natgillin/translations-raw huggingface dataset:
7 — In Case C-46/94 Voisine [1995] ECR I-1859, paragraphs 22 and 27, the Court held, with reference to Articles 11 and 12 of Regulation No 2392/89, that they reveal the Community legislature’s intention to adopt, in that regulation, a detailed and complete code governing the description and presentation of wines and that both those articles determine the sole particulars permitted for describing quality wine psr on the labelling.
7 – Euroopa Kohus sedastas 5. juuli 1995. aasta kohtuotsuses C-46/94: Voisine (EKL 1995, lk I-1859, punktid 22 ja 27), viidates määruse nr 2392/89 artiklitele 11 ja 12, et neist nähtub ühenduse seadusandja tahe sätestada nimetatud määruses veinide kirjeldamise ja esitlemise üksikasjalikud ja täielikud eeskirjad ning need mõlemad artiklid määravad ammendavalt kindlaks, milliseid üksikasju on mpv-kvaliteetveini etiketil lubatud nimetuses kajastada.
8 — Council Regulation (EC) No 1427/96 of 26 June 1996 amending Regulation No 2392/89 laying down general rules for the description and presentation of wines and grape musts (OJ 1996 L 184, p. 3).
8 – Nõukogu 26. juuni 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1427/96, millega muudetakse määrust nr 2392/89, millega kehtestatakse veinide ja viinamarjavirrete nimetamise ja esitlemise üldeeskirjad (EÜT L 184, lk 3).
A — Preliminary remarks
A. Eelmärkused
See also the Opinion of Advocate General Geelhoed in Case C-81/01 Borie Manoux [2002] ECR I-9259, point 29, in which it was stated, with regard to the use of an indication for wines not regulated by Community law ‘that any statement on the label of a quality wine psr needs to have an explicit basis in Regulation No 2392/89.’
Vt ka kohtujurist Geelhoedi 14. märtsi 2002. aasta ettepanek kohtuasjas C-81/01: Borie Manoux (EKL 2002, lk I-9259, punkt 29), milles sedastati veinide sellise märgistuse kasutamise osas, mida ei ole ühenduse õigusega reguleeritud, et „igasugune mpv-kvaliteetveini etiketil esitatud nimetus peab põhinema määruses nr 2392/89 sõnaselgelt sätestatud alusel”.
Regulation No 1493/1999 reformed the common organisation of the market in wine.
Määrusega nr 1493/1999 reguleeriti uuesti veinituru ühine korraldus. Sel põhjusel
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-285/06 enam turu vajadustele, asendati see pärast seda, kui 1996. aastal olid esimest korda kehtestatud leebemad sätted, määruses nr 1493/1999 nimetuste kasutamise lubamise põhimõttega, mida nimetatakse ka kuritarvitamise põhimõtteks.
The legislation on designations for still wines was thus harmonised with the legislation on sparkling wines. 10
Määruse väljaandjale oli teada, et veinisektori toodete nimetuste reguleerimine mõjutab märkimisväärselt veinide turustamisvõimalusi.
From this point of view too, the replacement of the principle of prohibition by the principle of authorisation or misuse with the wider freedom enjoyed by distributors in labelling is to be seen as a rearticulation of the balance between the legitimate interests of producers and of consumers. 14
13Ka sellest aspektist vaadatuna tuleb keelava põhimõtte asendamist lubamise või kuritarvitamise põhimõttega, mis annab märgistamisel turustajatele suurema tegevusvabaduse, pidada tootjate ja tarbijate seaduslike huvide kaitse uut moodi tasakaalustamiseks. 14
It should be borne in mind, first of all, in interpreting the rules of the legislation on wine designations, that national labelling rules affect not only the commercial interests of consumers, but also entail a restriction on the free movement of goods.
Veininimetuste õigusnormide tõlgendamisel tuleb juba eelnevalt silmas pidada, et siseriiklikud veinide märgistamist käsitlevad normid ei puuduta mitte ainult tarbijate kaubanduslikke huve, vaid võivad piirata ka kaupade vaba liikumise põhimõtet.
Therefore, in
Seepärast
According to the principle of authorisation or misuse, in addition to the optional designations listed in Regulation No 1493/1999, all other useful information for still wines is permitted unless it is prohibited by law or misleads consumers.
Nimetuste kasutamise lubamise või kuritarvitamise põhimõtte kohaselt on veinide puhul lisaks määruses nr 1493/1999 loetletud vabatahtlikele märgetele lubatud nimetada teisi kasulikke üksikasju, juhul kui see ei ole seadusega keelatud ega vii tarbijaid eksitusse 11.
11This relaxation has also been described as liberalisation.
Leebemate õigusnormide kehtestamist on nimetatud ka liberaliseerimiseks.
The liberalisation of the legislation on wine designations served the overriding aim of the reform, which was to guarantee the necessary flexibility of the common organisation of the market in wine to adapt smoothly to new developments. 12
Veininimetuste õiguse liberaliseerimine teenis reformi peamist eesmärki, milleks on veinituru ühise korralduse paindlik kujundamine, et suudetaks sammu pidada uute arengusuundadega. 12
13 — Recital 50 in the preamble to Regulation No 1493/1999 states: ‘The description, designation and presentation of products covered by this Regulation can have significant effects on their marketability; this Regulation should therefore lay down rules in this connection which take into account the legitimate interests of consumers and producers and promote the smooth operation of the internal market and the production of quality products; the fundamental principles of these rules should provide for the obligatory use of certain terms so as to identify the product and provide consumers with certain important items of information and the optional use of other information on the basis of Community rules or subject to rules concerning the prevention of fraudulent practices.’
13 – Määruse nr 1493/1999 viiekümnes põhjendus on sõnastatud järgmiselt: „Käesolevas määruses käsitletud toodete kirjeldamine, nimetamine ja esitusviis võib märkimisväärselt nende turustamisvõimalusi mõjutada; seetõttu tuleks käesolevas määruses selle kohta sätestada eeskirjad, milles võetakse arvesse tarbijate ja tootjate seaduslikke huve ja edendatakse siseturu tõrgeteta toimimist ja kvaliteettoodete tootmist; nende eeskirjade põhialusena tuleks sätestada teatavate terminite kohustuslik kasutamine toote tuvastamiseks ja tarbijatele teatava olulise teabe andmiseks ning muu vabatahtliku teabe kasutamine Euroopa Ühenduse eeskirjade või pettuste vältimist käsitlevate eeskirjade alusel”.
10 — Recital 10 in the preamble to Regulation No 753/2002 states: ‘Regulation (EC) No 1493/1999 harmonises the labelling for all wine sector products with the model already established for sparkling wines, by allowing the use of terms other than those expressly covered by Community legislation, provided that they are accurate.
10 – Määruse nr 753/2002 kümnes põhjendus on sõnastatud järgmiselt: „Määrusega (EÜ) nr 1493/1999 ühtlustatakse kõikide veinisektori toodete märgistus vastavalt vahuveinide jaoks juba kehtestatud näidisega ning kasutada lubatakse nimetusi, mis ei ole ühenduse õigusaktidega selgelt määratletud, juhul kui need on täpsed.
The rules for implementing this Regulation should therefore also be harmonised in the same way, using the model established for sparkling wines, while ensuring that there is no risk of these other terms being confused with the terms covered by Community legislation and that such terms may be used only if operators can prove their accuracy where there is any doubt.’
Käesoleva määruse rakenduseeskirju tuleks seetõttu sama moodi ühtlustada, kasutades selleks vahuveinide jaoks sätestatud näidist, tagades samal ajal, et puudub oht ajada segi neid teisi nimetusi ühenduse õigusaktidega hõlmatud nimetustega ja et selliseid nimetusi võib kasutada üksnes juhul, kui ettevõtjad suudavad kahtluse olemasolu korral nende täpsust tõendada.”
The author stresses that the liberalisation of the legislation on wine designations was generally intended to create more transparency and information for consumers, with positive effects on sales.
Autor rõhutab, et veininimetusi ja -kirjeldusi käsitlevate õigusnormide liberaliseerimine peaks tarbija jaoks tähendama enam läbipaistvust ja informatiivsust ning peaks positiivselt mõjutama müüki.
However, he also points out that this had not made it any easier to answer the question what information is permitted or is limited only by the prohibition on misleading consumers and what is not permitted because of particulars already regulated.
Ta juhib siiski tähelepanu sellele, et see ei lihtsusta vastuse andmist küsimusele, milline teave on ainult eksitusse viimise keelu tõttu piiratud ulatuses lubatud või juba reguleeritud teabe tõttu lubamatu.
12 — Recital 7 in the preamble to Regulation No 1493/1999.
12 – Määruse nr 1493/1999 seitsmes põhjendus.
16 The risk of misleading consumers cannot override the requirements of the free movement of goods unless that risk is sufficiently serious.
Tarbijate eksitamise oht võib kaupade vaba liikumise põhimõttest olulisem olla vaid juhul, kui nimetatud oht on piisavalt tõsine. 17
17 For that reason I would warn against a very broad interpretation of the criteria relating to misleading information.
Sel põhjusel tahaksin ma hoiatada eksitamise ohu koosseisutunnuste ülemäära laiendava tõlgendamise eest.
nations ‘Réserve’ and ‘Grande Réserve’ and ‘Reserve’ and ‘PrivatReserve’ may be used for wines produced in a Member State in principle, that is, irrespective of any conflict between those designations and designations listed in Annex III to that regulation, as ‘other particulars’ within the meaning of those provisions, provided that Member State has not adopted any legislation regarding the use of those designations as ‘other traditional terms’ within the meaning of Article 47(2)(b) in conjunction with the fifth indent of point B(1)(b) of Annex VII of Regulation No 1493/1999 and Article 23 of Regulation No 753/2002.
ja „Grande Réserve” või „Reserve” ja „PrivatReserve” võib kasutada liikmesriigis toodetud veinide puhul „muu märkena” nimetatud sätete tähenduses, sõltumata sellest, kas need nimetused on vastuolus sama määruse III lisas loetletud nimetustega, juhul kui asjaomane liikmesriik ei ole vastu võtnud õigusnorme nende nimetuste kasutamise kohta „täiendavate traditsiooniliste nimetustena” määruse nr 1493/1999 artikli 47 lõike 2 alapunkti b ning sama määruse VII lisa B osa punkti 1 alapunkti b viienda taande ja määruse nr 753/2002 artikli 23 tähenduses.
B — The first question
B. Esimene eelotsuse küsimus
With its first question the Bundesverwaltungsgericht is essentially seeking to ascertain whether Article 47(2)(c) and point B(3) of Annex VII of Regulation No 1493/1999 are to be interpreted as meaning that the desig-
Eelotsuse esimese küsimusega soovib BVerwG sisuliselt teada, kas määruse nr 1493/1999 artikli 47 lõike 2 alapunkti c ning sama määruse VII lisa B osa punkti 3 võib tõlgendada nii, et termineid „Réserve”
Article 47(2) of Regulation No 1493/1999 mentions three types of particulars: certain compulsory terms, 18optional terms subject to conditions and other optional terms, including information which may be useful for consumers.
Määruse nr 1493/1999 artikli 47 lõige 2 sätestab kolme tüüpi termineid. Nimetatud on teatavad kohustuslikud terminid, 18 teatavatel tingimustel kasutatavad vabatahtlikud terminid ja muud vabatahtlikud terminid, sealhulgas teave, mis võib tarbijatele olla kasulik.
The scope of the protection afforded to those particulars is determined according to their substance.
Nende terminite kaitseulatus määratakse kindlaks vastavalt nende sisule.
In this case, however, only the two optional terms are of relevance.
Käesolevas kohtuasjas omavad tähtsust siiski ainult mõlemad vabatahtlikud terminid ehk märked.
15 — Case C-315/92 Clinique Laboratories and Estée Lauder Cosmetics [1994] ECR I-317, paragraph 12 et seq.
15 – 2. veebruari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-315/92: Clinique Laboratories ja Estée Lauder (EKL 1994, lk I-317, punkt 12 jj).
In paragraph 14 of that judgment, the Court found that Article 30 of the EC Treaty (now Article 28 EC) prohibits obstacles to the free movement of goods resulting from rules that lay down requirements to be met by such goods (such as requirements as to designation, form, size, weight, composition, presentation, labelling, packaging), even if those rules apply without distinction to all products, unless their application can be justified by a public-interest objective taking precedence over the free movement of goods.
Kohtuotsuse punktis 14 sedastas Euroopa Kohus, et EÜ asutamislepingu artikkel 30 (nüüd EÜ artikkel 28) keelab kaupade vaba liikumise piirangud, mis tulenevad sellest, et kaubad peavad vastama teatud eeskirjadele (nt nimetuse, kuju, mõõtmete, kaalu, koostise, esitusviisi, märgistuse ja pakendamise osas) ning need eeskirjad kehtivad eranditeta kõigi toodete suhtes, kui nende eeskirjade kohaldamist ei saa õigustada eesmärgiga, mis teenib üldiseid huve ja on tähtsam kaupade vaba liikumise põhimõttest.
17 — Case C-313/94 Graffione [1996] ECR I-6039, paragraph 24.
17 – 26. novembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-313/94: Graffione (EKL 1996, lk I-6039, punkt 24).
In that judgment the Court makes express reference to the judgment in Clinique.
Euroopa Kohus viitab selles otsuses sõnaselgelt kohtuotsusele Clinique.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 abstract risk of misleading consumers would run counter to the purpose of the principle of authorisation or misuse, since a specific, almost casuistic approach to the risk of misleading consumers is inherent in that principle.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-285/06 abstraktsele tarbijate eksitamise ohule, oleks see vastuolus lubamise või kuritarvitamise põhimõtte eesmärgiga, sest nimetatud põhimõttele on omane tarbija eksitamise ohu konkreetne, peaaegu kasuistlik käsitlusviis.
An abstract approach would also affect disproportionately the legitimate interests of producers.
Pealegi riivaks abstraktne käsitlusviis ebaproportsionaalselt tootjate seaduslikke huve.
Other traditional terms are optional particulars subject to conditions (regulated ‘optional particulars’ in the words of the order for reference).
Täiendavad traditsioonilised nimetused on teatavatel tingimustel kasutatavad vabatahtlikud terminid (eelotsusetaotluses nimetatakse neid reguleeritud vabatahtlikeks märgeteks).
Under Article 23 of Regulation No 753/2002, other traditional terms are ‘additional terms traditionally used … to designate … the production or ageing method or the quality, colour, type of place, or a particular event linked to the history of the wine concerned and defined in a Member State’s legislation for the purposes of designating the wines concerned originating in its territory’.
Täiendavad traditsioonilised nimetused kujutavad endast vastavalt määruse nr 753/2002 artiklile 23 „tavapäraselt kasutatavaid lisanimetusi, mis osutavad veini valmistamis- või laagerdamismeetodile, kvaliteedile, värvusele, tüübile või kohale või mingile konkreetsele sündmusele, mis on seotud asjaomase veini ajalooga ja mis on määratletud liikmesriikide õigusaktides selle liikmesriigi territooriumilt pärit asjaomaste veinide tähistamiseks”.
Article 6 of Regulation No 753/2002 is the protective clause governing other particulars and other traditional terms.
Määruse nr 753/2002 artikkel 6 sätestab muude märgete ja täiendavate traditsiooniliste nimetuste kaitse.
The use of other particulars within the meaning of point B(3) of Annex VII to Regulation No 1493/1999 is clarified by Article 6 of Regulation No 753/2002.
Nimelt täpsustab määruse nr 753/2002 artikkel 6 määruse nr 1493/1999 VII lisa B osa punktis 3 nimetatud muude märgete kasutamist.
Under that provision, the use of other particulars is subject to the condition that there is no risk that such particulars might mislead consumers with regard to compulsory or regulated optional particulars.
Vastavalt sellele artiklile võib nimetatud lisaga hõlmatud toodete etiketile märkida täiendavalt muid üksikasju, tingimusel et nende lisamine ei vii tarbijaid eksitusse kohustuslike või reguleeritud vabatahtlike märgete osas.
In my opinion, the wording of Article 6(1) of Regulation No 753/2002 does not refer to an abstract risk of misleading consumers.
Määruse nr 753/2002 artikli 6 lõige 1 ei viita minu arvates abstraktsele tarbijate eksitamise ohule.
An interpretation of Article 6 of Regulation No 753/2002 as indicating an
Kui tõlgendada määruse nr 753/2002 artiklit 6 nii, et see viitab
In that respect, it is for the national court to have regard to the presumed expectations, in regard to that information, of an average consumer who
SCHNEIDER informeeritud, tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija.” 21
The wording of Article 6 of Regulation No 753/2002 which refers to the specific risk of misleading consumers therefore makes clear that the possibility of an overlap with situations covered by regulated particulars does not mean per se that an ‘other particular’ is not permitted.
Määruse nr 753/2002 artikli 6 sõnastusest, mis nõuab tarbijate eksitamise konkreetse ohu olemasolu, nähtub seetõttu, et muu märke kasutamise keeld ei põhine üksnes võimalusel, et see võib kattuda reguleeritud märgetega hõlmatud asjaoludega.
22 As the Commission convincingly argues, in view of the broad scope for particulars under the fifth indent of point B(1)(b) of Annex VII to the regulation, this would significantly restrict the scope for the other particulars. 23
22Nagu komisjon veenvalt märgib, piiraks see, võttes arvesse märgete ulatuslikku kohaldamisala vastavalt määruse nr 1493/1999 VII lisa B osa punkti 1 alapunkti b viiendale taandele märkimisväärsel määral muude märgete kohaldamisala.
19 — Case C-303/97 Sektkellerei Kessler [1999] ECR I-513, paragraph 32.
19 – 28. jaanuari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-303/97: Sektkellerei Kessler (EKL 1999, lk I-513, punkt 32).
That case concerned the risk of confusion in connection with the labelling of German Sekt.
See kohtuasi käsitles Saksamaal toodetud vahuveini märgistamisel esinevat segiajamise tõenäosust.
The question was whether the general use of a Sekt brand name ‘Kessler Hochgewächs’ is prohibited because of an abstract risk of confusion with the designation ‘Riesling-Hochgewächs’, which is reserved for wines produced exclusively from grapes of the Riesling variety under both Community law and national law.
Küsimus puudutas seda, kas vahuveini nimetuse „Kessler Hochgewächs” üldine kasutamine on keelatud seetõttu, et esineb abstraktne segiajamise tõenäosus nimetusega „Riesling-Hochgewächs”, mida võib nii vastavalt ühenduse kui ka liikmesriigi õigusaktidele kasutada selliste veinide puhul, mis on valmistatud eranditult sordist „Riesling”.
Advocate General Fennelly also took the view that a purely abstract risk of confusion was not sufficient (Opinion in Case C-303/97 Sektkellerei Kessler [1999] ECR I-513).
Ka kohtujurist Fenelly arvates ei piisa üksnes abstraktsest segiajamise tõenäosusest (29. septembri 1998. aasta ettepanek kohtuasjas C-303/97: Sektkellerei Kessler (EKL 1999, lk I-513)).
Any other interpretation would also run counter to the aim of the reform, which is to create marketing freedom by authorising other unregulated particulars, and virtually reverse the intended liberalisation of the legislation on wine designations by the back door.
Pealegi nurjaks teistsugune tõlgendus reformi eesmärgi anda muude reguleerimata märgete kasutamise lubamisega veinide turustamisel suurem tegevusvabadus, ja teeks veininimetuste õiguse kavandatud liberaliseerimise n-ö tagaukse kaudu olematuks.
The main purpose of the new legislation
Uue veininimetuste õiguse peamine eesmärk on just nimelt see, et veininimetuste kasutamise lubamine ei sõltuks enam rangelt sellest, kas tegemist on teatavate reguleeritud
21 — Case C-303/97 Sektkellerei Kessler (cited above in footnote 19, paragraph 38).
21 – Eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuse Sektkellerei Kessler punkt 38.
22 — In the specialist literature too, specific examples of ‘other particulars’ permitted under point B(3) are particulars on ‘production methods and processes etc.’, that is, particulars which certainly overlap, in terms of the situation covered, with the particulars under the fifth indent of point B(1)(b): Koch, loc. cit. (footnote 15), p. 2136.
22 – Ka erialakirjanduses tuuakse B osa punktis 3 lubatavaks peetavate „muude märgete”, nt eelkõige „toote valmistusviisi või -menetlusi jne” käsitlevad märked, st märked, mis kattuvad reguleerimisala poolest määruse nr 1493/1999 VII lisa B osa punkti 1 alapunkti b viiendas taandes sätestatud märgetega: Koch, H.-J., osundatud eespool 14. joonealuses märkuses, lk 2136.
20 — Council Regulation (EEC) No 2333/92 of 13 July 1992 laying down general rules for the description and presentation of sparkling wines and aerated sparkling wines (OJ 1992 L 231, p. 9).
20 – Nõukogu 13. juuli 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2333/92, milles on sätestatud vahuveinide ja gaseeritud vahuveinide kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad (EÜT L 231, lk 9).
Article 13(2) of that regulation provides: ‘Where the description, presentation and advertising of the products referred to in Article 1(1) are supplemented by brand names, such brand names may not contain any words, syllables, signs or illustrations which(a) are likely to cause confusion or mislead the persons to whom they are addressed within the meaning of paragraph 1; or(b) are liable to be confused with all or part of the description of a table wine, a quality wine produced in a specified region, including a quality sparkling wine psr or an imported wine whose description is governed by Community provisions or with the description of any other product referred to in Article 1(1), or are identical to the description of any such product, unless the products used for constituting the cuvée of the sparkling wine in question are entitled to such description or presentation.’
Selle määruse artikli 13 lõige 2 on sõnastatud järgmiselt: „Kui artikli 1 lõikes 1 osutatud toote kirjeldusele, esitlusele või reklaamile on lisatud kaubamärk, ei tohi kaubamärk sisaldada sõnu, silpe, märke või illustratsioone, mis võiksid a) lõikes 1 märgitud tähenduses segadusse ajada või eksiteele viia isikuid, kellele nimetatud tooted on suunatud; või b) segi minna mõne lauaveini, määratletud piirkonnas valmistatud veini, sealhulgas mpv-kvaliteetvahuveini tootekirjelduse või kirjelduse osaga, või ühenduse sätetele vastava importveini kirjeldusega või mõne muu artikli 1 lõikes 1 osutatud toote kirjeldusega, või mis võiksid mõne niisuguse toote kirjeldusega kattuda, välja arvatud juhul, kui kõnealuse vahuveini kuvee koostises olevaid tooteid on lubatud niiviisi kirjeldada või esitleda.”
23 — Commission’s observations, paragraph 17.
23 – Komisjoni märkused, punkt 17.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 automatic in the sense that any other particular would be misleading in principle solely because it referred to facts which may also be covered by regulated optional particulars.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-285/06 eksitavaks üksnes seetõttu, et need puudutavad asjaolusid, mida saab reguleerida ka reguleeritud vabatahtliku märkega.
on wine designations is ultimately to ensure that authorisation to use a designation is no longer strictly dependent on whether or not a certain regulated situation exists, but solely on whether there is a risk of misleading consumers.
asjaoludega või mitte, vaid üksnes sellest, kas esineb tarbijate eksitamise oht.
Following the reform, optional particulars were to be permitted outside the area covered if possible.
Reform nägi ette, et vabatahtlike märgete kasutamist tuleks reguleerimata valdkonnas lubada võimalikult suures ulatuses.
However, since the definition of other traditional terms under Article 23 of Regulation No 753/2002 is very broad, it cannot be interpreted as meaning that there is no scope for other particulars in contravention of the spirit of Article 6(1) of Regulation No 753/2002. 24
Kuna täiendava traditsioonilise nimetuse mõiste on vastavalt määruse nr 753/2002 artiklile 23 väga lai, ei tohi seda tõlgendada muude märgete jaoks ruumi jätmata, nurjates sellega määruse nr 753/2002 artikli 6 lõike 1 mõtte. 24