natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, the answer to the second and third questions should be that Article 3(1) of Directive 2004/38 applies to a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in the host Member State, irrespective of when or where their marriage took place and irrespective of when or how the national of the nonmember country entered the host Member State.
Seega tuleb teisele ja kolmandale eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2004/38 artikli 3 lõiget 1 kohaldatakse kolmanda riigi kodaniku suhtes, kes on vastuvõtvas liikmesriigis elava liidu kodaniku abikaasa, sõltumata sellest, millal ja kus nad abiellusid või millal ja kuidas ta sisenes vastuvõtvasse liikmesriiki.
25 — Council Directive 68/360/EEC of 15 October 1968 on the abolition of restrictions on movement and residence within the Community for workers of Member States and their families (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 485).
25 – Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta direktiiv 68/360/EMÜ liikmesriikide töötajate ja nende perekondade liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 13; EKT eriväljaanne 05/01, lk 27).
However, as is known, the rights attached to the status of Union citizen by Article 18 EC also include the right to reside freely within the Member States.
Nagu me teame, on ühenduse kodaniku staatusega EÜ artiklis 18 seotud ka õigus elada vabalt liikmesriikide territooriumil.
Logically, Dir -ective 2004/38, which seeks to regulate the exercise of Union citizens’ fundamental right of movement and residence, applies, by virtue of Article 3 thereof, to all Union citizens ‘who move to or reside’ in a Member State other than that of which they are nationals.
Loogiliselt võttes kuulub direktiiv 2004/38, mille eesmärk on reguleerida liidu kodanike põhiõiguse vabalt liikuda ja elada kasutamist, selle artikli 3 kohaselt kohaldamisele kõigi liidu kodanike suhtes, kes „liiguvad liikmesriiki või elavad” liikmesriigis, mille kodanikud nad ei ole.
As I have already pointed out in replying to the first question, the permanence of the Union citizen’s residence in the host Member State would be undermined if he were unable to live there with the members of his family.
Nagu ma juba esimesele küsimusele antud vastuses rõhutasin, võib liidu kodaniku vastuvõtvas liikmesriigis elamise kestvus sattuda ohtu, kui ta ei saa elada seal koos oma pereliikmetega.
The point at which a person became a member of his family is of little importance as regards the effectiveness of his right of residence.
Tema elamisõiguse tõhususe seisukohast ei ole kuigi oluline, mis ajal isik tema pereliikmeks sai.
The fact that the person who became a member of his family was already within the territory of the host Member State before the Union citizen arrived is likewise of little importance.
Samuti on vähetähtis see, et tema pereliikmeks saanud isik asus vastuvõtva liikmesriigi territooriumil juba enne liidu kodaniku sinna saabumist.
Even if, as in the cases in the main proceedings, the national of a nonmember country married the Union citizen only during the latter’s residence in the host Member State, and even if he had already entered the host Member State at the time of the marriage, the refusal by that Member State to grant him a residence card as the spouse of a Union citizen, in preventing family life, would not have any less of an effect on the Union citizen’s residence within its territory.
Isegi kui kolmanda riigi kodanik abiellus liidu kodanikuga alles viimase vastuvõtvas liikmesriigis elamise ajal ja isegi kui ta oli abiellumise ajaks vastuvõtvasse liikmesriiki juba saabunud, nagu põhikohtuasjades, mõjutaks nimetatud liikmesriigi poolt talle kui liidu kodaniku abikaasale elamisloa andmisest keeldumine ja selle kaudu perekonnaelu takistamine liidu kodaniku tema territooriumil elamist samal määral.
26 — See MRAX, paragraphs 63 to 80.
26 – Vt eespool viidatud kohtuotsus MRAX, punktid 63–80.
In the light of the above considerations, I propose that the Court should give the following answers to the questions referred by the High Court:
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata High Courti esitatud küsimustele järgmiselt:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court (Ireland), made by decision of 14 March 2008, received at the Court on 25 March 2008, in the proceedings
Kohtuasjas C-127/08, mille ese on EÜ artikli 234 alusel High Courti (Iirimaa) 14. märtsi 2008. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. märtsil 2008, menetluses
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas and K. Lenaerts, Presidents of Chambers, A. Tizzano, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (Rapporteur), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader and J.-J. Kasel, Judges,
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas ja K. Lenaerts, kohtunikud A. Tizzano, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (ettekandja), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader ja J.-J. Kasel, kohtujurist: M. Poiares Maduro, kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira,
METOCK AND OTHERS having regard to the decision of the President of the Court of 17 April 2008 to apply an accelerated procedure in accordance with Article 23a of the Statute of the Court of Justice and the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure, having regard to the written procedure and further to the hearing on 3 June 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
METOCK JT arvestades Euroopa Kohtu presidendi 17. aprilli 2008. aasta otsust lahendada kohtuasi vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 23a ja kodukorra artikli 104a esimesele lõigule kiirendatud menetluse korras, arvestades kirjalikus menetluses ja 3. juuni 2008. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— B. Baheten Metock, H.E. Ngo Ikeng, C.J. Baheten and S.Z. Ikeng Baheten, by M. de Blacam, SC, and J. Stanley, BL, instructed by V. Crowley, S. Burke and D. Langan, Solicitors,
– B. Baheten Metock, H. E. Ngo Ikeng, C. J. Baheten ja S. Z. Ikeng Baheten, esindajad: M. de Blacam, SC, ja J. Stanley, BL, keda volitasid solicitor V. Crowley, solicitor S. Burke ja solicitor D. Langan,
— H. Ikogho and D. Ikogho, by R. Boyle, SC, G. O’Halloran, BL, and A. Lowry, BL, instructed by S. Mulvihill, Solicitor,
– H. Ikogho ja D. Ikogho, esindajad: R. Boyle, SC, G. O’Halloran, BL, ja A. Lowry, BL, keda volitas solicitor S. Mulvihill,
— R. Chinedu and M. Babucke Chinedu, by A. Collins, SC, M. Lynn, BL, and P. O’Shea, BL, instructed by B. Burns, Solicitor,
– R. Chinedu ja M. Babucke Chinedu, esindajad: A. Collins, SC, M. Lynn, BL, ja P. O’Shea, BL, keda volitas solicitor B. Burns,
— H. Igboanusi and R. Batkowska, by M. Forde, SC, and O. Ladenegan, BL, instructed by K. Tunney and W. Mudah, Solicitors,
– H. Igboanusi ja R. Batkowska, esindajad: M. Forde, SC, ja O. Ladenegan, BL, keda volitasid solicitor K. Tunney ja solicitor W. Mudah,
— the Minister for Justice, Equality and Law Reform, by D. O’Hagan, acting as Agent, and B. O’Moore, SC, S. Moorhead, SC, and D. Conlan Smyth, BL,
– Minister for Justice, Equality and Law Reform, esindaja: D. O’Hagan, keda abistasid B. O’Moore, SC, S. Moorhead, SC, ja D. Conlan Smyth, BL,
— the German Government, by M. Lumma and J. Möller, acting as Agents,
– Saksamaa valitsus, esindajad: M. Lumma ja J. Möller,
— the Greek Government, by T. Papadopoulou and M. Michelogiannaki, acting as Agents,
– Kreeka valitsus, esindajad: T. Papadopoulou ja M. Michelogiannaki,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou, acting as Agent,
– Küprose valitsus, esindaja: D. Lisandrou,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and C. ten Dam, acting as Agents,
– Madalmaade valitsus, esindajad: C. Wissels ja C. ten Dam,
— the Austrian Government, by E. Riedl and T. Fülöp, acting as Agents,
– Austria valitsus, esindajad: E. Riedl ja T. Fülöp,
— the Finnish Government, by A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agent,
– Soome valitsus, esindaja: A. Guimaraes-Purokoski,
— the United Kingdom Government, by I. Rao, acting as Agent, and T. Ward, Barrister,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: I. Rao, keda abistas barrister T. Ward,
— the Commission of the European Communities, by D. Maidani and M. Wilder-spin, acting as Agents, after hearing the Advocate General, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: D. Maidani ja M. Wilderspin, olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
The reference was made in the course of four applications for judicial review before the High Court, each seeking inter alia an order of certiorari quashing the decision of the Minister for Justice, Equality and Law Reform (‘the Minister for Justice’) refusing
Käesolev eelotsusetaotlus esitati High Courtis algatatud neljas kohtuliku kontrolli menetluses, milles kõigis taotleti certiorari-määruse tegemist, et tühistada otsus, millega Minister for Justice, Equality and Law Reform (justiits-, võrdõiguslikkuse
Directive 2004/38 was adopted on the basis of Articles 12 EC, 18 EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC.
Direktiiv 2004/38 on võetud vastu EÜ artiklite 12, 18, 40, 44 ja 52 alusel.
Recitals 1 to 5, 11, 14 and 31 in the preamble to that directive read as follows:
Direktiivi põhjendused 1–5, 11, 14 ja 31 on sõnastatud järgmiselt:
Citizenship of the Union confers on every citizen of the Union a primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in the Treaty and to the measures adopted to give it effect.
Liidu kodakondsus annab igale liidu kodanikule esmase ja individuaalse õiguse liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada, kui asutamislepinguga ja selle rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti.
The free movement of persons constitutes one of the fundamental freedoms of the internal market, which comprises an area without internal frontiers, in which freedom is ensured in accordance with the provisions of the Treaty.
Isikute vaba liikumine on üks põhivabadusi siseturul, mis hõlmab sisepiirideta ala, mille ulatuses tagatakse vabadus vastavalt asutamislepingu sätetele.
Union citizenship should be the fundamental status of nationals of the Member States when they exercise their right of free movement and
Kui liikmesriikide kodanikud kasutavad oma vaba liikumise ja elamise õigust, peaks nende põhistaatuseks olema liidu kodakondsus. Seepärast on oluline
METOCK AND OTHERS residence. It is therefore necessary to codify and review the existing Community instruments dealing separately with workers, selfemployed persons, as well as students and other inactive persons in order to simplify and strengthen the right of free movement and residence of all Union citizens.
METOCK JT kodifitseerida ja üle vaadata olemasolevad ühenduse dokumendid, milles käsitletakse eraldi töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid, samuti õpilasi ja muid mittetöötavaid isikuid, et lihtsustada ja tugevdada kõikide liidu kodanike vaba liikumise ja elamise õigust.
With a view to remedying this sector-by-sector, piecemeal approach to the right of free movement and residence and facilitating the exercise of this right, there needs to be a single legislative act …
Et parandada seda kategooriapõhist lähenemisviisi vaba liikumise ja elamise õigusele ning hõlbustada selle õiguse rakendamist, on vaja ühtset õigusakti […]
The right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of freedom and dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality …
Et kõikide liidu kodanike õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil saaks kasutada vabaduse ja väärikuse objektiivseid tingimusi täites, tuleks see õigus anda ka nende pereliikmetele, sõltumata nende kodakondsusest. […]
The fundamental and personal right of residence in another Member State is conferred directly on Union citizens by the Treaty and is not dependent upon their having fulfilled administrative procedures.
Teises liikmesriigis elamise individuaalne põhiõigus antakse asutamislepinguga otse liidu kodanikele ja see ei sõltu sellest, kas nad on järginud haldusmenetlust.
The supporting documents required by the competent authorities for the issuing of a registration certificate or of a residence card should be comprehensively specified in order to avoid divergent administrative practices or interpretations constituting an undue obstacle to the exercise of the right of residence by Union citizens and their family members.
Tõendavad dokumendid, mida pädevad ametiasutused registreerimistunnistuse või elamisloa väljaandmiseks nõuavad, peavad olema põhjalikult kirjeldatud, et vältida haldustavade või tõlgenduste lahknemist, mis takistaks põhjendamatult liidu kodanikel ja nende pereliikmetel elamisõigust kasutada.
This Directive respects the fundamental rights and freedoms and observes the principles recognised in particular by the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja -vabadusi ning järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid.
In accordance with the prohibition of discrimination contained in the Charter, Member States should implement this Dir -ective without discrimination between the beneficiaries of this Directive on grounds such as sex, race, colour, ethnic or social origin, genetic characteristics, language, religion or beliefs, political or other opinion, membership of an ethnic minority, property, birth, disability, age or sexual orientation’.
Kooskõlas hartas sisalduva diskrimineerimiskeeluga peaksid liikmesriigid käesolevat direktiivi rakendama, diskrimineerimata käesoleva direktiivi alusel soodustatud isikuid soo, rassi, nahavärvuse, etnilise või sotsiaalse päritolu, geneetiliste omaduste, keele, usutunnistuse või veendumuste, poliitiliste või muude arvamuste, rahvusvähemusse kuulumise, varalise seisundi, sünnipära, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu”.
According to Article 1(a) of Directive 2004/38, the directive concerns inter alia ‘the conditions governing the exercise of the right of free movement and residence within the territory of the Member States by Union citizens and their family members’.
Direktiivi 2004/38 artikli 1 punkti a kohaselt sätestatakse direktiiviga „tingimused, mis reguleerivad liikmesriikide territooriumil vaba liikumise ja elamise õiguse kasutamist liidu kodanike ja nende pereliikmete poolt”.
According to Article 2(2)(a) of Directive 2004/38, for the purposes of the directive, ‘family member’ means inter alia the spouse.
Vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 2 punkti 2 alapunktile a käsitatakse direktiivis „pereliikmena” eeskätt abikaasat.
Article 3 of Directive 2004/38, ‘Beneficiaries’, provides in paragraph 1:
Direktiivi 2004/38 artikli 3 „Soodustatud isikud” lõige 1 sätestab:
‘This Directive shall apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 who accompany or join them.’
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõikide liidu kodanike suhtes, kes liiguvad liikmesriiki või elavad liikmesriigis, mille kodanikud nad ei ole, ja nende artikli 2 punktis 2 määratletud pereliikmete suhtes, kes on nendega kaasas või ühinevad nendega.”
Article 5 of Directive 2004/38, ‘Right of entry’, states:
Direktiivi 2004/38 artikkel 5 „Sisenemisõigus” sätestab:
Without prejudice to the provisions on travel documents applicable to national border controls, Member States shall grant Union citizens leave to enter their territory with a valid identity card or passport and shall grant family members who are not nationals of a Member State leave to enter their territory with a valid passport.
Ilma et see piiraks siseriikliku piirikontrolli suhtes kohaldatavate, reisidokumente käsitlevate sätete kohaldamist, annavad liikmesriigid liidu kodanikele loa siseneda nende territooriumile kehtiva isikutunnistuse või passiga ning nende pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, loa siseneda nende territooriumile kehtiva passiga.
Family members who are not nationals of a Member State shall only be required to have an entry visa in accordance with Regulation (EC) No 539/2001 or, where appropriate, with national law.
Pereliikmetelt, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, nõutakse üksnes määrusele (EÜ) nr 539/2001 või, kui see on asjakohane, liikmesriigi õigusele vastavat sissesõiduviisat.
For the purposes of this Directive, possession of the valid residence card referred to in Article 10 shall exempt such family members from the visa requirement.
Käesoleva direktiivi kohaldamisel vabastab artiklis 10 nimetatud kehtiv elamisluba sellised pereliikmed viisanõudest.
The Member State may require the person concerned to report his/her presence within its territory within a reasonable and non-discriminatory period of time.
Liikmesriigid võivad nõuda, et asjaomane isik teataks oma viibimisest tema territooriumil mõistliku ja mittediskrimineeriva aja jooksul.
Failure to comply with this requirement may make the person concerned liable to proportionate and non-discriminatory sanctions.’
Selle nõude täitmata jätmise korral võib asjaomase isiku suhtes kohaldada proportsionaalseid ja mittediskrimineerivad karistusi.”
Article 7 of Directive 2004/38, ‘Right of residence for more than three months’, states:
Direktiivi 2004/38 artikkel 7 „Üle kolmekuuline elamisõigus” sätestab:
All Union citizens shall have the right of residence on the territory of another Member State for a period of longer than three months if they:
Kõikidel liidu kodanikel on õigus elada teise liikmesriigi territooriumil kauem kui kolm kuud, kui:
(b) have sufficient resources for themselves and their family members not to become a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence and have comprehensive sickness insurance cover in the host Member State; or
KOHTUOTSUS 25.7.2008 – KOHTUASI C-127/08 a) nad tegutsevad vastuvõtvas liikmesriigis töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjatena või b) neil on enda ja oma pere jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi ja neil on vastuvõtva liikmesriigi üldine ravikindlustus või c) – nad on kantud mõne sellise era- või avalik-õigusliku õppeasutuse nimekirja, mis on vastuvõtvas liikmesriigis akrediteeritud või mida rahastatakse selle riigi õigusaktide või haldustavade põhjal, ja nende peamiseks eesmärgiks on õpingud, sealhulgas tööalane koolitus, ning
— have comprehensive sickness insurance cover in the host Member State and assure the relevant national authority, by means of a declaration or by such equivalent means as they may choose, that they have sufficient resources for themselves and their family members not to become a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence; …
– neil on vastuvõtva liikmesriigi üldine ravikindlustus ja nad kinnitavad asjaomasele liikmesriigi asutusele avalduses või mõnes muus enda valitud dokumendis, et neil on enda ja oma pereliikmete jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, […]
The right of residence provided for in paragraph 1 shall extend to family members who are not nationals of a Member State, accompanying or joining the Union citizen in the host Member State, provided that such Union citizen satisfies the conditions referred to in paragraph 1(a), (b) or (c).
Lõikes 1 ettenähtud elamisõigus laieneb ka pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid kes on liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis kaasas või ühinevad temaga, kui kõnealune liidu kodanik vastab lõike 1 punktides a, b või c nimetatud tingimustele.
Article 9 of Directive 2004/38, ‘Administrative formalities for family members who are not nationals of a Member State’, provides:
Direktiivi 2004/38 artikkel 9 „Haldusformaalsused pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud” sätestab:
Member States shall issue a residence card to family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State, where the planned period of residence is for more than three months.
Liikmesriigid annavad elamisloa välja liidu kodaniku pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kui nende kavandatav elamisperiood ületab kolme kuud.
The deadline for submitting the residence card application may not be less than three months from the date of arrival.
Elamisloa taotluse esitamistähtaeg ei või olla lühem kui kolm kuud alates saabumiskuupäevast.
Failure to comply with the requirement to apply for a residence card may make the person concerned liable to proportionate and non-discriminatory sanctions.’
Elamisloa taotlemise nõude täitmata jätmise korral võib asjaomaste isikute suhtes kohaldada proportsionaalseid ja mittediskrimineerivad karistusi.”
Article 10 of Directive 2004/38, ‘Issue of residence cards’, provides:
Direktiivi 2004/38 artikkel 10 „Elamislubade väljaandmine” sätestab:
The right of residence of family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State shall be evidenced by the issuing of a document called “Residence card of a family member of a Union citizen” no later than six months from the date on which they submit the application.
Liidu kodanike pereliikmete elamisõigust, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, tõendatakse dokumendi „Liidu kodaniku pereliikme elamisluba” väljaandmisega hiljemalt kuue kuu jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast.
A certificate of application for the residence card shall be issued immediately.
Elamisloa taotlemise tõend antakse välja viivitamata.
For the residence card to be issued, Member States shall require presentation of the following documents:
Elamisloa väljaandmiseks nõuavad liikmesriigid järgmiste dokumentide esitamist: a) kehtiv pass;
(d) in cases falling under points (c) and (d) of Article 2(2), documentary evidence that the conditions laid down therein are met;
KOHTUOTSUS 25.7.2008 – KOHTUASI C-127/08 b) dokument, mis tõendab perekondlikke sidemeid või registreeritud kooselu; c) registreerimistunnistus või registreerimissüsteemi puudumise korral muu tõend selle kohta, et liidu kodanik, kellega nad on kaasas või ühinevad, elab vastuvõtvas liikmesriigis; d) artikli 2 lõike 2 punktide c ja d alla kuuluvatel juhtudel dokumentaalsed tõendid, et kõnealustes punktides sätestatud tingimused on täidetud;
Article 27 of Directive 2004/38, which appears in Chapter VI of the directive, ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, provides in paragraphs 1 and 2:
Direktiivi 2004/38 artikli 27, mis paikneb direktiivi VI peatükis „Sisenemis- ja elamisõigusele avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu huvides kehtestatavad piirangud”, lõiked 1 ja 2 sätestavad:
Article 35 of Directive 2004/38, ‘Abuse of rights’, provides:
Direktiivi 2004/38 artikkel 35 „Õiguste kuritarvitamine” sätestab:
‘Member States may adopt the necessary measures to refuse, terminate or withdraw any right conferred by this Directive in the case of abuse of rights or fraud, such as marriages of convenience.
„Õiguste kuritarvitamise või pettuse, näiteks fiktiivabielude puhul võivad liikmesriigid vastu võtta vajalikud meetmed käesolevast direktiivist tulenevate õiguste lõpetamiseks, kehtetuks tunnistamiseks või nendest keeldumiseks.
Any such measure shall be proportionate and subject to the procedural safeguards provided for in Articles 30 and 31.’
Sellised meetmed peavad olema proportsionaalsed ja nende suhtes peab saama kohaldada artiklites 30 ja 31 sätestatud menetluslikke tagatisi.”