natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its examination of the plea alleging manifest errors of assessment in relation to the issue of market transparency, the Court of First Instance stated in paragraph 414 of the judgment under appeal, in particular, that ‘the parties to the concentration cannot wait until the last minute before submitting evidence to the Commission with a view to refuting objections raised at the proper time by the Commission, since the Commission would then no longer be in a position to carry out the necessary investigations.
Turu läbipaistvust käsitlevate ilmsete hindamisvigade uurimise raames kinnitas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 414 eeskätt, et „koondumise pooled ei saa viimase hetkeni oodata, et esitada komisjonile tõendeid, mis lükkavad ümber komisjoni poolt aegsasti esitatud etteheiteid, kui komisjonil ei ole seega enam aega teostada vajalikku kontrolli.
In such a hypothetical situation, that evidence must at the very least be particularly reliable, objective, relevant and cogent if it is to be capable of validly refuting the objections raised by the Commission’.
Sellises olukorras eeldatakse vähemalt, et need tõendid on väga usaldusväärsed, objektiivsed, asjassepuutuvad ja veenvad, et tõhusalt ümber lükata komisjoni esitatud etteheited”.
The Court of First Instance also held, in paragraph 415 of the judgment under appeal, that the Commission cannot ‘go so far as to delegate, without supervision, responsibility for conducting certain parts of the investigation to the parties to the concentration, in particular where, as in the present case, those aspects constitute the crucial element on which the [contested decision] is based and where the data and assessments submitted by the parties to the concentration are diametrically opposite to the information gathered by the Commission during its investigation and also to the conclusions which it drew from that information’.
Esimese Astme Kohus leiab ka vaidlustatud kohtuotsuse punktis 415, et komisjon ei saa „ilma mingi kontrollita vastutust uurimise teatud aspektide läbiviimise eest delegeerida koondumise pooltele, eeskätt kui need aspektid on peamine asjaolu, nagu käesolevas asjas, millele tugineb [vaidlusalune] otsus, ja kui koondumise poolte esitatud andmed ja hinnangud on diametraalselt vastuolus komisjoni uurimise käigus saadud andmetega ning nende põhjal tehtud järeldustega”.
In addition, in a number of places in the judgment under appeal, among others in paragraphs 398, 428 and 451, the Court of First Instance stated that the Commission did not, following the response of the parties to the concentration to the statement of objections, carry out any new market investigations in order to test the validity of its altered assessment of the proposed concentration.
Lisaks märgib Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse erinevates lõikudes, eeskätt punktides 398, 428 ja 451, et komisjon ei teostanud pärast koondumises osalevate ettevõtjate vastust vastuväiteteatisele uusi turu-uuringuid koondumise hindamisel tehtud uute järelduste põhjendatuse kontrollimiseks.
By the second ground of appeal, the appellants claim that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in essence, that the Commission is required to undertake new market investigations following the response to the statement of objections.
Teise väitega märgivad apellandid, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis sisuliselt, et komisjonil on kohustus viia läbi uued turu-uuringud pärast vastuväiteteatisele esitatud vastust.
Its finding that the Commission committed errors of assessment and of reasoning because it did not undertake any new investigations is accordingly without foundation.
Seega on alusetu selle kohtu järeldus, et komisjon tegi hindamis- ja põhjendusvigu, kuna ta ei viinud läbi uusi kontrolle.
By the first part of the third ground, which should be considered together with the second ground, the appellants maintain that the Court of First Instance in effect suggested in paragraph 414 of the judgment under appeal that the exculpatory evidence submitted by the notifying parties in response to the statement of objections is subject to a higher standard of proof than that applied to the evidence cited by the Commission in the statement of objections.
Kolmanda väite esimeses osas, mida tuleb käsitleda koos teise väitega, märgivad apellandid, et Esimese Astme Kohus mainis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 414 tegelikult, et süüst vabastavatele tõenditele, mis teatanud pooled esitasid vastuväiteteatise vastuses, kehtivad rangemad nõuded kui tõenditele, mida komisjon kasutas vastuväiteteatises oma vastuväidete põhistamisel.
In support of the appellants, the Commission argues, first, that in view of the tight deadlines that it faces under the Regulation it must be able to rely on the evidence submitted by the appellants in the reply to the statement of objections, since that reply forms part of the formal proceedings.
Apellantide toetuseks väidab komisjon esiteks, et määrusega kehtestatud lühikeste tähtaegade tõttu peab tal olema võimalus tugineda apellantide poolt vastuväiteteatisele esitatud vastuses väljatoodud tõenditele, kuna see vastus on osa ametlikust menetlusest.
Like the appellants, it observes that the Regulation provides for the imposition of fines or periodic penalty payments where incorrect or misleading information is submitted and gives the Commission the power to revoke a decision based on incorrect information for which one of the undertakings is responsible or which has been obtained by deceit.
Sarnaselt apellantidele meenutab komisjon, et määrus näeb ette trahvide või karistusmaksete kehtestamise, kui on edastatud ebaõiget või eksitavat infot, ning annab komisjonile õiguse tühistada otsus, mis tugineb ebatäpsetele andmetele, mille eest üks ettevõtjatest vastutab või mis saadi pettusega.
Secondly, the Commission considers that paragraph 414 of the judgment under appeal, which sets out the approach followed by the Court of First Instance in paragraphs 415 to 457 of the judgment to a large body of evidence, reveals a number of related errors of law concerning, among other things, the probative value of the evidence submitted in response to the statement of objections.
Teiseks leiab komisjon, et vaidlustatud kohtuotsuse punktist 414, mis võtab kokku Esimese Astme Kohtu poolt selle kohtuotsuse punktides 415–457 esitatud arutluskäigu kõigi tõendite kohta, ilmneb mitu õigusnormide rikkumist, mis on eeskätt seotud vastuväiteteatise vastuses esitatud tõendite tõendusjõuga.
Impala submits that the Court of First Instance took into account the strict timetables laid down by the Regulation.
Impala väidab, et Esimese Astme Kohus võttis arvesse määruses esitatud rangeid tähtaegu.
It merely found as a fact that the Commission had failed to carry out any market investigations whatsoever, without stating whether, after the hearing, market investigations should have been carried out.
Ta üksnes tuvastas asjaolu, et komisjon ei viinud läbi mingit täiendavat uurimist, täpsustamata, kas pärast ärakuulamist oleks tulnud läbi viia turu-uurin-guid.
According to Impala, the Commission should have investigated the problem of transparency and discounts before issuing the statement of objections.
Impala sõnul oleks komisjon pidanud uurima turu läbipaistvuse ja allahindluste küsimusi enne vastuväiteteatise koostamist.
As regards the first part of the third ground of appeal, Impala submits that it is clear from paragraph 414 of the judgment under appeal that the Court of First Instance referred to a hypothetical situation in which the parties to a concentration provide evidence at the very last minute, giving the Commission no opportunity to carry out the necessary investigations.
Kolmanda väite esimese osaga seoses märgib Impala, et vaidlustatud kohtuotsuse punktist 414 ilmneb, et Esimese Astme Kohus vihjab teoreetilisele olukorrale, kus koondumise pooled edastavad tõendeid viimasel hetkel, jätmata komisjonile mingit võimalust viia läbi vajalikke uurimisi.
It is also clear, according to Impala, from that paragraph of the judgment under appeal that it must be inferred that the Court of First Instance considered, not that the Commission should have investigated those matters after the hearing, but that it should have done so earlier in the formal proceedings.
Impala sõnul tuleb vaidlustatud kohtuotsuse sama punkti põhjal ilmselgelt eeldada, et Esimese Astme Kohus ei leidnud, et komisjon oleks pidanud neid küsimusi pärast ärakuulamist uurima, vaid leidis, et ta oleks pidanud nende osas midagi ette võtma varem ametliku menetluse käigus.
It is necessary at the outset to reject Impala’s argument set out in paragraph 86 of this judgment that paragraph 414 of the judgment under appeal refers to a hypothetical situation.
Kohe alguses tuleb tagasi lükata käesoleva kohtuotsuse punktis 86 esitatud Impala tees, mille kohaselt peetakse vaidlustatud kohtuotsuse punktis 414 silmas oletuslikku olukorda.
Such an interpretation of that paragraph is refuted by its very wording, which makes it clear that the observations of the Court of First Instance that are criticised in the first part of the third ground of appeal referred to the procedure leading to the adoption of the contested decision.
Nimetatud punkti 414 niisuguse tõlgenduse seab kahtluse alla juba selle punkti sõnastus, millest ilmneb, et kolmanda väite esimese osa raames kritiseeritud Esimese Astme Kohtu väited käsitlesid vaidlusaluse otsuse vastuvõtmiseni viinud menetlust.
Next, as is clear from paragraphs 61 and 62 of this judgment, compliance with the rights of the defence prior to the adoption of any decision which may impact adversely on the undertakings concerned is imperative in procedures for the control of concentrations.
Seejärel tuleb meenutada, nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 61 ja 62, et kaitseõiguste järgimine enne sellise otsuse vastuvõtmist, mis võib asjaomaseid ettevõtjaid kahjustada, on koondumiste kontrolli menetluses kohustuslik.
Accordingly, the notifying parties cannot, as a rule, be criticised for putting forward certain — potentially decisive — arguments, facts or evidence only in their arguments
Järelikult ei saa põhimõtteliselt koondumise pooltele ette heita seda, et nad esitasid teatud argumente, asjaolusid või tõendeid, mis hiljem osutusid määravaks, üksnes
It is only with that statement that the parties to the concentration can obtain detailed indications as to the reservations of the Commission in relation to their proposed concentration and as to the arguments and evidence on which it relies in that regard.
Tegelikult saavad koondumise pooled alles selle teatisega üksikasjalikke andmeid selle kohta, millised on komisjoni reservatsioonid nende koondumiskava suhtes ning milliste argumentide ja tõenditega komisjon oma reservatsioone põhjendab.
As is apparent from paragraph 62 of this judgment, it flows from the notifying undertakings’ rights of defence laid down in the second sentence of Article 18(3) of the Regulation and in Article 13(2) of the Implementing Regulation that those undertakings have the right to submit in their written and oral hearing following receipt of the statement of objections all material which they consider capable of refuting the Commission’s objections and of leading it to approve their proposed concentration.
Nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 62, tuleneb teatanud ettevõtjate määruse artikli 18 lõike 3 teises lauses ja rakendusmääruse artikli 13 lõikes 2 esitatud kaitseõigustest, et neil ettevõtjatel on õigus pärast vastuväiteteatise saamist esitada kirjaliku menetluse ja suulise ärakuulamise raames igasugust teavet, mis võib nende arvates komisjoni etteheiteid kummutada ja viia komisjoni nende kavandatud koondumise heakskiitmiseni.
Contrary to what the Court of First Instance suggests, in particular in paragraph 414 of the judgment under appeal, a line of argument put forward in reply to the statement of objections forms part of the investigation to be undertaken in the formal proceedings.
Vastupidi sellele, mida Esimese Astme Kohus annab mõista eeskätt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 414, on vastuväiteteatise vastuses esitatud argumendid osa sellest uurimisest, mis tuleb ametliku menetluse raames läbi viia.
Such a line of argument is not submitted out of time, but at the time laid down for that purpose in the procedure for the control of concentrations.
Neid argumente ei esitata liiga hilja, vaid selleks koondumiste kontrolli menetluses ettenähtud ajal.
Furthermore, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, the need for speed which characterises the general scheme of the Regulation requires the Commission to comply with strict timelimits for the adoption of the final decision.
Lisaks tuleb ka meenutada, nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 49, määruse üldisele mõttele omast kiire menetlemise nõuet, mis kohustab komisjoni järgima lõpliku otsuse vastuvõtmisel rangeid tähtaegu.
In those circumstances, having regard in particular to the time constraints which arise by virtue of the procedural timelimits laid down by the Regulation, the Commission cannot, in principle, be required, in every individual case, to send, following communication of the objections and after hearing the undertakings concerned, requests for extensive information to numerous economic operators shortly before transmitting its draft decision to the Advisory Committee on concentrations, pursuant to Article 19 of the Regulation.
Võttes neis tingimustes eeskätt arvesse määruses ettenähtud menetlustähtaegadest tulenevaid ajalisi piiranguid, ei saa komisjon põhimõtteliselt olla kohustatud saatma igal üksikul juhul pärast vastuväiteteatist ja asjaomaste ettevõtjate ärakuulamist mitmele ettevõtjale laiendatud infonõudeid veidi aega enne seda, kui ta saadab otsuse projekti ettevõtjate koondumist käsitlevale nõuandekomiteele, nagu näeb ette määruse artikkel 19.
In addition, as the Commission observes, the reply to the statement of objections may concentrate on the elements which the notifying parties consider to be crucial to the outcome of the formal proceedings.
Lisaks, nagu märgib komisjon, võib vastuväiteteatise vastus keskenduda erilise tähelepanuga asjaoludele, mida teatanud pooled loevad ametliku menetluse lõpetamisel esmatähtsaks.
Such elements may not have been regarded as crucial in the statement of objections.
Vastuväiteteatises ei pruugitud neid asjaolusid esmatähtsaks pidada.
A failure to take those elements into account may be a component of the parties’ criticisms of the Commission’s preliminary assessment.
Teatanud poolte kriitika komisjoni esialgse uurimise vastu võib osaliselt tugineda nende asjaolude arvestamatajätmisele.
Having regard to the requirements of the rights of the defence, the arguments of the notifying parties submitted in reply to the statement of objections
Arvestades kaitseõiguste nõudeid, ei saa teatanud poolte argumentidele, mis on esitatud vastuses vastuväiteteatisele, kohaldada tõendusjõu ja veenvuse osas rangemaid nõudeid kui haldusmenetluse käigus
Furthermore, when the Commission examines in its decision the arguments in defence submitted by the notifying undertakings and takes the opportunity to reconsider its provisional findings in the statement of objections, with a view to possibly departing from them, it does not ‘delegate’ the investigation to those undertakings.
Kui komisjon uurib oma otsuses teatanud ettevõtjate kaitseks esitatud argumente ja kasutab ära võimaluse muuta vastuväiteteatises toodud esialgseid järeldusi, et neist võimaluse korral kõrvale kalduda, ei „delegeeri” ta uurimist neile ettevõtjatele.
It should be pointed out in that regard that Articles 14 and 15 of the Regulation provide for the imposition of fines or periodic penalty payments where incorrect or misleading information is submitted and that Article 8(5)(a) of the Regulation gives the Commission the power to revoke a decision which is based on incorrect information for which one of the undertakings concerned is responsible or which has been obtained by deceit.
Sellega seoses tuleb meenutada, et määruse artiklid 14 ja 15 näevad ette trahvide või karistusmaksete kehtestamise, kui on edastatud ebaõiget või eksitavat infot, ja et sama määruse artikli 8 lõike 5 punkt a annab komisjonile õiguse tühistada otsus, mis põhineb valeteabel, mille eest vastutab üks ettevõtjatest või mis on saadud pettusega.
It is true that the Commission is required to examine carefully the arguments of the parties to the concentration as regards their exactitude, completeness and cogency and to disregard them where justified doubts arise.
Komisjon peab küll hoolikalt uurima koondumise poolte argumente, et välja selgitada nende õigsus, täielikkus ja veenvus ning jätta need õigustatud kahtluse korral tähelepanuta.
It is also true that, under Article 3(1) of the Implementing Regulation, the notification of the proposed concentration must contain information that is correct and complete and that, in accordance with Article 11 of the Regulation, the notifying parties are bound to provide a response to any requests for information by the Commission which is complete, correct and submitted within the periods laid down, failing which, where the information in question was requested by decision, the Commission may, by virtue of Articles 14 and 15 of the Regulation, impose fines and periodic penalty payments.
Kuid samuti peab kavandatud koondumise teade lähtuvalt rakendusmääruse artikli 3 lõikest 1 hõlmama täpseid ja täielikke andmeid ning vastavalt määruse artiklile 11 peavad teatanud pooled vastama komisjoni võimalikele infonõuetele täielikult, täpselt ja ettenähtud tähtaegadel; kui seda ei tehta, siis võib komisjon olukorras, kus ta esitas infonõude otsusega, kehtestada määruse artiklite 14 ja 15 alusel trahve ja karistusmakseid.
None the less, it remains the case that the Commission must, at the stage of the reply to the statement of objections, if it is not to undermine the rights of the defence of the notifying parties, apply the same criteria as those applied for the purposes of the examination of the arguments of third parties or those adopted at an earlier stage of its investigation, while being entitled to draw the appropriate consequences in the event that it should transpire at a very advanced stage of the procedure that the notification concerned does not comply with the requirements of Article 3(1) of the Implementing Regulation.
Siiski peab komisjon vastuväiteteatise vastuste korral kohaldama samu kriteeriume kui kolmandate isikute argumentide või menetluse varasemas staadiumis esitatud argumentide hindamisel – vastasel juhul devalveeriks ta teatanud poolte kaitseõigusi –, kuid ta võib siiski teha nendest argumentidest sobivaid järeldusi olukorras, kus menetluse väga hilises staadiumis ilmneb, et asjaomane teatamine ei järgi rakendusmääruse artikli 3 lõike 1 nõudeid.
It follows that the Court of First Instance committed an error of law, first, in requiring, in essence, that the Commission apply particularly demanding requirements as
Sellest tuleneb, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, kohustades esiteks sisuliselt komisjoni olema eriti nõudlik tõendite ja argumentide tõendusjõu osas ja
Nevertheless, that error of law does not vitiate the whole of the judgment under appeal, in particular that part of it which relates to the inadequacies of reasoning in the contested decision and the finding of the Court of First Instance in paragraph 377 of the judgment under appeal that ‘the evidence, as mentioned in the [contested decision], does not support the conclusions drawn from it’.
Siiski ei kahjusta see õigusnormi rikkumine tervet vaidlustatud kohtuotsust, eeskätt selle osa, mis käsitles vaidlusaluse otsuse ebapiisavat põhjendust ja vaidlustatud kohtuotsuse punktis 377 esitatud järeldust, et nimetatud „otsuses märgitud tõendid ei kinnita nendest tõenditest tehtud järeldusi”.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
Seetõttu tuleb uurida ka teisi väiteid.
The seventh ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration
Seitsmes väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta tugines tõenditele, mida koondumise pooltele ei avaldatud
In paragraph 352 of the judgment under appeal, when examining price transparency and, in particular, the possibility that the retail market was monitored by the majors through weekly reports drawn up by their sales representatives, the Court of First Instance referred to a finding of the Commission in the contested decision that the appellants had set up a system of weekly reports which also included information on competitors.
Seoses Esimese Astme Kohtu uuringuga, mis käsitles hindade läbipaistvust ja eeskätt peamiste äriühingute võimalust järgida jaeturgu nende kaubandusesindajate iganädalaste ettekannete abil, toob Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 352 esile vaidlusaluses otsuses tehtud komisjoni järelduse, mille kohaselt apellandid olid kehtestanud iganädalaste ettekannete süsteemi, kus esitati andmeid ka konkurentide kohta.
In paragraphs 356 to 360 of the judgment under appeal, the Court of First Instance referred additionally in that regard to a number of documents submitted by Impala, which were classified as confidential.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 356–360 viitab Esimese Astme Kohus täiendavalt Impala esitatud teatud dokumentidele, mida loeti konfidentsiaalseks.
Accordingly, paragraphs 356 to 360 of the version of the judgment under appeal published in the European Court Reports are simply marked ‘[confidential]’.
Ka kohtulahendite kogumikus avaldatud vaidlustatud kohtuotsuse versiooni punktides 356–360 on märgitud üksnes „[konfidentsiaalne]”.
Reference is also made to the weekly monitoring reports in paragraphs 389 and 451 of the judgment under appeal, with paragraph 389 containing a section marked ‘[confidential]’ in the version published in the European Court Reports.
Samuti viidatakse selle kohtuotsuse punktides 389 ja 451 iganädalastele järelevalve-ettekannetele, kusjuures punktis 389 on kohtulahendite kogumikus avaldatud ühe osa juures märge „[konfidentsiaalne]”.
The appellants maintain that the Court of First Instance committed an error of law in relying, in paragraphs 356 to 360 of the judgment under appeal, on evidence that was not before the Commission when the contested decision was adopted and which had never been disclosed to them.
Apellandid väidavad, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, tuginedes vaidlustatud kohtuotsuse punktides 356–360 tõenditele, mis ei olnud komisjonile vaidlusaluse otsuse tegemise hetkel kättesaadavad ja mida neile kunagi ei avaldatud.
According to the appellants, it is hard to imagine why the Court of First Instance would have discussed those documents over five paragraphs of its judgment and referred to them on two other occasions, in paragraphs 389 and 451 of the judgment under appeal, if it did not consider them relevant to the outcome of its review.
Sellega seoses on keeruline mõista, miks Esimese Astme Kohus viitas neile dokumentidele oma kohtuotsuse viies punktis ning uuesti kahel korral punktides 389 ja 451, kui ta ei pidanud neid oma kontrolli tulemustega seoses oluliseks.
Impala submits that the information in question was mentioned during the hearing of 14 and 15 June 2004 in the presence of the parties and was provided to the Commission on a confidential basis after the hearing.
Impala väidab, et asjaomaseid dokumente mainiti 14. ja 15. juuni 2004. aasta ärakuulamisel poolte juuresolekul ning et need edastati komisjonile konfidentsiaalsena pärast neid vaidlusi.
According to Impala, the appellants were accordingly aware, as a result of the hearing, that that information concerned their own price monitoring practices in France and they gave ample comments on that aspect of the pricing system during both the administrative procedure and the proceedings before the Court of First Instance.
Impala sõnul teavitati seega apellante vaidluste käigus, et tegu oli nende enda hindade järgimise praktikaga Prantsusmaal, ning apellandid esitasid nii haldusmenetluse käigus kui ka Esimese Astme Kohtus rea märkusi sellise hindade kehtestamise korra kohta.