natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has however held that public authorities are bound, when they envisage granting such a concession, to comply with the fundamental rules of the Treaty, in general, and the principle of nondiscrimination on the grounds of nationality, in particular (see, particularly, to that effect, Telaustria and Telefonadress, cited above, paragraph 60; Coname, cited above, paragraph 16; Case C-458/03 Parking Brixen [2005] ECR I-8585, paragraph 46; and ANAV, paragraph 18).
Euroopa Kohus on siiski otsustanud, et avaliku võimu organid, kes kavatsevad niisugust kontsessiooni anda, on kohustatud järgima asutamislepingu põhinorme üldiselt ja eriti kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet (vt selle kohta eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Telaustria ja Telefonadress, punkt 60; eespool viidatud kohtuotsus Coname, punkt 16; 13. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-458/03: Parking Brixen, EKL 2005, lk I-8585, punkt 46, ja eespool viidatud kohtuotsus ANAV, punkt 18).
More particularly, since such a concession is of a certain crossborder interest, its award, in the absence of any transparency, to an undertaking located in the Member State to which the contracting authority belongs, amounts to a difference in treatment to the detriment of undertakings which might be interested in that concession but which are located in other Member States (see, to that effect, Case C-507/03 Commission v Ireland [2007] ECR I-9777, paragraph 30).
Kuivõrd niisugune kontsessioon tekitab teatavat piiriülest huvi, siis selle andmisega ettevõtjale, kes asub kontsessiooni andja asukoha liikmesriigis, rikutakse läbipaistvuse puudumise korral võrdse kohtlemise põhimõtet teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate kahjuks, kes võiksid olla sellest kontsessioonist huvitatud (vt selle kohta 13. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-507/03: komisjon vs. Iirimaa, EKL 2007, lk I-9777, punkt 30).
Unless it is justified by objective circumstances, such a difference in treatment, which, by excluding all undertakings located in another Member State, operates mainly to the detriment of the latter undertakings, amounts to indirect discrimin -ation on the basis of nationality, prohibited under Articles 43 EC and 49 EC (Commission v Ireland, cited above, paragraph 31).
Kui selline ebavõrdne kohtlemine ei ole objektiivsete asjaoludega põhjendatud ning jätab kõik teistes liikmesriikides asuvad ettevõtjad kõrvale ja toimib põhimõtteliselt nende kahjuks, kujutab see endast EÜ artiklitega 43 ja 49 keelatud kaudset diskrimineerimist kodakondsuse alusel (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa, punkt 31).
In addition, Article 86(1) EC precludes Member States, in the case of public undertakings and undertakings to which they grant special or exclusive rights, from maintaining in force national legislation contrary to Articles 43 EC and 49 EC.
Pealegi on EÜ artikli 86 lõikega 1 vastuolus see, kui liikmesriigid säilitavad EÜ artiklitega 43 ja 49 vastuolus olevad siseriiklikud õigusnormid riigi osalusega äriühingute ja nende ettevõtjate suhtes, kellele nad annavad eri- või ainuõigused.
First, it is certainly possible that the concession in question in the main proceedings is, having regard to the criteria identified by the Court, particularly the place where the work is to be carried out and the economic interest at stake, of a certain crossborder interest (see, by analogy, Joined Cases C-147/06 and C-148/06 SECAP and Santorso [2008] ECR I-3565, paragraph 31).
Esiteks ei ole sugugi välistatud, et Euroopa Kohtu poolt välja toodud kriteeriume arvestades tekitab põhikohtuasjas käsitletav kontsessioon – eelkõige tema täitmise koha ja majandusliku väärtuse tõttu – teatavat piiriülest huvi (vt analoogia alusel 15. mai 2008. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-147/06 ja C-148/06: SECAP ja Santorso, punkt 31).
That is all the more true as the national legislation is applicable without distinction to all concessions.
See on nii eriti juhul, kui siseriiklikke õigusnorme võidakse vahet tegemata kohaldada kõikide kontsessioonide suhtes.
Second, legislation such as that at issue in the main proceedings, by the deferment which it involves of the award of a new concession by a public procedure, constitutes, at least during the period of that deferment, a difference in treatment to the detriment of the undertakings which might be interested in such a concession and are located in a Member State other than that to which the contracting authority belongs.
Teiseks kujutavad põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid – hankemenetluse teel uue kontsessiooni andmise edasilükkamise tõttu – vähemalt selle edasilükkamise perioodil endast erinevat kohtlemist sellest kontsessioonist huvitatud olla võivate ettevõtjate kahjuks, kes asuvad mõnes teises liikmesriigis kui see, kus asub kontsessiooni andja.
That difference in treatment can, however, be justified by objective circumstances, such as the necessity of complying with the principle of legal certainty.
Samas võib seda erinevat kohtlemist põhjendada objektiivsete asjaoludega nagu õiguskindluse põhimõtte järgimise vajadus.
That principle forms part of the Community legal order (Joined Cases 205/82 to 215/82 Deutsche Milchkontor and Others [1983] ECR 2633, paragraph 30) and is binding on every national authority responsible for implementing Community law (see, to that effect, Case 230/78 Eridania-Zuccherifici nazionali and Società italiana per l’industria degli zuccheri [1979] ECR 2749, paragraph 31).
See põhimõte kuulub ühenduse õiguskorda (21. septembri 1983. aasta otsus liidetud kohtuasjades 205/82–215/82: Deutsche Milchkontor jt, EKL 1983, lk 2633, punkt 30) ja on kohustuslik kõigile liikmesriigi ametiasutustele, kelle ülesanne on ühenduse õigust kohaldada (vt selle kohta 27. septembri 1979. aasta otsus kohtuasjas 230/78: Eridania-Zuccherifici nazionali ja Società italiana per l’industria degli zuccheri, EKL 1979, lk 2749, punkt 31).
In that regard, in a scenario such as that of the main proceedings, three sets of factors must be taken into account.
Põhiohtuasja olukorras tuleb seda silmas pidades võtta arvesse kolme sorti tegureid.
First, Directive 2003/55 does not require existing concessions for the distribution of gas to be called in question.
Esiteks ei näe direktiiv 2003/55 ette olemasolevate gaasijaotuse kontsessioonide kahtluse alla seadmist.
Secondly, it is clear from the order for reference that the concession granted in 1984 was to have effect until 2029.
Teiseks tuleneb eelotsusetaotlusest, et 1984. aastal antud kontsessioon pidi kestma 2029. aastani.
Thus, its early termination pursuant to Decree-Law 273/2005, the effect of which will be that the Comune di Rodengo Saiano will have to make the award of a new concession subject to competitive tendering, could constitute enhanced compliance with Community law.
Niisiis tähendaks selle ennetähtaegne ülesütlemine dekreetseaduse 273/2005 alusel, millega kaasneks Comune di Rodengo Saiano kohustus kuulutada uue kontsessiooni andmiseks välja riigihange, ühenduse õiguse võimalikult täpset järgimist.
Thirdly, the principle of legal certainty requires, particularly, that rules of law be clear, precise and predictable in their effects, in particular where they may have negative consequences on individuals and undertakings (see, to that effect, Case C-17/03 VEMW and Others [2005] ECR I-4983, paragraph 80 and the caselaw cited).
Kolmandaks nõuab õiguskindluse põhimõte eelkõige seda, et õiguslik regulatsioon oleks selge ja täpne ning selle kohaldamine tema subjektidele ettenähtav eriti juhtudel, kui see võib üksikisikutele ja ettevõtjatele kaasa tuua soovimatuid tagajärgi (vt selle kohta 7. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-17/03: VEMW jt, EKL 2005, lk I-4983, punkt 80 ja viidatud kohtupraktika).
It must, from that point of view, be noted that the concession in question in the main proceedings was granted in 1984, at a time when the Court had not yet held that it followed from primary Community law that contracts with a cross-order interest might be subject to duties of transparency in the situations referred to in paragraphs 59 and 60 of the present judgment.
Sellest seisukohast tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas käsitletav kontsessioon anti 1984. aastal ning sel ajal ei olnud Euroopa Kohus veel otsustanud, et esmasest ühenduse õigusest tuleneb, et lepingute puhul, mis tekitavad teatavat piiriülest huvi, kehtib tingimustel, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 59 ja 60, läbipaistvuse tagamise kohustus.
In those circumstances, and without it being necessary to consider the principle of the protection of legitimate expectations, the principle of legal certainty not only permits but also requires that the termination of such a concession be coupled with a transitional period which enables the contracting parties to untie their contractual relations on acceptable terms both from the point of view of the requirements of the public service and from the economic point of view.
Ilma et õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet oleks üldse vaja puudutada, võimaldab ja lausa kohustab õiguskindluse põhimõte nendel tingimustel seda, et niisuguse kontsessiooni ülesütlemisel antaks üleminekuperiood, mis võimaldaks lepingupooltel lõpetada oma lepingulised suhted rahuldavatel tingimustel, pidades silmas nii avalikule teenusele esitatavaid nõudeid kui ka majanduslikke aspekte.
It is for the referring court to determine whether, in particular, the extension of the length of the transitional period, brought about by legislation such as that at issue in the main proceedings, can be regarded as being necessary to comply with the principle of legal certainty.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama eriti seda, kas üleminekuperioodi pikendamist niisuguste õigusnormidega, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, võib käsitada õiguskindluse põhimõtte järgimiseks vajalikuna.
The reply to the first and second questions must therefore be that Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC do not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, which provides for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings must occur, provided that such an extension can be regarded as being necessary to enable the contracting parties to untie their contractual relations on acceptable terms both from the point of view of the requirements of the public service and from the economic point of view.
Seega tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, mis näevad kindlaksmääratud tingimustel ette üleminekuperioodi pikendamise, mille lõppedes peab niisuguse maagaasi jaotamise kontsessiooni, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, lõpetama enne tähtaja lõppu, ei ole EÜ artiklitega 43, 49 ja artikli 86 lõikega 1 vastuolus juhul, kui seda pikendamist võib käsitada vajalikuna selleks, et võimaldada lepingupooltel lõpetada oma lepingulised suhted rahuldavatel tingimustel, pidades silmas nii avalikule teenusele esitatavaid nõudeid kui ka majanduslikke aspekte.
Directive 2003/55/EC of the European Parliament and of the Council of 26 June 2003 concerning common rules for the internal market in natural gas and repealing Directive 98/30/EC does not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, from providing for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings must occur.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/55/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta ei ole vastuolus see, kui niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, näevad kindlaksmääratud tingimustel ette üleminekuperioodi pikendamise, mille lõppedes peab niisuguse maagaasi jaotamise kontsessiooni, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, lõpetama enne tähtaja lõppu.
Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC do not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, from providing for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas such as that in question in those proceedings must occur, provided that such an extension can be regarded as being necessary to enable the contracting parties to untie their contractual relations on acceptable terms both from the point of view of the requirements of the public service and from the economic point of view.
Niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, mis näevad kindlaksmääratud tingimustel ette üleminekuperioodi pikendamise, mille lõppedes peab niisuguse maagaasi jaotamise kontsessiooni, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, lõpetama enne tähtaja lõppu, ei ole EÜ artiklitega 43, 49 ja artikli 86 lõikega 1 vastuolus juhul, kui seda pikendamist võib käsitada vajalikuna selleks, et võimaldada lepingupooltel lõpetada oma lepingulised suhted rahuldavatel tingimustel, pidades silmas nii avalikule teenusele esitatavaid nõudeid kui ka majanduslikke aspekte.
(Reference for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Köln)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgericht Köln)
(Reference for a preliminary ruling — Validity of Regulation (EC) No 1873/2003 — Veterinary medicinal products — Regulation (EEC) No 2377/90 — Maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin — Progesterone — Restrictions on use — Directive 96/22/EC)
Eelotsusetaotlus – Määruse (EÜ) nr 1873/2003 kehtivus – Veterinaarravimid – Määrus (EMÜ) nr 2377/90 – Veterinaarravimite jääkide piirnormid loomsetes toiduainetes – Progesteroon – Kasutamise piirang – Direktiiv 96/22/EÜ
Agriculture — Uniform legislation — Maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin — Determination procedure — Regulation No 2377/90
Põllumajandus – Ühtsed õigusaktid – Veterinaarravimijääkide piirnormid loomsetes toiduainetes – Kehtestamise menetlus – Määrus nr 2377/90
(Council Regulation No 2377/90, Annex II; Commission Regulation No 1873/2003; Council Directive 96/22)
(Nõukogu määrus nr 2377/90, II lisa; komisjoni määrus nr 1873/2003; nõukogu direktiiv 96/22)
SUMMARY — CASE C-448/06 so that a total prohibition on marketing that substance following its inclusion in Annex IV to that regulation would be disproportionate.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-448/06 tamiskeeld selle lisamise tõttu sama määruse IV lisasse oleks ebaproportsionaalne.
Having regard both to the extent of the Commission’s discretion and to all the factual circumstances in light of which Regulation No 1873/2003 amending Annex II to Regulation No 2377/90 laying down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits of veterin -ary medicinal products in foodstuffs of animal origin was adopted, it does not appear that the approach followed by the Commission, by restricting inclusion of progesterone in Annex II to that regulation to a specific method of administration, taking account both of considerations of protection of human health and of requirements based on the principle of proportionality, disregarded the limits of the Commission’s discretion.
Võttes arvesse nii komisjoni kaalutlusruumi ulatust kui ka kõiki faktilisi asjaolusid, millest lähtuvalt määrus nr 1873/2003 ühenduse menetlust veterinaarravimite jääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes kehtestava nõukogu määruse (EMÜ) nr 2377/90 II lisa muutmise kohta vastu võeti, ei ole komisjon – progesterooni lisamist nimetatud II lisasse seoses konkreetse manustamisviisiga piirates – oma lähenemisviisiga, mis vastab nii rahvatervise kaitse kaalutlustele kui ka proportsionaalsuspõhimõttest tulenevatele nõuetele, ületanud kaalutlusõiguse piire.
That conclusion is in no way called into question by the provisions of Directive 96/22 concerning the prohibition on the use in stockfarming of certain substances having a hormonal or thyrostatic action and of Betaagonists, as amended by Directive 2003/74, which allow Member States to authorise the administration of progesterone by intramuscular injection.
See järeldus ei ole mingil moel ümber lükatud direktiiviga 2003/74 muudetud direktiivi 96/22 sätetega, mis käsitlevad teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses, mille alusel on lubatud progesterooni kasutamine intramuskulaarse süstelahusena.
The conditions under which Article 4 of that directive allows Member States to authorise the administration of progesterone to farm animals include that of compliance with the requirements relating to placing on the market laid down in Dir -ective 81/851, which was repealed subsequently by Directive 2001/82 on the Community code relating to veterinary medicinal products.
Nimelt on tingimuste hulgas, millest selle direktiivi artikkel 4 seab sõltuvusse liikmesriikidele antud võimaluse lubada põllumajandusloomadele progesterooni manustamist, direktiivis 81/851 (mis asendati seejärel direktiiviga 2001/82 veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) ette nähtud turustamisega seonduvate ettekirjutuste järgimine.
That provision, read in conjunction with Article 6 of Directive 2001/82, permits Member States to authorise administration of progesterone to farm animals only if that substance is included in Annex I, II or III to Regulation No 2377/90 in accordance with the provisions thereof.
See säte koostoimes direktiivi 2001/82 artikliga 6 võimaldab aga liikmesriikidel lubada progesterooni manustamist põllumajandusloomadele üksnes juhul, kui see aine on lisatud määruse nr 2377/90 I, II või III lisasse vastavalt nimetatud määruse sätetele.
Although it is true that Article 3 of Regulation No 2377/90 does not expressly provide for the possibility of including a substance in Annex II thereto for only some of its methods of administration, that fact cannot prevent the Commission from nevertheless making such an inclusion.
Nimelt, kuigi on tõsi, et määruse nr 2377/90 artikkel 3 ei näe sõnaselgelt ette võimalust lisada ainet määruse II lisasse üksnes seoses mõningate manustamisviisidega, ei saa see asjaolu välistada komisjoni õigust seda siiski teha.
That approach may appear particularly appropriate where, on the one hand, the substance in question cannot be included in Annex I or III to that regulation, but where, on the other, certain limitations on the methods of administration of that substance can make it possible to ensure that the presence of residues in animal tissue does not constitute a risk for human health,
See lähenemisviis võib olla eriti asjakohane juhul, kui kõnealust ainet ei saa esiteks lisada nimetatud määruse I või III lisasse ning teiseks võimaldavad selle aine kasutamisviiside piirangud tagada, et loomade kudedes esinevad jäägid ei kujuta endast ohtu rahvatervisele, nii et selle aine täielik turus-
(see paras 31, 34, 42, 43, 45)
(vt punktid 31, 34, 42 ja 43, 45)
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK delivered on 16 January 2008 1 terone ad us. vet’ in the form of a solution for intramuscular injection.
KOHTUJURISTI ETTEPANEKJÁN MAZÁK esitatud 16. jaanuaril 2008 1 ad us. vet” turustamiseks intramuskulaarse süstelahuse vormis.
I — Relevant Community law
I. Ühenduse õigusnormid
A — Regulation No 2377/90
A. Määrus nr 2377/90
In the present case, the Verwaltungsgericht Köln (Administrative Court, Cologne) (Germany) asks the Court whether Commission Regulation (EC) No 1873/2003 of 24 October 2003 amending Annex II to Council Regulation (EEC) No 2377/90 laying down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin 2is compatible with Articles 1(1) and 3 of Council Regulation (EEC) No 2377/90 3and Article 4(1) of Council Directive 96/22/EC of 29 April 1996 concerning the prohibition on the use in stockfarming of certain substances having a hormonal or thyrostatic action and of betaagonists, and repealing Directives 81/602/EEC, 88/146/EEC and 88/299/EEC. 4
Käesolevas asjas küsib Verwaltungsgericht Köln (Kölni halduskohus) (Saksamaa) Euroopa Kohtult, kas komisjoni 24. oktoobri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1873/2003 ühenduse menetlust veterinaarravimite jääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes kehtestava nõukogu 26. juuni 1990. aasta määruse (EMÜ) nr 2377/90 II lisa muutmise kohta 2on kooskõlas nõukogu määruse (EMÜ) nr 2377/90 3artikli 1 lõikega 1 ja artikliga 3 ning nõukogu 29. aprilli 1996. aasta direktiivi 96/22/EÜ, mis käsitleb teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 81/602/EMÜ, 88/146/EMÜ ja 88/299/EMÜ, 4artik-li 4 punktiga 1.
Regulation No 2377/90 lays down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits (‘MRLs’) of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin.
Määrus nr 2377/90 sätestab ühenduse menetluse veterinaarravimijääkide piirnormide (MRL) kehtestamiseks loomsetes toidu -ainetes.
The preliminary reference arose in an action brought by cp-Pharma Handels GmbH (hereinafter ‘cp-Pharma’) against the competent national authorities following the revocation of its marketing authorisation for the veterinary medicinal product ‘proges-
Eelotsusetaotlus on esitatud kohtuasjas, milles cp-Pharma Handels GmbH (edaspidi „cp-Pharma”) esitas pädevate ametiasutuste vastu kaebuse pärast seda, kui tühistati tema müügiluba veterinaarravimi „progesteroon
1 — Original language: English.2 — OJ 2003 L 275, p. 9.
1 – Algkeel: inglise.2 – ELT 2003, L 275, lk 9; ELT eriväljaanne 03/40, lk 437.
3 — Regulation of 26 June 1990 laying down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin (OJ 1990 L 224, p. 1).
3 – Nõukogu 26. juuni 1990. aasta määrus (EMÜ) nr 2377/90, milles sätestatakse ühenduse menetlus veterinaarravimijääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes (EÜT 1990, L 224, lk 1; ELT eriväljaanne 03/10, lk 111).
Article 1(1)(a) of Regulation No 2377/90 provides that ‘“residues of veterinary medicinal products”: means all pharmacologically active substances, whether active principles, excipients or degradation products, and their metabolites which remain in foodstuffs obtained from animals to which the vet -erinary medicinal product in question has been administered’.
Määruse nr 2377/90 artikli 1 lõike 1 punktis a on sätestatud, et „veterinaarravimite jäägid” on: „kõik farmakoloogilised toimeained (aktiivained, abiained või lagunemisproduktid) ja nende metaboliidid, mis säilivad nendelt loomadelt saadud toiduainetes, kellele on manustatud veterinaarravimeid”.
Article 1(1)(b) of Regulation No 2377/90 provides that the ‘“maximum residue limit”: means the
Määruse nr 2377/90 artikli 1 lõike 1 punktis b on sätestatud, et „jääkide piirnormid” on: „vete-
4 — OJ 1996 L 125, p. 3.
4 – ELT 1996, L 125, lk 3; ELT eriväljaanne 03/19, lk 64.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-448/06 provisional MRL may be established for a fixed period which can only be extended once (Article 4); maximum concentration of residue resulting from the use of a veterinary medicinal product … which may be accepted by the Community to be legally permitted or recognised as acceptable in or on a food’.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-448/06 tada ajutise jääkide piirnormi määratletud ajavahemikuks, mida võib pikendada ainult üks kord (artikkel 4); rinaarravimi kasutamise tulemusel tekkinud jääkide maksimaalne kontsentratsioon […], mida ühendus võib toiduainetes või -ainetel aktsepteerida kui seaduslikult lubatut või aktsepteerituks tunnustatut”.