natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Insofar as the Commission guidance is capable of forming part of the relevant legal framework, it is necessary to assess its effect and to analyse those of its provisions that are relevant to interpreting criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87.
Kuivõrd komisjoni juhised võivad kuuluda asjaomasesse õiguslikku raamistikku, siis tuleb hinnata nende kohaldamisala ja analüüsida nende sätteid, mis on asjakohased direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi tõlgendamisel.
With regard to the legal nature of the guidance, it is to be noted that, while it is founded on an express legal basis laid down in the final sentence of the first subparagraph of Article 9(1) of Directive 2003/87, according to which ‘the Commission shall … develop guidance on the implementation of the criteria listed in Annex III’, it does not correspond to any of the measures of secondary Community law that are provided for in Article 249 EC (see, by analogy, Case C-443/97 Spain v Commission [2000] ECR I-2415, paragraph 28 et seq.; Pfizer Animal Health v Council, cited in paragraph 81 above, paragraph 119; and Alpharma v Council, cited in paragraph 81 above, paragraph 140).
Nende juhiste õigusliku staatuse kohta tuleb märkida, et kuigi need põhinevad sõnaselgel õiguslikul alusel, mis on ette nähtud direktiivi 2003/87 artikli 9 lõike 1 esimese lõigu viimases lauses, mille kohaselt „töötab komisjon […] välja juhised III lisas loetletud kriteeriumide rakendamiseks”, ei ole nende puhul tegemist ühegi EÜ artiklis 249 ette nähtud ühenduse õigusaktiga (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu 6. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-443/97: Hispaania vs. komisjon, EKL 2000, lk I-2415, punkt 28 jj; eespool punktis 81 viidatud kohtuotsused Pfizer Animal Health vs. nõukogu, punkt 119, ja Alpharma vs. nõukogu, punkt 140).
The Commission is nevertheless thereby empowered to set out and to make public in advance, in the form of this guidance, its own understanding of the meaning and effect of the criteria which are included in Annex III to the directive, and the way in which it intends to perform its review, pursuant to Article 9(3) of the directive, of whether
Siiski tuleneb sellest komisjoni pädevus töötada välja ja teha nende juhiste kujul eelnevalt teatavaks oma arusaam selle direktiivi III lisa kriteeriumide sisust ja kohaldamisalast ning see, kuidas ta kavatseb teostada direktiivi 2003/87 artikli 9 lõikest 3 tulenevat
Accordingly, the guidance falls within the category of rules which, as such, do not, in principle, have independent binding effect vis-à-vis third parties and of which the Commission makes extensive use in its administrative practice in order to structure, and increase the transparency of, the exercise of its discretion and supervisory power.
Juhiste puhul on seega tegemist normidega, millel sellisel kujul ei ole põhimõtteliselt siduvat jõudu kolmandate isikute suhtes ning mida komisjon oma halduspraktikas tihti kasutab, et muuta oma kaalutlusõiguse ja järelevalvepädevuse kasutamine struktureeritumaks ja läbipaistvamaks.
In this regard, the caselaw should be recalled according to which, by adopting rules of administrative conduct designed to produce external effects and announcing by publishing them that it will henceforth apply them to the cases to which they relate, the institution in question imposes a limit on the exercise of its own discretion and cannot depart from those rules, if it is not to be found, in some circumstances, to be in breach of general principles of law, such as the principles of equal treatment, of legal certainty or of the protection of legitimate expectations.
Selle kohta tuleb meelde tuletada kohtupraktikat, mille kohaselt välist mõju omavaid administratiivseid käitumisreegleid vastu võttes ja nende avaldamisel teada andes, et ta kohaldab neid edaspidi nendega hõlmatud juhtumitele, piirab asjaomane institutsioon oma kaalutlusõigust ja ei saa neist normidest kõrvale kalduda ilma, et teda karistataks, olenevalt olukorrast, selliste õiguse üldpõhimõtete rikkumise eest nagu võrdne kohtlemine, õiguskindlus või õiguspärase ootuse kaitse.
It cannot therefore be precluded that, on certain conditions and depending on their content, such rules of conduct of general application may produce legal effects and that, in particular, the administration may not depart from them in an individual case without giving reasons that are compatible with the principle of equal treatment (see, with regard to the Commission guidelines on the method of setting fines in competition matters, Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P, C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraphs 209 to 211; see also, with regard to guidelines adopted by the Commission on State aid, Case T-16/96 Cityflyer Express v Commission [1998] ECR II-757, paragraph 57), provided that such an approach is not contrary to other superior rules of Community law.
Seega ei saa välistada, et teatavatel tingimustel ja nende sisust olenevalt võivad sellised üldise ulatusega käitumisreeglid omada õiguslikke tagajärgi ja et administratsioon ei või nendest üksikjuhtumi puhul kõrvale kalduda, esitamata põhjendusi, mis oleksid kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega (vt komisjoni juhiste kohta konkurentsiasjades trahvide arvutamiseks Euroopa Kohtu 28. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjas C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, EKL 2005, lk I-5425, punktid 209–211; vt ka komisjoni juhiste kohta riigiabi valdkonnas Esimese Astme Kohtu 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-16/96: Cityflyer Express vs. komisjon, EKL 1998, lk II-757, punkt 57), tingimusel, et see lähenemine ei ole vastuolus muude ühenduse õiguse kõrgemalseisvate normidega.
Specifically in the fields of agriculture, health and the environment, the Court has recognised that the Community institutions may lay down for themselves guidelines for the exercise of their discretion by way of measures not provided for in Article 249 EC, in particular by communications, provided that they contain an indication as to the approach to be followed by those Community institutions and do not depart from the Treaty rules (see Pfizer Animal Health v Council, cited in paragraph 81 above, paragraph 119, Alpharma v Council, cited in paragraph 81 above, paragraph 140, and the caselaw cited).
Täpsemalt on Esimese Astme Kohus leidnud põllumajandus-, tervishoiu- ja keskkonnavaldkonna kohta, et ühenduse institutsioonid võivad oma kaalutlusõiguse kasutamiseks kehtestada endale juhiseid EÜ artiklis 249 nimetamata aktidega ja eelkõige teatiste kaudu, arvestades, et need peavad sisaldama juhiseid lähenemisviisi kohta, mida see institutsioon peab järgima, ja et need ei tohi kõrvale kalduda asutamislepingu normidest (eespool punktis 81 viidatud kohtuotsus Pfizer Animal Health vs. nõukogu, punkt 119, ja kohtuotsus Alpharma vs. nõukogu, punkt 140 ja seal viidatud kohtupraktika).
It follows that, in connection with the exercise of its power of review under Article 9 of Directive 2003/87, the Commission has, by its guidance, imposed a limit on itself such that it cannot depart from the guidance, if it is not to infringe, in some circumstances, certain general principles of Community law, such as the principles of equal treatment, of the protection of legitimate expectations and of legal certainty.
Sellest järeldub, et kontrollipädevuse teostamisel direktiivi 2003/87 artikli 9 alusel on komisjon end piiranud oma juhistega niimoodi, et tal ei ole võimalik neist kõrvale kalduda, rikkumata sõltuvalt olukorrast ühenduse õiguse teatud põhimõtteid nagu võrdne kohtlemine, õiguskindlus või õiguspärase ootuse kaitse.
(ii) Interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87 in the light of the Commission guidance
– ii) Direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi tõlgendamine lähtuvalt komisjoni juhistest
It may be recalled that, with regard to criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87, the Commission stated as follows in paragraphs 97 to 100 of its guidance:
Esimese Astme Kohus tuletab meelde, et komisjon on direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi kohta märkinud oma juhiste punktides 97–100 järgmist:
It implies that the quantities of allowances per installation are indicated, and therefore visible to the general public, when the [NAP] is submitted to the Commission and other Member States …
See tähendab, et kui [jaotuskava] esitatakse komisjonile ja teistele liikmesriikidele, siis on igale käitisele eraldatavad saastekvootide kogused kirja pandud ja seega üldsusele teada. […]
This criterion will be deemed as fulfilled if a Member State has respected its obligation to list all the installations covered by [Directive 2003/87] …
See kriteerium loetakse täidetuks, kui liikmesriik on täitnud oma kohustust koostada kõigi direktiivi [2003/87] kohaldamisalasse kuuluvate käitiste nimekiri […]
A Member State has to indicate the total quantity of allowances intended to be allocated to each installation and should indicate the quantity issued in each year to each installation following Article 11(4) [of Directive 2003/87] …’
Liikmesriik peab ära näitama igale käitisele eraldada kavatsetava saastekvootide üldkoguse ja käitisele igal aastal vastavalt [direktiivi 2003/87] artikli 11 lõikele 4 eraldatava saastekvootide koguse […]”.
Paragraph 97 of the Commission guidance reflects the same ratio legis as that underlying the justification given by the Parliament Committee which proposed that criterion 10 be included in Directive 2003/87 (see paragraph 98 above).
Esimese Astme Kohus leiab, et komisjoni juhiste punkti 97 taga on sama ratio legis, mis sellel põhjendusel, mille esitas parlamendikomisjon, kes tegi ettepaneku 10. kriteeriumi lisamiseks direktiivi 2003/87 (vt eespool punkt 98).
That justification is essentially concerned with guaranteeing the public and the authorities involved in management of the allowance trading scheme that the quantity of allowances allocated per installation will be transparent in the NAP.
See põhjendus seisneb sisuliselt selles, et üldsusele ja saastekvootidega kauplemise süsteemi haldamisega seotud ametiasutustele tuleb jaotuskavas tagada igale käitisele eraldatud saastekvootide koguse läbipaistvus.
Likewise, the words ‘this criterion will be deemed as fulfilled’, used in paragraph 98 of the Commission guidance, indicate that the Commission itself wished to convey that the scope of the obligation contained in criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87 is limited to a formal obligation to give notice of a ‘list [of] all the installations covered by [Directive 2003/87]’.
Nõnda annab komisjoni juhiste punktis 98 kasutatud väljend „[s]ee kriteerium loetakse täidetuks” tunnistust sellest, et komisjon soovis teada anda, et direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumis sisalduva kohustuse ulatus on piiratud formaalse kohustusega esitada loetelu „direktiivi [2003/87] kohaldamisalasse kuuluvatest käitistest”.
Furthermore, paragraph 100 of the Commission guidance merely requires, like the wording of criterion 10, that the Member State ‘indicate the total quantity of allowances intended to be allocated to each installation’.
Lisaks, komisjoni juhiste punkt 100 nõuab 10. kriteeriumi sõnastuse eeskujul üksnes seda, et liikmesriik näitaks ära „igale käitisele eraldada kavatsetava saastekvootide üldkoguse”.
The wording chosen to express the freedom of action available to the Member State for allocation of the allowances (‘intended to be allocated’) is therefore hardly different from the wording used in criterion 10 (also ‘intended to be allocated’) and the other relevant provisions of Directive 2003/87 (see paragraphs 101 to 106 above).
Liikmesriigile saastekvootide eraldamisel kuuluva tegutsemisruumi kirjeldamiseks kasutatud sõnastus („kavatseb eraldada”) ei erine seega 10. kriteeriumi sõnastusest („eraldada kavatsetakse”) ega ka muudes direktiivi 2003/87 asjakohastes sätetes kasutatud sõnastusest (vt eespool punktid 101–106).
The Court concludes that, in its guidance, the Commission does not provide any additional explanation beyond the wording of the relevant provisions of Directive 2003/87, with regard to the effect of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87, explanation which would be capable of supporting the validity of its interpretation
Esimese Astme Kohus järeldab selle põhjal, et komisjon ei esita oma juhistes võrreldes direktiivi 2003/87 asjakohaste sätetega direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi ulatuse kohta ühtegi täiendavat täpsustust, mis võiks kinnitada, et tema tõlgendus,
Nor does the Commission guidance contain anything that helps to determine whether the Member State is able to change the individual allocation of the allowances after the adoption of its NAP or of the allocation decision under Article 11(1) of Directive 2003/87.
Komisjoni juhised ei sisalda ka viidet selle küsimuse kohta, kas liikmesriik võib pärast jaotuskava või direktiivi 2003/87 artikli 11 lõike 1 alusel eraldamisotsuse vastuvõtmist saastekvootide individuaalset jaotust muuta või mitte.
However, given that the Commission guidance is supposed to specify the Commission’s administrative practice and its practice in conducting reviews, and to set out the extent of the freedom of action available to the Member State when transposing the criteria laid down in Annex III to Directive 2003/87, the Commission is required to establish that guidance, in particular as regards the most essential aspects, with the greatest possible clarity and precision.
Arvestades siiski, et komisjoni juhiste eesmärk on tema kontrolli- ja halduspraktika täpsustamine ja selle tegutsemisruumi piiritlemine, mis liikmesriigil on direktiivi 2003/87 III lisas sätestatud kriteeriumide ülevõtmisel, on komisjonil kohustus koostada need juhised eriti kõige olulisemaid aspekte puudutavas osas suurima võimaliku selguse ja täpsusega.
That is all the more so because the power to review and reject NAPs, exercised by the Commission pursuant to Article 9(3) of Directive 2003/87, is very circumscribed, being limited to examining whether they are compatible with the criteria in Annex III and Article 10 alone.
See on veelgi enam tõsi, kuna komisjonile direktiivi 2003/87 artikli 9 lõikes 3 antud pädevus jaotuskava kontrollida ja tagasi lükata on rangelt piiritletud ning piirdub üksnes selle kontrollimisega, kas jaotuskava on kooskõlas III lisa kriteeriumidega ja direktiivi 2003/87 artikliga 10.
Accordingly, in the absence of any reference in the Commission guidance to the question of the lawfulness of downward expost adjustments to the amount of individually allocated allowances and the question of the Member State’s freedom of action for that purpose, the Commission cannot legitimately raise against the Member State the objection that those adjustments are prohibited, if it is not to infringe the principles of legal certainty and of the protection of legitimate expectations, but must, conversely, have this lack of reference raised against it by the Member State, unless that is contrary to other provisions of Community law, in particular higher-ranking provisions of Community law.
Järelikult, kuna komisjoni juhistes ei ole viidet individuaalselt eraldatud saastekvootide tagantjärele vähendamiste õiguspärasuse kohta ja liikmesriigi vastava tegutsemisruumi kohta, siis ei saa komisjon liikmesriigi vastu õiguspäraselt tugineda nende korrigeerimiste keelatusele, ilma et ta rikuks seejuures õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid, vaid peab hoopis ise olema valmis selleks, et liikmesriik tugineb niisuguse viite puudumisele, kui see ei ole vastuolus muude ühenduse õiguse sätetega ja iseäranis ühenduse õiguse kõrgemalseisvate normidega.
(iii) Effect of the Commission Communication of 7 July 2004
– iii) Komisjoni 7. juuli 2004. aasta teatise ulatus
The Commission Communication of 7 July 2004, which repeats and supplements the grounds of the contested decision adopted on the same day, in particular the reasons why the Commission considers the expost adjustments at issue to be
Esimese Astme Kohus lisab, et komisjoni 7. juuli 2004. aasta teatis, mis kordab ja täiendab samal päeval tehtud vaidlustatud otsuse põhjendusi ja eriti põhjuseid, miks komisjon leidis, et vaidlusalused tagantjärele korrigeerimised on vastuolus direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumiga, ei saa muuta komisjoni juhistele eespool
It is true that that communication constitutes an important element falling within the immediate context in which the contested decision was adopted and, therefore, a statement of reasons additional to the grounds contained in that decision, which the Community judicature is required to take into consideration in conducting its judicial review (see, to this effect, Case T-374/00 Verband der freien Rohrwerke and Others v Commission [2003] ECR II-2275, paragraphs 122 to 124).
Kõnesoleva teatise näol on kahtlemata tegemist olulise osaga vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kontekstist ja järelikult selles otsuses sisalduvate põhjenduste täiendusega, mida ühenduse kohus peab õiguspärasuse kontrolli puhul arvestama (Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-374/00: Verband der freien Rohrwerke jt vs. komisjon, EKL 2003, lk II-2275, punktid 122–124).
However, the communication neither pre-dates the drawing up of the German NAP, when it could have helped the Federal Republic of Germany to observe the criteria set out in Annex III, nor is founded on the final sentence of the first subparagraph of Article 9(1) of Directive 2003/87 and accordingly cannot alter the effect of the Commission guidance drawn up pursuant to that provision.
Kuid see teatis ei pärine Saksamaa jaotuskava koostamisele eelnenud ajast, mis oleks võimaldanud Saksamaa Liitvabariigil III lisas sätestatud kriteeriume järgida, ega põhine ka direktiivi 2003/87 artikli 9 lõike 1 esimese lõigu viimasel lausel, mistõttu see ei saa muuta selle sätte alusel välja töötatud komisjoni juhiste ulatust.
Conclusion on the contextual interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87
Direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi süstemaatilise tõlgendamise järeldus
Having regard to all the foregoing, the Court concludes that a contextual interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87 in the light of the directive’s other provisions and the Commission guidance cannot provide a clear and precise answer to the question whether or not it is open to a Member State, following approval of its NAP by the Commission and adoption of the allocation decision, to adjust the individual allocation of allowances to the installations downwards.
Esimese Astme Kohus leiab eelnevat arvesse võttes, et direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi süstemaatiline tõlgendamine lähtuvalt selle direktiivi ülejäänud sätetest ja komisjoni juhistest ei anna selget ja täpset vastust küsimusele, kas liikmesriigil on pärast tema jaotuskava heakskiitmist komisjonis ja eraldamisotsuse vastuvõtmist võimalik käitistele eraldatud individuaalseid saastekvootide koguseid vähendada.
(e) Teleological interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87
e) Direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi teleoloogiline tõlgendamine
As regards the teleological interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87, reference should be made especially to the directive’s objectives and
Direktiivi 2003/87 III lisa 10. kriteeriumi teleoloogilise tõlgendamise puhul tuleb viidata eelkõige selle direktiivi eesmärkidele ja ülesehitusele, mille täiendamisele ja
In this context, it should be asked in particular whether actual implementation of the directive’s objectives and, therefore, the effectiveness of the relevant provisions that are designed to achieve those objectives, which include the criteria laid down in Annex III, preclude accepting that downward expost adjustments of the allowances allocated are lawful (see paragraphs 93 to 118 above).
Selle taustal tuleb küsida, kas kõnesoleva direktiivi sätete tõhusa rakendamisega, ja järelikult neid eesmärke taotlevate nende asjakohaste sätete kasuliku mõjuga, mille hulka kuuluvad III lisas ette nähtud kriteeriumid, on vastuolus, kui tunnustada eraldatud saastekvootide tagantjärele vähendamine õiguspäraseks (vt eespool punktid 93–118).
Accordingly, it is appropriate to begin by defining the objectives pursued by Directive 2003/87 the implementation of which might be impeded by acceptance that the expost adjustments at issue are lawful.
Järelikult tuleb kõigepealt määratleda direktiiviga 2003/87 taotletavad eesmärgid, mille rakendamist võiks vaidlusaluste tagantjärele korrigeerimiste õiguspärasusega nõustumine kahjustada.
Objectives of Directive 2003/87
Direktiivi 2003/87 eesmärgid
According to Article 1 of Directive 2003/87, the directive’s principal objective is to ‘[establish] a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community … in order to promote reductions of greenhouse gas emissions in a costeffective and economically efficient manner’.
Direktiivi 2003/87 artikli 1 kohaselt on selle peamine eesmärk luua „ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem […], mille eesmärk on vähendada tulemuslikult ja majanduslikult tõhusalt kasvuhoonegaaside heitkoguseid”.
In this connection, criterion 1 of Annex III to the directive concludes by stating that the total quantity of allowances to be allocated for the relevant period ‘shall not be more than is likely to be needed for the strict application of the criteria of this Annex’ and,‘prior to 2008, … shall be consistent with a path towards achieving or overachieving each Member State’s target under Decision 2002/358 … and the Kyoto Protocol’.
Kõnesoleva direktiivi III lisa 1. kriteeriumi lõpus on sätestatud, et asjaomaseks kauplemisperioodiks eraldatavate saastekvootide üldkogus „ei või olla suurem, kui on tõenäoliselt vaja käesoleva lisa kriteeriumide rangeks kohaldamiseks” ja et „[e]nne aastat 2008 peab kõnealune kogus olema kooskõlas meetmetega, mille kaudu iga liikmesriik püüab saavutada või ületada otsusele 2002/358[…] ja Kyoto protokollile vastavat eesmärki”.
Also, recital 4 in the preamble to the directive refers to the commitments which the Community and the Member States have entered into under the Kyoto Protocol to reduce their anthropogenic greenhouse gas emissions.
Direktiivi 2003/87 neljas põhjendus nimetab kohustusi, mis ühendus ja liikmesriigid on endale võtnud eesmärgiga vähendada kasvuhoonegaaside inimtekkelisi heitkoguseid vastavalt Kyoto protokollile.
Recital 5 in the preamble to Directive 2003/87 states that ‘this Directive aims to contribute to fulfilling the commitments of the European Community and its Member States more effectively, through an efficient European market in greenhouse gas emission allowances, with the least possible diminution of economic development and employment’.
Direktiivi 2003/87 viies põhjendus täpsustab, et „[k]äesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa sellele, et Euroopa Ühendus ja liikmesriigid täidaksid oma kohustusi tulemuslikumalt, rajades tõhusa Euroopa turu kasvuhoonegaaside saastekvootidele ja pidurdades võimalikult vähe majandusarengut ja tööhõivet”.
In addition, recital 7 refers to the need for ‘Community provisions relating to allocation of allowances by the Member States … to contribute to preserving the integrity of the internal market and to avoid distortions of competition’.
Seitsmendas põhjenduses on aga märgitud, et „[ü]henduse sätted, mis käsitlevad saastekvootide eraldamist liikmesriikides, on olulised, et aidata kaasa siseturu terviklikkuse säilitamisele ja vältida konkurentsimoonutusi”.
Recital 20 notes that ‘this Directive will encourage the use of more energy-efficient technologies, including combined heat and power technology, producing less emissions per unit of output’.
Kahekümnes põhjendus rõhutab, et „[k]äesolev direktiiv soodustab energiatõhusamate ja toodanguühiku kohta vähem heitkoguseid eraldavate tehnoloogiate, sealhulgas soojuse ja elektri koostootmiseks ettenähtud tehnoloogia kasutamist”.