natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Their mean age is 31
Keskmine vanus on 31 aastat (98
Awareness of the links between cocaine use and illness is often limited, even among medical professionals. As a result, some cocaine-related problems will go unidentified, and those suffering them may not receive appropriate care.
), mis teeb ees ülesanne kohandada oma traditsiooniliselt opioiditarbijatele suunatud teenused mitmekesisele kokaiinija crack-kokaiinitarbijate rühmale.
Underreporting of cocaine problems will impede the understanding of the impact of the drug on public health.
Samas hindasid kõik liikmesriigid peale Hispaania 2006. aastal spetsiaalsete kokaiiniraviprogrammide olemasolu ja kättesaadavuse madalaks.
), which makes it the third oldest drug client group, after opioid users and users of hypnotics and sedatives.
neist vanaduselt kolmanda narkoravipatsientide rühma opioiditarbijate ning uinuti- ja rahustitarbijate järel.
Most cocaine clients report having started using the drug between the ages of 15 and 24 years (99
Enamik kokaiiniravi kliente hakkas narkootikumi tarbima 15–24 aasta vanuselt (99
The risks associated with certain problematic modes of cocaine use are well known and mostly affect recognised groups of users (former or current opioid users, marginalised groups).
Liikmesriikidest, kus kokaiini ja crackkokaiini tarbimise tase on kõrge, on mitmed olnud selle probleemi lahendamisel eriti aktiivsed.
For example, injecting cocaine use is associated with the risk of infection and an elevated risk of overdose, while use in combination with opioids appears to be linked to a higher risk of opioid overdose.
2007. aastal võttis Hispaania vastu konkreetselt kokaiini kohta käiva riikliku tegevuskava ning Iirimaa rakendas ja hindas mitut erinevatele kokaiinitarbijate rühmadele suunatud spetsiaalset programmi.
Health problems associated with powder cocaine, however, are more likely to go unrecognised and may affect users who might not normally consider themselves at risk.
Kõnealused programmid on suunatud probleemsetele nina kaudu kokaiini tarbivatele inimestele, kokaiiniprobleemidega mitme narkootikumi tarbijatele, aga ka kokaiini tarbivatele naistele ja seksitöötajatele.
These problems can be aggravated by existing conditions (e.g. vascular malformations) and risk factors such as smoking or alcohol use. Many of the deaths attributed to cocaine are produced through these pathologies.
Itaalias korraldatakse 2008. aastal ulatuslik kliiniline katse, et uurida kahe ravimi (aripiprasool ja ropinirool) toimet kokaiinisõltuvuse ravis.
Use of cocaine in combination with alcohol increases blood levels of cocaine by as much as 30%.
Kokaiini manustamise viisi osas on riikide vahel suured erinevused.
Overall, around half (55%) of the cocaine clients are reported as snorting the drug, with nearly a third (32%) smoking it, and a much smaller proportion (9%) injecting the drug (100).
Üldiselt teatab umbes pool (55%) kokaiinipatsientidest selle narkootikumi ninna tõmbamisest, umbes kolmandik (32%) suitsetamisest ja palju väiksem osa (9%) süstimisest (100).
Broadly, two main groups of cocaine users can be identified among those in treatment.
Üldiselt võib ravi saavad kokaiinitarbijad jagada kahte peamisse rühma.
The first of these are typically more socially integrated, reporting stable housing and employment status, and generally report snorting the drug.
Esimene rühm on ühiskonnas rohkem integreerunud, neil on stabiilne elu- ja töökoht ning üldiselt tõmbavad nad narkootikumi ninna.
The second is a more marginalised group of clients who are typically smoking or injecting cocaine (see EMCDDA, 2006), and more often report using either crack cocaine or the combination of cocaine and heroin.
Teine rühm koosneb rohkem tõrjutud inimestest, kes tavaliselt suitsetavad või süstivad kokaiini (vt EMCDDA, 2006) ja teatavad enam crackkokaiini või kokaiini ja heroiini segu tarbimisest.
Crack clients, in particular, commonly live in large cities, belong to ethnic minority groups, and report high levels of unemployment and poor living conditions (101).
Eriti crack’ikliendid elavad tavaliselt suurtes linnades, kuuluvad rahvusvähemustesse, on tihti töötud ja elavad kehvades oludes (101).
This problem is small in European terms and is geographically limited, with significant crack cocaine problems limited to a relatively small number of cities.
Kõnealune probleem on Euroopa mõistes väike ja geograafiliselt piiratud, märkimisväärsed crackkokaiini probleemid on vaid suhteliselt vähestes linnades.
In 2006, around 8 000 crack cocaine clients (about 2% of all drug clients) were reported to have entered drug treatment in 20 European countries, although most of them were reported by the UnitedKingdom (102).
2006. aastal alustas 20 Euroopa riigis narkoravi umbes 8000 crackkokaiini klienti (umbes 2% kõigist narkopatsientidest), enamik neist Ühendkuningriigis (102).
There have been few studies to assess the overall public health impact of cocaine use.
Probleemsetele kokaiinitarbijatele pakutavate teenuste olemuse kohta on Euroopas vähe teavet.
A largescale population study in the USA (1988–94) found that a quarter of non-fatal acute myocardial infarctions among those aged 18–45 years were attributed to ‘frequent lifetime cocaine use’.
Sellegipoolest annavad riiklikud kliinilised väljaanded ja asjatundjate hulgas korraldatud uuringud praegustest raviviisidest hea ülevaate.
Frequent users had a seven times higher risk of non-fatal myocardial infarctions than nonusers (Qureshi et al., 2001).
Hiljutise Ühendkuningriigi aruande (NICE, 2007) kohaselt paistab, et briti uimastiravikeskustes tegeletakse kokaiiniga seotud probleemidega ainult siis, kui esmaseks uimastiks on opioidid.
However, it is not possible to generalise directly from this study to Europe.
Nimetatud raskused olid seotud korralduslike probleemide, väheste ressursside ja tõhusate kokaiinile keskenduvate raviviiside puudumisega.
Currently, our understanding of the possible health impact of increasing cocaine use in Europe remains poorly developed and an important area for future public health inquiry.
Tõenäoliselt puutuvad teiste riikide asjatundjad kokku samade probleemidega.
For further reading on health problems related to cocaine use, see the 2007 selected issue on cocaine.
Seega on piisavad investeeringud, sobivad raviprotokollid ja konkreetsed koolitusvajadused tõenäoliselt kõnealuse valdkonna teenuste arendamise võtmeteemaks.
Treating the problems associated with the concurrent use of both cocaine and heroin is becoming an increasingly important issue in some countries.
Kokaiini ja heroiini koostarbimisega seotud probleemid muutuvad mõnes riigis üha olulisemaks.
Users in treatment may be current or former heroin users, sometimes in substitution treatment.
Ravi saavad narkomaanid võivad olla praegused või endised heroiinitarbijad, mõnikord on nad asendusravil.
In some countries, they represent the largest group of cocaine treatment clients.
Mõnes riigis moodustavad nad kokaiinipatsientidest kõige suurema hulga.
Some studies have suggested that concomitant use of cocaine and heroin can be associated with the presence of dual diagnosis, or aggravate underlying psychological problems such as bipolar disorder.
Mõnedes uuringutes on väidetud, et kokaiini ja heroiini koostarbimist võib seostada topeltdiagnoosi olemasoluga või raskendava psühholoogilise taustaprobleemiga, nagu näiteks bipolaarne häire.
Also, concomitant cocaine use during methadone maintenance treatment has been shown to contribute to persistent heroin use
Ka on tõendatud, et kokaiinitarbimine üheaegselt metadooni asendusraviga aitab kaasa püsivale heroiinitarbimisele või selle taasalustamisele, mis tekitab HIVi ja muude vere kaudu levivate nakkushaiguste riski ning tõsiseid meditsiinilisi, sotsiaalseid ja kriminaalprobleeme.
(98) See Tables TDI-10 and TDI-21 in the 2008 statistical bulletin.
Pärast kokaiinitarbimise ja sellega seotud probleemide kasvu mitmes liikmesriigis seisab narkoravikeskuste
(99) See Table TDI-11 (part iii) in the 2008 statistical bulletin.
Hiljutises Cochrane’i ülevaates kokaiini ja muude psühhostimulantidega seotud ravimeetoditest jõuti
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine or re-initiation — a risk for HIV and other blood-borne infections and serious medical, social and criminal problems.
5. peatükk: kokaiin ja crack-kokaiin järeldusele, et ainukesena andsid püsivaid positiivseid käitumuslikke tulemusi (ravil püsimine, vähenev uimastitarbimine) psühhosotsiaalsed sekkumised, mille
A recent Cochrane review on psychosocial cocaine and other psychostimulant interventions concluded that the only consistent, positive behavioural results (retention in treatment, reduction in drug consumption) were observed in psychosocial interventions that included contingency management as a component (103).
Kokaiinitarbimisega seotud terviseprobleemid üheks osaks oli edusammude tunnustamine (103
Following the increase of cocaine use and associated problems in several Member States, specialised drug treatment facilities face the difficult task of adapting their traditionally opioid-oriented services to the varied cocaine and crack-using populations.
Teadlikkus kokaiinitarbimise ja haiguste vahelistest seostest on sageli puudulik isegi meditsiinitöötajate seas. Selle tagajärjel jäävad mõned kokaiiniga seotud probleemid kindlaks tegemata ning nende all kannatajad võivad ilma jääda asjakohasest ravist.
However, with the exception of Spain, in 2006, Member States assessed the availability and accessibility of cocaine-specific treatment programmes as low.
Teatavate probleemsete kokaiinitarbimise viisidega seotud ohud on hästi tuntud ning need on seotud enamasti kindlate uimastitarbijate rühmadega (endised või praegused opioiditarbijad, tõrjutud rühmad).
Unlike opioid dependence, no effective pharmacological treatment options are currently available to help cocaine users maintain abstinence or reduce use (see the 2007 selected issue on cocaine).
Vastupidiselt opioidisõltuvuse ravile pole praegu olemas tõhusaid farmakoloogilisi vahendeid, mis aitaksid kokaiinitarbijatel narkootikumist loobuda või selle tarbimist vähendada (vt 2007. aasta valikteemat kokaiini kohta).
Experimental therapeutic drugs to reduce cocaine consumption and cravings have shown potential in clinical trials (e.g. baclofen, tiagabine, topiramate).
Mõned eksperimentaalsed ravimid kokaiinitarbimise ja sõltuvusnähtude vähendamiseks on andnud tulemusi kliinilistes katsetes (nt baklofeen, tiagabiin, topiramaat).
Modafinil, a central nervous system stimulant, has shown particularly promising results as a psychostimulant substitution drug with the advantage that, compared to other potential substitute drugs (e.g. d-amphetamine), its abuse liability is low (Myrick et al., 2004).
Kesknärvisüsteemi stimulant modafiniil on andnud eriti häid tulemusi psühhostimulantide asendusravimina, kuna teiste võimalike asendusravimitega (nt d-amfetamiiniga) võrreldes on selle kuritarvitamise tõenäosus madal (Myrick et al., 2004).
Furthermore, buprenorphine, topiramate and tiagabine have shown promising results in reducing cocaine use in opioid users undergoing substitution treatment with concomitant cocaine use.
Peale selle on buprenorfiin, topiramaat ja tiagabiin andnud lootustäratavaid tulemusi, vähendades kokaiinitarbimist asendusravi saavate opioiditarbijate hulgas, kes tarvitavad ühtlasi ka kokaiini.
Of the Member States that report high prevalence levels of cocaine or crack cocaine, several have been particularly active in responding to this problem.
Kokaiinipulbri tarbimisega seotud terviseprobleemid võivad suurema tõenäosusega jääda märkamata ning need võivad puudutada tarbijaid, kes üldiselt end ohustatuks ei pea.
In 2007, Spain introduced a specific national action plan on cocaine, while Ireland implemented and evaluated a number of specific programmes aimed at different groups of cocaine users.
Kokaiini krooniline tarbimine võib põhjustada olulisi tervisehäireid, enamasti südameveresoonkonna (nagu ateroskleroos, kardiomüopaatia, arütmia, südame isheemiatõbi) ning neuroloogilisi (ajuinsult ja -atakk) probleeme.
These programmes target problematic intranasal cocaine users, polydrug users with cocaine problems, as well as women and sex workers using cocaine.
Neid võivad süvendada olemasolevad haigused (nt veresoonte väärarendid) ning sellised riskitegurid nagu suitsetamine ja alkoholitarbimine.
In Italy, a largescale clinical trial will be carried out in 2008 to investigate the effectiveness of two pharmaceuticals (aripiprazole and ropinirole) for the treatment of cocaine dependence.
Paljud kokaiinitarbimisega seotud surmajuhtumid on tingitud nendest patoloogiatest.
By rewarding abstinence, contingency management (CM) aims to reduce the reinforcing effects of drugs.
Kokaiinitarbimine koos alkoholiga suurendab kokaiini taset veres 30% võrra.
Typically, CM is introduced at the beginning of a course of treatment, with psychosocial support, and the incentives are contingent on the production of drugfree urine samples.
Käitumuslikust aspektist võib kokaiinitarbimine hõlbustada alkoholi liigtarbimist, kuna see võimaldab juua pikema aja jooksul, mis omakorda võib suurendada tarbitava kokaiini kogust (Gossop et al., 2006).
For example, the incentive could be vouchers of small monetary value, which increase with each successive period of abstinence.
Kokaetüleeni moodustumine maksas võib samuti olla seotud edasiste kokaiini ja alkoholi koostarbimise terviseriskidega.
This technique repeatedly reinforces the drugfree behaviour of the client and provides a regular goal to be achieved.
Kokaiinivaktsiin on mõeldud eelkõige selleks, et ennetada uimastitarbimise taasalustamist, aga termin „vaktsiin” äratab lootust, et seda on võimalik profülaktiliselt kasutada kokaiinisõltuvuse ennetamiseks (nt narkootikumide suhtes naiivsetel lastel või noorukitel).
The strongest evidence for the effectiveness of CM in maintaining abstinence from drugs comes from studies on cocaine and heroin treatment, though there is some evidence for the approach in cannabis and methamphetamine treatment.
Taolise lähenemise tõhusus pole kindel ja tekitab eetilisi küsimusi, mida arutatakse põhjalikult peagi ilmuvas EMCDDA väljaandes „Sõltuvuse neurobioloogia: eetilised ja sotsiaalsed implikatsioonid”.
Information on the nature of the services provided to problem cocaine users in Europe is scarce.
Kokaiinitarbimise mõju rahvatervisele on hinnatud vaid üksikute teadusuuringutega.
Nonetheless, national clinical publications or surveys among professionals provide a good insight in to current practices.
Ameerika Ühendriikides aastatel 1988–1994 läbiviidud laiaulatuslikust rahvastikuuuringust selgus, et veerand kõigist mittefataalsetest akuutse müokardi infarktidest 18–45aastaste elanike seas oli põhjustatud sagedasest kokaiini tarbimisest elu jooksul.
According to a recent UnitedKingdom report (NICE, 2007), cocaine-related problems in British specialised treatment centres appear to be only addressed when the primary drug problem is related to opioids.
Inimestel, kes tarbisid sageli uimasteid, oli mittefataalse müokardi infarkti risk seitse korda kõrgem kui neil, kes uimastit ei tarbinud (Qureshi et al., 2001).
Also, a recent Italian survey among experts involved in the treatment of cocaine users indicated difficulties in applying some of the elements considered by them as crucial factors for achieving successful treatment outcomes, such as providing appropriate services (e.g. short-term residential care, structured psychosocial interventions), or clinically differentiating the different types of cocaine users.
Selle uuringu põhjal ei saa siiski teha otseseid üldistusi Euroopa kohta. Praegused teadmised suurenenud kokaiinitarbimise võimalikust mõjust rahvatervisele jäävad puudulikuks ning seetõttu on see oluline valdkond tulevasteks rahvatervise uuringuteks.
These difficulties were reported to be due to organisational problems, lack of resources and lack of effective cocaine-specific treatment interventions.
Probleemne kokaiinitarbimine on tihti seotud tõsiste füüsiliste ja vaimsete tervisehäiretega. Näiteks ilmnes Iirimaa kohalikes kogukondades läbiviidud kaheaastasest kokaiinialasest järeluuringust kokaiinisõltlaste, eriti süstijate tervise üldine halvenemine.
It is likely that professionals in other Member States face similar problems.
Mitmes uuringus teatati ka klientide arvu kasvust, kellel halbade süstimisharjumuste tõttu tekkisid mädanikud või haavad.
Adequate investment, appropriate treatment protocols and specialised training needs are, therefore, likely to be key issues for service development in this area.
Teised kokaiinitarbijate probleemid on kaalukaotus, suguhaigused, südameprobleemid, amputatsioonid ja riskikäitumine.
An economic analysis by the National Institute for Clinical Excellence (NICE, 2007) in the UnitedKingdom suggested that CM is a cost-effective option in the context of cocaine treatment, especially when considering the wider economic costs of cocaine use.
Täiendava teabe saamiseks kokaiinitarbimisega seotud terviseprobleemidest vt 2007. aasta valikteemat kokaiini kohta.
Recent literature reviews indicate that current psychosocial interventions do not show strong evidence of effectiveness
Süstivatele kokaiinitarvijatele on liikmesriikides tavaliselt ettenähtud samad teenused ja vahendid mis opioiditarbijatele, näiteks turvalise kasutamise soovitused,
See ‘Contingency management’.
) Vt „Edusammude tunnustamise meetod”, lk 66.
Annual report 2008: the state of the drugs problem in Europe be referred to residential rehabilitation programmes and therapeutic communities.
2008.aastaaruanne:uimastiprobleemideolukordEuroopas töö ning kahjude vähendamise teenused.
These programmes not only aim to achieve abstinence, but offer respite and intensive care and support in order to help the users to change their chaotic and high-risk lifestyles.
Prantsusmaal korraldab crack-kokaiinitarbijate ja seksitöötajate riskide ennetamisele ja kahjude vähendamisele keskenduv ühing Espoir Goutte d’Or iganädalast vabatahtlikku nõustamist ning teeb HIVi ja hepatiidi kiirteste.
Immunotherapy for cocaine dependence through a cocaine vaccine (TA-CD) is also under investigation.
turvalise süstimise koolitus ja süstlavahetusprogrammid.
Once administered, the vaccine induces the production of antibodies that bind to cocaine molecules in the bloodstream and, thereby, allow naturally occurring enzymes to convert them in to inactive molecules.
Siin on väga oluline roll madala läve teenustel, kuna need tegelevad üldhoolduse, aga ka nõustamise ja arstiabi andmisega. Tõsiste kokaiinija crack’iprobleemidega tarbijaid, kellel on näiteks kaasnevad füüsilised või vaimsed terviseprobleemid või näiteks eluasemega seotud sotsiaalprobleemid, võib suunata statsionaarsetesse rehabilitatsiooniprogrammidesse ja teraapiarühmadesse.
The results of the initial clinical trials are encouraging, though further studies are required to test the viability of the vaccine as a pharmacotherapy for cocaine dependence.
Kõnealuste programmide eesmärk on lisaks narkootikumist loobumisele pakkuda ka intervall- ja intensiivhooldust ning tuge, et aidata narkootikumitarbijatel muuta oma kaootilist ja ohtlikku eluviisi.
A qualitative study in six Spanish cities showed that the main substances used among sex workers were alcohol and cocaine.
Kuues Hispaania linnas läbiviidud kvalitatiivsest uuringust nähtus, et peamised seksitöötajate tarbitavad ained on alkohol ja kokaiin.
Drug use was reported as occasional and instrumental in helping to reduce psychological barriers or inhibition, and increase tolerance to long hours of sex work with different clients.
Narkootikumi tarbimine oli juhuslik ja abistav, aidates vähendada psühholoogilisi barjääre või tõkkeid ning suurendada taluvust pikkade tööpäevade ja eri klientide suhtes.
Among the consequences of drug use in prostitutes were unprotected sex and a higher risk of violence by clients.
Uimastitarbimise tagajärgedeks prostituutide seas olid kaitsmata vahekord ja suurem kliendipoolse vägivalla oht.
Severe crack cocaine consumption patterns are also often observed in this group.
Kõnealuses rühmas kohtab ka palju tõsist crackkokaiini tarbimist.
The effectiveness of such an approach is uncertain and raises ethical concerns, which are discussed in depth in the forthcoming EMCDDA publication Addiction neurobiology: ethical and social implications.
Kokaiinija crack-kokaiiniprobleemidega seksitöötajatele on suunatud otse sihtrühmaga tegelevate meeskondade
Sex workers with cocaine and crack cocaine problems are targeted by outreach and harmreduction services.
Meelelahutuslik kokaiinitarbimine koos ülemäärase alkoholijoomisega leiab tihti aset ööklubides ning võib seonduda tõsiste ja ägedate füüsiliste probleemidega.
For example, in the Netherlands, municipal health services have implemented special health programmes targeting crack cocaine-using sex workers; in France, the association Espoir Goutte d’Or, which focuses on risk prevention and harmreduction for crack cocaine users and sex workers, organises voluntary counselling on a weekly basis and rapid testing for HIV and hepatitis.
Nagu 4. peatükis selgitatud, kasutavad liikmesriigid üha enam integreeritud lähenemist, et vähendada kahjusid, mis on seotud alkoholija illegaalsete narkootikumide tarbimisega meelelahutusasutustes.
Problem cocaine use is frequently associated with severe physical and mental health consequences.
Sellekohased programmid pakuvad noortele nõu ja teavet alkoholija narkootikumide tarbimisega seotud riskide kohta üldiselt ning koos sellega tavaliselt ka materjale ägeda ja kroonilise kokaiinitarbimisega seotud ohtudest.
For example, an Irish twoyear follow-up survey on cocaine in local communities revealed a deterioration of the general health of cocaine-dependent clients, especially among injectors.
Euroopa uimastiabitelefonide fondi liikmed tegelevad samuti väga aktiivselt teadlikkuse suurendamisega ning toetavad uimastitarbijaid, pakkudes nõu ja teavet narkootikumidega seotud riskide kohta.
Several projects also reported arise in the number of clients experiencing abscesses and wounds due to poor injecting habits; other problems reported among clients using cocaine include weight loss, sexually transmitted infections, heart conditions, amputations and risk taking.
Edusammude tunnustamise meetod ja heroiiniravi uuringutest, kuigi mõningaid tõendeid selle lähenemise poolt on ka kanepi- ja metamfetamiiniravis.
Member States usually provide cocaine-injecting users with the same services and facilities as those provided to opioid users, such as recommendations for safe use, training for safe injecting and needle exchange programmes.
Edusammude tunnustamise meetodi eesmärk on narkootikumidest loobumist premeerides vähendada nende kindlust andvat mõju.
Lowthreshold drug services play a significant role in this respect as they provide basic care, as well as counselling and medical help.
Tavaliselt hakatakse edusamme tunnustama ravikuuri alguses ühes psühhosotsiaalse toega ning antavad preemiad sõltuvad uimastivabadest uriiniproovidest.
Users with severe cocaine and crackrelated problems, such as co-morbid physical and mental health problems or social problems, such as housing, can
Näiteks võib preemiaks olla väikese rahalise väärtusega kupong, mis iga järgmise karskusperioodiga suureneb.
Recreational use of cocaine in combination with excessive alcohol consumption frequently occurs in nightlife settings and can be associated with serious acute physical problems.
Kõnealune meetod toetab pidevalt kliendi uimastivaba käitumist ning annab talle eesmärgi, mille poole ikka ja jälle püüelda.
As reported in Chapter 4, Member States are increasingly adopting an integrated approach towards reducing harm related to the use of alcohol and illicit drugs in recreational settings.
Kõige tugevamad tõendid edusammude tunnustamise meetodi tõhususest uimastitest loobumisel pärinevad kokaiini-