natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the contested judgment, the Court of First Instance annulled the contested decision after declaring that the action brought by Kronofrance was admissible and well founded.
Vaidlustatud kohtuotsuses tühistas Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse, olles tunnistanud Kronofrance’i hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks.
Consequently, the Court concluded, in paragraph 34 of the contested judgment:
Seega järeldas Esimese Astme Kohus sellest vaidlustatud kohtuotsuse punktis 34, et:
It is apparent from that judgment that, at the hearing, the Commission and the interveners raised a plea of inadmissibility on the ground that Kronofrance did not have locus standi.
Sellest kohtuotsusest nähtub, et komisjon ja menetlusse astujad esitasid kohtuistungil hagi suhtes vastuvõetamatuse vastuväite, mis põhineb sellel, et Kronofrance’il puudub kaebeõigus.
They contended that Kronofrance was not individually concerned by the contested decision since its position on the market was not substantially affected by the aid in question.
Nad väitsid, et vaidlusalune otsus ei puuduta viimast isiklikult, kuivõrd kõnealune abi ei kahjusta oluliselt tema turupositsiooni.
‘… [W]here, by an action for annulment of a Commission decision taken at the end of the preliminary stage, an applicant seeks to secure compliance with the procedural
„[K]ui hageja komisjoni esialgse uurimise lõpus tehtud otsuse peale esitatud tühistamishagis taotleb, et järgitaks EÜ artikli 88
22 — The Court referred to Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 38; and Case T-158/99 Ther­menhotel Stoiser Franz and Others v Commission [2004] ECR II-1, paragraph 57.
22 – Esimese Astme Kohus viitab eespool viidatud kohtuotsustele Cook vs. komisjon (punkt 22); Matra vs. komisjon (punkt 16); komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 38) ning Esimese Astme Kohtu 13. jaanuari 2004. aasta otsusele kohtuasjas T-158/99: Thermenhotel Stoiser Franz jt vs. komisjon (EKL 2004, lk II-1, punkt 57).
23 — The Court referred to Cook v Commission, paragraph 23; Matra v Commission, paragraph 17; Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 47; and Thermenhotel Stoiser Franz and Others v Commission, paragraph 69.
23 – Esimese Astme Kohus viitab eespool viidatud kohtuotsustele Cook vs. komisjon (punkt 23); Matra vs. komisjon (punkt 17); komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 47) ning Thermenhotel Stoiser Franz jt vs. komisjon (punkt 69).
In paragraphs 29 to 46 of the contested judgment, the Court of First Instance therefore examined the admissibility of the action.
Kõnealuse kohtuotsuse punktides 29–46 kontrollis Esimese Astme Kohus seega hagi vastuvõetavust.
OPINION OF MR BOT — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P powers; and, fourth, breach of the obligation to state reasons.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-75/05 P JA C-80/05 P tarvitamisel komisjoni poolt ja neljandaks põhjendamiskohustuse rikkumisel.
guarantees provided for in Article 88(2) EC, the mere fact that it has the status of a “party concerned” within the meaning of that provision is sufficient for it to be regarded as directly and individually concerned for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC [ 24]…’
lõikes 2 ette nähtud menetluslikke tagatisi, siis piisab vaid asjaolust, et ta on selle normi tähenduses asjassepuutuv isik, selleks, et teda käsitleda otseselt ja isiklikult puudutatuna EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses [ 24] […]”.
The Court held that the first plea raised by Kronofrance was well founded and on that ground annulled the contested decision.
Esimese Astme Kohus leidis, et Kronofrance’i esimene väide on põhjendatud ja tühistas seetõttu vaidlusaluse otsuse.
The Court then considered whether the applicant could be regarded as an interested party for the purposes of Article 1(h) of Regulation No 659/1999.
Esimese Astme Kohus kontrollis seega, kas hagejat võib pidada huvitatud pooleks määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti h tähenduses.
After analysing the competitive position of Kronofrance on the wood panels and boards market, the Court held, in paragraph 44 of the contested judgment, that the applicant was a competitor of the undertaking which was the recipient of the aid and, as such, was an interested party.
Vastavalt Kronofrance’i konkurentsipositsiooni analüüsile puitplaaditurul otsustas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 44, et hageja on abisaaja ettevõtja konkurent ja on seetõttu huvitatud pool.
By that first plea, Kronofrance disputed the Commission’s assessment of the maximum allowable aid intensity and more particularly of the adjustment factor applicable to the competition factor (factor T).
Selle esimese väitega vaidlustas see äriühing komisjoni hinnangu abi lubatud maksimaalse osatähtsuse kohta ja eelkõige hinnangu konkurentsiolukorda puudutava teguri (tegur T) suhtes kohaldatavale paranduskoefitsiendile.
It criticised the Commission inter alia for failing to examine whether the proposed investments were to take place in a declining market and for merely analysing the structural capacities of the sector.
Ta heitis komisjonile eelkõige ette, et komisjon ei uurinud, kas kavandatavad investeeringud tehakse langeval turul, vaid piirdus selle sektori struktuurilise võimsuse analüüsimisega.
The Court therefore declared the action admissible. 25
Seetõttu tunnistas ühenduse kohus hagi vastuvõetavaks. 25
After noting, in paragraph 79 of the contested judgment, the wide discretion enjoyed by the Commission in the exercise of its review of State aid, the Court of First Instance examined whether the Commission had committed an error of law in its interpretation and application of the multisectoral framework.
Olles vaidlustatud kohtuotsuse punktis 79 meenutanud komisjonile riigiabi kontrollimisel jäetud ulatuslikku kaalutlusõigust, kontrollis Esimese Astme Kohus, kas komisjon ei olnud mitut valdkonda hõlmava raamprogrammi tõlgendamisel ja rakendamisel mitte rikkunud õigusnormi.
The Court then analysed the pleas in law put forward by Kronofrance.
Esimese Astme Kohus analüüsis seejärel Kronofrance’i väiteid.
The applicant relied, essentially, on four pleas in support of its claim for annulment, alleging, first, infringement of Article 87 EC and of the multisectoral framework; second, infringement of Article 88(2) EC; third, misuse of
Viimane esitas otsuse tühistamise hagi põhjenduseks sisuliselt neli väidet, mis põhinevad esiteks EÜ artikli 87 ja mitut valdkonda hõlmava raamprogrammi rikkumisel, teiseks EÜ artikli 88 lõike 2 rikkumisel, kolmandaks võimu väidetaval kuri-
24 — The Court referred to Cook v Commission, paragraphs 23 to 26; Matra v Commission, paragraphs 17 to 20; and Case T-11/95 BP Chemicals v Commission [1998] ECR II-3235, paragraphs 89 and 90.
24 – Esimese Astme Kohus viitab eespool viidatud kohtuotsusele Cook vs. komisjon (punktid 23–26); eespool viidatud kohtuotsusele Matra vs. komisjon (punktid 17–20) ja Esimese Astme Kohtu 15. septembri 1998. aasta otsusele kohtuasjas T-11/95: BP Chemicals vs. komisjon (EKL 1996, lk II-3235, punktid 89 ja 90).
Although the Court acknowledged, in paragraph 89 of the contested judgment, that, on the basis of its wording alone, the multisectoral framework could be understood in the sense claimed by the Commission, it nevertheless considered that the framework must be interpreted in the light of Article 87 EC and of the objective sought by
Kui Esimese Astme Kohus möönis selle kohtuotsuse punktis 89, et ainult selle raamprogrammi sõnastust silmas pidades võiks seda mõista nii, nagu komisjon väitis, tuleb seda programmi siiski tõlgendada EÜ artiklit 87 ja selles sätestatud eesmärki, nimelt ühisturul konkurentsimoonutuste vältimist arvestades.
25 — Paragraph 46 of the contested judgment.
25 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 46.
By applications lodged at the Registry of the Court of Justice on 16 and 18 February 2005 respectively, the Federal Republic of Germany and Glunz and OSB brought the present appeals.
Saksamaa Liitvabariik ning Glunz ja OSB esitasid vastavalt 16. ja 18. veebruaril 2005 Euroopa Kohtu kantseleisse saabunud hagiavaldustega käesolevad apellatsioonkaebused.
In paragraphs 90 to 95 of the contested judgment, the Court examined the organisation of points 3.2 to 3.10 of the multisectoral framework.
Kõnealuse kohtuotsuse punktides 90–95 kontrollis Esimese Astme Kohus mitut valdkonda hõlmava raamprogrammi punktide 3.2–3.10 ülesehitust.
In paragraph 96 of the contested judgment, it concluded that the application of an adjustment factor equal to 1 to the competition factor implied a prior finding that there was no structural overcapacity in the sector concerned and also that the market was a declining market.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 96 järeldas ta sellest, et konkurentsiolukorra suhtes paranduskoefitsiendi 1 kohaldamine eeldab, et eelnevalt tuvastatakse, et kõnealuses valdkonnas ei ole tegemist liigse struktuurilise tootmisvõimsusega ega langeva nõudlusega turuga.
In that regard, the Court referred to the specificity of those two assessment criteria.
Sellega seoses rõhutas Esimese Astme Kohus nende kahe hindamiskriteeriumi eripära.
By order of 13 October 2005 of the President of the Court, Cases C-75/05 P and C-80/05 P were joined for the purposes of the oral procedure and the judgment.
Euroopa Kohtu presidendi 13. oktoobri 2005. aasta määrusega liideti kohtuasjad C-75/05 P ja C-80/05 P suulise menetluse ja lõpliku kohtuotsuse huvides.
It was in those circumstances that, in paragraph 97 of the contested judgment, it held that the first sentence of point 3.4 of the multisectoral framework must be understood as meaning that, ‘where the data on capacity utilisation in the sector concerned do not allow the Commission to reach the positive conclusion that there is structural overcapacity, the Commission must consider whether the market in question is a declining market’.
Nendel tingimustel ta otsustaski vaidlustatud kohtuotsuse punktis 97, et mitut valdkonda hõlmava raamprogrammi punkti 3.4 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et „juhul kui andmed tootmisvõimsuse kasutamise kohta asjaomases valdkonnas ei võimalda liigse struktuurilise tootmisvõimsuse olemasolu tuvastada, peab komisjon uurima, kas asjaomane turg on langev”.
The appellants claim that the Court should annul the contested judgment and dismiss the action brought by Kronofrance.
Apellandid paluvad Euroopa Kohtul tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja jätta Kronofrance’i hagi rahuldamata.
Glunz and OSB also request that, if appropriate, their case be referred back to the Court of First Instance for judgment on the merits.
Glunz ja OSB paluvad ka, et vajadusel saadetaks nende kohtuasi põhiküsimuse otsustamiseks tagasi Esimese Astme Kohtusse.
The appellants request, finally, that Kronofrance be ordered to pay the costs both of the appeals and of the action brought before the Court of First Instance.
Apellandid paluvad lõpuks, et nii apellatsioonkaebustes kui ka Esimese Astme Kohtusse esitatud hagi eest mõistetaks kohtukulud välja Kronofrance’ilt.
Accordingly, the Court held, in paragraph 103 of the contested judgment, that, in applying an adjustment factor equal to 1 to the competition factor without having first ascertained whether the aid project in question would take place in a declining market, the Commission had erred in law, infringing Article 87 EC and the multisectoral framework.
Sellest tulenevalt leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 103, et kohaldades konkurentsiolukorra suhtes paranduskoefitsienti 1, olemata sealjuures eelnevalt kontrollinud, kas asjaomast abi ei kasutata mitte langeval turul, rikkus komisjon EÜ artiklit 87 ja mitut valdkonda hõlmavat raamprogrammi.
The Court held that the forms of order sought by Kronofrance must therefore be granted and the contested decision annulled.
Esimese Astme Kohus otsustas, et seega tuleb Kronofrance’i nõuded rahuldada ja vaidlusalune otsus tühistada.
In each of these cases, the Commission claims that the contested judgment should be annulled.
Komisjon nõuab mõlemas käesolevas kohtuasjas vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist.
It requests the Court to dismiss Kronofrance’s action as inadmissible and, in the alternative, as unfounded, and to order
Ta palub Euroopa Kohtul jätta Kronofrance’i hagi vastuvõetamatuse ja teiseks põhjendamatuse tõttu rahuldamata
OPINION OF MR BOT — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-75/05 P JA C-80/05 P ning mõista viimaselt välja kohtukulud nii esimeses kohtuastmes kui ka apellatsioonkaebuste eest.
Kronofrance to pay the costs of the proceedings at first instance and on appeal.
konkurentsiolukorra teguri arvutamist.
They maintain that the Court disregarded the restrictions imposed on its judicial review and misinterpreted the multisectoral framework.
Nad väidavad, et Esimese Astme Kohus ületas oma kohtuliku kontrolli piire ja tõlgendas mitut valdkonda hõlmavat raamprogrammi valesti.
In both cases, Kronofrance contends that the Court should dismiss the appeals and order the appellants to pay the costs both of the appeals brought before the Court of Justice and of the action brought before the Court of First Instance.
Kronofrance nõuab nendes kahes kohtuasjas, et apellatsioonkaebused jäetaks rahuldamata ja et nii Euroopa Kohtusse esitatud apellatsioonkaebuste kui ka Esimese Astme Kohtusse esitatud hagi eest mõistetaks kohtukulud välja apellantidelt.
By their third plea, the Federal Republic of Germany and Glunz and OSB maintain that the Court of First Instance did not comply with the measures of organisation of procedure, in particular, Article 64 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Kolmandaks väidavad Saksamaa Liitvabariik ning Glunz ja OSB, et Esimese Astme Kohus ei järginud menetlust korraldavaid meetmeid ja eelkõige Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklit 64.
V — Legal assessment
V. Õiguslik analüüs
Finally, by their fourth plea, Glunz and OSB claim that the contested judgment infringes the second paragraph of Article 230 EC, because it rules on matters outside the scope of the pleas raised in support of the action for annulment brought by Kronofrance.
Lõpuks väidavad Glunz ja OSB oma neljandas väites, et vaidlustatud kohtuotsus on vastuolus EÜ artikli 230 teise lõiguga, sest see läheb kaugemale Kronofrance’i tühistamishagi põhjenduseks esitatud fakti- ja õigusväidetest.
Before giving my views on the validity of these pleas, I should like to make a preliminary point regarding the limits on the judicial review conducted by the Court of Justice in the context of an appeal.
Enne nende väidete põhjendatuse suhtes seisukoha võtmist tahan ma teha sissejuhatava märkuse Euroopa Kohtu kontrolli piiride kohta seoses apellatsioonkaebusega.
By the first plea, the Federal Republic of Germany and Glunz and OSB claim that the contested judgment is marred by an error of law in that the Court of First Instance declared that the action brought by Kronofrance was admissible.
Esimeses väites on Saksamaa Liitvabariik, Glunz ja OSB seisukohal, et vaidlustatud kohtuotsuses rikuti õigusnormi, sest Esimese Astme Kohus tunnistas Kronofrance’i hagi vastuvõetavaks.
By their second plea, which I consider comprises two limbs, the appellants dispute the nature and extent of the judicial review carried out by the Court of First Instance of the Commission’s assessment concerning the calculation of the competition factor.
Teise väitega, mis koosneb minu arvates kahest osast, vaidlustavad apellandid Esimese Astme Kohtu poolt teostatud kohtuliku kontrolli iseloomu ja ulatuse selle suhtes, kuidas komisjon hindas turul valitseva
Under Article 225(1) EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice, an appeal is limited to points of law.
Tuletan nimelt meelde, et vastavalt EÜ artikli 225 lõikele 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule peab apellatsioonkaebus piirduma õigusküsimustega.
It must be based on grounds of lack of jurisdiction of the Court of First Instance, breach of procedure before it which adversely affects the interests of the applicant
Selle aluseks võib olla üksnes Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine, menetlusnor-
26 invoked by the appellants in support of their appeals.
26 apellandid oma apellatsioonkaebust põhjendavad.
A — The first plea, alleging an incorrect assessment of the admissibility of the action brought by Kronofrance
A. Esimene väide, mis põhineb sellel, et Kronofrance’i hagi vastuvõetavust on hinnatud ebaõigesti
According to settled caselaw, the Court of First Instance thus has exclusive jurisdiction, first, to find the facts except where the substantive inaccuracy of its findings is apparent from the documents submitted to it and, second, to assess those facts.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ainult Esimese Astme Kohus ühelt poolt pädev fakte tuvastama, välja arvatud juhul, kui tema poolt tuvastatu sisuline ebaõigsus tuleneb temale esitatud toimikumaterjalidest, ja teiselt poolt fakte hindama.
Save where the evidence adduced before the Court of First Instance has been distorted, the appraisal of the facts therefore does not constitute a point of law which is subject to review by the Court of Justice in the context of an appeal. 27
Järelikult ei kujuta see hindamine endast – välja arvatud juhul, kui Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud – apellatsioonkaebuse raames Euroopa Kohtu kontrollile alluvat õiguslikku küsimust. 27
By this first plea, the appellants dispute the assessment made by the Court of First Instance as regards the locus standi of Kronofrance.
Selle esimese väitega vaidlustavad apellandid Esimese Astme Kohtu hinnangu Kronofrance’i kaebeõiguse suhtes.
On the other hand, it is established that, when the Court of First Instance has found or assessed the facts, the Court of Justice has jurisdiction under Article 225 EC to review the legal characterisation of those facts by the Court of First Instance and the legal conclusions it has drawn from them. 28
Seevastu on tõsi, et kui Esimese Astme Kohus on fakte tuvastanud või hinnanud, on Euroopa Kohus vastavalt EÜ artiklile 225 pädev kontrollima nende faktide õiguslikku kvalifikatsiooni ja Esimese Astme Kohtu poolt neist tuletatud õiguslikke tagajärgi. 28
That having been noted, it is therefore necessary to examine the various pleas
Kui seda on meelde tuletatud, tuleks nüüd kontrollida erinevaid väited, millega
26 — See inter alia Case C-260/05 P Sniace v Commission [2007] ECR I-10005, paragraph 49 and the caselaw cited therein.
26 – Vt eelkõige 22. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-260/05 P: Sniace vs. komisjon (EKL 2007, lk I-10005, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
27 — See inter alia Case C-136/92 P Commission v Brazzelli Lualdi and Others [1994] ECR I-1981, paragraphs 47 to 49, and Sniace v Commission, paragraph 35 and the caselaw cited therein.
27 – Vt eelkõige 1. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-136/92 P: komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt (EKL 1994, lk I-1981, punktid 47–49) ja eespool viidatud kohtuotsus Sniace vs. komisjon (punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
28 — See inter alia Case C-185/95 P Baustahlgewebe v Commis­sion [1998] ECR I-8417, paragraph 23; Case C-470/00 P Parliament v Ripa di Meana and Others [2004] ECR I-4167, paragraph 41; and Case C-551/03 P General Motors v Commission [2006] ECR I-3173, paragraph 51.
28 – Vt eelkõige 17. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-185/95 P: Baustahlgewebe vs. komisjon (EKL 1998, lk I-8417, punkt 23); 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-470/00 P: parlament vs. Ripa di Meana jt (EKL 2004, lk I-4167, punkt 41) ja 6. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-551/03 P: General Motors vs. komisjon (EKL 2006, lk I-3173, punkt 51).
The Federal Republic of Germany and also Glunz and OSB maintain that the contested judgment infringed the fourth paragraph of Article 230 EC, since the Court of First Instance considered that Kronofrance was ‘directly and individually concerned’ by the contested decision and therefore held that the action brought by that company was admissible.
Saksamaa Liitvabariik ning Glunz ja OSB väidavad, et vaidlustatud kohtuotsus rikub EÜ artikli 230 neljandat lõiku, sest Esimese Astme Kohus leidis, et vaidlusalune otsus puudutab Kronofrance’i „otseselt ja isiklikult”, ning otsustas seega, et selle ettevõtja hagi on vastuvõetav.
That incorrect conclusion stems, they claim, from an unreasonable extension of the scope of the fourth paragraph of Article 230 EC and a misinterpretation of that provision in the light of Regulation No 659/1999.
See ekslik järeldus tuleneb nende arvates EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaldamisala liigsest laiendamisest ja selle ebaõigest tõlgendamisest määruse nr 659/1999 seisukohast.
OPINION OF MR BOT — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P position cannot have been substantially affected.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-75/05 P JA C-80/05 P konkurendid ja järelikult ei saanud abi Kronofrance’i turupositsiooni oluliselt kahjustada.
They claim that Court wrongly concluded, in paragraphs 34 and 35 of the contested judgment, that any person potentially ‘concerned’ by the formal procedure for examining aid under Article 1(h) of Regulation No 659/1999 was to be regarded as directly and individually concerned, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, by an approval decision taken at the end of the preliminary examination stage, and that it was therefore unnecessary to show that Kronofrance’s competitive position was ‘substantially’ affected by that decision.
Nimelt eksis Esimese Astme Kohus nende arvates, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 34 ja 35, et iga määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti h alusel abi ametlikust uurimismenetlusest võimalikult „huvitatud ” isikut tuleb käsitada abi eeluurimise tulemusel tehtud abi lubamise otsusest otseselt ja isiklikult puudutatuna EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, ilma et sel juhul oleks vaja tõendada, et see otsus kahjustas „oluliselt” Kronofrance’i konkurentsipositsiooni.
In that regard, the Federal Republic of Germany points out that the Court merely stated, in paragraph 43 et seq. of the contested judgment, that Glunz belonged to a group which included other companies active in wood production in France.
Selle suhtes rõhutab Saksamaa Liitvabariik, et Esimese Astme Kohus vaid tuvastas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 ja järgmistes, et Glunz kuulub kontserni, kuhu kuuluvad teised puidusektoris tegutsevad äriühingud Prantsusmaal.
However, that criterion is irrelevant because it is based on considerations relating to the group, not on the specific competition between the two undertakings.
See kriteerium ei ole nende arvates aga asjassepuutuv, sest see põhineb kontserni ja mitte kahe ettevõtja vahelist konkreetset konkurentsi puudutavatel kaalutlustel.
However, according to the Federal Republic of Germany and Glunz and OSB, the status of ‘interested party’ within the meaning of Regulation No 659/1999 does not automatically imply a right to bring legal proceedings.
Saksamaa Liitvabariik, Glunz ja OSB on aga seisukohal, et „huvitatud poole” staatus määruse nr 659/1999 tähenduses ei eelda automaatselt hagemisõigust.
Only a specific examination based on the competitive relationship between the recipient of the aid and Kronofrance would be consistent with the caselaw established by the Court of Justice in Plau­mann v Commission.
Ainult abisaaja ja Kronofrance’i vahelisel konkurentsisuhtel põhinev konkreetne kontrollimine oleks kooskõlas kohtuotsuses Plaumann vs. komisjon 29 sedastatud Euroopa Kohtu praktikaga.
29Therefore, in order to find that Kronofrance had locus standi, the Court of First Instance should have ascertained whether its position on the market was substantially affected.
Seega oleks Esimese Astme Kohus pidanud Kronofrance’i kaebeõiguse tuvastamiseks kontrollima, kas tema turupositsiooni oli oluliselt kahjustatud.
Moreover, Glunz and OSB maintain that the Court’s finding that the marketing areas of Kronofrance and Glunz overlap is inaccurate.
Peale selle väidavad Glunz et OSB, et Esimese Astme Kohtu hinnang, et Kronofrance’i ja Glunzi müügipiirkonnad kattuvad, ei ole õige.