natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Council Directive 97/11/EC of 3 March 1997 amending Directive 85/337/EEC on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment (OJ 1977 L 73, p. 5).
Nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiv 97/11/EÜ, millega muudetakse direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 73, lk 5; ELT eriväljaanne 15/03, lk 151).
Court of Justice equivalent, because of its size and the manner in which it is carried out, to construction may be regarded as a construction project for the purposes of Annex I and that it would be contrary to the very purpose of the directive as amended to allow any urban road project to fall outside its scope solely on the ground that the directive does not expressly mention among the projects listed in Annexes I and II those concerning that kind of road.
Euroopa Kohus mida tehakse olemasoleva lennuvälja infrastruktuuris maandumisrada pikendamata, kui neid võib oma laadi, mahu või tunnuste poolest pidada lennuvälja enda ümberehituseks.
It explained that it would be contrary to the very objective of that directive to exclude works to improve or extend the infrastructure of an existing airport from the scope of Annex II on the ground that Annex I covers the‘construction of airports’and not‘airports’as such.
Kohus selgitas, et kõnealuse direktiivi eesmärgiga oleks vastuolus see, kui juba valmis ehitatud lennuvälja infrastruktuuri parendamise või laiendamise tööd jäetaks direktiivi II lisa kohaldamisalast välja põhjendusega, et kõnealuse direktiivi I lisas on nimetatud„lennuväljade ehitamist”, mitte„lennuvälju”.
No 1882/2003 (62), must be interpreted as meaning that, where there is a risk that the limit values or alert thresholds may be exceeded, persons directly concerned must be in a position to require the competent national authorities to draw up an action plan, even though, under national law, those persons may have other courses of action available to them for requiring those authorities to take measures to combat atmospheric pollution.
Kohtuasjas Janecek (25. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-237/07) otsustas Euroopa Kohus, et direktiivi 96/62 (välisõhu kvaliteedi hindamise ja juhtimise kohta),61 muudetudmää- rusega nr 1882/2003,62 tuleb tõlgendada nii, et piir- või häiretasemete ületamise ohu korral võivad isikud, keda nimetatud tasemete ületamine otseselt puudutab, nõuda pädevatelt ametiasutustelt tegevuskava koostamist, isegi kui neil on liikmesriigi õiguse alusel teisi tegutsemisvahendeid, nõudmaks pädevatelt ametiasutustelt õhusaastet vähendavate meetmete vastuvõtmist.
The Member States are obliged, subject to judicial review by the national courts, to take suchmeasures — in the context of an action plan and in the short term — as are capable of reducing to a minimum the risk that the limit values or alert thresholds may be exceeded and of ensuring a gradual return to a level below those values or thresholds, taking into account the factual circumstances and all opposing interests.
Liikmesriikidel on siseriikliku kohtu kontrollile alluv kohustus võtta tegevuskava raames ja kiiresti meetmeid, mis on sobivad piir- või häiretasemete ületamise ohu miinimumini viimiseks ja nimetatud tasemetest allapoole jääva taseme järkjärguliseks saavutamiseks, arvestades antud hetke faktilisi asjaolusid ja kõiki esindatud huve.
In the field of judicial cooperation in civil matters, Case C-195/08 PPU Rinau (judgment of 11 July 2008) is to be noted in particular.
Õigusalase koostöö raames tsiviilasjades tuleb Euroopa Kohtusse saabunudkohtuasjad e hulgas juhtida tähelepanu kohtuasjale Rinau (11. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-195/08 PPU), mis on esimene kohtuotsus, mille Euroopa Kohus on teinud eelotsuse kiirmenetluses, mis jõustus alates 1. märtsist 2008.
This was the first case decided by the Court under the urgent preliminaryruling procedure, which entered into force on 1 March 2008. Application had been made to the Supreme Court of Lithuania for non-recognition in Lithuania of a decision made by a German court awarding custody of a child to her father, who was resident in Germany, and ordering the mother, who was resident in Lithuania, to return the child to the father.
Leedu ülemkohus, kes oli saanud taotluse mitte tunnustada Leedus Saksa kohtu langetatud kohtuotsust, millega anti lapse eestkosteõigus Saksamaal elavale isale ja kohustati Leedus elava tema andma laps üle isale, esitas küsimuse selle kohta, millisel määral võib Saksa kohtute langetatud tagasitoomist nõudva otsuse täitmisele pööratavust tõendi alusel, mis on väljaantud vastavalt määrusele nr 2201/2003 (mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega)63, vaidlustada põhjusel, et Leedu kohtud on hiljem nõudnud lapse tagastamist Saksamaale.
The Supreme Court was uncertain to what extent the enforceability of the German court’s decision requiring the child’s return, conferred on that decision by the certificate issued pursuant to Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement
Euroopa Kohus otsustas, et kui lapse tagasitoomisest keeldumise otsus on tehtud ja päritoluriigi kohtule on sellest teada antud, ei oma määruse nr 2201/2003 artiklis 42 ettenähtud tõendi väljaandmise seisukohalt tähtsust, kas see otsus on peatatud, tühistatud, seda onmuudetud või see ei ole lõplikult jõustunud või see on asendatud tagasitoomist nõudva otsusega, kui lapse tagasitoomist ei ole tegelikult toimunud. Kuivõrd selle tõendi ehtsuses ei ole kaheldud ning
Council Directive 96/62/EC of 27 September 1996 on ambient air quality assessment and management (OJ 1996 L 296, p. 55).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu29. septembri 2003. aastamäärus (EÜ) nr 1882/2003 EÜ asutamislepingu artiklis 251 osutatud menetlusele vastavates õigusaktides sätestatud rakendusvolituste kasutamisel komisjoni abistavaid komiteesid käsitlevate sätete kohandamise kohta nõukogu otsusega 1999/468/EÜ (ELT L 284, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 447).
Regulation (EC) No 1882/2003 of the European Parliament and of the Council of 29 September 2003 adapting to Council Decision 1999/468/EC the provisions relating to committees which assist the Commission in the exercise of its implementing powers laid down in instruments subject to the procedure referred to in Article 251 of the ECTreaty (OJ 2003 L 284, p. 1).
Nõukogu 27. novembri 2003. aastamäärus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus nr 1347/2000, muudetud nõukogu2. detsembri 2004. aastamäärusega nr 2116/2004 (ELT L 367, lk 1).
Since no doubt had been expressed as regards the authenticity of that certificate and since it was drawn up in accordance with the standard form set out in Annex IV to the regulation, opposition to the recognition of the decision ordering return was not permitted and it was for the requested court only to declare the enforceability of the certified decision and to allow the immediate return of the child.
Areng ja tegevus tõend on väljaantud määruse IV lisas toodud tüüpvormi kohaselt, on tagasitoomist nõudva kohtuotsuse vaidlustamine keelatud ning taotluse saanud kohtul jääb üle vaid tunnistada tõendatud otsus täitmisele pööratavaks ja rahuldada lapse viivitamatu tagastamise nõue.
According to the Court, if the position were otherwise, there would be a risk that Regulation No 2201/2003 would be deprived of its useful effect, since the objective of the return of the child would remain subject to the condition that the redress procedures allowed under the domestic law of the Member State in which the child is wrongfully retained have been exhausted.
Euroopa Kohus märkis, et kui see nii ei oleks, oleks oht, et määrus nr 2201/2003 kaotab oma kasuliku mõju, kuna lapse tagastamise eesmärk jääks sõltuvusse selliste õiguskaitsevahendite ammendamise tingimusest, mida näeb ette selle liikmesriigi õigus, kus last ebaseaduslikult hoitakse.
Police andjudicial cooperation in criminal matters, and combating terrorism
Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades ning terrorismivastane võitlus
In Case C-66/08 Kozłowski (judgment of 17 July 2008), relating to the execution of a European arrest warrant, the Court interpreted Article 4(6) of Framework Decision 2002/584 (64), which permits the executing judicial authority to refuse to execute such a warrant where the requested person‘is staying in, or is a national or a resident of, the executing Member State’and that State undertakes to execute the sentence in accordance with its domestic law.
Kohtuasjas Kozłowski (17. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-66/08), mis puudutab Euroopa vahistamismääruse täitmist, tõlgendas Euroopa Kohus raamotsuse 2002/58464 ar- tikli 4 punkti 6, mis lubab vahistamismäärust täitval õigusasutusel keelduda sellise määruse täitmisest, kui tagaotsitav isik„viibib vahistamismäärust täitvas liikmesriigis või on selle kodanik või omab seal elukohta”ning kui see riik kohustub täitma karistuse vastavalt oma siseriiklikule õigusele.
The Court held that a requested person is‘resident’in the executing Member State when he has established his actual place of residence there.
Euroopa Kohus otsustas, et tagaotsitav isik„elab” vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, kui ta on asunud sinna tegelikult elama.
He is‘staying’there when, following a stable period of presence in the executing Member State, he has acquired connections with that State which are of a similar degree to those resulting from residence; it is for the executing judicial authority to determine whether there are such connections by making an overall assessment of various objective factors characterising the situation of that person, including, in particular, the length, nature and conditions of his presence and his family and economic connections.
Ta„viibib“ seal, kui tal on mõnda aega püsivalt vahistamismäärust täitvas liikmesriigis viibimise tulemusena tekkinud selle riigiga side, mis vastab selles riigis elamisest tulenevale seotuse astmele; sellise seotuse peab kindlaks määrama vahistamismäärust täitev õigusasutus, andes üldhinnangu mitmele selle isiku olukorda iseloomustavale objektiivsele näitajale, mille hulka kuuluvad eelkõige tagaotsitava isiku viibimise kestus, laad ja tingimused ning perekondlikud ja majanduslikud sidemed.
Since the objective of the framework decision is to put in place a system of surrender, as between judicial authorities, of convicted persons or suspects for the purpose of enforcing judgments or of criminal proceedings, based on the principle of mutual recognition— a surrender which the executing judicial authority can oppose only on one of the grounds for refusal provided for by the framework decision — the terms‘staying’and‘resident’, which determine the scope of the framework decision, must be defined uniformly as they concern autonomous concepts of Union law.
Arvestades, et kõnealuse raamotsuse eesmärk on seada sisse vastastikuse tunnustamise põhimõttel rajanev õigusasutustevaheline üleandmissüsteem süüdimõistetute kriminaalkaristuste täitmiseks või kahtlustatavatele süüdistuse esitamiseks, kusjuures vahistamismäärust täitev õigusasutus saab sellisest üleandmisest keelduda vaid mõnel raamotsuses ettenähtud täitmata jätmise alustest, tuleb mõistetele„viibib”ja„elab”, mis määravad kindlaks raamotsuse kohaldamisala, anda ühtne definitsioon, sest tegemist on Euroopa Liidu õiguse autonoomsete mõistetega.
Therefore, in their national law transposing the framework decision, the Member States are not entitled to give those terms a broader meaning than that which derives from such a uniform interpretation.
Liikmesriikidel ei ole järelikult õigust anda neile mõistetele raamotsust ülevõtvas siseriiklikus õiguses laiemat ulatust kui see, mis tuleneb eelnimetatud ühetaolisest tõlgendusest.
Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p. 1).
Nõukogu 12. juuli 2002. aasta ühismeede 2002/589/ÜVJP, mis käsitleb Euroopa Liidu osalemist väike- ja kergrelvade destabiliseeriva hankimise ja leviku vastases võitluses (EÜT L 191, lk 1; ELT eriväljaanne 18/01, lk 314).
Common foreign and security policy
Euroopa Kohus ratooriumiga.
That Council decision had been adopted on the basis of the Treaty on European Union, under the common foreign and security policy (CFSP), rather than on the basis of the EC Treaty, under development cooperation policy.
Nimetatud nõukogu otsus võeti vastu EL lepingu alusel ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) raames, mitte EÜ asutamislepingu alusel arengukoostöö poliitika raames.
The Court stated that, while the objectives of development cooperation policy should not be limited to measures directly related to the campaign against poverty, it is nonetheless necessary, if a measure is to fall within that policy, that it contributes to the pursuit of the policy’s economic and social development objectives.
Euroopa Kohus leiab, et kuigi viimati nimetatud poliitika eesmärgid ei tohiks piirduda meetmetega, mille eesmärk on otsene võitlus vaesuse vastu, peab meede siiski selleks, et see saaks kuuluda arengukoostöö poliitika valdkonda, aitama kaasa kõnealuse poliitika majanduslike ja sotsiaalsete eesmärkide saavutamisele.
Certain measures aiming to prevent fragility in developing countries, including those adopted in the framework of the moratorium, can contribute to the pursuit of these objectives.
Teatudmeetmed, mille eesmärk on toetada arengumaid, sh meetmed, mis on vastuvõetud eelmainitudmoratooriumi raames, võivad aidata neid eesmärke saavutada.
A concrete measure aiming to combat the proliferation of small arms and lightweapons may be adopted by the Community under its development cooperation policy only if the measure, by virtue both of its aim and of its content, falls within the scope of the competences conferred by the ECTreaty on the Community in that field.
Selleks et ühendus saaks arengukoostöö poliitika raames võtta vastu väike- ja kergrelvade vastast võitlust käsitleva konkreetse meetme, peab see meede nii eesmärgi kui ka sisu poolest kuuluma EÜ asutamislepinguga ühendusele selles valdkonnas antud volituste rakendamise alasse.
The Court recalled the case-law stating that where a measure simultaneously pursues a number of objectives or has several components, without one being incidental to the other, and various legal bases of the ECTreaty are applicable, the measure will have to be founded, exceptionally, on the various corresponding legal bases.
Euroopa Kohus meenutab kohtupraktikat, mille kohaselt meede, millel on mitu eesmärki või mitu reguleerimisvaldkonda, ilma et mõni neist oleks võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, peab juhul, kui kohaldamisele kuuluvad erinevad õiguslikud alused EÜ asutamislepingus, erandina põhinema vastavatel erinevatel õiguslikel alustel.
The Court held, however, that under Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion such a solution is impossible with regard to a measure which, like Decision 2004/833, pursues a number of objectives or which has several components falling, respectively, within development cooperation policy and within the CFSP, and where one of those components is not incidental to the other.
Euroopa Kohus otsustas, et EL lepingu artikli 47 kohaselt on niisugune lahendus siiski välistatud juhul, kui tegemist on sellise meetmega nagu otsus 2004/833, millel on mitu eesmärki või mitu reguleerimisvaldkonda, mis kuuluvad arengukoostöö poliitika alase pädevuse ja ÜVJP alla, ilma et üks neist oleks teisega võrreldes teisejärguline.
Since Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion precludes the Union from adopting, on the basis of that Treaty, a measure which could properly be adopted on the basis of the EC Treaty, the Union cannot have recourse to a legal basis falling within the CFSP in order to adopt provisions which also fall within a competence conferred by the ECTreaty on the Community.
Kuna EL lepingu artikliga 47 on vastuolus see, et liit võtab EL lepingu alusel vastu meetme, mille oleks saanud õiguspäraselt vastu võtta EÜ asutamislepingu alusel, siis ei saa Euroopa Liit kasutada ÜVJP alla kuuluvat õiguslikku alust, et võtta vastu sätteid, mis kuuluvad ühtlasi ka EÜ asutamislepinguga ühendusele antud pädevusalasse.
The Court concluded that the Council infringed Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion by adopting Decision 2004/833 on the basis of the CFSP, since that decision also fell within development cooperation policy.
Euroopa Kohus tegi järelduse, et kuna nõukogu võttis otsuse 2004/833 vastu ÜVJP alusel, samas kui see otsus kuulub ühtlasi ka arengukoostöö poliitika valdkonda, rikkus ta sellega EL lepingu artiklit 47.
First row, from left to right:
B. Euroopa Kohtukoosseis
L. Bay Larsen, President of Chamber; G. Arestis, President of Chamber; M. Poiares Maduro, First Advocate General; A. Rosas, President of Chamber; P. Jann, President of Chamber; V.Skouris , President of the Court; C.W. A. Timmermans, President of Chamber; K. Lenaerts, President of Chamber; A. Tizzano, President of Chamber; U. Lõhmus, President of Chamber.
Esimene rida, vasakult paremale: kodade esimehed L. Bay Larsen ja G. Arestis; peakohtujurist M. Poiares Maduro; kodade esimehed A. Rosas ja P. Jann; Euroopa Kohtu president V.Skouris ; kodade esimehed C.W. A. Timmermans, K. Lenaerts, A. Tizzano ja U. Lõhmus.
E. Juhász, Judge; J. Makarczyk, Judge; J. Kokott, Advocate General; J. N. Cunha Rodrigues, Judge; D. Ruiz-Jarabo Colomer, Advocate General; R. Silva de Lapuerta, Judge; K. Schiemann, Judge; P. Kūris, Judge; A. Borg Barthet, Judge.
Teine rida, vasakult paremale: kohtunikud E. Juhász ja J. Makarczyk; kohtujurist J. Kokott; kohtunik J. N. Cunha Rodrigues; kohtujurist D. Ruiz-Jarabo Colomer; kohtunikud R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, P. Kūris ja A. Borg Barthet.
(in order of their entry into office)
( ametisseastumise järjekorras)
Born 1948; graduated in law from the Free University, Berlin (1970); awarded doctorate in constitutional and administrative law at Hamburg University (1973); Assistant Professor at Hamburg University (1972–77); Professor of Public Law at Bielefeld University (1978); Professor of Public Law at the University of Thessaloniki (1982); Minister of Internal Affairs (in 1989 and 1996); Member of the Administrative Board of the University of Crete (1983–87); Director of the Centre for International and European Economic Law, Thessaloniki (1997–2005); President of the Greek Association for European Law (1992–94); Member of the Greek National Research Committee (1993–95); Member of the Higher Selection Board for Greek Civil Servants (1994–96); Member of the Academic Council of the Academy of European Law, Trier (from 1995); Member of the Administrative Board of the Greek National Judges’ College (1995–96); Member of the Scientific Committee of the Ministry of Foreign Affairs (1997–99); President of the Greek Economic and Social Council in 1998; Judge at the Court of Justice since 8 June
Sündinud 1948; Berliini Vaba Ülikooli diplom õigusteaduste erialal (1970); Hamburgi ülikooli riigi- ja haldusõiguse doktor (1973); Hamburgi ülikooli professor (1972–1977); Bielefeldi ülikooli avaliku õiguse professor (1978); Thessaloníki ülikooli avaliku õiguse professor (1982); siseminister (1989 ja 1996); Kreeta ülikooli haldusnõukogu liige (1983–1987); Thessaloníki Rahvusvahelise ja Euroopa Majandusõiguse Keskuse juhataja (1997−2005); Kreeka Euroopa õiguse ühingu juhataja (1992–1994); Kreeka riikliku teaduskomitee liige (1993–1995); Kreeka ametnike kõrgema valimiskomisjoni liige (1994–1996); Trieri Euroopa õiguse akadeemia teadusnõukogu liige (alates 1995); Kreeka kohtunike kooli haldusnõukogu liige (1995–1996); välisministeeriumi teadusnõukogu liige (1997–1999); Kreeka majandus ja sotsiaalnõukogu esimees (1998); Euroopa Kohtu kohtunik alates 8. juunist 1999; Euroopa Kohtu president alates 7. oktoobrist 2003.
Born 1935; Doctor of Law of the University ofVienna (1957); appointed Judge and assigned to the Federal Ministry of Justice (1961); Judge in press matters at the Straf-Bezirksgericht, Vienna (1963–66); spokesman of the Federal Ministry of Justice (1966–70) and subsequently appointed to the international affairs department of that ministry; Adviser to the Justice Committee and spokesman at the Parliament (1973–78); appointed as Member of the Constitutional Court (1978); permanent Judge-Rapporteur at that court until the end of 1994; Judge at the Court of Justice since 19 January 1995.
Sündinud 1935;Viini ülikooli õigusteaduste doktor (1957); nimetatud kohtunikuks jamääratud tööle föderaaljustiitsministeeriumi (1961);Viini Straf-Bezirksgericht’i kohtunik ajakirjanduse valdkonnas (1963–1966); föderaaljustiitsministeeriumi pressiesindaja (1966–1970), seejärel ametikohad justiitsministeeriumi välisasjade osakonnas; Austria parlamendi õiguskomisjoni nõunik ja pressiesindaja (1973–1978); Verfassungsgerichtshof’i (konstitutsioonikohus) liikmeks nimetamine (1978); alaline ettekandjakohtunik selles kohtus kuni 1994. aasta lõpuni; Euroopa Kohtu kohtunik alates 19. jaanuarist 1995.
Born 1949; Judge; Member of the ConsejoGeneral del Poder Judicial (General Council of the Judiciary); Professor; Head of the Private Office of the President of the ConsejoGeneral del Poder Judicial; ad hoc Judge at the European Court of Human Rights; Judge at the Tribunal Supremo (SupremeCourt) from 1996; Advocate General at the Court of Justice since 19 January 1995.
Sündinud 1949; kohtunik; Consejo General del Poder Judiciali (Kohtunike Ülemkogu) liige; professor; Kohtunike Ülemkogu esimehe büroo juhataja; Euroopa Inimõiguste Kohtu ad hoc kohtunik; Tribunal Supremo kohtunik alates 1996; Euroopa Kohtu kohtujurist alates 19. jaanuarist 1995.
Born 1939; university studies in the Faculties of Law and Economics at Montpellier and Paris; Doctor of Laws (1964); Lawyer (1964); Lawyeradvocate (1967); General Administrator at the Ministry of Labour and Social Security; Member (1978–89), then President (1988–89), of the Economic and Social Council; Director of the Société nationale de crédit et d’investissement and of the Société européenne des satellites (until 1989); Member (1993–95), then Chairman of the Board (1995–2004), of the International University Institute of Luxembourg; Lecturer at the University of Luxembourg; Government Representative on the European Social Fund Committee, the Advisory Committee on FreedomofMovement for Workers and the Administrative Board of the European Foundation for the Improvement of Living and WorkingConditions (until 1989); Judge at theCourtofFirstInstance from 25 September 1989 to 11 July 1996; Judge at the Court of Justice from 12 July 1996 to 14 January 2008.
Sündinud 1939; ülikooliõpingud Montpellier’ ja Pariisi ülikooli õigusja majandusteaduskonnas; õigusteaduste doktor (1964); advokaat (1964); vandeadvokaat (1967); tööja sotsiaalministeeriumi ametnik; majandus- ja sotsiaalnõukogu liige (1978–1989), seejärel esimees (1988–1989); Société nationale de crédit et d’investissement’i ja Société européenne des satellites’i juhataja (kuni 1989); Luxembourgi Institut universitaire international’i nõukogu liige (1993–1995), seejärel esimees (1995–2004); Luxembourgi ülikooli õppejõud; valitsuse esindaja Euroopa Sotsiaalfondi nõukogus ja töötajate vaba liikumise nõuandekomitees ning Euroopa Elu ja Töötingimuste Parandamise Fondi haldusnõukogus (kuni 1989); EsimeseAstmeKohtu kohtunik 25. septembrist 1989 kuni 11. juulini 1996; Euroopa Kohtu kohtunik 12. juulist 1996 kuni 14. jaanuarini 2008.