natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this case, Salzgitter accuses the Commission of having relied on the first and second paragraphs of Article 95 CS to extend the scope of Article 4(c) CS in the context of the various steel aid codes, whereas it should have complied with the procedure provided
Arvestades, et komisjonil oli tegemist ESTÜ asutamislepingus käsitlemata juhuga, kus tal tuli ometi tegutseda, näib mulle, et komisjonil oli õigus tugineda ST artikli 95 esimesele ja teisele lõigule, et vastata kõnesolevate eeskirjade abil teraseturu ümberstruktureerimise vajadustele.
I am therefore of the opinion that the Court of First Instance did not commit an error of law in this regard and I propose that the Court dismiss the second limb of the first plea.
Ma arvan seega, et Esimese Astme Kohus ei rikkunud selles suhtes õigusnormi, ja teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite teine osa tagasi.
The third limb of the first plea, alleging an error of law in the presentation of the Commission’s decisionmaking practice restore to Article 4(c) CS its original scope, even though it was in reality an unauthorised amendment to the ECSC Treaty.
Esimese väite kolmas osa, mis tuleneb õigusnormi rikkumisest komisjoni otsustuspraktika esitamisel eesmärk oli lihtsalt taastada ST artikli 4 punkti c algne ulatus, kuigi tegelikult oli tegemist ESTÜ asutamislepingu lubamatu muutmisega.
By the third limb of the first plea, Salzgitter submits that, in paragraphs 112 et seq. of the judgment under appeal, the Court of First Instance presented the Commission’s decisionmaking practice in an incorrect manner. 68
Esimese väite kolmandas osas on Salzgitter seisukohal, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 112 ja järgmistes punktides esitas Esimese Astme Kohus komisjoni otsustuspraktikat vääralt. 68
The Commission considers that the fact that it held a different view on the scope of Article 4(c) CS prior to the Third Code has no bearing on the aid granted to Salzgitter, in so far as that view was not recorded in any individual act capable of becoming final in relation to the recipient undertaking before 1 January 1986. 69
Komisjon leiab, et asjaolu, et ta oli enne kolmandat koodeksit ST artikli 4 punkti c ulatuse osas erineval seisukohal, ei oma tähtsust Salzgitterile antud abi suhtes, kuivõrd see seisukoht ei ole kirjas üheski üksikaktis, mis võiks olla abi saanud ettevõtja suhtes lõplik enne 1. jaanuari 1986.
(a) Arguments of the parties
69 a) Poolte argumendid b) Hinnang
Salzgitter submits that the Commission formed the view that Article 4(c) CS applied only to specific aid to steel undertakings from the very entry into force of the ECSC Treaty in 1952, not in the early 1970s.
Salzgitter väidab, et komisjon otsustas alates ESTÜ asutamislepingu jõustumisest 1952. aastal ja mitte 1970. aastate alguses, et ST artikli 4 punkt c on kohaldatav üksnes terasetööstusettevõtjatele antava eriabi suhtes.
Salzgitter relies in this regard on the report published by the High Authority of the ECSC in 1963, entitled ‘Le Traité CECA de 1952 à 1962’, on the wording of the fourth recital in the preamble to, and Article 1 of, the First Code, the position taken by the Commission in its 9th Report on Competition Policy and the Commission’s decisionmaking practice in the coal sector.
Selleks tugineb Salzgitter 1963. aastal avaldatud ESTÜ Ülemameti aruandele pealkirjaga „ESTÜ asutamisleping aastatel 1952–1962”, esimese koodeksi neljandale põhjendusele ja artiklile 1, komisjoni seisukohale tema IX aruandes konkurentsipoliitika kohta ning komisjoni otsustuspraktikale söesektoris.
Salzgitter criticises the Court of First Instance, in particular, for having held, in paragraph 115 of the judgment under appeal, that the Second Code aimed to
Salzgitter heidab nimelt Esimese Astme Kohtule ette, et viimane leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 115, et teise koodeksi
In paragraphs 112 to 117 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the rules which the Commission adopted under the First and Second Codes.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 112–117 esitas Esimese Astme Kohus eeskirjad, mille komisjon on esimese ja teise teraseabikoodeksi raames vastu võtnud.
That outline, although it does not relate to the rules applicable to this case, nevertheless enables us to assess the legal context of the dispute and highlights the changes in the Commission’s interpretation.
Kuigi see esitus ei puuduta käesolevas kohtuasjas kohaldatavaid eeskirju, võimaldab see siiski hinnata vaidluse õiguslikku tausta ja toob välja, kuidas komisjoni tõlgendus on muutunud.
68 — Paragraphs 122 to 138 of the response and cross-appeal.
68 – Apellatsioonkaebuse punktid 122–138.
Contrary to what the Commission submits, this is not immaterial to this case.
Astme Kohus kajastas komisjoni otsustuspraktikat õigesti, ning seetõttu leian ma, et Salzgitteri argumentidega ei saa nõustuda.
I therefore propose that the Court should dismiss the third limb of the first plea as unfounded and, therefore, dismiss the first plea in its entirety.
Ma teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite kolmas osa põhjendamatuse tõttu tagasi ja lükata seega esimene väide tervikuna tagasi.
B — The second plea, alleging a failure to state the reasons on which the contested decision was based
B. Teine väide, mis tuleneb vaidlusaluse otsuse põhjendamata jätmisest
In paragraph 112 of the judgment under appeal, the Court of First Instance observed that, ‘in the early 1970s and until the adoption of … the Second … Code, the Commission considered that Article 4(c) CS applied only to specific aid in favour of steel undertakings’.
Esimese Astme Kohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 112, et „1970. aastate algusest kuni ajani, mil võeti vastu [teine koodeks], oli komisjon seisukohal, et ST artikli 4 punkt c on kohaldatav üksnes teraseettevõtjatele antava eriabi suhtes […]”.
It then noted, in paragraph 115 of the judgment under appeal that, ‘from [that] code onwards, the codes refer to “all aids to the steel industry, whether specific or nonspecific”, that clarification merely [serving] to restore to Article 4(c) CS its original scope’. 70
Seejärel märkis Esimese Astme Kohus kohtuotsuse punktis 115, et „alates [nimetatud koodeksist] käsitlesid koodeksid „igasugust terasetööstusele antavat abi […] olenemata sellest, kas tegemist on üldise või eriabiga”, [kusjuures] selle täpsustuse eesmärk [oli] lihtsalt taastada ST artikli 4 punkti c algne ulatus […]” 70.
By its second plea, Salzgitter submits that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 184 of the judgment under appeal, that the reasons given in the contested decision met the requirements laid down in the ECSC Treaty. 71
Oma teise väitega rõhutab Salzgitter, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta otsustas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 184, et vaidlusaluse otsuse põhjendamise kohustus, nagu nõuab ESTÜ asutamisleping, oli täidetud. 71
Under this limb, Salzgitter again criticises the Court of First Instance for its conclusion as to the ‘original scope’ of Article 4(c) CS.
Väite selles osas heidab Salzgitter Esimese Astme Kohtule taas ette ST artikli 4 punkti c „algse ulatuse” analüüsi.
It argues that the scope of that provision was limited to specific aid in favour of steel undertakings as from the very entry into force of the ECSC Treaty, not only between the 1970s and the adoption of the Second Code.
Ta rõhutab, et selle sätte kohaldamisala piirdus teraseettevõtjatele antava eriabiga juba ESTÜ asutamislepingu jõustumisest alates, mitte alles 1970. aastate ja teise koodeksi vastuvõtmise vahelisel ajal.
Salzgitter submits that the Commission does not state the reasons why it is departing
Salzgitter väidab, et komisjon ei põhjenda, miks ta kaldub kõrvale oma
In the light of the conclusions drawn under the first limb of the first plea, it is my view that the Court of First Instance correctly set out the Commission’s decisionmaking practice and I therefore consider that Salzgitter’s arguments are untenable.
Esimese väite esimese osa kohta tehtud järeldusi silmas pidades arvan ma, et Esimese vastuse ja vastuapellatsiooni
71 — Paragraphs 139 to 142 of the response and cross-appeal.
71 – Apellatsioonkaebuse punktid 139–142.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P from its previous decisionmaking practice by applying Article 4(c) CS to aid which is not specific to the coal and steel sectors, contrary to the caselaw of the Court and in breach of Article 67 CS.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK — KOHTUASI C-408/04 P varasemast otsustuspraktikast, kohaldades ST artikli 4 punkti c söe- ja terasesektorile antava üldise abi suhtes, vastupidiselt Euroopa Kohtu praktikale ja rikkudes ST artiklit 67.
The Commission argues that its practice changed with the issue of the Third Code, which adequately states the reasons for that change.
Komisjon omalt poolt väidab, et tema praktika muutus alates kolmandast koodeksist ning et koodeks on selles osas piisavalt põhjendatud.
74 It refutes the existence of a particular obligation to state reasons, on the ground that its duties are exhaustively set out in the third paragraph of Article 15 CS and in the first paragraph of Article 95 CS (consultation of the Consultative Committee and assent of the Council).
74Ta eitab erilist põhjendamiskohustust, leides, et tema ülesanded on ammendavalt sätestatud ST artikli 15 kolmandas lõigus ja ST artikli 95 esimeses lõigus (konsulteerimine nõuandekomiteega ja nõukogu nõusoleku taotlemine).
Salzgitter also argues that the Commission failed to explain why its assessment was at odds with its decisionmaking practice concerning the coal sector.
Salzgitter väidab ühtlasi, et komisjon jättis selgitamata, miks tema hinnang erines tema otsustuspraktikast söesektori osas.
Finally, Salzgitter accuses the Commission of not having set out the reasons why the contested decision departed from its decisionmaking practice in similar cases, such as in Commission Decision 2002/347/ECSC. 72
Lõpuks heidab Salzgitter komisjonile ette, et viimane ei põhjendanud, miks kaldus vaidlusalune otsus kõrvale tema otsustuspraktikast samalaadsetes asjades, näiteks asjas, mis oli aluseks komisjoni otsusele 2002/347/ESTÜ 72.
First of all, it should be borne in mind that the extent of the obligation to state reasons is a question of law reviewable by the Court on appeal.
Tuletan kõigepealt meelde, et põhjendamiskohustuse ulatuse küsimus on õigusküsimus, mida Euroopa Kohus võib apellatsioonkaebuse raames kontrollida.
A plea alleging the failure to have regard to the scope of that obligation is therefore admissible even if it necessarily requires the Court of Justice to take into consideration the facts on which the Court of First Instance relied in reaching its conclusion. 75
Selle kohustuse ulatuse eiramisel põhinev väide on seega vastuvõetav, isegi kui see eeldab tingimata selliste asjaoludega arvestamist, mille põhjal Esimese Astme Kohus jõudis otsusele. 75
The Federal Republic of Germany argues that the development of the Commission’s understanding of the law in terms of the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively required a more detailed statement of the reasons and justification for the contested decision. 73
Saksamaa Liitvabariik rõhutab, et kuna komisjon on muutnud ST artikli 4 punkti c ja ST artikli 67 kohaldamisala õiguslikku käsitust, tähendab see, et ta peaks seda vaidlusaluses otsuses veelgi enam põhjendama ja õigustama. 73
It is clear from the fourth indent of the second paragraph of Article 5 CS and the first paragraph of Article 15 CS that the Community is to ‘publish the reasons for its actions’
ST artikli 5 teise lõigu neljandast taandest ja ST artikli 15 esimesest lõigust nähtub, et ühendus „avaldab oma tegevuse põhjused” ja et „[komisjoni] otsused, soovitused ja arvamused peavad olema põhjendatud ja nendes tuleb viidata arvamustele, mida tuli
74 — Third and fourth recitals in the preamble to the Third Code.
74 – Kolmanda koodeksi kolmas ja neljas põhjendus.
75 — Case C-188/96 P Commission v V [1997] ECR I-6561, paragraph 24 and caselaw cited.
73 – Apellatsioonkaebuse vastuse ja vastuapellatsiooni toetuseks esitatud vastuse punkt 53.
73 — Paragraph 53 of the response and intervention in support of the cross-appeal.
75 – 20. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-188/96 P: komisjon vs. V (EKL 1997, lk I-6561, punkt 24 ja viidatud kohtupraktika).
It follows from those provisions and from the general principles contained in the ECSC Treaty that the Commission is required to give reasons for the general or individual decisions which it adopts, regardless of the legal basis chosen for that purpose.
Nendest sätetest, nagu ka ESTÜ asutamislepingu üldpõhimõtetest tuleneb, et komisjon peab põhjendama oma üldisi või üksikotsuseid olenemata nende õiguslikust alusest.
Moreover, the insufficiency or lack of reasoning constitutes an infringement of essential procedural requirements within the meaning of Article 33 CS and is a matter of public policy which the Community judicature must raise of its own motion.
Peale selle kujutab põhjendamata jätmine või ebapiisav põhjendamine endast ST artiklis 33 nimetatud olulist menetlusnormi rikkumist ning avaliku korra aspekti, millele ühenduse kohus peab omaalgatuslikult tähelepanu juhtima.
76 or other persons concerned by the measure in accordance with the second paragraph of Article 33 CS — to ascertain the reasons for it.
76 teostada kohtulikku kontrolli.
It is not, however, necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 5 CS and 15 CS must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question.
Ei ole siiski nõutav, et põhjenduses täpsustataks kõiki asjassepuutuvad faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuivõrd põhjenduse vastavust ST artiklites 5 ja 15 sätestatud nõuetele tuleb hinnata mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ja asjaomase valdkonna õiguslikku regulatsiooni silmas pidades.
78In the context of State aid control, the examination of the reasons given for a Commission decision must also take account of the complex assessments which the institution must carry out and the discretionary choices that it may make.
78 Riigiabi kontrolli raames tuleb komisjoni otsuse põhjendatuse kontrollimisel arvesse võtta ka keerukat hindamist, mille institutsioon peab läbi viima, ja valikuid, mida ta võib teha omal äranägemisel.
According to settled caselaw, the requirement to state reasons imposed on the Commission under Article 15 CS must satisfy the same principles as those established by the Court within the framework of Article 253 EC. 77
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab komisjonile ST artikli 15 alusel pandud põhjendamiskohustus vastama samadele põhimõtetele, mille Euroopa Kohus on kehtestanud EÜ artikli 253 raames. 77
With regard, first, to the complaint based on the failure to give reasons for the development of the Commission’s decisionmaking practice with respect to the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively, I do not consider this complaint to be relevant.
Mis puudutab kõigepealt etteheidet, et komisjoni otsustuspraktika muutumine ST artikli 4 punkti c ja ST artikli 67 kohaldamisala osas on jäetud põhjendamata, siis arvan ma, et see etteheide ei ole õigustatud.
Those principles are as follows.
Need põhimõtted on järgmised.
The statement of reasons must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted that measure in such a way as to enable the Court to exercise its power of review and to enable the persons concerned — addressees
Põhjendused peavad olema kohandatud asjaomase akti laadile ning nendest peavad selgelt ja ühemõtteliselt nähtuma akti vastu võtnud institutsiooni motiivid, nii et isikutele, keda akt puudutab – ST artikli 33 teise lõigu tähenduses adressaatidele või teistele asjaomastele isikutele – oleks teada akti põhjendatus ja ühenduse kohus saaks
The Commission’s assessment of the compatibility of the aid at issue with the common market in coal and steel is not based on that development. It follows from
Vaidlusaluse otsuse kontekstist ja eelkõige selle punktidest 59–66 ja 109–133 tuleneb, et komisjoni käsituses kuulub kõnesolev abi
76 — See, for example, the judgment in Case T-102/03 CIS v Commission [2005] ECR II-2357, paragraph 46 and the caselaw cited there.
76 – Vt näiteks Esimese Astme Kohtu 22. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-102/03: CIS vs. komisjon (EKL 2005, lk II-2357, punkt 46 ja selles viidatud kohtupraktika).
77 — See in particular the judgments in Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 72; Case T-57/91 NALOO v Commission [1996] ECR II-1019, paragraphs 298 to 300; and Case T-243/94 British Steel v Commission [1997] ECR II-1887, paragraphs 159 and 160.
77 – Vt eelkõige Euroopa Kohtu 11. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-197/99 P: Belgia vs. komisjon (EKL 2003, lk I-8461, punkt 72) ja Esimese Astme Kohtu 24. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas T-57/91: NALOO vs. komisjon (EKL 1996, lk II-1019, punktid 298–300) ning 24. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas T-243/94: British Steel vs. komisjon (EKL 1997, lk II-1887, punktid 159 ja 160).
78 — Judgments in Joined Cases 172/83 and 226/83 Hoogovens Groep v Commission [1985] ECR 2831, paragraph 24; Case C-350/88 Delacre and Others v Commission [1990] ECR I-395, paragraphs 15 and 16; as well as Belgium v Commission (paragraph 72) and Spain v Commission (paragraph 73).
78 – 19. septembri 1985. aasta otsus liidetud kohtuasjades 172/83 ja 226/83: Hoogovens Groep vs. komisjon (EKL 1985, lk 2831, punkt 24); 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-350/88: Delacre jt vs. komisjon (EKL 1990, lk I-395, punktid 15 ja 16) ja eespool viidatud kohtuotsused Belgia vs. komisjon (punkt 72) ning Hispaania vs. komisjon (punkt 73).
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P notification periods which have been adopted under the steel aid codes applicable since 1986 (paragraphs 67 to 76 and 126 to 133).
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK — KOHTUASI C-408/04 P algusest peale ST artikli 4 punkti c kohaldamisalasse. See oli ka minu seisukoht vastuapellatsiooni esimese väite uurimisel.
the context of the contested decision and in particular from paragraphs 59 to 66 and 109 to 133 that, in the Commission’s view, Article 4(c) has covered the aid at issue from the start.
pärast ei ole antud juhul õigustatud individuaalse otsuse vastuvõtmine ST artikli 95 alusel (punktid 121–125).
That was also the view which I took when examining the first plea of the cross-appeal.
Neljandaks ja viimaseks esitab komisjon abist teatamise tähtaegu käsitlevad erieeskirjad, mis võeti vastu alates 1986. aastast kohaldatavate teraseabikoodeksite raames (punktid 67–76 ja 126–133).
In any event, the contested decision discloses in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the Commission with regard to the scope and applicability of each of those two provisions.
Igatahes on komisjoni arutluskäik nende kummagi sätte ulatuse ja kohaldatavuse kohta vaidlusalusest otsusest selgesti ja üheselt näha.
Those reasons enabled Salzgitter, as well as the Federal Republic of Germany, to ascertain the reasons why the Commission took the view that the conditions laid down in Article 4(c) CS were satisfied in this case.
Need põhjendused võimaldasid Salzgitteril ja ka Saksamaa Liitvabariigil teada saada põhjused, mille pärast komisjon leidis, et ST artikli 4 punktis c sätestatud tingimused olid antud juhul täidetud.
Moreover, Salzgitter and the Federal Republic of Germany were able to challenge the Commission’s findings in detail.
Nad said pealegi komisjoni hinnangud põhjalikult vaidlustada.
Furthermore, as the judicial review which the Court of First Instance was able to carry out in the judgment under appeal demonstrates, those grounds enable the Community judicature to determine whether those findings are well founded.
Peale selle – ja nagu näitab kohtulik kontroll, mida sai teostada Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse raames – võimaldavad need põhjendused ühenduse kohtul kontrollida nende hinnangute põhjendatust.
I do not therefore consider that the Commission was also required, in what is an individual measure, let us remember, to set out the development of its decisionmaking practice since the adoption of the First and Second Codes, which are inapplicable to this case anyway.
Ma ei leia, et komisjon peaks lisaks selgitama aktis, mis – tuletan meelde – on individuaalse ulatusega, oma otsustuspraktika muutumist alates esimese ja teise teraseabikoodeksi vastuvõtmisest, kui need ei ole pealegi antud juhul kohaldatavad.
The Commission gives a detailed explanation of why ‘[t]he compatibility of the contested unlawful aid with the common market must be examined in the light of Article 4(c) [CS] and the relevant Steel Aid Codes’.
Komisjon selgitab nimelt üksikasjalikult, miks „[t]uleb kõnesoleva ebaseadusliku abi ühisturuga kokkusobivust kontrollida [ST] artikli 4 punkti c ja järgnenud [teraseabikoodeksite] alusel” 79.
79First, when examining the nature of the aid at issue, it states the reasons why it takes the view that Article 67 CS is not applicable (paragraph 66).
Ta märgib esiteks kõnesoleva abi laadi uurimise raames põhjused, mille pärast ta leiab, et ST artikkel 67 ei ole kohaldatav (punkt 66).
Secondly, when examining the compatibility of the contested aid with the common market in coal and steel, it explains why the application of Article 87(2)(c) EC to a steel undertaking is automatically ruled out (paragraphs 110 to 120).
Teiseks selgitab ta vaidlusaluse abi söe ja terase ühisturuga kokkusobivuse kontrollimise raames, miks on EÜ artikli 87 lõike 2 punkti c kohaldamine teraseettevõtja suhtes a priori välistatud (punktid 110–120).
Thirdly, it gives the reasons why an individual decision under Article 95 CS was not justified in this case (paragraphs 121 to 125).
Kolmandaks täpsustab ta põhjused, mille
With regard to the second complaint, I likewise consider that it is irrelevant since the rules governing measures by Member States
Ka teist etteheidet ei pea ma asjassepuutuvaks, sest liikmesriikide sekkumist
79 — Paragraph 109 of the contested decision.
79 – Vaidlusaluse otsuse punkt 109.
COMMISSION v SALZGITTER to assist the coal industry differ from those established under the steel aid codes.
KOMISJON VS. SALZGITTER söetööstuses reguleerivad eeskirjad erinevad teraseabikoodeksites sätestatutest.
I therefore propose that the Court dismiss the second plea.
Nendel asjaoludel teen Euroopa Kohtule ettepaneku see väide tagasi lükata.
It follows from all of the foregoing considerations that the crossappeal brought by Salzgitter must, in my view, be dismissed in its entirety.
Esitatud põhjendustest lähtuvalt tuleb Salzgitteri vastuapellatsioon minu arvates tervikuna rahuldamata jätta.
Finally, with regard to the third complaint, I do not consider that the Commission was required to set out the reasons why its assessment differs from that adopted in previous decisions.
Mis puudutab lõpetuseks kolmandat etteheidet, siis ma ei leia, et komisjon peaks põhjendama, miks tema hinnang erineb varasemates otsustes antud hinnangutest.
After all, ‘State aid’, in both the EC Treaty and the ECSC Treaty, is an objective concept and the reasons why the Commission gave a different assessment in its previous decisions are not relevant when examining the question whether or not the aid at issue in this case falls within the scope of Article 4(c) CS.
Nimelt tähistab „riigiabi” mõiste nii EÜ kui ka ESTÜ asutamislepingus objektiivset olukorda ja põhjused, miks komisjon hindas seda oma varasemates otsustes erinevalt, ei oma tähtsust küsimuses, kas kõnesolev abi kuulub ST artikli 4 punkti c kohaldamisalasse või mitte.
In support of its appeal, the Commission raises two pleas, alleging, first, infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes, and, secondly, infringement of the rights of the defence.
Komisjon esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks kaks väidet, millest esimene tuleneb ST artikli 4 punkti c ning kolmanda, neljanda, viienda ja kuuenda teraseabikoodeksi rikkumisest ning teine kaitseõiguste rikkumisest.