natgillin/translations-raw huggingface dataset:
77However, I find it difficult to see how the creation of SFMI-Chronopost can have had a distorting effect on the market.
Sellegipoolest on mul raske mõista, kuidas sai SFMI-Chronoposti asutamisel olla turgu moonutav mõju.
It was a new competitor only to the extent that it was a newly created company with a new name.
SFMI-Chronopost oli uus konkurent ainult niivõrd, kuivõrd ta oli uue nimega uus ettevõtja.
The activities and the client base were those of Postadex.
Tema tegevus ja klientuur olid seotud Postadexiga.
It seems far more likely that the effect of creating a separate subsidiary to carry out activities formerly subsumed under a State monolith will, providing business transactions with its parent are conducted on the basis of the Chronopost I formula, ultimately be to enhance competitiveness in the market.
Oluliselt tõenäolisem paistab, et varem riigi monopolis olnud tegevuse sooritamiseks asutatud eraldiseisva tütarettevõtja asutamine – tingimusel et selle tehingud emaettevõtjaga toimuvad kohtuotsuses Chronopost I esitatud valemi alusel – lõpuks hoopis soodustab turukonkurentsi.
Since the Court of First Instance considered that it could not examine some of the arguments in the first part of the fourth plea on the ground that the reasoning in the contested decision was insufficient, 79it seems to me that the state of proceedings does not allow the Court to give final judgment.
Kuna Esimese Astme Kohus leidis, et tal ei ole võimalik uurida neljanda väite esimese osa teatud argumente põhjusel, et vaidlustatud otsuse põhjendused olid ebapiisavad, 79tundub mulle, et menetlusstaadium ei võimalda Euroopa Kohtul lõplikku otsust teha.
I therefore propose that the case be referred back to the Court of First Instance
Seetõttu teen ettepaneku suunata asi tagasi Esimese Astme Kohtusse ning teha
For all these reasons, I do not consider that, at the time of the conversion of Postadex into a subsidiary, La Poste relinquished the value of Postadex to SFMI-Chronopost.
Kõigil neil põhjustel ma ei leia, et La Poste loovutas ajal, mil Postadexiga seotud tegevus anti üle tütarettevõtjale, Postadexi väärtuse SFMI-Chronopostile.
Consequently, the Court of First Instance erred in holding that the transfer of Postadex to SFMI-Chronopost constitutes State aid and that costs be reserved.
Seega eksis Esimese Astme Kohus, kui otsustas, et Postadexi üleminek SFMI-Chronopostile kujutas otsus kohtukulude kohta hiljem.
76 — 59 to 63 recitals of the contested decision.
76 – Vaidlustatud otsuse 59.–63. põhjendus.77 – Punkt 160.
78 — Paragraph 167 of the judgment under appeal.79 — Paragraph 102.
78 – Vt vaidlustatud kohtuotsuse punkt 167.79 – Punkt 102.
In the light of the arguments above, I suggest that the Court:
Eeltoodud argumentidest lähtuvalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
— set aside the judgment delivered on 7 June 2006 by the Court of First Instance in Case T-613/97 UFEX and Others v Commission to the extent that it annulled Commission Decision 98/365/EC of 1 October 1997 concerning alleged State aid granted by France to SFMI-Chronopost ‘in so far as it finds that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constitute State aid to SFMI-Chronopost’;
– tühistada Esimese Astme Kohtu 7. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas T-613/97: Ufex jt vs. komisjon osas, milles see tühistas komisjoni 1. oktoobri 1997. aasta otsuse 98/365/EÜ Prantsusmaa poolt SFMI-Chronopostile väidetavalt antud riigiabi kohta „osas, milles leitakse, et La Poste’i poolt tema tütarettevõtjale, SFMI-Chronopostile logistilise ja ärialane abi osutamine ega Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopostile antud riigiabi”;
— refer the case back to the Court of First Instance;
– suunata asi tagasi Esimese Astme Kohtusse;
— reserve the costs.
– teha otsus kohtukulude kohta hiljem.
APPEALS under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 4 August 2006,
Liidetud kohtuasjades C-341/06 P ja C-342/06 P, mille ese on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 4. augustil 2006 esitatud kaks apellatsioonkaebust,
Chronopost SA, established in Issy-les-Moulineaux (France), represented by D. Berlin, avocat (C-341/06 P),
Chronopost SA, asukoht Issy-les-Moulineaux (Prantsusmaa), esindaja: advokaat D. Berlin (C-341/06 P),
La Poste, established in Paris (France), represented by H. Lehman, avocat (C-342/06 P), appellants, the other parties to the proceedings being:
La Poste, asukoht Pariis (Prantsusmaa), esindaja: advokaat H. Lehman (C-342/06 P), apellatsioonkaebuse esitajad, teised menetlusosalised:
CRIE SA, in liquidation, established in Asnières (France), represented by E. Morgan de Rivery and J. Derenne, avocats, applicants at first instance,
CRIE SA (likvideerimisel), asukoht Asnières (Prantsusmaa), esindajad: advokaadid E. Morgan de Rivery ja J. Derenne, hagejad esimeses kohtuastmes,
Commission of the European Communities, represented by C. Giolito, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: C. Giolito, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, kostja esimeses kohtuastmes,
French Republic, represented by G. de Bergues and F. Million, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, intervener at first instance,
Prantsuse Vabariik, esindajad: G. De Bergues ja F. Million, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, menetlusse astuja esimeses kohtuastmes,
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 6 December 2007, gives the following
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis ja U. Lõhmus, kohtunikud P. Kūris, E. Juhász, A. Borg Barthet, J. Malenovský (ettekandja), E. Levits ja A. Ó Caoimh, kohtujurist: E. Sharpston, kohtusekretär: R. Grass, arvestades kirjalikku menetlust, olles 6. detsembri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
By their appeals, Chronopost SA (‘Chronopost’) (C-341/06 P) and La Poste (C-342/06 P) ask the Court to set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 7 June 2006 in Case T-613/97 UFEX and Others v Commission [2006] ECR II-1531 (‘the judgment under appeal’).
Apellatsioonkaebustega taotlevad Chronopost SA (edaspidi „Chronopost”) (C-341/06 P) ja La Poste (C-342/06 P) Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 7. juuni 2006. aasta otsuse kohtuasjas T-613/97: UFEX jt vs. komisjon (EKL 2006, lk II-1531, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”) tühistamist.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance partly annulled Commission Decision 98/365/EC of 1 October 1997 concerning alleged State aid granted by France to SFMI-Chronopost (OJ 1998 L 164, p. 37; ‘the contested decision’).
Vaidlustatud kohtuotsusega tühistas Esimese Astme Kohus osaliselt komisjoni 1. oktoobri 1997. aasta otsuse 98/365/EÜ, Prantsusmaa poolt SFMI-Chronopos-tile väidetavalt antud riigiabi kohta (EÜT 1998, L 164, lk 37; edaspidi „vaidlusalune otsus”).
The facts of the dispute are set out as follows in paragraphs 2 to 18 of the judgment under appeal:
Vaidluse aluseks olevad asjaolud on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 2–18 järgmiselt:
‘2 [La Poste], which operates as a legal monopoly in the ordinary mail sector, was an integral part of the French State administration until the end of 1990.
„2 [La Poste], kes tegutseb riikliku monopolina tavalise posti sektoris, kuulus kuni 1990. aastani Prantsuse haldussüsteemi.
Since 1 January 1991, it has been a legal entity governed by public law by virtue of Law 90-568 of 2 July 1990 on the organisation of the public post and telecommunications service (JORF of 8 July 1990, p. 8069; “Law 90-568”).
Alates 1. jaanuarist 1991 kujundati ta ümber avalik-õiguslikuks juriidiliseks isikuks vastavalt 2. juuli 1990. aasta loi 90-568, relative à l’organisation du service public de la poste et des télécommunications (seadus 90-568 avaliku posti- ja telekommunikatsiooniteenuse korralduse kohta) sätetele (JORF 8.7.1990, lk 8069; edaspidi „seadus 90-568”).
The Société française de messagerie internationale (“SFMI”) is a company incorporated under private law which has been entrusted with the management of La Poste’s express delivery service since the end of 1985.
Société française de messagerie internationale (edaspidi „SFMI”) on eraõiguslik ettevõtja, kellele alates 1985. aasta lõpust anti üle La Poste’i kullerteenuse haldamine.
SFMI was formed with a share capital of FRF 10 million (approximately EUR 1 524 490) held as to 66% by Sofipost, a holding company wholly owned by La Poste, and as to 34% by TAT Express, a subsidiary of the airline Transport aérien transrégional (“TAT”).
See ettevõtja asutati 10 miljoni Prantsuse frangi (umbes 1 524 490 eurot) suuruse osakapitaliga, mille sissemaksjateks olid valdusühing Sofipost (66%), mille osalus kuulub 100% La Poste’ile, ja TAT Express (34%), mis on lennuettevõtja Transport aérien transrégional tütarettevõtja (edaspidi „TAT”).
The detailed conditions for the operation and marketing of the express delivery service provided by SFMI under the name of EMS/Chronopost were set out in an order from the French Ministry of Posts and Telecommunications of 19 August
SFMI poolt – nime all EMS/Chronopost – pakutava kullerpostiteenuse haldamise ja turustamise viis on määratletud Prantsuse posti- ja telekommunikatsiooniministeeriumi 19. augusti 1986. aasta juhendis. Selle juhendi kohaselt peab La
In 1992 the structure of the express delivery business carried out by SFMI changed.
Aastal 1992 muudeti SFMI osutatava kullerpostiteenuse ülesehitust.
Sofipost and TAT set up a new company, [Chronopost], in which their respective holdings were still 66% and 34%.
Sofipost ja TAT asutasid uue äriühingu, [Chronopost], milles nad säilitasid endiselt vastavalt 66% ja 34% aktsiatest.
SFMI was acquired by GD Express Worldwide France, the subsidiary of an international common operator whose participants are the Australian company TNT and the post offices of five countries, a concentration which was authorised by a Commission decision of 2 December 1991 (Case IV/M.102 — TNT/Canada Post, DBP Postdienst, La Poste, PTT Poste and Sweden Post) (OJ 1991 C 322, p. 19).
SFMI ostis ära GD Express Worldwide France, kes on Austraalia äriühingut TNT ja viie riigi postiettevõtjaid ühendava rahvusvahelise ühisettevõtja, kelle koondumine on heaks kiidetud komisjoni 2. detsembri 1991. aasta otsusega (juhtum IV/M.102 – TNT/Canada Post, DBP Postdienst, La Poste, PTT Poste ja Sweden Post) (EÜT C 322, lk 19), tütarettevõtja.
Syndicat français de l’express international (SFEI)… is a trade association established under French law, grouping together almost all the companies offering express delivery services competing with SFMI-Chronopost.
Syndicat français de l’express international (SFEI) […] kujutab endast Prantsusmaal registreeritud erialaliitu, kuhu kuuluvad peaaegu kõik kullerpostiteenust pakkuvad, SFMI-Chronopostiga konkureerivad ettevõtjad.
On 21 December 1990 SFEI lodged a complaint with the Commission [of the European Communities] alleging principally that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to [SFMI-Chronopost] constituted State aid within the meaning of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC).
21. detsembril 1990 esitas SFEI [Euroopa Ühenduste] Komisjonile kaebuse põhjusel, et La Poste’i poolt [SFMI-Chronopostile] osutatav logistiline ja ärialane abi kujutab endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 92 tähenduses (muudetuna EÜ artikkel 87).
It alleged that the difference between the market price for the purchase of such services and the price actually paid by [SFMI-Chronopost] constituted State aid.
Vahe, mis on selliste teenuste saamise eest makstava turuhinna ja [SFMI-Chronoposti] poolt tegelikult makstava tasu vahel, kujutab endast riigiabi.
An economic study carried out by Braxton, a consultancy firm [‘Braxton’], at SFEI’s request, was appended to the complaint in order to demonstrate the value of the amount of aid during the period from 1986 to 1989.
Abisumma hindamiseks ajavahemikul 1986–1989 oli kaebusele lisatud konsultatsiooniettevõtja Braxton associés [edaspidi „Braxton”] poolt SFEI tellimusel teostatud majandusuuring.
By letter of 10 March 1992, the Commission notified SFEI of its decision to take no action on the complaint.
10. märtsi 1992. aasta kirjaga teatas komisjon SFEI-le tema kaebuse menetlemise lõpetamisest.
The Court ruled that it was not necessary to proceed to judgment (order of 18 November 1992 in Case C-222/92 SFEI and Others v Commission, not published in the ECR) in the light of the Commission decision of 9 July 1992 to withdraw the decision of 10 March 1992.
Euroopa Kohus otsustas kohtuasja lõpetada otsust tegemata (Euroopa Kohtu 18. novembri 1992. aasta määrus kohtuasjas C-222/92: SFEI jt vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata) pärast komisjoni 9. juuli 1992. aasta otsust võtta 10. märtsi 1992. aasta otsus tagasi.
At the Commission’s request, the French Republic provided information by letter of 21 January, by fax of 3 May and by letter of 18 June 1993.
Komisjoni taotlusel edastas Prantsusmaa komisjonile teavet 21. jaanuari 1993. aasta kirjaga, 3. mai 1993. aasta faksiga ja 18. juuni 1993. aasta kirjaga.
10 On 16 June 1993 SFEI and other undertakings brought an action before the Tribunal de commerce de Paris (Paris Commercial Court) against SFMI, Chronopost, La Poste and others.
10 16. juunil 1993 esitasid SFEI ja teised ettevõtjad Pariisi kaubanduskohtule hagi SFMI, Chronoposti, La Poste’i ja teiste vastu.
A second study by Braxton was attached to the application, updating the information contained in the first study and evaluating the amount of the aid up to the end of 1991.
Hagile oli lisatud [Braxtoni] teine uuring, milles ajakohastati esimese uuringu andmeid ja laiendati abi hindamise perioodi 1991. aasta lõpuni.
In a judgment of 5 January 1994, the Tribunal de commerce de Paris referred several questions to the Court of Justice for a preliminary ruling on the interpretation of Article 92 of the Treaty and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC), one of which sought clarification of the concept of State aid in the circumstances of the present case.
5. jaanuari 1994. aasta otsusega esitas Pariisi kaubanduskohus Euroopa Kohtule mitu eelotsuseküsimust EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 (muudetuna EÜ artikkel 88) tõlgendamise kohta, millest üks puudutas riigiabi mõistet käesoleva asja asjaolude kontekstis.
The French Government lodged, as an annex to its observations of 10 May 1994, an economic study by Ernst & Young. In Case C-39/94 SFEI and Others [1996] ECR I-3547 …, the Court ruled that “the provision of logistical and commercial assistance by a public undertaking to its subsidiaries, which are governed by private law and carry on an activity open to free competition, is capable of constituting State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty if the remuneration received in return is less than that which would have been demanded under normal market conditions” (paragraph 62). 11 In the meantime, by a letter from the Commission dated 20 March 1996, the French Republic was notified of the initiation of the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty.
Prantsuse valitsus esitas Euroopa Kohtule oma 10. mai 1994. aasta märkuste lisana äriühingu Ernst & Young teostatud majandusuuringu. 11. juuli 1996. aasta otsuses kohtuasjas C-39/94: SFEI jt (EKL 1996, lk I-3547 […]), leidis Euroopa Kohus, et „[l]ogistilise ja ärialase abi osutamine riigi osalusega äriühingu poolt oma eraõiguslikele tütarettevõtjaile, kes tegutsevad teatavas konkurentsile avatud valdkonnas, võib kujutada endast riigiabi asutamislepingu artikli 92 tähenduses juhul, kui selle eest saadav tasu on madalam kui tasu, mida nõutakse tavaliste turutingimuste korral” (punkt 62). 11 Vahepeal teavitas komisjon 20. märtsi 1996. aasta kirjaga Prantsuse Vabariiki asutamislepingu artikli 93 lõikes 2 ette nähtud menetluse algatamisest.
On 30 May 1996 the French Republic sent the Commission its comments in this regard.
Prantsusmaa edastas 30. mai 1996. aasta kirjas komisjonile oma sellekohased märkused.
13 On 17 August 1996 SFEI submitted its observations to the Commission in response to that notice.
13 17. augustil 1996 esitas SFEI komisjonile vastusena sellele teatele oma märkused.
It attached to its observations another economic study by Bain & Co. In addition, SFEI extended its complaint of 21 December 1990 to cover a number of additional points, including the use of La Poste’s brand image, privileged access to the air waves of Radio France, customs and tax privileges and La Poste’s investment in dispatching platforms. 14 The Commission passed SFEI’s comments to the French Republic in September 1996.
Ta lisas oma märkustele büroo Bain & Co poolt tehtud uue majandusuuringu. Lisaks laiendas SFEI oma 21. detsembri 1990. aasta kaebust paljudele uutele asjaoludele, muu hulgas La Poste’i kaubamärgi kujutise kasutamisele, eelisjuurdepääsule Radio France’i lainepikkusele, tolli- ja maksusoodustustele ning La Poste’i poolt postisaateplatvormidesse tehtud investeeringutele. 14 Komisjon edastas SFEI märkused Prantsuse Vabariigile 1996. aasta septembris.
In reply, the French Republic addressed a letter to the Commission, attaching to it an economic study by Deloitte Touche Tohmatsu, a consultancy company (the “Deloitte report”).
Prantsuse Vabariik saatis komisjonile vastuseks kirja, millele oli lisatud konsultatsiooniühingu Deloitte Touche Tohmatsu (edaspidi „Deloitte’i aruanne”) teostatud majandusuuring.
18 On 1 October 1997 the Commission adopted [the contested decision] …’.
18 1. oktoobril 1997 võttis komisjon vastu [vaidlusaluse] otsuse […]”.
The contested decision
Vaidlusalune otsus
According to paragraphs 19 to 23 of the judgment under appeal:
Vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 19–23 ilmneb, et:
‘19 In the contested decision, the Commission stated that it was necessary to distinguish between two sets of measures.
„19 [Vaidlusaluses] otsuses leidis komisjon, et tuleb teha vahet kahte liiki meetmetel.
The first set is the provision by La Poste of (i) logistical assistance, which consists in making available to SFMI-Chrono-post the use of the postal infrastructure for the collection, sorting, transport and delivery of its dispatches, and (ii) commercial assistance, which consists in SFMI-Chronopost’s access to La Poste’s customers and enjoyment of its goodwill. The
Esimesse liiki kuulub La Poste’i poolt esiteks logistilise abi osutamine, mis seisneb postiinfrastruktuuride andmises SFMI-Chronoposti käsutusse saadetiste kokkukogumise, sorteerimise, transpordi ja jaotamise eest, ning teiseks ärialase abi osutamine, mis seisneb SFMI-Chronoposti juurdepääsus La Poste’i
20 The Commission considered that the relevant question was “whether the terms of the transaction between [La Poste] and SFMI-Chronopost [were] comparable to those of an equivalent transaction between a private parent company, which may very well be a monopoly (for instance, because of the ownership of exclusive rights), and its subsidiary”.
20 Komisjon leidis, et asjakohaseks küsimuseks on, „kas La Poste’i ja SFMI-Chro-noposti vahelise tehingu tingimused [on] võrreldavad emaettevõtja, kes võib olla monopoolses seisundis (näiteks kuna tal on teatavad ainuõigused), ja tema tütarettevõtja vahelise samaväärse tehinguga”.
According to the Commission, there was no financial advantage if the internal prices at which products and services were provided between companies belonging to the same group were “full-cost prices (total costs plus a mark-up to remunerate equity capital investment)”.
Komisjoni väitel ei ole tegemist rahalise soodustusega, kui samasse kontserni kuuluvate äriühingute vahel vahetatavate kaupade ja teenuste sisehinnad on „arvutatud kogukulude põhjal (s.o kõik kulud pluss tasu omakapitali eest)”.
21 In this regard, the Commission noted that the payments made by SFMI-Chrono-post did not cover total costs over the first two years of operation, but covered all costs other than central and local offices’ overheads.
21 Sellega seoses märkis komisjon, et SFMI-Chronoposti teostatud maksed ei katnud kahe esimese tegevusaasta kogukulusid, kuid need katsid kõik kulud peale juhatuse asukoha ja piirkondlike tegevuskohtade üldkulude.
It considered, first, that it was not abnormal that payments made by a new undertaking, that is to say, SFMI-Chronopost, covered only variable costs in the start-up period.
Komisjon leidis esiteks, et ei olnud ebaharilik, et tegevuse alustamise perioodil katavad uue ettevõtja nagu SFMI-Chronopost teostatavad maksed üksnes muutuvkulusid.
Secondly, in the Commission’s opinion, the French Republic had been able to show that as from 1988 the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered all the costs incurred by La Poste, plus a return on the equity capital invested by the latter.
Teiseks leidis komisjon, et Prantsuse Vabariik tõendas, et alates 1988. aastast kattis SFMI-Chronoposti makstav tasu kõiki La Poste’i poolt kantud kulusid ning tasu viimase poolt investeeritud omakapitali eest.
Furthermore, the Commission calculated that the internal rate of return (“the IRR”) of La Poste’s investment as a shareholder was well in excess of the cost of the company’s equity in 1986, that is to say, the normal rate of return that a private investor would require under similar circumstances.
Lisaks arvestas komisjon, et La Poste’i poolt aktsionärina tehtud investeeringu sisemine tulumäär (edaspidi „STM”) ületas kõrgelt selle äriühingu kapitali maksumuse 1986. aastal, st tavalise tulumäära, mida erainvestor sarnastel asjaoludel nõuaks.
Consequently, La Poste provided logistical and commercial assistance to its subsidiary under normal business conditions and that assistance therefore did not constitute State aid.
Järelikult osutas La Poste oma tütarettevõtjale logistilist ja ärialast abi tavalistel turutingimustel, ja see abi ei kujutanud endast riigiabi.
22 With regard to the second category, that is to say, the various individual measures, the Commission considered that SFMI-Chronopost derived no advantage from the customs clearance procedure, stamp duty, payroll tax or the periods allowed for payment.
22 Teise liigi ehk erinevate üksikmeetmete osas leidis komisjon, et SFMI-Chro-nopost ei saanud mingeid eeliseid seoses tollivormistuse, tempelmaksu, palgakulu maksu või maksetähtaegadega.
The use of La Poste’s vehicles as advertising media should,
La Poste’i sõidukite kasutamist reklaamivahendina oleks komisjoni arvates tulnud pidada tavaliseks ärialaseks abiks
The Commission also maintained that it had been able to establish that the commitments made by La Poste when the common operator was authorised by the Commission decision of 2 December 1991 did not constitute State aid.
Komisjon asus ka seisukohale, et komisjoni 2. detsembri 1991. aasta otsusega ühisettevõtja lubamisega La Poste’i poolt võetud kohustused ei kujuta endast riigiabi.”
23 In Article 1 of the contested decision, the Commission states as follows:
23 Vaidlusaluse otsuse artiklis 1 leidis komisjon alljärgnevat:
“The logistical and commercial assistance provided by [La Poste] to its subsidiary SFMI-Chronopost, the other financial transactions between those two com -panies, the relationship between SFMI-Chronopost and Radio France, the customs arrangements applicable to [La Poste] and SFMI-Chronopost, the system of payroll tax and stamp duty applicable to [La Poste] and its … investment in the dispatching platforms do not constitute State aid to SFMI-Chronopost”.’
„La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost osutatud logistiline ja ärialane abi, teised nende kahe äriühingu vahel toimunud finantstehingud, SFMI-Chronoposti ja Radio France’i seos, La Poste’i suhtes kohaldatav palgakulu maksustamise kord ja tempelmaks ning tema […] investeeringud postisaateplatvormidesse ei kujuta endast SFMI-Chronopostile osutatud riigiabi.”
The first proceedings before the Court of First Instance
Menetlus Esimese Astme Kohtus