natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, while it cannot be denied that a hospital needs, in order to select its medicinal products, the advice of a pharmacist who is familiar with the needs of the hospital, such advice need not necessarily be given by the pharmacist who is subsequently to provide supplies to that hospital.
Ehkki on vaieldamatu, et haigla vajab ravimite valikul selle haigla vajadusi tundva proviisori nõuandeid, ei pea sellist nõu tingimata andma hiljem seda haiglat varustama asuv proviisor.
Similarly, if a second pharmacist were responsible for the monitoring of stocks of medicinal products, that would not affect the quality of the supply of products.
Samuti ei mõjuta varustamise kvaliteeti ravimivarude järelevalve ülesande andmine teisele proviisorile.
On the contrary, it is advisable to separate the responsibility for monitoring from the responsibility for providing supplies in order to guarantee optimal quality in both respects.
Järelevalvefunktsioonide eraldamine tarneülesannetest oleks komisjoni väitel vastupidi soovitatav, et tagada optimaalne kvaliteet mõlemas aspektis.
Lastly, given the communication technology now available, it is not necessary for advice to given in situ in order to ensure a high level quality of supply.
Varustamise kvaliteedi kõrge taseme tagamiseks ei ole olemasolevaid tehnilisi suhtlusvahendeid arvestades vajalik anda nõu kohapeal.
The Commission observes, in that context, that the Court, in Case C-322/01 Deutscher Apothekerverband [2003] ECR I-14887, paragraph 113, accepted that medicinal products might be sold to patients on the internet.
Komisjon toob esile, et Euroopa Kohus kinnitas 11. detsembri 2003. aasta otsuses Deutscher Apothekerverband (C-322/01, EKL 2003, lk I-14887, punkt 113), et ravimeid võib müüa Interneti vahendusel.
The Federal Republic of Germany does not accept that the contested provisions are a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports.
Saksamaa Liitvabariik vaidlustab väite, et vaidlusalused sätted kujutavad endast koguseliste impordipiirangutega samaväärse toimega meedet.
In its opinion, those provisions satisfy the conditions stated by the Court in Keck and Mithouard and therefore fall outside the scope of Article 28 EC.
Nimetatud liikmesriigi sõnul täidavad kõnesolevad sätted Euroopa Kohtu poolt eespool viidatud kohtuasjas Keck ja Mithouard EÜ artikli 28 kohaldamisalast väljajäämise kohta sätestatud tingimusi.
The Federal Republic of Germany contends first that, in general, medicinal products authorised in Germany are not available in a pharmacy established in another Member State.
Selle kohta väidab Saksamaa Liitvabariik esiteks, et üldiselt ei ole teises liikmesriigis asuva apteegi käsutuses Saksamaal lubatud ravimeid.
Consequently, the fact that a lesser quantity of medicinal products from other Member States is supplied to German hospitals is not due to the contested provisions.
Seega ei saa panna vaidlusaluste sätete arvele seda, et Saksamaa haiglatele tarnitakse teistest liikmesriikidest väiksemaid ravimikoguseid.
Moreover, pharmacies established in other Member States have the opportunity to supply medicinal products to a hospital’s internal pharmacy or to an external pharmacy which satisfies the conditions laid down by the contested provisions, and are not obliged to conclude a supply contract for that purpose.
Lisaks on nimetatud liikmesriikides asuvatel apteekidel Saksamaa Liitvabariigi sõnul võimalus tarnida ravimeid vaidlusalustes sätetes sisalduvatele tingimustele vastavale haiglasisesele või -välisele apteegile, ilma et selleks peaks tingimata sõlmima varustamislepingut.
Article 28 EC does not require that it should be possible for medicinal products to be supplied to hospitals situated in one Member State by pharmacies established in
EÜ artikkel 28 ei nõua, et teises liikmesriigis asuvaid haiglaid peaks saama ravimitega varustada muudes liikmesriikides asuvad apteegid. Saksamaa Liitvabariik väidab samuti, et teistest liikmesriikidest pärit
Furthermore, a pharmacy established outside German territory is able to enter into a supply contract with a German hospital provided that it satisfies the conditions.
Lisaks võib väljaspool Saksamaa territooriumi asuv apteek sõlmida Saksa haiglaga ravimitega varustamise lepingu, kui ta täidab kõnealuseid tingimusi.
In addition, according to the Federal Republic of Germany, the specification of arrangements for the provision of supplies to hospitals, which is a fundamental decision of the national legislature, falls exclusively within the powers of the Member States, in accordance with Article 152(5) EC.
Nimetatud liikmesriigi sõnul kuulub haiglate varustamise üksikasjalike eeskirjade määratlemine põhimõttelise seadusandliku otsusena EÜ artikli 152 lõike 5 alusel üksnes liikmesriikide pädevusse.
The Commission’s action seeking a declaration that the contested provisions are contrary to Article 28 EC is a way of circumventing the limits on Community action in the field of public health.
Komisjoni hagi, milles viimane palub tuvastada, et vaidlusalused sätted on vastuolus EÜ artikliga 28, kujutab endast Saksamaa Liitvabariigi väitel viisi ühenduse rahvatervise alase pädevuse piiridest möödaminekuks.
Alternatively, the Federal Republic of Germany contends that those provisions are justified on grounds of protection of public health within the meaning of Article 30 EC and do not undermine the principle of proportionality.
Teise võimalusena väidab Saksamaa Liitvabariik, et kõnealused sätted on õigustatud rahvatervise kaitse kaalutlustel EÜ artikli 30 mõttes ega riiva proportsionaalsuse põhimõtet.
Indeed they are such as to guarantee that the supply of products is reliable and of high quality, since everything relating to the provision of medicinal products to a hospital is the responsibility of one pharmacist.
Nimelt tagavad need kindla ja kõrgetasemelise varustamise, sest haigla ravimitega varustamine tervikuna lasub ühel vastutaval proviisoril.
The Federal Republic of Germany contends in particular that the separation of the standard provision of supplies from the emergency provision of supplies is a measure which is impracticable and lacking in any objectivity.
Selle kohta väidab kõnealune liikmesriik eelkõige, et üldvarustamise ja kiireloomulise varustamise eraldamine on meede, mis on praktikas teostamatu ja mille puhul puudub objektiivsus.
Further, to separate the standard provision of supplies from the selection of medicinal products is neither truly suited to the overall needs of the hospital nor economically viable.
Lisaks ei vasta üldvarustamise lahutamine ravimite valikust reaalselt haigla teenuste koguvajadusele ega ole majanduslikult tasuv.
Similarly, the separation of tasks associated with the standard provision of supplies from those associated with the quality and proper storage of stocks of medicinal products does not guarantee optimal provision of supplies.
Samuti ei taga üldvarustamisega seotud funktsioonide ja ravimivarude kvaliteedi ning nõuetekohase säilitamisega seotud ülesannete lahutamine optimaalset varustamist.
Personal contact between the pharmacist who is supplying the medicinal products and the hospital staff also contributes to improving the reliability of the supply.
Ravimeid tarniva proviisori ja haiglapersonali isiklik kontakt võimaldab muu hulgas parandada varustamiskindlust.
Lastly, the principle that the products should be provided by one single supplier makes possible an optimal synergy between the supply of medicinal products, advice and monitoring.
Ühe tarnija poolse varustamise põhimõte teeb lisaks võimalikuks ravimitarne, nõustamise ja järelevalve optimaalse sünergia.
First, it is necessary to address the argument of the Federal Republic of Germany that the Commission’s action seeking a declaration that the contested provisions are contrary to Article 28 EC is a way of circumventing the limits on Community action in the field of public health.
Esmalt tuleb vastata Saksa valitsuse väitele, mille kohaselt kujutab komisjoni hagi, milles viimane palub tuvastada, et vaidlusalused sätted on vastuolus EÜ artikliga 28, endast viisi ühenduse rahvatervise alase pädevuse piiridest möödaminekuks.
It is certainly clear, both from the caselaw of the Court and from Article 152(5) EC, that Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems and to adopt, in particular, provisions intended to govern the consumption of pharmaceutical products in order to promote the financial stability of their healthcare insurance schemes and the organisation and delivery of health services and medical care (Case 238/82 Duphar and Others [1984] ECR 523, paragraph 16, and Case C-372/04 Watts [2006] ECR I-4325, paragraphs 92 and 146).
Nii Euroopa Kohtu praktikast kui ka EÜ artikli 152 lõikest 5 tuleneb, et ühenduse õigus ei kahanda liikmesriikide pädevust oma sotsiaalkindlustussüsteemide korraldamisel, eeskätt farmaatsiatoodete tarbimist reguleerivate õigusnormide vastuvõtmisel oma ravikindlustusskeemi finantstasakaalu huvides ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ning kättesaadavaks muutmisel (7. veebruari 1984. aasta otsus kohtuasjas 238/82: Duphar jt, EKL 1984, lk 523, punkt 16, ja 16. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-372/04: Watts, EKL 2006, lk I-4325, punktid 92 ja 146).
However, in exercising that power, the Member States must comply with Community law, in particular the provisions of the Treaty on the free movement of goods (see Case C-120/95 Decker [1998] ECR I-1831, paragraphs 23 to 25).
Liikmesriigid peavad selle pädevuse teostamisel siiski järgima ühenduse õigust, eelkõige teenuste osutamise vabadust reguleerivaid EÜ asutamislepingu sätteid (vt 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-120/95: Decker, EKL 1998, lk I-1831, punktid 23–25).
Those provisions prohibit the Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on the exercise of that freedom in the healthcare sector (see, in relation to the freedom to provide services, Watts, paragraph 92).
Need sätted keelavad liikmesriikidel kehtestada või säilitada kõnesoleva vabaduse põhjendamatuid piiranguid tervishoiu valdkonnas (vt seoses teenuste osutamise vabadusega eespool viidatud kohtuotsus Watts, punkt 92).
Accordingly, this action brought by the Commission, as part of the performance of its tasks, which, under Article 211 EC, include ensuring that the provisions of the Treaty are applied, is restricted to determining whether the Member States have acted in compliance with the rules of that Treaty relating to the free movement of goods.
Seega piirdub komisjoni kõnesolev hagi oma ülesannete – mis hõlmavad vastavalt EÜ artiklile 211 ka asutamislepingu sätete rakendamise tagamist – täitmise raames selle kontrollimisega, kas liikmesriigid toimisid kooskõlas kaupade vaba liikumist reguleerivate asutamislepingu sätetega.
It should be noted that, as Community law stands at present, since there has been no harmonisation at Community level of the rules on the provision of medicinal products to hospitals, the Member States continue to be empowered to lay down rules on that subject, subject to compliance with the provisions of the Treaty, in particular the provisions on the free movement of goods (see, to that effect, Case C-369/88 Delattre [1991] ECR I-1487, paragraph 48).
Lisaks tuleb täpsustada, et ühenduse õiguse hetkeseisuga, kus haiglate ravimitega varustamine ei ole ühenduse tasandil ühtlustatud, kuulub vastava valdkonna eeskirjade kindlaksmääramine liikmesriikide pädevusse, arvestades kohustust järgida eelkõige kaupade vaba liikumist puudutavaid asutamislepingu sätteid (vt selle kohta 21. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas C-369/88: Delattre, EKL 1991, lk I-1487, punkt 48).
It is necessary therefore to examine the compatibility of the contested provisions with Articles 28 and 30 EC.
Järelikult on vaja uurida vaidlusaluste sätete kooskõla EÜ artiklitega 28 ja 30.
Whether there is a restriction on intraCommunity trade
Ühendusesisese kaubandustakistuse olemasolu
The free movement of goods is a fundamental principle of the Treaty which is expressed in the prohibition, set out in Article 28 EC, on quantitative restrictions on imports between Member States and all measures having equivalent effect (Case C-170/04 Rosengren and Others [2007] ECR I-4071, paragraph 31).
Kaupade vaba liikumine on üks asutamislepingu aluspõhimõtteid, mis väljendub EÜ artiklis 28 sätestatud liikmesriikidevaheliste koguseliste impordipiirangute ja kõigi samaväärse toimega meetmete keelus (5. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-170/04: Rosengren jt, EKL 2007, lk I-4071, punkt 31).
According to settled caselaw, the prohibition of measures having equivalent effect to quantitative restrictions which is set out in Article 28 EC covers all legislation of the
Väljakujunenud kohtupraktika järgi kuuluvad EÜ artiklis 28 sätestatud koguseliste piirangutega samaväärse toimega meetmete keelu kohaldamisalasse kõik liikmes-
Member States that is capable of hindering, directly or indirectly, actually or potentially, intraCommunity trade (see, in particular, Case 8/74 Dassonville [1974] ECR 837, paragraph 5; Deutscher Apothekerverband, paragraph 66; Rosengren and Others, paragraph 32; Case C-297/05 Commission v Netherlands [2007] ECR I-7467, paragraph 53; and Case C-143/06 Ludwigs-Apotheke [2007] ECR I-9623, paragraph 26).
SAKSAMAA riikide kaubanduseeskirjad, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada ühendusesisest kaubandust (vt eelkõige 11. juuli 1974. aasta otsus kohtuasjas 8/74: Dassonville, EKL 1974, lk 837, punkt 5; eespool viidatud kohtuotsus Deutscher Apothekerverband, punkt 66; eespool viidatud kohtuotsus Rosengren jt, punkt 32; 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-297/05: komisjon vs. Madalmaad, EKL 2007, lk I-7467, punkt 53, ja 8. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-143/06: Ludwigs-Apotheke, EKL 2007, lk I-9623, punkt 26).
The Court of Justice has none the less made clear that national provisions restricting or prohibiting certain selling arrangements which, first, apply to all relevant traders operating within the national territory and, second, affect in the same manner, in law and in fact, the marketing of domestic products and those from other Member States are not liable to hinder, directly or indirectly, actually or potentially, trade between Member States within the meaning of the Dassonville line of caselaw (see, to that effect, Keck and Mithouard, paragraph 16).
Kohus on aga täpsustanud, et siseriiklikud sätted, mis piiravad või keelavad teatud müügitingimusi ning mida esiteks kohaldatakse kõigi asjaomaste liikmesriigi territooriumil tegutsevate ettevõtjate suhtes ja mis teiseks mõjutavad õiguslikult ja faktiliselt ühtemoodi kodumaiste ning teistest liikmesriikidest pärit toodete turustamist, ei takista otseselt ega kaudselt, tegelikult ega potentsiaalselt, liikmesriikide vahelist kaubandust eespool viidatud kohtuotsusel Dassonville põhineva kohtupraktika tähenduses (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Keck ja Mithouard, punkt 16).
In the present case, it must be recalled that Paragraph 14 of the ApoG lays down the requirements which external pharmacies must meet if they are to be eligible to supply medicinal products to hospitals in Germany.
Siinkohal on alust meenutada, et ApoG § 14 määrab kindlaks nõuded, millele haiglavälised apteegid peavad Saksamaa haiglate ravimitega varustamiseks vastama.
However, the contested provisions do not concern the characteristics of the medicinal products, but concern solely the arrangements permitting their sale (see, to that effect, Case C-244/06 Dynamic Medien [2008] ECR I-505, paragraph 31).
Vaidlusalused sätted ei puuduta ravimite omadusi, vaid üksnes tingimusi, mille kohaselt neid on lubatud müüa (vt selle kohta 14. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-244/06: Dynamic Medien, EKL 2008, lk I-505, punkt 31).
Consequently, they must be regarded as concerning selling arrangements within the meaning of Keck and Mithouard, which is moreover not disputed by the parties to these proceedings.
Järelikult tuleb selliseid sätteid pidada müügitingimusi reguleerivateks eespool viidatud kohtuotsuse Keck ja Mithouard mõttes, mida käesoleva vaidluse pooled ei ole ka vaidlustanud.
As is made clear in Keck and Mithouard, however, such a selling arrangement can fall outside the prohibition laid down in Article 28 EC only if it satisfies the two conditions stated in paragraph 29 above.
Nagu ilmneb eespool viidatud kohtuotsusest Keck ja Mithouard, võib selline müügitingimus jääda EÜ artiklis 28 sätestatud keelust väljapoole vaid juhul, kui ta vastab käesoleva kohtuotsuse punktis 29 väljatoodud kahele tingimusele.
As regards the first of those conditions, it is clear that the contested provisions apply indiscriminately to all the operators concerned who carry out their business on German territory, since they apply to all pharmacies which wish to supply medicinal products to German hospitals, whether they are established in Germany or in another Member State.
Neist tingimustest esimese kohta tuleb märkida, et vaidlusaluseid sätteid kohaldatakse eristusteta kõigi asjaomaste Saksamaa territooriumil tegutsevate ettevõtjate suhtes, sest neid kohaldatakse kõigile Saksamaa haiglaid ravimitega varustada soovivatele apteekidele sõltumata sellest, kas need asuvad Saksamaal või mõnes muus liikmesriigis.
As regards the second of those conditions, it is undisputed that the contested provisions lay down a series of cumulative criteria which in practice require, as the Federal Republic of Germany moreover expressly acknowledges, a degree of geographical proximity between the pharmacy supplying the medicinal products and the hospital for which those products are intended.
Kõnealustest tingimustest teise kohta on selge, et vaidlusalused sätted näevad ette rea kumulatiivseid kriteeriume, mis nõuavad de facto – mida ka Saksamaa Liitvabariik sõnaselgelt tunnistab – ravimeid tarniva apteegi ja saajaks oleva haigla teatavat geograafilist lähedust.
It follows that the contested provisions are such as to make the supply of medicinal products to German hospitals more difficult and more costly for pharmacies established in Member States other than the Federal Republic of Germany than for pharmacies established in the latter State.
Tuleb tõdeda, et vaidlusalused sätted muudavad Saksamaa haiglate ravimitega varustamise muudes liikmesriikides kui Saksamaa Liitvabariigis asuvate apteekide jaoks keerulisemaks ja kulukamaks kui see on nimetatud liikmesriigis asuvate apteekide jaoks.
Pharmacies established in other Member States, unless they are in a border region and near to the German hospital concerned, which wish to conclude a supply contract with such a hospital must either transfer their dispensary to the vicinity of the hospital concerned or open another pharmacy near to the hospital.
Saksamaa haiglaga ravimitega varustamise lepingut sõlmida soovivad apteegid, mis asuvad teistes liikmesriikides – välja arvatud juhul, kui nende asukoht on piirialal, vastava haigla läheduses – peavad valima uue asukoha haigla läheduses või avama selle ümbruses teise apteegi.
Consequently, as regards the supply of medicinal products to German hospitals, those provisions do not affect in the same way products marketed by pharmacies established in the territory of the Federal Republic of Germany and those marketed by pharmacies situated in another Member State.
Saksamaa haiglate ravimitega varustamise seisukohast ei mõjuta kõnealused sätted Saksamaa Liitvabariigi territooriumil asuvate apteekide ja muudes liikmesriikides asuvate apteekide poolt turustatavaid tooteid seega ühtmoodi.
That conclusion cannot be rebutted by the circumstance, relied on by the Federal Republic of Germany, that, in relation to the sale of medicinal products to German hospitals, the contested provisions do not place pharmacies established outside that Member State at any greater disadvantage than pharmacies situated in Germany which have their dispensaries situated at some distance from the hospital for which the medicinal products are intended.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla ka Saksamaa Liitvabariigi väljatoodud asjaolu, et Saksamaa haiglatele ravimite müümist puudutavas osas ei ole vaidlusalused sätted nimetatud liikmesriigist väljaspool asuvate apteekide suhtes ebasoodsamad, kui nad on seda Saksamaal asuvate apteekide suhtes, mille esindus asub ravimitega varustatavast haiglast kaugel.
Those provisions cannot cease to be restrictive merely because in one part of the territory of the Member State concerned, namely that part that is distant from the hospital concerned, those provisions affect in the same way the marketing of medicinal products by pharmacies established in Germany and by pharmacies established in other Member States (see, to that effect, Case C-254/98 TK-Heimdienst [2000] ECR I-151, paragraph 28).
Need sätted ei mineta oma piiravat laadi pelgalt seetõttu, et kõnealuse liikmesriigi territooriumi ühel osal – mis asub asjassepuutuvast haiglast eemal – mõjutavad nimetatud sätted nii Saksamaal kui ka muudes liikmesriikides asuvate apteekide poolset ravimiturustamist ühtmoodi (vt selle kohta 13. jaanuari 2000. aasta otsus kohtuasjas C-254/98: TK-Heimdienst, EKL 2000, lk I-151, punkt 28).
Nor can it be maintained that the marketing of medicinal products from other Member States is no more affected than the marketing of medicinal products from regions of Germany which are remote from the hospital to be supplied.
Samuti ei saa väita, et teistest liikmesriikidest pärit ravimite turustamine ei ole mõjutatud enam kui varustatavast haiglast kaugel asuvatest Saksamaa piirkondadest pärit ravimite turustamine.
For a national measure to be characterised as discriminatory or protective within the meaning of the rules on the free movement of goods, it is not necessary for it to have the effect of favouring national products as a whole or of placing only imported products at a disadvantage and not national products (Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 24, and TK-Heimdienst, paragraph 27).
Riikliku meetme määratlemiseks diskrimineeriva või kaitsemeetmena ei ole vaja, et see meede soodustaks kodumaiseid tooteid tervikuna või asetaks ebasoodsasse olukorda vaid importtooted, kodumaiseid kõrvale jättes (25. juuli 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-1/90 ja C-176/90: Aragonesa de Publicidad Exterior ja Publivía, EKL 1991, lk I-4151, punkt 24, ja eespool viidatud kohtuotsus TK-Heimdienst, punkt 27).
Equally irrelevant is the circumstance, relied on by the Federal Republic of Germany, that a pharmacy established in another Member State has the opportunity to supply medicinal products to the hospital’s internal pharmacy or to an external pharmacy which satisfies the cumulative conditions laid down in the contested provisions.
Samuti ei oma asjas tähtsust Saksamaa Liitvabariigi väljatoodud tõik, et muus kui viimatinimetatud liikmesriigis asuval apteegil on võimalik tarnida ravimeid haiglasisesele või vaidlusalustes sätetes ettenähtud kumulatiivseid tingimusi täitvale haiglavälisele apteegile.
As pointed out by the Advocate General in point 81 of his Opinion, although the Community rules on the free movement of goods do not require that it should be possible for hospitals situated in Member States to obtain supplies of medicinal products from external pharmacies, when a Member State provides for such a possibility, it opens that activity to the market and is accordingly bound to comply with the Community rules.
Nagu tõdeb kohtujurist oma ettepaneku punktis 81: ehkki kaupade vaba liikumist käsitlevad ühenduse eeskirjad ei nõua, et liikmesriikides asuvatele haiglatele peaksid saama ravimeid tarnida haiglavälised apteegid, toimub niisugune tegevus alates sellest, kui liikmesriik vastava võimaluse ette näeb, turu tingimustes ja peab seega järgima vastavaid eeskirju.