natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
„Narkootikumid” on narkopoliitika infoleht, mida annab regulaarselt välja Lissabonis asuv Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus (EMCDDA).
The briefings a reproduced regularly in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
Leht ilmub kolm korda aastas Euroopa Liidu 23 ametlikus keeles ning norra ja türgi keeles.
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
Väljaande tasuta tellimiseks võtke palun ühendust elektronposti aadressil publications@emcdda.europa.eu
Conclusions and policy considerations
Järeldused ja ettepanekud
Neuroscience has the potential to improve our understanding of addiction, possibly leading to new forms of treatment.
Neuroteadused võivad parandada meie arusaamist sõltuvusest ja viia uute raviviisideni.
There is a need to continue supporting studies in this area, whilst reviewing how European research can be encouraged and best organised.
Uuringuid asjaomases valdkonnas peab jätkuvalt toetama ja vaatama läbi võimalused Euroopa uurimistegevuse ergutamiseks ning paremaks organiseerimiseks.
The efficacy of novel immunological approaches and neurological techniques will require detailed scrutiny. Some approaches in this area may be used in ways that raise important ethical and social concerns which could offset, or even be greater than potential benefits.
Oletus, et korduv narkootikumide tarbimine tekitab pikaajalisi muutusi aju neurotransmissioonis, toetab tugevalt uuringuid, mille eesmärk on kõnealuseid muutusi iseloomustada ja leida viise nende tagasipööramiseks.
Neurobiological research provides support for a ‘medical model’ of addiction.
Neurobioloogiliseduuringud toetavad sõltuvuse meditsiinilist mudelit.
However, many drug issues concern the non-dependent use of illicit substances and the question of which approaches are appropriate to encourage addicted individuals into treatment — particularly those who may not want to be treated — is a critical one.
Kuid paljudel narkootikumidega seotud juhtudel on tegemist ebaseaduslike ainete mittesõltuvusliku kasutamisega, ning küsimus, millised lähenemisviisid on asjakohased sõltuvuses isikute ravile ergutamiseks, omab otsustavat tähtsust.
New methodologies such as neuroimaging and genetic research may help to better understand variations in vulnerability to addiction, even if social factors are also clearly important.
Kuigi ka sotsiaalsed tegurid on olulised, võivad uued meetodid, nagu neurovisualiseerimise meetod ja geeniuuringud, aidata paremini mõista sõltuvusele vastuvõtlikkuse varieeruvust.
However, the extent to which this can be used in practice remains questionable.
Nende meetodite praktikas rakendamise ulatus jääb siiski küsitavaks.
A major challenge for policy will be to find ways to educate the public about the neurobiological basis of addiction, whilst acknowledging that individual and social choices also impact on drug use and addiction.
Peamiseks poliitiliseks väljakutseks on leida viisid üldsuse harimiseks sõltuvuse neurobioloogilise aluse osas, tunnistades samal ajal, et narkootikumide tarvitamist ja sõltuvusse sattumist mõjutab ka individuaalne ja sotsiaalne valik.
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communities © European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, 2009 DIRECTOR: Wolfgang Götz AUTHOR: Jean-Pol Tassin, Director of Research, Inserm, Collège de France EDITOR: Marie-Christine Ashby GRAPHIC CONCEPTION: Dutton Merryfield Ltd, United Kingdom Printed in Luxembourg
AMETLIK VÄLJAANDJA: Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus © Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus, 2009 DIREKTOR: Wolfgang Götz AUTOR: dr Jean-Pol Tassin, teadusdirektor, Inserm, Collège de France TOIMETAJA: Marie-Christine Ashby GRAAFILINE KUJUNDUS: Dutton Merryfield Ltd, Ühendkuningriik Printed in Luxembourg
Responding to drug driving in Europe
Narkojoobes juhtimise probleemile reageerimine Euroopas
Until then, this policy briefing summarises the key issues facing policymakers and describes developments across Europe that may assist decision-making on the topic.
Seniks antakse käesolevas narkopoliitika infolehes ülevaade põhiküsimustest, millega poliitikakujundajad kokku puutuvad, ning kirjeldatakse suundumusi kogu Euroopas, mis võivad olla abiks selles küsimuses otsuste tegemisel.
and benzodiazepines are generally impairing; of the opioids, heroin can impair severely, methadone less so, and buprenorphine even less.
bensodiasepiinid avaldavad üldiselt kahjustavat mõju; opioididest võib heroiin juhtimisvõimet tõsiselt kahjustada, metadoon võib juhtimisvõimet kahjustada vähemal määral ja buprenorfiin veelgi väiksemal määral.
The data for stimulant drugs such as cocaine, amphetamines and ecstasy are more mixed, but suggest that high doses are associated with impairment.
Andmed stimulantide, näiteks kokaiini, amfetamiinide ja ecstasy kohta nii ühesed ei ole, kuid viitavad sellele, et suures koguses avaldavad need ained kahjustavat mõju.
Yet, an objective measure for impairment for each drug, similar to the blood alcohol concentration, remains elusive.
Eri ainete kahjustava mõju mõõtmiseks ei ole aga suudetud leida sellist objektiivset mõõdupuud nagu vere alkoholisisaldus.
Reducing the loss of life caused by driving under the influence of psychoactive substances requires measures that are based on a scientific understanding of this complex phenomenon.
Psühhoaktiivsete ainete mõju all sõidukijuhtimisega seotud surmajuhtumite arvu vähendamine nõuab meetmeid, mis tuginevad selle keerulise probleemi teaduslikule mõistmisele.
The challenge to legislators is to design sound and effective laws that can be enforced, and that give a clear message to the public.
Seadusandjatel tuleb täita keeruline ülesanne: koostada usaldusväärsed, tõhusad ja jõustatavad õigusaktid, mis edastaksid üldsusele selge sõnumi.
Many of the accidents and deaths that occur on European roads are caused by drivers whose performance is impaired by a psychoactive substance.
Hulgaliselt Euroopa maanteedel toimuvaid õnnetusi ja surmajuhtumeid on põhjustatud sõidukijuhtide poolt, kelle juhtimisvõimet kahjustavad psühhoaktiivsed ained.
Alcohol alone is estimated to account for up to 10 000 road deaths a year in the European Union, one quarter of all road deaths.
Hinnanguliselt hukkub Euroopa Liidus ainuüksi alkoholiga seotud õnnetustes kuni 10 000 inimest aastas, mis moodustab veerandi autoõnnetustes hukkunute koguarvust.
No comparable figures are available for road accidents related to illicit drugs and psychoactive medicines, though these have been receiving increasing attention over the past decade.
Illegaalsete narkootikumide ja psühhoaktiivsete ravimite kohta selliseid andmeid puuduvad, kuigi sellele aspektile on viimase kümnendi jooksul hakatud pöörama üha suuremat tähelepanu.
Studies on the effects of psychoactive substances on driving performance suggest that while both illicit and therapeutic drugs can affect driving, the effects and their extent can vary greatly from substance to substance.
Psühhoaktiivsete ainete juhtimisvõimele avaldatavat mõju käsitlevate uuringute tulemused viitavad sellele, et kuigi nii illegaalsed narkootikumid kui ka ravimid võivad juhtimisvõimet mõjutada, võib ainete mõju väga palju erineda.
The latest research suggests that cannabis can reduce performance
Viimaste teadusuuringute kohaselt võib kanep juhtimisvõimet vähendada,
The complex issue of drug driving is currently being investigated by DRUID, a major EU project that began in 2006 and will continue until 2010.
Narkojoobes juhtimise keerulist küsimust uuritakse praegu ELi suurprojekti DRUID raames, mis algas 2006. aastal ja jätkub 2010. aastani.
DRUID aims to provide a solid basis for harmonised, EU-wide regulations for driving under the influence of alcohol, drugs and medicine.
DRUIDi eesmärk on luua kindel alus alkoholi, narkootikumide ja ravimite mõju all juhtimist käsitlevate ühtlustatud ELi määruste koostamiseks.
Driving under the influence: Depending on the country’s laws, this may refer to a driver who has: a measured reduction of cognitive or psychomotor skills, impulsivity; or more than a defined amount of drug in the blood, expected to produce such effects at that level; or any trace of drugs in the blood.
Joobes juhtimine: sõltuvalt riigi seadusest võib see osutada seisundile, kus juhi kognitiivsed või psühhomotoorsed võimed on mõõdetavalt vähenenud ja kus ta on impulsiivne või tema veres sisaldub piirnormi ületavas koguses narkootikumi, mis eeldatavalt sellises koguses antud mõju esile kutsub, või juhi veres on teatavas koguses narkootikumijääke.
Reports of drug driving incidents often receive much media
Narkojoobes juhtidega toimunud õnnetuste ülevaated leiavad
Various psychoactive medicines, which might or might not be legally prescribed and consumed, can impair driving skills.
Juhtimisvõimet võivad kahjustada mitmesugused psühhoaktiivsed ravimid, mis võivad, kuid ei pruugi olla retseptiravimid.
attention. But, few countries have reliable statistics on the prevalence of driving under the influence of drugs.
meedias sageli laialdast kajastamist, ent vähestel riikidel on usaldusväärseid statistilisi andmeid narkojoobes juhtimise levimuse kohta.
Obtaining sound scientific evidence on behavioural effects,
Olemasolevate andmete põhjal on keeruline saada
Currently, police experience considerable difficulty with the accurate and rapid identification of drug driving at the roadside.
Praegu on politseil väga keeruline narkojoobes juhtimist liikluskontrolli käigus täpselt ja kiirelt tuvastada.
prevalence and accident risk is difficult with the available data.
usaldusväärseid teaduslikke tõendeid käitumishäirete, levimuse ja õnnetuste riski kohta.
Many of the studies have small samples and it is often difficult to generalise from their results.
Paljudes uuringutes kasutatakse väikeseid valimeid ja nende tulemuste põhjal on sageli keeruline üldistusi teha.
Key audiences may not be hearing the message, or they may be ignoring it.
Narkojoobes juhtimise ärahoidmiseks korraldatavate
Reflecting the scientific debate about the precise effects of the substances, the legal definition of the offence of driving under the influence of drugs differs among EU Member States.
Kuna narkootikumide täpse mõju kohta alles peetakse teaduslikke arutelusid, on narkojoobes juhtimise süüteo õiguslik määratlus ELi liikmesriikide lõikes erinev.
Extent of drug driving is not studied in many European countries
Paljudes Euroopa riikides ei uurita narkojoobes juhtimise levimust
The number of people sampled has ranged from under 50 to over 10 000, with more than one third of the studies reporting on fewer than 500 individuals.
Valimisse kaasatud inimeste arv on olnud vahemikus alla 50 inimese kuni üle 10 000 inimese, kusjuures enam kui ühes kolmandikus uuringutes on osalenud vähem kui 500 isikut.
Studies on drug prevalence in drivers published between 1999 and 2007 provide data for only 13 of the 27 EU Member States and Norway.
Aastatel 1999–2007 avaldatud uuringutes, mis käsitlevad uimastite levimust sõidukijuhtide hulgas, on esitatud andmeid ELi 27 liikmesriigist vaid 13 riigi kohta, samuti Norra kohta.
medicines and illicit drugs, others do.
illegaalsetest narkootikumidest, kuid mõnes eristatakse.
In Finland and Sweden, new zero-tolerance laws for illicit drugs were passed following the experience that the offence of impaired driving was extremely difficult to prove.
Soomes ja Rootsis võeti vastu uued illegaalsete narkootikumide nulltolerantsiseadused, kuna nende riikide kogemus on näidanud, et joobes juhtimist on äärmiselt keeruline tõendada.
In Cyprus, this problem is addressed by prosecuting such drivers for illegal consumption of drugs.
Küprosel aga esitatakse asjaomastele juhtidele süüdistus uimastite illegaalses tarbimises.
However, Belgium and the United Kingdom specifically prohibit use of a test result for drug driving as evidence for any other offence.
Belgias ja Ühendkuningriigis on aga selgesõnaliselt keelatud kasutada narkojoobes juhtide testitulemusi tõendusmaterjalina mõnes muus süüasjas.
National legislation or policies may also limit the scope and comparability of prevalence studies.
Levimusuuringute ulatust ja võrreldavust võivad piirata ka riigi õigusaktid või poliitika.
For example, random roadside tests for drugs are not permitted in most countries.
Näiteks ei ole sõidukijuhtide pistelised narkokontrollid enamikus riikides lubatud.
In some countries, tests are only carried out for illicit drugs, and the prevalence of psychoactive medicines cannot be ascertained.
Mõnes riigis kontrollitakse üksnes illegaalsete narkootikumide kasutamist; psühhoaktiivsete ravimite levimust ei ole samas võimalik kindlaks teha.
Random roadside surveys of drivers, which can give a representative picture of the entire driving population, are available for three EU Member States and Norway.
Sõidukijuhtide pistelised uuringud, mis võivad anda kõikidest sõidukijuhtidest esindusliku ülevaate, on kättesaadavad üksnes kolme ELi liikmesriigi ja Norra kohta.
Other surveys provide data on drug use among specific subsets of drivers.
Ülejäänud uuringutes esitatakse andmeid narkotarbimise kohta sõidukijuhtide teatavate rühmade hulgas.
While some studies considered only drivers involved in fatal accidents, others looked at sample groups of injured drivers, killed drivers, drivers involved in accidents, and drivers suspected of driving under the influence of alcohol or drugs.
Kui mõnes uuringus võeti arvesse vaid surmaga lõppenud liiklusõnnetustes osalenud sõidukijuhte, siis teistes uuriti vigastatud, hukkunud, õnnetustes osalenud ning alkoholi- või narkojoobes sõitmise kahtlustusega sõidukijuhtide rühmade valimeid.
However, the results of these various studies are not scientifically comparable.
Kõnealuste uuringute tulemused ei ole aga teaduslikult võrreldavad.
A positive test for alcohol may override any requirement for drug testing, with resource limitations and prosecution requirements taking priority over any need for comprehensive data gathering.
Kui sõidukijuhi verest leitakse alkoholi, ei pruugi narkotesti tegemine olla nõutav, kuna piiratud ressursid ja süüdistuse esitamise nõuded on olulisemad kui võrreldavate andmete kogumine.
This has been the case in Denmark, Estonia, Ireland and Portugal.
Selline olukord valitseb Eestis, Iirimaal, Portugalis ja Taanis.
The French SAM study, one of the most extensive studies in recent years on the subject, was made possible by a change to the national Road Code obliging the police, in defined circumstances, to test all drivers for drugs.
Prantsusmaal korraldatud uuring maanteetranspordi ja surmaga lõppenud õnnetuste kohta, mis on viimaste aastate üks ulatuslikumaid uuringuid selles valdkonnas, sai võimalikuks tänu riigi maanteeseaduse muutmisele, millega kohustati politseid kindlaksmääratud asjaoludel kontrollima kõikide sõidukijuhtide puhul uimastitarbimist.
Evidence of drug-taking may be detected in different biological samples, including blood, urine, saliva, sweat and even hair.
Uimastitarbimist saab tuvastada erinevate bioloogiliste proovide põhjal, sealhulgas vere-, uriini-, sülje-, higi- ja isegi juukseproovide põhjal.
Blood is the ideal matrix for legal proof of impairment, but roadside screening by oral fluid (saliva) is desirable for convenience.
Vereproov on joobe õiguslikul otstarbel tõendamiseks parim viis, kuid mugavust silmas pidades on sõidukijuhtide kontrollides soovitatav kasutada süljeproove.
Threshold levels for the drugs may be set at the lower limit of detection, or at levels where impairment may be expected to start.
Uimastite läviväärtused võib seada alumise avastamispiiri lähedale või tasemele, kus ebaadekvaatne seisund võib ootuste kohaselt ilmnema hakata.
However, while some drugs, including cannabis and opioids, appear to have a dosedependent impairing effect, others such as amphetamines do not.
Kui teatavate narkootikumide, näiteks kanepi ja opioidide juhtimisvõimet kahjustav mõju sõltub kogusest, siis teiste narkootikumide, näiteks amfetamiinide puhul see nii ei ole.
Tolerance and interactions with alcohol or other drugs complicate calculations further.
Arvutuste tegemist raskendavad veelgi inimeste taluvusvõime ja alkoholi või muude ainete koosmõju.
In France, drivers found combining drugs with alcohol receive a higher penalty.
Prantsusmaal määratakse uimasteid ja alkoholi samaaegselt tarbinud sõidukijuhtidele kõrgem karistusmäär.
Responding to psychoactive medicines
Psühhoaktiivsete ravimitega seotud probleemile reageerimine
New international guidance for standardisation of study designs have been drawn up with the assistance of the EMCDDA and the European Commission’s DG Transport.
EMCDDA ja Euroopa Komisjoni transpordi ja energeetika peadirektoraadi abiga on koostatud uued rahvusvahelised suunised uuringute ülesehituse ühtlustamiseks.
It takes into account differences between countries’ legislation and testing policies, providing over a hundred recommendations subdivided into the areas of behaviour, epidemiology, and toxicology.
Suunistes võetakse arvesse riikide õigusaktide ja kontrollimehhanismide vahelisi erinevusi ning esitatakse üle saja soovituse, mis on jagatud eri valdkondadeks, nagu käitumine, epidemioloogia ja toksikoloogia.
The overall scarcity of information continues despite a recommendation made in 2002 by the European Commission’s expert working group on drugs, medicines and driving that all drivers involved in a fatal accident should be tested for alcohol and drug use.
Hoolimata Euroopa Komisjoni narkootikumide, ravimite ja sõidukijuhtimise ekspertide töörühma 2002. aastal esitatud soovitusest kontrollida kõikide surmaga lõppenud õnnetustes osalenud sõidukijuhtide puhul alkoholi- ja uimastitarbimist, on antud valdkonna statistika endiselt puudulik.
Barriers to building up scientific evidence
Teaduslike tõendite kogumisel esinevad takistused
Psychoactive medicines, such as painkillers (opioids), sedatives (benzodiazepines), antidepressants and antihistamines can have sometimes considerable effects on the capabilities of drivers.
Psühhoaktiivsed ravimid, näiteks valuvaigistid (opioidid), rahustid (bensodiasepiinid), antidepressandid ja antihistamiinid võivad juhi võimeid mõnikord märkimisväärselt mõjutada.
Results from studies suggest that drivers may be using these drugs either for medical reasons following prescription, or misusing them, sometimes together with illicit substances.
Uuringutulemused näitavad, et juhid võivad neid ravimeid kasutada meditsiinilistel põhjustel retsepti alusel, kuid neid ka kuritarvitada, mõnikord koos illegaalsete ainetega.
Concern is also growing about the possible impact of the increasing numbers of drug users receiving opioid substitution treatment.
Samuti on üha kasvavaks probleemiks opiaatasendusravi saavate uimastitarbijate suureneva arvu võimalik mõju.
Most European countries take one of two approaches to defining the offence of driving under the influence of drugs.
Enamik Euroopa riike kasutab narkojoobes juhtimise süüteo määratlemisel üht kahest lähenemisviisist.
Eleven countries only penalise impaired driving, whether caused by illicit drugs or medicines.
11 riigis on karistatav vaid joobes juhtimine, olenemata sellest, kas see on põhjustatud ravimitest või illegaalsetest narkootikumidest.
Eleven other countries have adopted a ‘zero-tolerance’ policy, penalising any driving after drug-taking.
Veel 11 riiki rakendavad nn nulltolerantsi poliitikat, karistades uimastitarbimisele järgnevat sõidukijuhtimist.
In seven countries, these two approaches are combined in a tiered response to drug driving offenders.
Seitsmes riigis on need kaks lähenemisviisi ühitatud ning narkojoobes liiklushuligaanidele lähenetakse mitmetasandiliselt.
Most countries’ laws penalise impairment from any drug, whether illicit or medicinal.
Mõnes nulltolerantsi rakendavas riigis ei eristata psühhoaktiivseid ravimeid
Some ‘zero-tolerance’ countries make no distinction between psychoactive
Enamiku riikide õigusaktidega on ette nähtud karistused joobe eest, olgu see põhjustatud siis illegaalsest või meditsiinilisest ainest.
More than 30 studies on the prevalence of drugs among drivers have been carried out across Europe since 1999.
Alates 1999. aastast on Euroopas korraldatud üle 30 uuringu uimastite levimuse kohta sõidukijuhtide hulgas.
However, these studies have used various methods and sampled different groups of drivers, making it difficult to draw overall conclusions.
Nendes uuringutes on kasutatud aga mitmesuguseid meetodeid ja võetud valimeid erinevate sõidukijuhtide rühmade hulgast, mis teeb üldiste järelduste tegemise keeruliseks.
2004, a system in Victoria, Australia uses two saliva tests in series at the roadside to achieve a low false positive rate; prosecution will be based on the results of a subsequent laboratory confirmation of the second sample.
Austraalias Victoria osariigis maanteeäärsetel kontrollidel madala valepositiivsete tulemuste määra saavutamiseks kasutatud järjestikku kahte süljetesti ning süüdistuse esitamisel tuginetakse järgnevale teise proovi kinnitamisele laboris.
In the EU, while France uses roadside saliva tests, prosecution is based on the results of a blood test.
Kuigi Prantsusmaa kasutab küll maanteeäärseid süljeteste, põhineb süüdistuse esitamine ELis üldiselt veretesti tulemustel.
Are prevention campaigns effective?
Kas ennetuskampaaniad on tõhusad?
group on drugs, medicines and driving recommended that police involved in traffic control receive mandatory training in recognising the signs of impairment due to drugs.
bioloogilise proovi. 2002. aastal soovitas Euroopa Komisjoni uimastite, ravimite ja sõidukijuhtimise ekspertide töörühm muuta liikluskontrollides osalevate politseinike koolitamine uimastitest põhjustatud ebaadekvaatsuse märkide äratundmiseks kohustuslikuks.
These tests may include, for example, examination of the size of the pupils, coordination tests, behavioural tests, reactions and manner of speaking.
Sellised testid võivad muu hulgas hõlmata pupillide suuruse uurimist ning koordinatsiooni, käitumise, reaktsiooni ja kõnemaneeri kontrollimist.
Yet by 2007, only four EU countries (Belgium, Portugal, Sweden, United Kingdom) reported obligatory training in this area for traffic police, while 11 reported some ad hoc training.
Ent 2007. aastaks olid liikluspolitseinike kohustuslikust koolitamisest selles valdkonnas teatanud vaid neli ELi riiki (Belgia, Portugal, Rootsi ja Ühendkuningriik), samas kui 11 riiki teatasid teataval tasemel korraldatud erikoolitusest.
Furthermore, the tests are not the same in each country.
Peale selle ei ole testid kõikides riikides ühesugused.
covered by a general offence such as dangerous driving.
Samuti nähtub neist, et paljud juhid ei ole teadlikud uimastite ja alkoholi samaaegse tarvitamise mõjudest.
In contrast, laws in the Czech Republic, Estonia, Poland, Slovenia and Slovakia penalise driving with any trace of a substance, even if medicinal.
Vanemad sõidukijuhid ei ole sageli teadlikud psühhoaktiivsete ravimite mõjust juhtimisvõimele. Peale selle ei tunne paljud juhid õigusakte, mille alusel keelatakse sõiduki juhtimine selliste ravimite mõju all olles.
Seven countries (Belgium, Czech Republic, Germany, Latvia, Luxembourg, Slovakia, Finland) have adopted a two-stage system that penalises any trace of an illicit substance with a non-criminal or lower-level criminal fine, but more severely penalises impairment by any substance.
kohaldatavad narkojoobes juhtimist käsitlevad õigusaktid ei hõlma teatavaid ebaadekvaatset seisundit tekitavaid psühhoaktiivseid ravimeid, näiteks bensodiasepiine, kuigi need võivad kuuluda mõne üldise süüteo, näiteks ohtliku sõidukijuhtimise alla.
In Latvia, impairment by a medicinal substance will incur a lower fine than any trace of an illicit substance.
Tšehhi Vabariigi, Eesti, Poola, Sloveenia ja Slovakkia õigusaktide alusel on sõidukijuhtimine aga karistatav mis tahes aine, ka ravimi jääkide esinemisel.