjas C-412/04, mille ese on EÜ artikli 226 alusel 24. septembril 2004 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Commission of the European Communities, represented by X. Lewis and K. Wiedner, acting as Agents, and G. Bambara, avvocato, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: X. Lewis ja K. Wiedner, keda abistas advokaat G. Bambara, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, hageja, versus
Italian Republic, represented by I.M. Braguglia, acting as Agent, and M. Fiorilli, avvocato dello Stato, with an address for service in Luxembourg, defendant,
Itaalia Vabariik, esindaja: I. M. Braguglia, keda abistas avvocato dello Stato M. Fiorilli, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, kostja,
* Language of the case: Italian.
* Kohtumenetluse keel: itaalia.
COMMISSION v ITALY supported by:
KOMISJON VS. ITAALIA keda toetab:
French Republic, represented by G. de Bergues, acting as Agent,
Prantsuse Vabariik, esindaja: G. de Bergues,
Kingdom of the Netherlands, represented by H.G. Sevenster and M. de Grave, acting as Agents,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: H. G. Sevenster ja M. de Grave,
Republic of Finland, represented by A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, interveners,
Soome Vabariik, esindaja: A. Guimaraes-Purokoski, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, menetlusse astujad,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk (Rapporteur), and J.-C. Bonichot, Judges,
EUROOPA KOHUS (teine koda), koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans, kohtunikud L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk (ettekandja) ja J.-C. Bonichot, kohtujurist: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kohtusekretär: R. Grass, arvestades kirjalikku menetlust, olles 8. novembri 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
By its action, the Commission of the European Communities seeks a declaration from the Court that, by adopting the provisions contained in:
Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik on vastu võtnud:
— Articles 2(1) and (5), 17(12), 27(2), 30(6a), 37b and 37c(1) of Law No 109 of 11 February 1994 — Framework Law on public works (legge quadro in materia di lavori pubblici) (Ordinary Supplement to the GURI No 41 of 19 February 1994), as amended by Law No 166 of 1 August 2002 (Ordinary Supplement to the GURI No 181 of 3 August 2002) (‘Law No 109/1994’),
– 11. veebruari 1994. aasta raamseaduse nr 109 ehitustööde kohta (legge quadro in materia di lavori pubblici, Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana, edaspidi „GURI”, nr 41 regulaarne lisa, 19.2.1994), mida on muudetud 1. augusti 2002. aasta seadusega nr 166 (GURI nr 181 regulaarne lisa, 3.8.2002; edaspidi „seadus nr 109/1994”), artikli 2 lõiked 1 ja 5, artikli 17 lõike 12, artikli 27 lõike 2, artikli 30 lõike 6bis, artikli 37ter ja artikli 37quater lõike 1;
— Article 28(4) of Law No 109/1994, read in conjunction with Article 188 of Presidential Decree No 554 of 21 December 1999 implementing the Framework Law on public works of 11 February 1994 (No 109) and its successive amendments (regolamento di attuazione della legge quadro in materia di lavori pubblici 11 febbraio 1994, n.
– seaduse nr 109/1994 artikli 28 lõike 4 koosmõjus Vabariigi Presidendi 21. detsembri 1999. aasta dekreedi nr 554 11. veebruari 1994. aasta raamseaduse nr 109 ehitustööde kohta ja selle hilisemate muudatuste rakendusmääruse kehtestamise kohta (regolamento di attuazione della legge quadro in materia di lavori pubblici 11 febbraio 1994, n.
109, e successive modificazioni) (Ordinary Supplement to the GURI No 98 of 28 April 2000) (‘DPR No 554/1999’), and Article 3(3) of Legislative Decree No 157 of 17 March 1995 implementing Directive 92/50/EEC on public service contracts (attuazione della direttiva 92/50/CEE in materia di appalti pubblici di servizi) (Ordinary Supplement to the GURI No 104 of 6 May 1995) (‘Legislative Decree No 157/1995’),
109, e successive modificazioni, GURI nr 98 regulaarne lisa, 28.4.2000; edaspidi „dekreet nr 554/1999”) artikliga 188, ja 17. märtsi 1995. aasta dekreetseaduse nr 157 teenuste riigihangete direktiivi 92/50/EMÜ rakendamise kohta (attuazione della direttiva 92/50/CEE in materia di appalti pubblici di servizi, GURI nr 104 regulaarne lisa, 6.5.1995; edaspidi „dekreetseadus nr 157/1995”) artikli 3 lõikega 3,
Directives 92/50, 93/36, 93/37 and 93/38 were adopted in pursuance of the establishment of the internal market, defined as an area without internal frontiers in which the free movement of goods, persons, services and capital is ensured.
Direktiivid 92/50, 93/36, 93/37 ja 93/38 võeti vastu siseturu rajamise käigus, kusjuures siseturu all mõistetakse sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine.
The directives sought to eliminate practices that restrict competition in general and participation in public contracts by other Member States’ nationals, in order to implement inter alia the freedom of establishment and freedom to provide services enshrined in Articles 43 EC and 49 EC respectively.
Nende eesmärk on välistada tegevus, mis piirab konkurentsi üldisemalt ja eelkõige teiste liikmesriikide kodanike osalemist riigihangetes, et rakendada ellu EÜ artikleis 43 ja 49 sätestatud asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus.
The 16th recital in the preamble to Directive 92/50 states that public service contracts may from time to time include some works, and that it results from Council Directive 71/305/EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts (OJ, English Special Edition 1971 (II), p. 682) that, for a contract to be a public works contract, its object must be the achievement of a work.
Direktiivi 92/50 põhjenduse 16 kohaselt võivad teenuste riigihankelepingud mõningatel juhtudel sisaldada ehitustöid ja nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivist 71/305/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (EÜT L 185, lk 5), tulenevalt saab lepingut käsitleda ehitustööde riigihankelepinguna üksnes juhul, kui lepingu ese on ehitustöö teostamine.
In so far as those works are ancillary rather than the object of the contract, they do not justify treating the contract as a public works contract.
Kui ehitustööd ei ole otseselt lepingu ese, siis ei saa lepingut käsitleda ehitustööde riigihankelepinguna.
It is clear from Article 8 of Directive 92/50 that public contracts which have as their object services listed in Annex I A to that directive are to be awarded in accordance with the provisions of Titles III to VI thereof.
Direktiivi 92/50 artiklist 8 nähtuvalt tuleb lepingud, mille ese on I A lisas loetletud teenused, sõlmida kooskõlas III–VI jaotise sätetega.
Title III concerns the choice of award procedures and rules governing design contests.
III jaotis reguleerib pakkumismenetluse valikut ja ideekonkursi korda.
Category No 12 of Annex I A to Directive 92/50 mentions, inter alia, architectural services; engineering services; urban planning and landscape architectural services; related scientific and technical consulting services; and technical testing and analysis services.
Direktiivi 92/50 I A lisa kategoorias 12 on nimetatud arhitektuuriteenuseid, inseneriteenuseid ja integreeritud inseneriteenuseid, linnaplaneerimis- ja maastikuarhitektuuriteenuseid, nendega seotud teadus- ja tehnilise konsultatsiooni teenuseid ning tehnilise katsetamise ja analüüsimise teenuseid.
According to Article 15 of Directive 93/38, contracts which have as their object services listed in Annex XVI A thereto are to be awarded in accordance with the provisions of Titles III, IV and V. Title IV concerns procedures for the award of contracts.
Direktiivi 93/38 artikli 15 kohaselt sõlmitakse tarne- ja ehitustöölepingud ning lepingud, mille ese on XVI A lisas loetletud teenused, kooskõlas III, IV ja V jaotise sätetega. Nimetatud direktiivi IV jaotis reguleerib lepingute sõlmimise korda.
Category No 12 of Annex XVI A is identical to Category No 12 in Annex I A to Directive 92/50.
Nimetatud XVI A lisa kategooria 12 on samasugune nagu direktiivi 92/50 I A lisa kategooria 12.
Under Article 1(a) of Directive 93/37, ‘“public works contracts” are contracts for pecuniary interest concluded in writing between a contractor and a contracting authority as defined in [Article 1(b)], which have as their object either the execution, or both the execution and design, of works related to one of the activities referred to in Annex II or a work defined in [Article 1(c)], or the execution, by whatever means, of a work corresponding to the requirements specified by the contracting authority’.
Direktiivi 93/37 artikli 1 punkti a kohaselt on ehitustööde riigihankelepingud tööettevõtja ja sama artikli punktis b määratletud tellija vahel kirjalikult sõlmitud rahaliste huvidega seotud lepingud, mille ese on kas ühe II lisas nimetatud tegevusega seotud ehitustööde teostamine või nii teostamine kui projekteerimine, või selle artikli punktis c nimetatud ehitustöö või mis tahes viisil teostatav ehitustöö, mis vastab tellija kindlaksmääratud nõuetele.
Article 6(1) of Directive 93/37 sets out its scope with regard to the estimated value of the various public works contracts covered.
Kõnesoleva direktiivi artikli 6 lõige 1 täpsustab selle kohaldamisala lähtuvalt asjaomaste riigihankelepingute eeldatavast maksumusest.
It is clear from Article 6(3) that where a work is subdivided into several lots, each one the subject of a contract, the value of each lot must be taken into account for the purpose of calculating the amount referred to in Article 6(1) and, where the aggregate value of the lots is not less than that amount, the provisions of Article 6(1) are to apply in principle to all lots.
Sama artikli lõikest 3 nähtub, et kui töö on jagatud mitmeks osaks, millest igaüks on eri lepingu ese, tuleb lõikes 1 nimetatud summade arvutamisel arvesse võtta iga osa maksumust, ning kui osade kogumaksumus ei ole nimetatud lõikes märgitud summast väiksem, kohaldatakse selle lõike sätteid kõikide osade suhtes.
Public works contracts are regulated by Law No 109/1994, implemented by DPR No 554/1999.
Riigihankeid reguleerib seadus nr 109/1994, mille rakendamiseks on antud dekreet nr 554/1999.
According to Article 2(1) of Law No 109/1994, public works, if they are awarded by the persons referred to in Article 2(2), are defined as construction, demolition,
Seaduse nr 109/1994 artikli 2 lõike 1 kohaselt tuleb ehitustööde all mõista hoonete ja rajatiste ehitus-, lammutus-, taastamis-, ümberehitus- restaureerimis- ja hooldustöid, kui neid tellib selle artikli lõikes 2 nimetatud isik. See säte laiendab seaduse
Article 3(3) of Legislative Decree No 157/1995 provides that, in the case of mixed works and of service contracts and of service contracts which include ancillary works, the provisions of Law No 109/1994 are applicable if the works represent more than 50% of the total value of the relevant contract.
Dekreetseaduse nr 157/1995 artikli 3 lõige 3 sätestab, et ehitustööde ja teenuste segalepingute puhul ja teenuste hankelepingute puhul, mis sisaldavad kõrvaltegevustena ehitustöid, kohaldatakse seaduse nr 109/1994 sätteid, kui ehitustööde maksumus ületab 50% vastava hankelepingu kogumaksumusest.
Article 2(5) of Law No 109/1994 excludes from the Law’s scope works carried out directly by private persons which are set off against contributions payable in respect of building permits and works arising from the obligations set out Article 28(5) of Law No 1150 of 17 August 1942 on town planning (legge urbanistica) (GURI No 244 of 16 October 1942), as amended (‘Law No 1150/1942’).
Seaduse nr 109/1994 artikli 2 lõige 5 arvab selle kohaldamisalast välja eraisikute teostatavad ehitustööd, mille maksumus tasaarveldatakse ehituslubade eest maksmisele kuuluvate summadega, ja ehitustööd, mida teostatakse tulenevalt 17. augusti 1942. aasta seaduse nr 1150 linnaehituse kohta (legge urbanistica, GURI nr 244, 16.10.1942) muudetud redaktsiooni (edaspidi „seadus nr 1150/1942”) artikli 28 lõikes 5 sätestatud kohustustest.
Article 2(5) also excludes from the Law’s scope works which are analogous to those mentioned above.
Kõnesolev artikkel 2 lõige 5 arvab sellest kohaldamisalast välja ka eelnevatega analoogsed ehitustööd.
Article 2(5) states that if the value of the works, assessed individually, exceeds the Community threshold the contract must be awarded by the private person in accordance with the procedures prescribed by Directive 93/37.
See säte täpsustab, et kui tööde maksumus eraldi võetuna ületab ühenduse piirmäära, peavad eraisikud sõlmima nende teostamise lepingud vastavalt direktiivis 93/37 ette nähtud menetlustele.