natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The derogation provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in paragraph 1 of that article ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56’ (see Case C-35/98 Verkooijen [2000] ECR I-4071, paragraph 44; Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, paragraph 28; and Jäger, paragraph 41).
EÜ artikli 58 lõike 1 punktis a ette nähtud erand on ise piiratud EÜ artikli 58 lõikega 3, mis sätestab, et selle artikli lõikes 1 märgitud siseriiklikud sätted „ei tohi kujutada endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali ja maksete vabale liikumisele artikli 56 tähenduses” (vt 6. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-35/98: Verkooijen, EKL 2000, lk I-4071, punkt 44; 7. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-319/02: Manninen, EKL 2004, lk I-7477, punkt 28, ja eespool viidatud Jägeri kohtuotsus, punkt 41).
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment established in relation to inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in the Kingdom of Belgium between the person who, at the time of death, was residing in that Member State and the person who, at the time of death, was residing in another Member State, must not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the legislation at issue.
Pealegi selleks, et Belgia Kuningriigi territooriumil asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksuga seoses oleks oma surma hetkel Madalmaades elanud isiku ja teises liikmesriigis elanud isiku erinev kohtlemine õigustatud, ei tohi see minna kaugemale, kui on vajalik asjaomaste õigusnormidega taotletava eesmärgi saavutamiseks.
A distinction must therefore be made between the unequal treatment permitted under Article 58(1)(a) EC and the arbitrary discrimination prohibited under Article 58(3) EC.
Siinkohal tuleb vahet teha EÜ artikli 58 lõike 1 punkti a alusel lubatud ebavõrdsel kohtlemisel ja sama artikli lõike 3 kohaselt keelatud suvalisel diskrimineerimisel.
According to the caselaw, in order for national tax legislation such as that at issue in the main proceedings — which, for the purposes of assessing inheritance tax, makes a distinction with regard to the deductibility of debts secured on an immovable property situated in the Member State concerned according to whether the person whose estate is being administered was residing in that Member State or in another Member State at the time of death — to be considered compatible with the provisions of the Treaty on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest (see Verkooijen, paragraph 43; Manninen, paragraph 29; and Jäger, paragraph 43).
Kohtupraktikast tuleneb, et selleks, et niisuguseid maksusätteid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja mis pärandimaksu arvutamisel eristavad asjassepuutuvas liikmesriigis asuvat kinnisasja koormavate võlgade mahaarvatavust selle järgi, kas pärandaja elas oma surma hetkel selles või teises liikmesriigis, võiks pidada kapitali vaba liikumist käsitlevate asutamislepingu sätetega kooskõlas olevaks, on vaja, et erinev kohtlemine puudutaks olukordi, mis ei ole objektiivselt võrreldavad või mida saab õigustada ülekaaluka üldise huviga (vt eespool viidatud kohtuotsused Verkooijen, punkt 43, Manninen, punkt 29, ja Jäger, punkt 43).
In that respect, it must be stated first that, contrary to the Belgian Government’s contention, which is set out in paragraph 47 of the present judgment, that difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
Selles suhtes tuleb esmalt tõdeda, et erinevalt Belgia valitsuse seisukohast, mida on mainitud käesoleva otsuse punktis 47, ei saa seda erinevat kohtlemist õigustada põhjendusega, et see puudutab olukordi, mis ei ole objektiivselt võrreldavad.
Subject to the investigations to be undertaken by the national court as to the nature and effect of a mortgage mandate and as to whether the mandate at issue in the main proceedings constitutes a charge on the immovable property in question — as it would appear on the basis of the case-file — the assessment of inheritance and
Eeldusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollib hüpoteegi seadmise volituse ulatust ja tagajärgi ning seda, kas põhikohtuasjas kõne all olev hüpoteegi seadmise volitus koormab päritavat kinnisasja – mida võib järeldada toimikust –, on pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamine vastavalt kõnesolevatele õigusnormidele
ECKELKAMP AND OTHERS transfer duties is, under that legislation, directly linked to the value of that immovable property.
ECKELKAMP JT otseselt seotud selle kinnisasja väärtusega.
In that case, there cannot objectively be any difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance and transfer duties payable in relation to, respectively, an immovable property situated in Belgium which belongs to a person residing in that Member State at the time of death, and an immovable property belonging to a person residing in another Member State at the time of death.
Seetõttu ei esine olukordi objektiivselt vaadeldes ühtki erinevust, mis võiks õigustada ebavõrdset maksualast kohtlemist Belgias asuvalt ja oma surma hetkel Belgias elanud isikule kuulunud kinnisasjalt ning oma surma hetkel teises liikmesriigis elanud isikule kuulunud kinnisasjalt tasumisele kuuluva pärandimaksu ja vara ülemineku maksu suuruse osas.
Accordingly, the situation of Ms Eckelkamp’s heirs is comparable to that of any heir whose inheritance includes an immovable property situated in Belgium and left by a person who was residing in that State at the time of death (see, to that effect, Jäger, paragraph 44).
R. H. Eckelkampi pärijate olukord on seega võrreldav mis tahes teise pärija olukorraga, kelle puhul hõlmab pärandvara Belgias asuvat kinnisasja, mille on pärandanud isik, kes elas oma surma hetkel samas riigis (vt selle kohta eespool viidatud Jägeri kohtuotsus, punkt 44).
As the appellants in the main proceedings have stated, the Belgian legislation deems, in principle, both the heirs of resident persons and the heirs of persons who were nonresident at the time of death to be taxable persons for the purposes of collecting inheritance and/or transfer duties on immovable properties situated in Belgium.
Nagu märkisid põhikohtuasja hagejad, on Belgia õigusnormide kohaselt nii oma surma hetkel selles liikmesriigis elanud isikute kui ka mujal elanud isikute pärijad üldjuhul kohustatud maksma pärandimaksu ja/või vara ülemineku maksu Belgias asuvalt kinnisasjalt.
It is only in respect of the deduction of debts from the inheritance of nonresidents that nonresidents and residents are treated differently.
Residentide ja mitteresidentide pärandvara koheldakse erinevalt üksnes mitteresidentide pärandvarast võlgade mahaarvamisel.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Kui siseriiklikud õigusnormid võrdsustavad asjassepuutuvas liikmesriigis asuva kinnisasja maksustamisel selle isiku pärijad, kes oma surma hetkel oli seal riigis resident, selle isiku pärijatega, kes oma surma hetkel ei olnud seal resident, ei või need õigusnormid kohelda sama maksu raames neid kahte pärijate kategooriat selle kin nisasjaga seotud kohustuste mahaarvamise osas erinevalt, ilma et see ei oleks käsitletav diskrimineerimisena.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment (see, by analogy, in relation to the right of establishment, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20, and Case C-170/05 Denkavit Internationaal and Denkavit France [2006] ECR I-11949, paragraph 35; and, in relation to the free movement of capital and inheritance duties, Case C-43/07 Arens-Sikken [2008] ECR I-6887, paragraph 57).
Koheldes nende kahe isikutekategooria pärandvara pärandimaksu seisukohast võrdselt, välja arvatud võlgade mahaarvamise osas, möönab siseriiklik seadusandja, et nende kahe vahel ei ole maksustamise korra ja tingimuste osas mingit objektiivset olukorra erinevust, mis võiks õigustada erinevat kohtlemist (vt analoogia alusel 28. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 270/83: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 1986, lk 273, punkt 20; 14. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-170/05: Denkavit Internationaal ja Denkavit France, EKL 2006, lk I-11949, punkt 35, ning kapitali vaba liikumise ja pärandimaksuga seoses tänase kuupäevaga otsus kohtuasjas C-11/07: Arens-Sikken, EKL 2008, lk I-6845, punkt 57).
It is necessary, finally, to examine whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be ob -jectively justified by an overriding reason in the general interest.
Viimaseks tuleb uurida, kas põhikohtuasjas kõne all olevatest õigusnormidest tulenevat kapitali liikumise piirangut saab objektiivselt õigustada ülekaaluka üldise huviga.
The Belgian Government contends that, in view of the German legislation applicable to a deceased’s assets, the debt in respect of which the appellants are claiming a deduction in Belgium would, in practice, be deducted twice, which, according to the caselaw of the Court of Justice (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837), is to be avoided. 66
Belgia valitsus on seisukohal, et pärandaja varale kohaldatavate Saksa õigusnormide alusel arvataks võlg, mille mahaarvamist Belgias hagejad taotlevad, tegelikult maha topelt, mida vastavalt Euroopa Kohtu praktikale (13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-446/03: Marks & Spencer, EKL 2005, lk I-10837) tuleks vältida. 66
In that regard, it must be borne in mind, first of all, that the Court has, in its caselaw on the free movement of capital and inheritance duties, held that a citizen cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided for by the rules in force in a Member State other than his State of residence (Barbier, paragraph 71).
Sellega seoses tuleb esmalt meenutada, et kapitali vaba liikumist ja pärandimakse käsitlevas kohtupraktikas on Euroopa Kohus tõdenud, et kodanikult ei saa võtta võimalust tugineda asutamislepingule üksnes põhjusel, et mõnes muus liikmesriigis kui tema elukohariik antakse talle maksusoodustusi (eespool viidatud Barbier’ kohtuotsus, punkt 71).
Next, as has been noted in paragraph 13 of the present judgment, there is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Teiseks puudub Belgia Kuningriigi ja Saksamaa Liitvabariigi vahel kahepoolne pärandimaksuga topeltmaksustamise vältimise leping, nagu on märgitud käesoleva otsuse punktis 13.
The Member State in which the immovable property included in the estate is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its legislation, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, in the Member State in which the property inherited is situated, debts secured on that property are not deductible for the purposes of assessing transfer duties (see, to that effect, Arens-Sikken, paragraph 65).
Liikmesriik, kus asub päritav kinnisasi, ei saa oma õigusnormidest tulenevat kapitali vaba liikumise piirangut õigustada sellega, et eksisteerib tema tahtest sõltumatu võimalus, et teine liikmesriik – näiteks liikmesriik, kus pärandaja oma surma hetkel elas – võimaldab maksu ümberarvutust, mis võib osaliselt või täielikult hüvitada kahju, mille on pärijatele tekitanud asjaolu, et liikmesriigis, kus pärandatud kinnisasi asub, ei saa vara ülemineku maksu arvutamisel maha arvata seda kinnisasja koormavat võlga (vt selle kohta eespool viidatud Arens-Sikkeni kohtuotsus, punkt 65).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of her death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Asutamislepingust, eelkõige kapitali vaba liikumist käsitlevatest sätetest tulenevate kohustuste täitmata jätmiseks ei saa liikmesriik tugineda eelisele, mille on andnud ühepoolselt mõni muu liikmesriik, käesolevas asjas liikmesriik, kus asjassepuutuv isik oma surma hetkel elas (vt selle kohta 8. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-379/05: Amurta, EKL 2007, lk I-9569, punkt 78).
Finally, it is apparent from the case-file submitted to the Court that, in relation to the assessment of transfer duties, the national legislation at issue in the main proceedings simply excludes altogether the deduction of debts secured on immovable property left as inheritance where the person concerned was not, at the time of death, residing in that Member State, in which the property included in the estate is situated, without the treatment of those debts and, in particular, the absence of a tax credit in another Member State, such as the Member State in which the deceased was residing, being taken into consideration.
Euroopa Kohtule esitatud toimikust nähtub, et põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid lihtsalt täiesti välistavad pärandatud kinnisasja koormavate võlgade mahaarvamise vara ülemineku maksu arvutamisel, kui asjassepuutuv isik ei elanud oma surma hetkel riigis, kus asub päritav kinnisasi, ilma et seejuures võtaks arvesse nende võlgade kohtlemist, muu hulgas maksu ümberarvutamise puudumist teises liikmesriigis, näiteks liikmesriigis, kus surnud isik elas.
The answer to the question referred for a preliminary ruling must therefore be that the combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
Seega tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et EÜ artikleid 56 ja 58 tuleb nende koostoimes tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas kõne all olevad normid, mis käsitlevad liikmesriigis asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamist ning ei näe ette võimalust seda kinnisasja koormavate võlgade mahaarvamiseks, juhul kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel mitte selles riigis, vaid teises liikmesriigis, samas kui niisugune mahaarvamise võimalus on ette nähtud siis, kui asjassepuutuv isik elas oma surma hetkel riigis, kus asub päritav kinnisasi.
Having regard to the foregoing, there is no need to answer the question referred for a preliminary ruling in so far as it concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC.
Eeltoodut arvesse võttes ei ole eelotsuse küsimusele EÜ artiklite 12, 17 ja 18 tõlgendamise osas vaja vastata.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
The costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
The combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
EÜ artikleid 56 ja 58 tuleb nende koostoimes tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas kõne all olevad normid, mis käsitlevad liikmesriigis asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamist ning ei näe ette võimalust seda kinnisasja koormavate võlgade mahaarvamiseks, juhul kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel mitte selles riigis, vaid teises liikmesriigis, samas kui niisugune mahaarvamise võimalus on ette nähtud siis, kui asjassepuutuv isik elas oma surma hetkel riigis, kus asub päritav kinnisasi.
Case C-43/07
Kohtuasi C-43/07
(Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively) — National rules concerning inheritance duties and transfer duties which do not provide for the deduction, in the assessment of those duties, of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was not residing, at the time of death, in the Member State in which the immovable property included in the estate is situated — Restriction — Justification — None — No bilateral agreement for the prevention of double taxation — Consequences for the restriction of the free movement of capital of a lower level of compensation to prevent double taxation in that person’s Member State of residence)
Kapitali vaba liikumine – EÜ asutamislepingu artiklid 73b ja 73d (nüüd vastavalt EÜ artiklid 56 ja 58) – Pärandimaksu ja vara ülemineku maksu käsitlevad siseriiklikud õigusnormid, mis ei võimalda nende maksude arvutamisel arvata kinnisasja väärtusest maha testamendis ette nähtud pärandi jagamisest tingitud kompensatsioonivõlgu, kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel liikmesriigis, kus asub päritav kinnisasi – Piirang – Õigustatus – Puudumine – Topeltmaksustamise vältimise kahepoolse lepingu puudumine – Isiku elukohaliikmesriigis topeltmaksustamise vältimiseks antava väiksema maksusoodustuse mõju kapitali vaba liikumise piirangule
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax(EC Treaty, Arts 73b and 73d (now Arts 56 EC and 58 EC))
Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Pärandimaks(EÜ asutamislepingu artiklid 73b ja 73d (nüüd vastavalt EÜ artiklid 56 ja 58))
SUMMARY — CASE C-43/07 which are not objectively comparable.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-43/07 ei ole objektiivselt võrreldavad.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Kui siseriiklikud õigusnormid võrdsustavad asjassepuutuvas liikmesriigis asuva kinnisasja maksustamisel selle isiku pärijad, kes oma surma hetkel oli seal riigis resident, selle isiku pärijatega, kes oma surma hetkel ei olnud seal resident, ei saa need õigusnormid kohelda sama maksu raames neid kahte pärijate kategooriat selle kinnisasjaga seotud kohustuste mahaarvamise osas erinevalt, ilma et see ei oleks käsitletav diskrimineerimisena.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment.
Koheldes nende kahe isikutekategooria pärandvara pärandimaksu seisukohast võrdselt, välja arvatud võlgade mahaarvamise osas, möönab siseriiklik seadusandja, et nende kahe vahel ei ole maksustamise korra ja tingimuste osas mingit objektiivset olukorra erinevust, mis võiks õigustada erinevat kohtlemist.
Articles 73b and 73d of the Treaty (subsequently, Articles 56 EC and 58 EC respectively) must be interpreted as precluding national rules concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which, for the assessment of those duties, makes no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was residing, at the time of death, in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated, in so far as such rules apply a progressive rate of taxation and in so far as the combination of (i) the failure to take into account such debts and (ii) that progressive rate could result in a greater tax burden for heirs who are not in a position to rely on such deductibility.
EÜ asutamislepingu artikleid 73b ja 73d (nüüd vastavalt EÜ artiklid 56 ja 58) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis puudutavad liikmesriigis asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamist ega näe nende maksude arvutamisel ette võimalust testamendis ettenähtud pärandi jagamisest tulenevate kompensatsioonivõlgade mahaarvamiseks, juhul kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel mitte liikmesriigis, kus asub kinnisasi, vaid teises liikmesriigis, kusjuures selline mahaarvamine on ette nähtud siis, kui asjassepuutuva isiku elukoht oli tema surma hetkel liikmesriigis, kus asub päritav kinnisasi, kuna sellistes õigusnormides kohaldatakse progresseeruvat maksumäära ja kuna kompensatsioonivõlgade mittearvestamine koos progresseeruva maksumääraga võivad tuua kaasa suurema maksukoormuse pärijatele, kes ei saa tugineda kompensatsioonivõla mahaarvatavusele.