natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission and the first and second interveners contend that this part of the plea should be rejected.
Komisjon ja menetlusse astujad 1 ja 2 paluvad väite käesoleva osa tagasi lükata.
It must be borne in mind that an ‘abuse’ is an objective concept referring to the behaviour of an undertaking in a dominant position which is such as to influence the structure of a market where, as a result of the very presence of the undertaking in question, the degree of competition is already weakened and which, through recourse to methods different from those which condition normal competition in products or services on the basis of the transactions of commercial operators, has the effect of hindering the maintenance of the degree of competition still existing in the market or the growth of that competition (Hoffmann-La Roche v Commission, cited in paragraph 226 above, paragraph 91; AKZO v Commission, cited in paragraph 189 above, paragraph 69; order of the Court of 23 February 2006 in Case C-171/05 P Piau v Commission, not published in the ECR, paragraph 37; Irish Sugar v Commission, cited in paragraph 122 above, paragraph 111).
Tuleb meenutada, et kuritarvitamise mõiste on objektiivne mõiste, mis viitab turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja sellisele tegevusele, mis võib mõjutada sellise turu struktuuri, kus just kõnealuse ettevõtja tegutsemise tulemusel on konkurents juba nõrgenenud, ning mis takistab veel turul olemas oleva konkurentsi säilimist või selle konkurentsi arengut selliste vahenditega, mis erinevad nendest vahenditest, mida kasutatakse ettevõtjate tegevuse alusel toimiva tavapärase kaupade ja teenuste konkurentsi puhul (eespool punktis 226 viidatud kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon, punkt 91, ja eespool punktis 189 viidatud kohtuotsus AKZO vs. komisjon, punkt 69; Euroopa Kohtu 23. veebruari 2006. aasta määrus kohtuasjas C-171/05 P: Piau vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 37; eespool punktis 122 viidatud kohtuotsus Irish Sugar vs. komisjon, punkt 111).
According to the Commission, the applicant’s pricing practices restricted competition in the market for retail access services.
Komisjoni sõnul piiras hageja hinnapraktika konkurentsi abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul.
It reaches that conclusion in the contested decision (recitals 179 and 180) on the basis of the very existence of the margin squeeze.
Ta jõuab vaidlustatud otsuses (põhjendused 179 ja 180) sellisele järeldusele hinnakruvi efekti olemasolu põhjal.
It maintains that it is not necessary to demonstrate an anticompetitive effect, although, in the alternative, it examines that effect in recitals 181 to 183 to the contested decision.
Konkurentsivastase mõju tõendamine ei ole vajalik, kuigi komisjon seda küsimust vaidlustatud otsuse põhjendustes 181–183 täiendava võimalusena analüüsib.
Given that, until the entry of a first competitor on the market for retail access services, in 1998, the applicant had a monopoly on that retail market, the anti- competitive effect which the Commission is required to demonstrate relates to the possible barriers which the applicant’s pricing practices could have created for the growth of competition in that market.
Kuna esimese konkurendi sisenemiseni abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turule 1998. aastal oli hagejal faktiline monopol jaeturul, puudutab konkurentsivastane mõju, mille olemasolu komisjon peab tõendama, võimalikke takistusi, mida hageja hinnapraktika võis sellel turul konkurentsi arengule luua.
In that respect it must be borne in mind that the applicant owns the fixed telephone network in Germany and, moreover, that it is not disputed that, as the Commission notes in recitals 83 to 91 to the contested decision, there was no other infrastructure in Germany at the time of the adoption of the decision that would have enabled competitors of the applicant to make a viable entry onto the market in retail access services.
Selles suhtes tuleb meenutada esiteks, et hageja on tavatelefonivõrgu omanik Saksamaal, ning teiseks, et vaidlust ei ole selle üle, et nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 83–91 märgib, ei olnud kõnealuse otsuse vastuvõtmise ajal Saksamaal ühtegi muud infrastruktuuri, mis oleks hageja konkurentidel võimaldanud abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turule püsivalt tulla.
Having regard to the fact that the applicant’s wholesale services are thus indispensible to enabling a competitor to enter into competition with the applicant on the downstream market in retail access services, a margin squeeze between the applicant’s wholesale and retail charges will in principle hinder the growth of competition in the downstream markets.
Pidades silmas asjaolu, et hageja võrguteenused on seega hädavajalikud selleks, et tema konkurentidel oleks võimalik temaga konkureerida abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul, mis on turustusahelas järgnev turg, takistab hageja jaehindade ja võrguteenuste hindade vaheline hinnakruvi efekt põhimõtteliselt konkurentsi arengut turustusahelas järgnevatel turgudel.
If the applicant’s retail prices are lower than its wholesale charges, or if the spread between the applicant’s wholesale and retail charges is insufficient to enable an equally efficient operator to cover its productspecific costs of supplying retail access services, a potential competitor who is just as efficient as the applicant would not be able to enter the retail access services market without suffering losses.
Kui hageja jaehinnad on madalamad kui võrguteenuste hinnad või kui hageja jaehindade ja võrguteenuste hindade vahe on ebapiisav selleks, et hagejaga sama tõhusal ettevõtjal oleks võimalik katta abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste tootepõhised kulud, saab hagejaga sama tõhus potentsiaalne konkurent abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turule tulla üksnes kahjumit kandes.
Admittedly, as the applicant maintains, its competitors will normally resort to cross-subsidisation, in that they will offset the losses suffered on the retail access market with the profits made on other markets, such as the telephone calls markets.
Nagu hageja rõhutab, kasutavad tema konkurendid tavaliselt ristsubsideerimist, st nad kompenseerivad abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul tekkinud kahjumit kasumiga, mida nad saavad muudelt turgudelt, näiteks kõneteenuste turult.
However, in view of the fact that, as the owner of the fixed network, the applicant does not need to rely on wholesale services in order to be able to offer retail access services and therefore, unlike its competitors, does not have to try to offset losses suffered on the retail access market on account of the pricing practices of a dominant undertaking, the margin squeeze identified in the contested decision distorts competition not only on the retail access market but also on the telephone calls market (see paragraphs 197 to 202 above).
Võttes arvesse asjaolu, et hagejal kui tavavõrgu omanikul ei ole vaja kasutada võrguteenuseid, selleks et abonentidele juurdepääsuteenuseid pakkuda, ning et vastupidi tema konkurentidele ei pea ta turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja hinnapraktika tõttu püüdma abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul tekkinud kahjumit kompenseerida, kahjustab vaidlustatud otsuses tuvastatud hinnakruvi efekt siiski konkurentsi mitte ainult abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul, vaid ka kõneteenuste turul (vt eespool punktid 197–202).
Furthermore, the small market shares acquired by the applicant’s competitors in the retail access market since the market was liberalised by the entry into force of the TKG on 1 August 1996 are evidence of the restrictions which the applicant’s pricing practices have imposed on the growth of competition in those markets.
Pealegi annavad väikesed turuosad, mille hageja konkurendid on omandanud abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul alates turu liberaliseerimisest, mis toimus TKG jõustumisel 1. augustil 1996, tunnistust takistustest, mis hageja hinnapraktika on nendel turgudel konkurentsi arengule loonud.
Thus, the applicant explained at the hearing that it did not dispute the findings in the contested decision (recital 181) that, at the time of the adoption of the contested decision, all of its competitors in Germany held market shares of only ‘4.4% in narrowband access and 10% in [broadband] access’ and that, at the ‘end of 2002 all 64 competitors together held only 2.35 million of the total of 53.72 million telephone channels in Germany’.
Hageja täpsustas kohtuistungil, et ta ei vaidle vastu vaidlustatud otsuses (põhjendus 181) sisalduvatele järeldustele, mille kohaselt vaidlustatud otsuse vastuvõtmise hetkel kuulus kõigile tema konkurentidele Saksamaal kokku üksnes „4,4% kitsasribaühendusega juurdepääsu turust ja 10% lairibaühendusega juurdepääsu turust” ning „2002. aasta lõpus kuulus 64 konkurendile kokku üksnes 2,35 miljonit telefoniliini 53,72 miljonist liinist Saksamaal”.
In addition, it is not disputed that, taking only analogue connections into consideration — which, at the time of adoption of the contested decision, accounted for 75% of all connections in Germany — the applicant’s competitors’ share fell from 21% in 1999 to 10% in 2002 (recital 182 to the contested decision).
Lisaks ei ole vaidlust selle üle, et kui võtta arvesse ainult analoogliine, mis vaidlustatud otsuse vastuvõtmise ajal moodustasid Saksamaal 75% kõikidest liinidest, vähenes hageja konkurentide turuosa 21%-lt 1999. aastal 10%-ni 2002. aastal (vaidlustatud otsus, põhjendus 182).
The applicant nevertheless maintained that numerous competitors have been able to gain significant market shares in urban areas.
Hageja rõhutas siiski, et paljudel konkurentidel on õnnestunud hõivata märkimisväärseid turuosasid linnastunud piirkondades.
In that respect, it must be noted that the applicant does not challenge the definition of the market contained in the contested decision (recitals 92 to 95), according to which the relevant geographic market is the German market.
Selle kohta tuleb märkida, et hageja ei vaidle vastu turu määratlusele, mis on vaidlustatud otsuses (põhjendused 92–95) aluseks võetud ja mille kohaselt asjaomane geograafiline turg on Saksamaa turg.
The progress made by some of the applicant’s competitors in certain urban areas does not therefore affect the finding that the applicant’s competitors have, overall, acquired only small market shares in the relevant geographic market in retail access services.
Mõnede hageja konkurentide edukus teatavates linnastunud piirkondades ei mõjuta seega järeldust, mille kohaselt kõik hageja konkurendid kokku on omandanud üksnes väikesi turuosasid abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste asjaomasel geograafilisel turul.
Moreover, the fact that competition has developed less favourably in the other Member States does not show that the applicant’s pricing practices had no anticompetitive effect in Germany, which is the relevant geographic market.
Asjaolu, et konkurents on teistes liikmesriikides arenenud vähem soodsalt, ei tähenda siiski seda, et hageja hinnapraktikal ei ole olnud konkurentsivastaseid tagajärgi Saksamaal, mis kujutab endast asjaomast geograafilist turgu.
The purportedly less favourable situation in the other Member States could be linked to the fact that the markets in the services concerned were liberalised later, after 1 June 1997, the date on which the applicant was obliged under the relevant German law to offer its competitors fully unbundled access to the local loop (see paragraph 198 above).
Väidetavalt vähem soodne olukord teistes liikmesriikides võib olla seotud asjaomaste teenuste turgude hilisema liberaliseerimisega, st liberaliseerimisega, mis on toimunud pärast 1. juunit 1997, mil hagejat kohustati vastavalt kohaldatavale Saksa õigusele võimaldama oma konkurentidele täielikku eraldatud juurdepääsu kliendiliinile (vt eespool punkt 198).
It must be noted in that regard that Article 3 of Regulation (EC) No 2887/2000 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on unbundled access to the local loop (OJ 2000 L 336, p. 4) imposes such an obligation on incumbent operators only from 31 December 2000.
Siinkohal tuleb märkida, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 2887/2000, mis käsitleb eraldatud juurdepääsu kliendiliinile (EÜT L 336, lk 4; ELT eriväljaanne 13/26, lk 83), artikkel 3 paneb sellise kohustuse pikaajalistele ettevõtjatele alles alates 31. detsembrist 2000.
The purportedly less favourable situation in the other Member States could also be linked to the existence of other infringements of Community competition law.
Väidetavalt ebasoodsam olukord teistes liikmesriikides võib ka olla seotud muude ühenduse konkurentsiõiguse rikkumistega.
In any event, even on the assumption that the Commission failed to fulfil certain of its obligations under Article 211 EC by failing to ensure that Community law on competition in the telecommunications sector is applied in other Member States, that fact cannot justify the applicant’s infringement of Article 82 EC in this case in the same sector (van Landewyck and Others v Commission, cited in paragraph 86 above, paragraph 84; Case T-148/89 Tréfilunion v Commission [1995] ECR II-1063, paragraph 127; and Joined Cases T-25/95, T-26/95, T-30/95 to T-32/95, T-34/95 to T-39/95, T-42/95 to T-46/95, T-48/95, T-50/95 to T-65/95, T-68/95 to T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 and T-104/95 Cimenteries CBR and Others v Commission [2000] ECR II-491, paragraph 2559).
Isegi kui eeldada, et komisjon on jätnud täitmata mõned oma kohustused, mis tulenevad EÜ artiklist 211, jättes tagamata ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamise teiste liikmesriikide telekommunikatsioonisektoris, ei saa see asjaolu mingil juhul õigustada EÜ artikli 82 rikkumist, mille hageja on käesoleval juhul samas sektoris toime pannud (eespool punktis 86 viidatud kohtuotsus van Landewyck jt vs. komisjon, punkt 84; Esimese Astme Kohtu 6. aprilli 1995. aasta otsus kohtuasjas T-148/89: Tréfilunion vs. komisjon, EKL 1995, lk II-1063, punkt 127, ja 15. märtsi 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-25/95, T-26/95, T-30/95–T-32/95, T-34/95–T-39/95, T-42/95–T-46/95, T-48/95, T-50/95–T-65/95, T-68/95–T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 ja T-104/95: Cimenteries CBR jt vs. komisjon, EKL 2000, lk II-491, punkt 2559).
Finally, as regards the argument put forward in the reply that two of the applicant’s competitors are ‘now’ active on the national market, it must be borne in mind that,
Mis puudutab viimaks repliigis esitatud argumenti, mille kohaselt kaks hageja konkurenti on „vahepeal” tulnud üleriigilisele turule, siis on kohane meenutada, et
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION in the context of an action for annulment under Article 230 EC, the legality of a Community measure must be assessed on the basis of the elements of fact and of law existing at the time when the measure was adopted (Joined Cases 15/76 and 16/76 France v Commission [1979] ECR 321, paragraph 7, and Case T-395/94 Atlantic Container Line and Others v Commission [2002] ECR II-875, paragraph 252).
EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi menetlemisel tuleb ühenduse õigusakti seaduslikkust hinnata akti vastuvõtmise ajal olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel (Euroopa Kohtu 7. veebruari 1979. aasta otsus liidetud kohtuasjades 15/76 ja 16/76: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1979, lk 321, punkt 7, ja Esimese Astme Kohtu 28. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-395/94: Atlantic Container Line jt vs. komisjon, EKL 2002, lk II-875, punkt 252).
In any event, the applicant, which fails to quantify the extent to which competitors are present on the national market, does not produce any evidence to rebut the findings in recitals 180 to 183 to the contested decision that its pricing practices actually restrict competition on the German retail access market.
Hageja, kes jätab üleriigilisel turul tegutsevate konkurentide arvu nimetamata, ei esita igal juhul ühtegi tõendit, mis võiks kummutada vaidlustatud otsuse põhjendustes 180–183 sisalduvaid järeldusi, mille kohaselt hageja hinnapraktika tõepoolest takistab konkurentsi abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul Saksamaal.
It follows that the final part of the first plea in law must be rejected.
Järelikult tuleb esimese väite viimane osa tagasi lükata.
B — Second plea in law: the defective nature of the operative part of the contested decision
B – Teine väide, mis puudutab vaidlustatud otsuse resolutiivosa puudulikkust
The applicant notes first of all that Article 1 of the contested decision concludes that the applicant has infringed Article 82(a) EC ‘by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network’.
Hageja tuletab kõigepealt meelde, et vaidlustatud otsuse artiklis 1 tuvastatakse, et ta on rikkunud EÜ artikli 82 punkti a „seeläbi, et ta küsib kliendiliinile juurdepääsu eest konkurentidelt ja [oma] abonentidelt ebaõiglasi liitumistasusid ja igakuiseid abonemenditasusid”.
According to the operative part, the applicant’s wholesale charges and retail prices are therefore unfair.
Resolutiivosa kohaselt on hageja võrguteenuste hinnad ja jaehinnad seega ebaõiglased.
However, the applicant’s charges as such have not been described as unfair in the grounds of the contested decision.
Vaidlustatud otsuse põhjendavas osas aga ei ole hageja tariife kvalifitseeritud iseenesest ebaõiglasteks.
It is only the relationship between wholesale charges and retail prices that has been deemed to be abusive as a result of the alleged margin squeeze.
Üksnes võrguteenuste hindade ja jaehindade suhet käsitletakse kuritarvitavana väidetava hinnakruvi efekti tõttu.
The operative part of the contested decision is therefore not supported by the grounds of the decision.
Seega ei toeta vaidlustatud otsuse põhjendav osa sama otsuse resolutiivosa.
Next, the applicant notes that Article 2 of the operative part of the contested decision orders it to bring to an end the infringement referred to in Article 1 and to refrain from repeating any act or conduct described in that article.
Edasi tuletab hageja meelde, et vaidlustatud otsuse artikkel 2 kohustab teda lõpetama artiklis 1 nimetatud rikkumise ning hoiduma kordamast kõnealuses artiklis märgitud tegusid või käitumist.
However, besides the fact that the order in Article 2 is at odds with the grounds of the contested decision, it cannot be complied with because the applicant is not in a position to influence the price of wholesale access.
Lisaks sellele, et artiklis 2 sisalduv ettekirjutus on vastuolus vaidlustatud otsuse põhjendustega, ei saa seda ka täita, kuna hagejal ei ole võimalik võrguteenuste hindu mõjutada.
Finally, in its reply, the applicant further submits that Article 1 of the operative part is also defective because the Commission finds there that the applicant has infringed Article 82 EC by charging unfair charges.
Lõpuks lisab hageja repliigis, et resolutiivosa artikkel 1 on vigane ka seetõttu, et komisjon tõdeb selles, et hageja rikkus EÜ artiklit 82 seeläbi, et ta küsis ebaõiglasi tasusid.
However, the applicant has no leeway in the charging of those charges (see paragraph 73 above).
Hagejal aga puudus igasugune tegutsemisruum nende tasude küsimisel (vt eespool punkt 73).
The Commission contends that this plea should be rejected.
Komisjon palub käesoleva väite tagasi lükata.
Article 1 of the contested decision finds that the applicant ‘has infringed Article 82(a) [EC] by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network’.
Tuleb meenutada, et vaidlustatud otsuse artiklis 1 tõdetakse, et hageja on „rikkunud EÜ artikli 82 [punkti] a sätteid seeläbi, et ta küsib kliendiliinile juurdepääsu eest konkurentidelt ja [oma] abonentidelt ebaõiglasi liitumistasusid ja igakuiseid abonemenditasusid, takistades märkimisväärselt konkurentsi kliendiliinile juurdepääsu turul”.
Contrary to the applicant’s claim, Article 1 of the contested decision does not state that both the applicant’s charges for wholesale services and its retail prices must be regarded as being unfair.
Vastupidi hageja väidetele ei leita vaidlustatud otsuse artiklis 1, et nii hageja võrguteenuste hindu kui ka jaehindu tuleb pidada ebaõiglasteks.
The operative part of the contested decision must be read in the light of the grounds of that decision (Joined Cases T-5/00 and T-6/00 Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission [2003] ECR II-5761, paragraph 374).
Vaidlustatud otsuse resolutiivosa tuleb ju tõlgendada otsuse põhjendusi silmas pidades (Esimese Astme Kohtu 16. detsembri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-5/00 et T-6/00: Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied ja Technische Unie vs. komisjon, EKL 2003, lk II-5761, punkt 374).
Thus it is clear that ‘[t]he abuse committed by [the applicant] consists in the imposition of unfair prices in the form of a margin squeeze to the detriment of its competitors’ (recital 201 to the contested decision).
Põhjendustest ilmneb selgelt, et „[hageja] toime pandud kuritarvitus seisneb selles, et ta kehtestas oma konkurentide suhtes ebaõiglased hinnad hinnakruvi efekti vormis” (vaidlustatud otsus, põhjendus 201).
The abuse committed takes the ‘form of a margin squeeze generated by a disproportion between wholesale charges and retail charges for access to the local network’ (recital 57 to the contested decision) and is described as ‘the unfair pricing’ abuse (recital 163 to the contested decision).
Kuritarvitus on toimunud „hinnakruvi efekti kujul, mis tuleneb kliendiliinile juurdepääsu jaehindade ja võrguteenuste hindade ebaproportsionaalsest vahest” (vaidlustatud otsus, põhjendus 57) ning „väljendub ebaõiglastes hindades” (vaidlustatud otsus, põhjendus 163).
It follows from the foregoing that Article 1 of the contested decision, read in the light of the grounds of that decision, must be interpreted as meaning that where the Commission describes the charges for opening a new connection and the monthly charge for access to the local network as being unfair, it is referring to the relationship between the applicant’s wholesale charges and retail charges.
Eelnevast nähtub, et vaidlustatud otsuse artiklit 1 tõlgendatuna otsuse põhjendusi silmas pidades tuleb mõista nii, et kui komisjon kvalifitseerib ebaõiglasteks liitumistasud ja igakuised abonemenditasud, mis on seotud juurdepääsuga kliendiliinile, viitab ta hageja jaehindade ja võrguteenuste hindade vahelisele suhtele.
There is no contradiction therefore between the grounds and the operative part of the contested decision.
Seega ei ole vaidlustatud otsuse resolutiivosa ja põhjenduste vahel mingit vastuolu.
In view of the foregoing, the order in Article 2 of the contested decision is not vitiated by illegality either.
Eelneva alusel tuleb järeldada, et vaidlustatud otsuse artiklis 2 sisalduv ei ole ka õigusvastane.
Although the applicant could not influence the charges for wholesale services, it did in any event have scope to increase its retail prices for ADSL access services (see paragraphs 141 to 151 above).
Isegi kui hageja ei saanud võrguteenuste hindu mõjutada, oli tal igal juhul tegutsemisruum ADSL-i juurdepääsuteenuste jaehindade tõstmiseks (vt eespool punktid 141–151).
Finally, the distinction between charging and fixing charges, which the applicant made for the first time in its reply, must be rejected as being inadmissible under Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Lõpuks tuleb vahe, mida hageja teeb esimest korda repliigis tariifide küsimise ja kehtestamise vahel, vastuvõetamatuse tõttu vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 48 lõikele 2 läbi vaatamata jätta.
It follows from all the foregoing that the second plea in law must be rejected.
Kõigest eelnevast nähtub, et teine väide tuleb tagasi lükata.
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations
C – Kolmas väide, mis puudutab võimu kuritarvitamist ning proportsionaalsuse, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumist