natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That principle is just as equally complied with by a scheme under which pensioners receive, for an equivalent contribution, the same nominal pension, which is also, as the Commission noted, generally the case under existing pension schemes in the Member States and in other international organisations.
Sellest põhimõttest on samavõrra kinni peetud süsteemi puhul, mille kohaselt pensionärid saavad võrdse sissemakse puhul võrdset nominaalpensioni – see on lisaks muule üldreegliks liikmesriikide ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide olemasolevate pensioniskeemide puhul, nagu märgib komisjon.
Since the definitive pension scheme under the new Staff Regulations, inasmuch as it no longer pursues the objective of guaranteeing a certain equality of purchasing power among officials, regardless of their place of residence, is therefore compatible with the principle of equal treatment, the transitional arrangements, which simply anticipate the principle whereby a ‘single’ amount pension is paid to pensioners for whom that principle is favourable, cannot constitute discrimination.
Arvestades seda, et uutest personalieeskirjadest tulenev lõplik pensioniskeem on järelikult kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega niivõrd, kuivõrd ta ei taotle enam eesmärki tagada pensionäride ostujõu teatav samaväärsus, sõltumata nende elukohast, siis niisugune üleminekukord, mis üksnes rakendab ennetavalt „ühtses” summas pensioni põhimõtet nende pensionäride osas, kelle jaoks see on soodne, ei saa olla diskrimineeriv.
It must therefore be held that the Court of First Instance was correct in finding that the appellant’s argument alleging discrimination by comparison with pensioners residing in one of the ‘less expensive’ Member States was unfounded, since the transitional arrangements introduced a minimum correction coefficient of 100%.
Seega tuleb tõdeda, et Esimese Astme Kohus otsustas õigesti, tunnistades põhjendamatuks apellandi argumendi, mille kohaselt leidis aset diskrimineerimine võrreldes „madalama elukallidusega” liikmesriikides elavate pensionäridega, tulenevalt asjaolust, et üleminekukorra raames kehtestati 100% minimaalne paranduskoefitsient.
Under those circumstances, there is no further need to consider the objection that that argument is inadmissible since the appellant does not have locus standi.
Neil asjaoludel ei ole Euroopa Kohtul enam vaja otsustada vastuväite üle, mille kohaselt on kõnesolev argument vastuvõetamatu, sest apellandil puudub menetluse algatamise huvi.
It follows from the foregoing that this part of the sole plea in law, alleging infringement of the principle of equal treatment and failure to have regard to the concept of locus standi, must be rejected.
Eeltoodust tuleneb, et apellandi ainsa väite kõnesolev osa, mis käsitleb võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist ja menetluse algatamise huvi, tuleb tagasi lükata.
The findings made by the Court of First Instance on the third argument, concerning discrimination by comparison with pensioners living in Belgium
Esimese Astme Kohtu hinnang kolmandale argumendile diskrimineerimise kohta võrreldes Belgias elavate pensionäridega a) Poolte argumendid
The appellant claims that, contrary to what was held in the judgment under appeal, the new pension scheme is linked to the cost of living in Brussels.
Apellant tõdeb selle kohta, et vastupidi vaidlustatud kohtuotsuses väidetule on uus pensioniskeem seotud Brüsseli elukallidusega.
Article 3 of Annex XI to the new Staff Regulations states that the adjustment of remuneration and pensions is to be based on a series of factors set out in Article 1 thereof, which include changes in the cost of living for Brussels (Brussels International Index).
Nii sätestab uute personalieeskirjade XI lisa artikkel 3, et töötasude ja pensionide kohandamine põhineb tervel real samas lisa artiklis 1 nimetatud näitajatel, mille hulka kuulub elukalliduse muutumine Brüsselis (Brüsseli rahvusvaheline indeks).
The fact that no correction coefficient is applicable in Belgium, as provided in Article 3(5) of Annex XI to the new Staff Regulations, means that a de facto correction coefficient of 100% is applied to pensions.
Uute personalieeskirjade XI lisa artikli 3 lõikes 5 ette nähtud tõsiasi, et Belgias paranduskoefitsienti ei kohaldata, tähendab, et de facto kohaldatakse neile pensionidele paranduskoefitsienti 100%.
Consequently, the income of pensioners living in Belgium is fixed solely by taking account of the cost of living in Brussels, the capital of that Member State.
Seega kinnitatakse Belgias elavate pensionisaajate sissetulekud, arvestades üksnes Brüsseli ehk selle liikmesriigi pealinna elukallidust.
The appellant also criticises the grounds set out at paragraph 124 of the judgment under appeal, according to which ‘the lawfulness of a Community legislative act cannot depend on the manner in which it is applied in practice’, and those set out at paragraph 125, which refers to the caselaw to the effect that respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party.
Apellant kritiseerib lisaks vaidlustatud kohtuotsuse põhistust punktis 124, mille kohaselt „ühenduse üldakti õiguspärasus ei saa sõltuda selle praktikasse rakendamise viisist”, ning punktis 125, milles see kohus viitas väljakujunenud kohtupraktikale, mille alusel tuleb võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine ühitada kinnipidamisega õiguspärasuse põhimõttest, mille kohaselt keegi ei saa oma nõuete toetuseks tugineda teiste õigussubjektide kasuks sooritatud õigusrikkumisele.
The appellant invokes in that regard infringement of the principles of equal treatment and the equality of the parties before the Community judicature, the rights of the defence and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature and the institutions.
Apellant väidab selles osas, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet, poolte võrdsuse põhimõtet ühenduse kohtus, kaitseõigusi ja ühenduse kohtul ning institutsioonidel lasuvat põhjendamiskohustust.
The Commission and the Council refer to the terms of Article 1(3)(a) and the second paragraph of Article 3(5)(b) of Annex XI to the new Staff Regulations and point out that the first of those provisions provides that Eurostat is to calculate the economic parities ‘with reference to Belgium’.
Komisjon ja nõukogu osundavad personalieeskirjade XI lisa artikli 1 lõike 3 punkti a ja artikli 3 lõike 5 teise lõigu punkti b sõnastusele, rõhutades, et esimesena nimetatud artikli kohaselt arvutab EUROSTAT ostujõu pariteedid „võrreldes Belgiaga”.
The new rules therefore contain no link to the
Uues skeemis puudub seega igasugune seotus Brüsseli elukallidusega.
The implementation of the transitional arrangements is effected by implementing regulations adopted by the Council, which Eurostat merely applies.
KOHTUOTSUS 17.7.2008 – KOHTUASI C-71/07 P praktikasse rakendamine tõi kaasa nõukogu rakendusmäärused, mida EUROSTAT üksnes täidab.
The appellant failed to challenge those implementing regulations, pleading only the illegality of Regulation No 723/2004.
Apellant kaotas õiguse nende rakendusmääruste vaidlustamiseks, tuginedes üksnes määruse nr 723/2004 õigusvastasusele.
As pointed out at paragraphs 68 and 69 above and paragraph 136 of the judgment under appeal, the introduction under the transitional arrangements of a minimum correction coefficient of 100% does not constitute an infringement of the principle of equal treatment.
Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 68 ja 69 ning vaidlustatud kohtuotsuse punktis 136, ei tähenda üleminekukorra raames 100% minimaalse paranduskoefitsiendi kehtestamine, et rikutaks võrdse kohtlemise põhimõtet.
Under those circumstances, the application, in fact or in law, of a correction coefficient of 100% to pensioners residing in Belgium clearly cannot constitute such an infringement.
Neil tingimustel tuleb tõdeda, et 100% paranduskoefitsiendi õiguslik või faktiline kohaldamine Belgias elavatele pensionäridele ei kujuta endast sellist rikkumist.
Even if the cost of living in Belgium, calculated in accordance with the ‘country method’, was below that taken into account for the calculation of basic salary, with the result that, following the logic of the old pension scheme, a correction coefficient of less than 100% would have been applied, the fact that pensioners residing in Belgium, in the same way as all other pensioners residing in one of the ‘less expensive’ Member States as referred to at paragraph 69 above, receive only the basic full pension and, therefore, enjoy a purchasing power that is greater than that of the appellant does not constitute discrimination in the context of the transitional arrangements.
Isegi eeldusel, et Belgia elukallidus, arvutatuna „riigi meetodil”, oleks põhipalga arvutamisel arvesse võetavast elukallidusest madalam, millest lähtudes oleks vana pensioniskeemi loogika põhjal tulnud kehtestada 100% madalam paranduskoefitsient, siis asjaolu, et Belgias elavad pensionärid saavad sarnaselt „madalama elukallidusega” riikides elavatele pensionäridele – kellega seonduvat on käsitletud käesoleva kohtuotsuse punktis 69 – lihtsalt kogu põhipensioni summa ja seega apellandi omast suurema ostujõu, ei kujuta endast üleminekukorra seisukohast diskrimineerimist.
It follows from the foregoing that, even if the grounds of the judgment under appeal, in particular, those set out at paragraphs 124 and 125 thereof, were vitiated by an error of law, as the appellant claims, a finding that there was such an error would not lead to the setting-aside of the judgment, since the appellant’s argument alleging discrimination by comparison with pensioners living in Belgium must, in any event, be rejected on the grounds set out at paragraphs 74 and 75 above, which were also set out by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
Eeltoodust tuleneb, et isegi kui vaidlustatud kohtuotsuses ja eeskätt selle otsuse punktides 124 ja 125 esitatud põhjendused rikuvad õigusnormi, nagu väidab apellant, ei too sellise rikkumise tuvastamine siiski kaasa selle kohtuotsuse tühistamist, sest hageja argument, mis puudutab diskrimineerimist võrreldes Belgias elavate pensionäridega, tuleb igal juhul tagasi lükata käesoleva kohtuotsuse punktides 74 ja 75 esitatud põhjustel, mille on muu hulgas vaidlustatud kohtuotsuses ära toonud ka Esimese Astme Kohus.
Accordingly, that part of the sole plea, alleging infringement of the principles of equal treatment and the equality of the parties before the Community judicature, the rights of the defence and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature and the institutions, must be rejected.
Neil tingimustel tuleb lükata tagasi apellandi väite kõnesolev osa, mille kohaselt on rikutud võrdse kohtlemise põhimõtet ja poolte võrdsuse põhimõtet ühenduse kohtus, kaitseõigusi ja ühenduse kohtul ning institutsioonidel lasuvat põhjendamiskohustust.
Since no part of the sole plea in law relied on by the appellant is well founded, Mr Campoli’s appeal must be dismissed.
Kuna ükski apellandi esitatud väite osadest ei ole põhjendatud, tuleb jätta F. Campoli apellatsioonkaebus rahuldamata.
V — Costs
V – Kohtukulud
In accordance with the first paragraph of Article 122 of the Rules of Procedure of the Court of Justice, where the appeal is unfounded, the Court is to make a decision as to costs.
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 122 esimene lõige sätestab, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotuse.
Under Article 69(2) of those rules, which apply to the procedure on appeal by virtue of Article 118, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
In accordance with Article 69(3) of those rules, where each party succeeds on some and fails on other heads, or where the circumstances are exceptional, the Court may order that the costs be shared or that the parties bear their own costs.
Sama kodukorra artikli 69 lõike 3 alusel võib Euroopa Kohus määrata kulude jaotuse või jätta kummagi poole kohtukulud tema enda kanda, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks, või kui tegemist on eriliste põhjustega.
Since each party has been partly unsuccessful, each party must be ordered to bear its own costs.
Kuna kõigi poolte nõuded on jäetud osaliselt rahuldamata, tuleb kohtukulud jätta poolte endi kanda.
In accordance with Article 69(4) of the Rules of Procedure of the Court of Justice, which is also applicable by virtue of Article 118, the institutions which have intervened in the proceedings are to bear their own costs.
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 69 lõikele 4, mis on samuti kodukorra artikli 118 alusel kohaldatav, kannavad menetlusse astuvad institutsioonid ise oma kohtukulud.
The Council must therefore be ordered to bear its own costs.
Seega on alust otsustada, et nõukogu kannab ise oma kohtukulud.
Dismisses the principal appeal and the cross-appeal;
Jätta apellatsioonkaebus ja vastuapellatsioonkaebus rahuldamata.
Orders the parties to bear their own costs.
F. Campoli, Euroopa Ühenduste Komisjon ja Euroopa Liidu Nõukogu kannavad ise oma kohtukulud.
Case C-94/07
Kohtuasi C-94/07
(Reference for a preliminary ruling from the Arbeitsgericht Bonn)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeitsgericht Bonn)
(Article 39 EC — Concept of ‘worker’ — Non-governmental organisation operating in the public interest — Doctoral grant — Employment contract — Conditions)
EÜ artikkel 39 – Mõiste „töötaja” – Avalikes huvides tegutsev valitsusväline organisatsioon – Doktorandi stipendium – Tööleping – Tingimused
Judgment of the Court (Fifth Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (viies koda), 17. juuli 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Freedom of movement for persons — Workers — Meaning (Art. 39 EC)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Mõiste (EÜ artikkel 39)
Freedom of movement for persons — Workers — Provisions of the Treaty — Prohibition of discrimination based on nationality — Scope
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Asutamislepingu sätted – Kodakondsusel põhineva diskrimineerimise keeld – Kohaldamisala
Freedom of movement for persons — Workers — Equal treatment — Prohibition of discrimination based on nationality
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Kodakondsusel põhineva diskrimineerimise keeld
SUMMARY — CASE C-94/07
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-94/07
principle of nondiscrimination in relation to workers within the meaning of Article 39 EC.
diskrimineerimiskeelu põhimõtet töötajate suhtes EÜ artikli 39 tähenduses.
A researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with an association operating in the public interest which manages scientific research institutes and which is established under the private law of a Member State must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC only if his activities are performed for a certain period of time under the direction of an institute forming part of that association and if, in return for those activities, he receives remuneration.
Teadlast, kes teeb teadusuuringute instituute juhtiva ja liikmesriigi õiguse alusel asutatud avalikes huvides tegutseva ühinguga sõlmitud stipendiumilepingu alusel doktoritööd, peab käsitama töötajana EÜ artikli 39 tähenduses üksnes juhul, kui ta teeb seda teataval ajavahemikul selle ühingu alla kuuluva instituudi juhtimisel ja kui selle tegevuse eest makstakse talle tasu.
It is for the national court to undertake the necessary verification of the facts in order to establish whether such is the case.
Siseriikliku kohtu üleanne on kontrollida asjaolusid, mis on vajalikud selleks, et hinnata, kas kohtuasja puhul on tegemist sellise juhtumiga.
In that regard, the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
Sellega seoses on EÜ artiklis 39 sätestatud mõistel „töötaja” ühenduse õiguses oma tähendus ja seda ei tohi tõlgendada kitsendavalt.
Any person who pursues activities which are real and genuine, to the exclusion of activities on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary, must be regarded as a ‘worker’.
„Töötajana” tuleb käsitada igaüht, kes teeb tegelikku ja tulemuslikku tööd, välja arvatud niivõrd väikesemahulist tööd, mida saab pidada üksnes kõrval- või lisategevuseks.
The essential feature of an employment relationship is that for a certain period of time a person performs services for and under the direction of another person in return for which he receives remuneration.
Töösuhtele on omane see, et isik teeb teataval ajavahemikul teisele isikule tema juhtimise all teatud töid, mille eest ta saab tasu.
(see paras 33-35, 37, operative part 1)
(vt punktid 33–35, 37, resolutsiooni punkt 1)
Under Article 39 EC, freedom of movement for workers within the European Community entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment.
Esiteks nõuab nimetatud artikli kohaselt töötajate vaba liikumine Euroopa Ühenduses igasuguse kodakondsusel põhineva liikmesriikide töötajate diskrimineerimise kaotamist nii töölevõtmisel, töö tasustamisel kui ka muude töötingimuste puhul.
Moreover, the principle of nondiscrimination laid down by Article 39 EC is worded in general terms and is not addressed specifically to the Member States or to bodies governed by public law.
Teiseks on EÜ artiklis 39 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõte sõnastatud üldiselt ja see ei ole suunatud konkreetselt liikmesriikidele või avalik-õiguslikele asutustele.
Thus, the prohibition of discrimination based on nationality applies not only to the actions of public authorities but also to rules of any other nature aimed at regulating in a collective manner gainful employment and the provision of services.
Seega ei kohaldata kodakondsusel põhineva diskrimineerimise keeldu mitte üksnes ametiasutuste tegevuse suhtes, vaid see laieneb ka muud laadi eeskirjadele, mille eesmärk on palgatööd ja teenuste osutamist kollektiivselt reguleerida.
The abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law.
Nimelt oleks isikute vaba liikumise takistuste kaotamine liikmesriikide vahel ohus, kui riikliku päritoluga tõkete kaotamist saaksid oma õigusliku autonoomia kasutamisega takistada ühingud ja organisatsioonid, kes ei ole avalik-õiguslikud.
Thus, with regard to Article 39 EC, which lays down a fundamental freedom and which constitutes a specific application of the general prohibition of discrimination contained in Article 12 EC, the prohibition of discrimination applies equally to all agreements intended to regulate paid
Mis puudutab seega EÜ artiklit 39, mis sätestab põhivabaduse ja kujutab endast EÜ artiklis 12 sisalduva üldise diskrimineerimiskeelu konkreetset rakendamist, siis laieneb diskrimineerimise keeld ka kõigile kokkulepetele, mille eesmärk on palgatöö kollektiivne regu-
RACCANELLI labour collectively, as well as to contracts between individuals.
RACCANELLI leerimine, samuti üksikisikute vahelistele lepingutele.
(see paras 41-46, 48, operative part 2)
(vt punktid 41–46, 48, resolutsiooni punkt 2)
Furthermore, neither Article 39 EC nor Regulation No 1612/68 on freedom of movement for workers within the Community prescribes a specific measure to be taken by the Member States or privatelaw associations in the event of a breach of the prohibition of discrimination, but leaves them free to choose between the different solutions suitable for achieving the objective of those respective provisions, depending on the different situations which may arise.
Lisaks ei pane EÜ artikkel 39 ega määruse nr 1612/68 (töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires) sätted liikmesriikidele või eraõiguslikele ühingutele diskrimineerimiskeelu rikkumise korral mingi kindlaksmääratud meetme võtmise kohustust, vaid jätavad neile vabaduse ettetulevast olukorrast lähtudes valida erinevate lahenduste vahel, mis on kohased vastavate sätete eesmärgi saavutamiseks.
Consequently, in the event that a foreign doctoral student is justified in relying on damage caused by the discrimination to which he has been subject, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which he would be entitled to claim.
Seega, juhul kui välismaalasest doktorandil on alust nõuda tema diskrimineerimisega tekitatud kahju hüvitamist, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne lepinguvälise vastutuse alaste siseriiklike õigusnormide alusel hinnata, millist hüvitist tal oleks õigus nõuda.
Discrimination based on nationality which is prohibited under Article 39 EC consists in the application of different rules to comparable situations or in the application of the same rule to different situations.
EÜ artiklis 39 keelatud kodakondsusel põhinev diskrimineerimine seisneb selles, et sarnaste olukordade suhtes kohaldatakse erinevaid eeskirju või et erinevate olukordade suhtes kohaldatakse samu eeskirju.
It is for the national court to establish whether, where a privatelaw association concludes grant contracts and employment contracts with doctoral students, employment contracts being reserved for domestic doctoral students, the potential withholding of the choice between the two types of contract for a foreign doctoral student resulted in inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
Siseriikliku kohtu ülesandeks on teha kindlaks, kas eraõigusliku ühingu puhul, kes sõlmib doktorantidega stipendiumilepinguid või töölepinguid, kusjuures töölepinguid sõlmitakse ainult kodanikest doktorantidega, tõi välismaalasest doktorandile nende kahe lepingu vahel valiku andmisest võimalik keeldumine endaga kaasa kodanikest doktorantide ja välismaalastest doktorantide ebavõrdse kohtlemise.
JUDGMENT OF THE COURT (Fifth Chamber)
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeitsgericht Bonn (Germany), made by decision of 4 November 2004, received at the Court on 20 February 2007, in the proceedings
Kohtuasjas C-94/07, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Arbeitsgericht Bonni (Saksamaa) 4. novembri 2004. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 20. veebruaril 2007, menetluses
THE COURT (Fifth Chamber), composed of A. Tizzano, President of the Chamber, A. Borg Barthet and E. Levits (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (viies koda), koosseisus: koja esimees A. Tizzano, kohtunikud A. Borg Barthet ja E. Levits (ettekandja),
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: K. Sztranc-Sławiczek, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
RACCANELLI kohtujurist: M. Poiares Maduro, kohtusekretär: ametnik K. Sztranc-Sławiczek, arvestades kirjalikus menetluses ja 10. aprilli 2008. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and G. Rozet, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: V. Kreuschitz ja G. Rozet, arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta, on teinud järgmise otsuse