natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, I consider that, by pointing out that the aid at issue had not been notified and, as a consequence, ordering its repayment, the contested decision does not therefore show that the Commission infringed the principle of legal certainty, when, at the same time, the Federal Republic of Germany, by failing to notify that aid in accordance with the requirements of the Third, Fourth and Fifth Codes, failed to comply with that principle.
Seetõttu arvan ma, et vaidlusalune otsus, milles tuvastati, et kõnesolevast abist ei olnud teatatud, ning nõuti järelikult abi tagastamist, ei näita seega, et komisjon oleks rikkunud õiguskindluse põhimõtet, kuna Saksamaa Liitvabariik, kes ei teatanud sellest abist kolmanda, neljanda ega viienda koodeksi ettekirjutuste kohaselt, ei järginud seda põhimõtet.
(ii) Alleged infringement of the principle of the protection of legitimate expectations
ii) Väidetav õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumine
The principle of the protection of legitimate expectations can be seen as the corollary of the principle of legal certainty.
Õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet võib käsitada õiguskindluse põhimõtte järelmina.
Where rules are altered, it seeks to ensure the protection of situations legitimately entered into by one or more natural or legal persons in particular.
Selle eesmärk on tagada eeskirja muutmise korral eelkõige ühe või mitme füüsilise või juriidilise isiku õiguspäraselt loodud olukorra kaitse.
129 None the less,
129Kui aga olukorda võib
As the Commission has rightly observed, the rules on aid to the steel sector are constantly evolving.
Nimelt muutuvad terasetööstusele abi andmist käsitlevad eeskirjad pidevalt, nagu komisjon õigesti märkis.
The steel aid codes and the rules laid down by them are valid only for a given period of time.
Teraseabikoodeksid ja nendes kehtestatud eeskirjad on kehtivad vaid määratud ajaks.
One code repeals another and each code involves redrafting the provisions creating derogations by adapting them to technical and economic developments in the steel industry.
Uued koodeksid tunnistavad kehtetuks eelnevad ja igas koodeksis on uus erandsätete versioon, milles need sätted on kohandatud terasetööstuse tehnilisele ja majanduslikule arengule.
In reworking those codes, the Commission specifically sought to ensure that the granting of aid should not be a permanent situation, but that it should remain an exception limited in time and designed to address specific circumstances and needs.
Koodeksit muutes soovis komisjon just teha nii, et abi andmine ei oleks alaline olukord, vaid piirduks ajaliselt piiratud erandiga, mis vastab konkreetsele olukorrale ja määratud vajadustele.
Consequently, a decision by the Commission, under a steel aid code, to authorise the grant of specific aid to certain steel undertakings creates a legal situation which is capable of being altered by the Community institutions in the exercise of their discretionary power, as may be the case, in particular, in the area of the common organisation of the markets, the objective of which involves constant adjustment to reflect changes in economic circumstances.
Järelikult tekitab komisjoni otsus, mis lubab teraseabikoodeksi raames anda kindlaksmääratud abi teatud teraseettevõtjatele, õigusliku olukorra, mida ühenduse institutsioonid võivad oma kaalutlusõiguse raames pidevalt muuta, eelkõige ühise turukorralduse valdkonnas, mille eesmärgiks on pidev kohandamine majandusliku olukorra muutustega.
128 Upon expiry of one of the steel aid codes, the Commission may therefore adopt new rules under another code, if it considers that that is the position to which
128 Seega võib komisjon pärast ühe teraseabikoodeksi
128 — See, in particular, the judgment in Case C-104/97 P Atlanta v European Community [1999] ECR I-6983, paragraph 52.
128 – Vt eelkõige 14. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-104/97 P: Atlanta vs. komisjon ja nõukogu (EKL 1999, lk I-6983, punkt 52).
129 — See, in particular, the judgment in Case C-107/97 Rombi and Arkopharma [2000] ECR I-3367, paragraph 66 and the caselaw cited there.
129 – Vt eelkõige 18. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C-107/97: Rombi ja Arkopharma (EKL 2000, lk I-3367, punkt 66 ja selles viidatud kohtupraktika).
COMMISSION v SALZGITTER where a situation is capable of being altered by the Community institutions in the exercise of their discretionary power, traders cannot have a legitimate expectation that the existing situation will be maintained.
KOMISJON VS. SALZGITTER ühenduse institutsioonide kaalutluspädevuse raames muuta, ei saa ettevõtjatel olla õiguspärast ootust olemasoleva olukorra säilimise suhtes. 130
132It is also settled case- law that a diligent economic operator should normally be able to determine whether that procedure has been followed. 133
132Kohtupraktikas on samuti välja kujunenud, et hoolas ettevõtja peab suutma tavaliselt kindlaks teha, et seda menetlust järgitakse. 133
In this case, in the light of the conclusions drawn earlier, I am of the opinion, first of all, that neither Salzgitter nor the Federal Republic of Germany may claim infringement of the principle of the protection of legitimate expectations.
Käesolevas kohtuvaidluses ja oma eespool esitatud järeldusi arvestades leian ma kõigepealt, et Salzgitter ega Saksamaa Liitvabariik ei saa väita õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumist.
In the context of this Opinion, I would submit that, by failing to notify the aid at issue, the Federal Republic of Germany did not comply with the procedure laid down by the various steel aid codes since 1986.
Käesolevas ettepanekus olen ma aga seisukohal, et Saksamaa Liitvabariik, kes jättis kõnesolevast abist teatamata, ei järginud alates 1986. aastast erinevates teraseabikoodeksites ette nähtud menetlust.
I also consider that Salzgitter was in a position to know precisely the scope of its obligations under the State aid controls established by the Commission.
Ma leian ühtlasi, et Salzgitter oli võimeline täpselt teadma oma kohustuste ulatust komisjoni kehtestatud riigiabi kontrollis.
It is a known fact that, in the area of State aid, Member States cannot rely on the legitimate expectations of recipients in order to avoid the obligation to recover aid granted unlawfully where that aid was granted in breach of the rules of procedure.
Teadupoolest ei saa liikmesriigid riigiabi valdkonnas tugineda abisaajate õiguspärasele ootusele, et vabaneda kohustusest ebaseaduslikult antud abi tagasi nõuda, kui abi on antud menetluseeskirjade vastaselt.
The Court of Justice takes the view that, if that were the case, the national authorities would be able to rely on their own unlawful conduct in order to undermine the effectiveness of the control exercised by the Commission. 131
Euroopa Kohus leiab, et kui see nii oleks, võiksid siseriiklikud ametiasutused iseenda õigusvastasele käitumisele tuginedes pärssida komisjonipoolset tõhusat kontrolli. 131
I therefore take the view that, in the light of the aforementioned caselaw and in the particular circumstances of the case at issue, neither the Federal Republic of Germany nor Salzgitter may claim infringe-
Eespool viidatud kohtupraktikat ja käesoleva juhu konkreetseid asjaolusid arvestades arvan ma seega, et ei Saksamaa Liitvabariik ega Salzgitter ei saa väita õiguspärase ootuse
130 — Judgments in Delacre and Others v Commission, paragraph 33 and the caselaw cited there; and Case T-244/94 Wirtschaftsvereinigung Stahl and Others v Commission [1997] ECR II-1963, paragraphs 58 and 59.
130 – Eespool viidatud kohtuotsus Delacre jt vs. komisjon (punkt 33 ja viidatud kohtupraktika) ning Esimese Astme Kohtu 24. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas T-244/94: Wirtschaftsvereinigung Stahl jt vs. komisjon (EKL 1997, lk II-1963, punktid 58 ja 59).
132 — See, in particular, in the context of the EC Treaty, the judgment in Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Belgium and Forum 187 v Commission [2006] ECR I-5479, paragraphs 150 to 152.
132 – Vt EÜ asutamislepingu raames eelkõige 12. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (EKL 2006, lk I-5479, punktid 150–152).
131 — See, in particular, in the context of the EC Treaty, the judgment in Case C-169/95 Spain v Commission [1997] ECR I-135, paragraph 48 and the caselaw cited there.
133 – Vt eespool viidatud kohtuotsus Alcan Deutschland (punkt 25 ja selles viidatud kohtupraktika).
133 — See the judgment in Alcan Deutschland, paragraph 25 and the caselaw cited there.
131 – Vt EÜ asutamislepingu raames eelkõige 14. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-169/95: Hispaania vs. komisjon (EKL 1997, lk I-135, punkt 48 ja selles viidatud kohtupraktika).
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P ment of the principle of the protection of legitimate expectations in order to avoid the obligation to recover the aid at issue.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK — KOHTUASI C-408/04 P kaitse põhimõtte rikkumist, et vabaneda kõnesoleva abi tagastamise kohustusest.
In any event, I do not consider that the Commission could have created on the part of the Member State concerned and the Salzgitter a legitimate expectation as to the compatibility of the aid measures at issue in the light of the rules of the ECSC Treaty.
Igal juhul ei arva ma, et komisjon oleks tekitanud asjaomases liikmesriigis ja abi saanud ettevõtjas õiguspärase ootuse kõnesoleva abi ESTÜ asutamislepingu eeskirjadega kokkusobivuses osas.
As Advocate General Léger stated in points 365 to 370 of his Opinion in Belgium and Forum 187 v Commission, cited above, infringement of the principle of the protection of legitimate expectations is permitted under the caselaw of the Court of Justice where three conditions are met.
Nagu kohtujurist P. Léger on rõhutanud oma ettepaneku punktides 365–370 eespool viidatud kohtuasjas Belgia ja Forum 187 vs. komisjon, tunnistatakse Euroopa Kohtu praktika seisukohast õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumist juhul, kui on täidetud kolm tingimust.
Thirdly, the Community interest which the contested measure seeks to achieve must not justify the infringement of the legitimate expectation of the party concerned.
Kolmas tingimus on, et vaidlustatud aktiga taotletav ühenduse huvi ei õigusta asjassepuutuva isiku õiguspärase ootuse põhimõtte rikkumist.
That condition is satisfied where the balancing of the interests in question shows that, in the circumstances of the case, the Community interest does not prevail over that of the person concerned in seeing the situation maintained that it might legitimately have assumed to be a stable one. 136
See tingimus on täidetud, kui poolte huvide kaalumisel selgub, et konkreetsetel asjaoludel ei kaalu ühenduse huvi üles asjaomase isiku huvi sellise olukorra säilimisel, mida ta võis õiguspäraselt pidada püsivaks. 136
First, there must be an act or conduct on the part of the Community administration capable of having given rise to such an expectation.
Esimene tingimus on, et on olemas ühenduse haldusasutuse akt või tegu, mis võis selle ootuse tekitada.
That administration must also have given precise assurances. 134
See haldusasutus peab lisaks olema andnud täpsed tagatised. 134
134 — Judgment in Belgium and Forum 187 v Commission, paragraph 147 and the caselaw cited there.
134 – Eespool viidatud kohtuotsus Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (punkt 147 ja selles viidatud kohtupraktika).
136 — By way of example, see the judgment in Case C-183/95 Affish [1997] ECR I-4315, paragraph 57.
136 – Vt eelkõige 17. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-183/95: Affish (EKL 1997, lk I-4315, punkt 57).
COMMISSION v SALZGITTER treaty and by the measures adopted for its implementation.
KOMISJON VS. SALZGITTER järelikult viimatinimetatud lepingu erieeskirjade ja selle rakendamiseks vastu võetud aktide järgi.
137 sion could have established on the part of the recipient undertaking a legitimate expectation such as to prevent the Commission from requiring the Federal Republic of Germany to recover the aid and Salzgitter to repay the aid.
137 abi saanud ettevõtjas õiguspärase ootuse, mis takistaks komisjonil nõuda Saksamaa Liitvabariigilt abi tagasi nõudmist ja Salzgitterilt selle abi tagastamist.
Next, I likewise consider that the rules laid down by the Commission under the First Steel Aid Code could not have created on the part of Salzgitter a legitimate expectation as to the compatibility of the aid at issue with the common market.
Esimeses teraseabikoodeksis komisjoni kehtestatud eeskirjade kohta arvan ma samuti, et need ei võinud Salzgitteris tekitada õiguspäraseid ootusi kõnesoleva abi söe ja terase ühisturuga kokkusobivuse suhtes.
Contrary to the submissions of Salzgitter and the Federal Republic of Germany, I take the view that the Commission could not have created a legitimate expectation when it authorised, on the basis of the EC Treaty, the general scheme of aid laid down in Article 3 of the ZRFG, when it adopted the First Code, or when it failed to react to the information sent to it by Salzgitter.
Vastupidiselt Salzgitteri ja Saksamaa Liitvabariigi väitele arvan ma, et komisjon ei võinud tekitada õiguspärast ootust, kui ta lubas EÜ asutamislepingu alusel ZRFG § 3 ette nähtud üldist abisüsteemi või kui ta võttis vastu esimese koodeksi või kui ta ei reageerinud Salzgitteri edastatud teabele.
As I have stated, the rules laid down by the Commission under a steel aid code serve to address specific circumstances and needs and are valid only for a given period of time.
Nagu ma märkisin, vastavad komisjoni poolt ühes teraseabikoodeksis kehtestatud eeskirjad konkreetsele olukorrale ja konkreetsetele vajadustele ning need kehtivad vaid määratud tähtaja jooksul.
Settled caselaw shows that, although the principle of the protection of legitimate expectations is one of the fundamental principles of the Community, economic operators have no grounds for entertaining a legitimate expectation that an existing situation which is capable of being altered by the Community institutions in the exercise of their discretionary power will be maintained.
Väljakujunenud kohtupraktikast aga tuleneb, et kuigi õiguspärase ootuse kaitse põhimõte on üks ühenduse aluspõhimõtteid, ei saa ettevõtjatel siiski olla õiguspärast ootust status quo säilimise suhtes, kuna ühenduse institutsioonid võivad oma kaalutlusõigust kasutades seda olukorda muuta.
In the judgment in Wirtschaftsvereinigung Stahl v Commission, cited above, the Court thus pointed out that ‘[t]he proper functioning of the common market in steel clearly [involved] the obvious need for constant adjustments to fluctuations in the economic situation’. 138As regards the
Eespool viidatud kohtuotsuses Wirtschaftsvereinigung Stahl jt vs. komisjon märkis seetõttu ühenduse kohus, et „terase ühisturu tõhusa toimimise tagamiseks [on] turgu vaja pidevalt kohandada
First, the Commission’s decisions not to raise objections to Article 3 of the ZRFG, in my view, could not have given precise assurances as to the compatibility of the aid at issue with the rules of the ECSC Treaty.
Kõigepealt, mis puutub komisjoni otsustesse mitte esitada vastuväiteid ZRFG § 3 suhtes, leian ma, et nendes otsustes ei antud täpseid tagatisi kõnesoleva abi ESTÜ asutamislepingu eeskirjadega kokkusobivuse kohta.
As I stated when examining the crossappeal, those decisions were adopted on the sole basis of Article 87 EC and 88 EC and related to undertakings falling within the scope of the EC Treaty.
Nagu ma juba märkisin vastuapellatsiooni uurimisel, võeti need otsused vastu ainult EÜ artiklite 87 ja 88 alusel ning need puudutasid ainult EÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid ettevõtjaid.
In so far as the aid at issue benefited an undertaking falling within the scope of the ECSC Treaty, its compatibility with the common market was therefore governed by the specific rules of the latter
Kuivõrd kõnesolevat abi sai ESTÜ asutamislepingu alla kuuluv ettevõtja, tuli selle abi kokkusobivust söe ja terase ühisturuga hinnata
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P measures intended to deal with situations where there is a crisis, it held that economic operators cannot claim a vested right to the maintenance of the legal situation existing at a given time.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK — KOHTUASI C-408/04 P majandusliku olukorra muutustega”. 138Kriisi ületamiseks võetavate meetmete kohta otsustas ta, et ettevõtjad ei saa tugineda õigusele konkreetsel hetkel oleva õigusliku olukorra säilimisele status quo.
139 in a position to foresee that that legislation might be adapted and amended in response to the prevailing economic situation on the market in steel.
139 ja muuta vastavalt teraseturu konjunktuuri andmetele.
In other words, where the Commission decides, under the Second Code, to establish a uniform procedure for all aid to the steel sector and, more specifically, lays down an obligation, under the Third Code, to notify aid such as that at issue in this case, it does not, in my view, infringe the principle of the protection of legitimate expectations.
Teisisõnu, kui komisjon otsustab teises koodeksis kehtestada kõikide terasetööstusele antavate abiliikide kohta ühtse menetluse ja kui ta konkreetsemalt sätestab kolmandas koodeksis kohustuse teatada sellisest abist nagu käesolevas kohtuvaidluses, ei riku komisjon minu arvates õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.
Consequently, as we have seen, the Commission’s decision, under a steel aid code, to authorise the grant of a category of aid to certain steel undertakings, creates a legal situation which is capable of being altered by it in the exercise of its discretionary power.
Järelikult, nagu nägime, tekitab komisjoni otsus, millega lubati teraseabikoodeksi raames anda teatud liiki abi mõnedele teraseettevõtjatele, õigusliku olukorra, mida komisjon võib oma kaalutlusõigust kasutades muuta.
Lastly, as I see it, the Commission’s failure to react once the information from Salzgitter had been sent could not have established on the part of Salzgitter a legitimate expectation as to the compatibility of the aid at issue with the common market in coal and steel.
Lõpuks, mis puudutab komisjoni reaktsiooni puudumist Salzgitteri edastatud teabele, siis arvan ma, et see ei võinud tekitada selles ettevõtjas õiguspärast ootust kõnesoleva abi söe ja terase ühisturuga kokkusobivuse suhtes.
That information was not sent as part of a notification satisfying the requirements of Article 6 of the Third and subsequent codes, but as part of the steel production framework programmes and investment monitoring programmes.
Nimelt ei edastatud seda teavet kolmanda koodeksi ja järgnevate koodeksite artiklis 6 sätestatud teatamiskohustuse nõuetele vastavalt, vaid terasetoodangu piiramise programmide ja investeeringute järelevalve programmide raames.
In my opinion, this was not a sufficient basis on which Salzgitter could reasonably form the view that the Commission had no objection to the aid which it received. 140
Sellest minu arvates ei piisa, et Salzgitter võiks mõistuspäraselt uskuda, et komisjonil ei ole vastuväiteid talle antud abi suhtes. 140
It follows that, where the Commission states, first, in the fourth recital in the preamble to the First Code, that the code is restricted to ‘specific aids only’ — the application to the steel industry of general aid schemes remaining subject to constant review by the Commission pursuant to Article 67 of the ECSC Treaty and Articles 87 and 88 of the EC Treaty — and, secondly, in Article 10 of that code, that it ‘shall apply until 31 December 1981’, it is clear that the Commission may adopt different rules after that date.
Sellest tuleneb, et kui komisjon täpsustab ühelt poolt esimese koodeksi neljandas põhjenduses, et koodeks piirdub „ainult eriabiga” – kusjuures üldiste abisüsteemide kohaldamist terasetööstusele kontrollib endiselt komisjon ST artikli 67 ning EÜ artiklite 87 ja 88 alusel – ning ta märgib teiselt poolt kõnesoleva koodeksi artiklis 10, et „koodeks on kohaldatav 31. detsembrini 1981”, on selge, et sellest kuupäevast alates võib komisjon vastu võtta teistsuguseid eeskirju.
Salzgitter, deemed to be cognisant of the applicable legislation, was therefore
Salzgitter, kes peaks kohaldatavaid õigusnorme teadma, oli seega suuteline ette nägema, et õigusnorme võidakse kohandada
140 — The judgment of the Court of Justice in Case 223/85 RSV v Commission [1987] ECR 4617 cannot be applied to this case.
140 – Euroopa Kohtu 24. novembri 1987. aasta otsus kohtuasjas 223/85: RSV vs. komisjon (EKL 1987, lk 4617) ei ole antud juhule üle kantav.
In that case, the Court took the view that the Commission’s delay (26 months) in giving the decision concerning the compatibility of State aid could establish a legitimate expectation on the part of the recipient of the aid so as to prevent the Commission from requiring the national authorities to order the refund of the aid.
Selles kohtuasjas leidis Euroopa Kohus, et komisjoni viivitamine (26 kuud) riigiabi kokkusobivuse üle otsustamisel võis tekitada abisaajas õiguspärase ootuse, mille tõttu komisjon ei saanud anda siseriiklikele asutustele korraldust abi tagasi nõuda.
In that case, however, that aid had been notified.
Nimetatud kohtuasjas käsitletavast abist oli siiski teatatud.
I am therefore of the opinion that the acts or conduct adopted by the Commission in this case could not have established on the part of Salzgitter a legitimate expectation such as to prevent the Commission from ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid and the recipient undertaking to repay that aid.
Järelikult arvan ma, et käesolevas kohtuasjas vaadeldavad komisjoni aktid või käitumine ei võinud tekitada Salzgitteris õiguspärast ootust, mis takistaks komisjonil nõuda Saksamaa Liitvabariigilt abi tagasi nõudmist ja abi saanud ettevõtjalt selle tagastamist.
The first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice provides that, if the appeal is well founded, the Court of Justice is to quash the decision of the Court of First Instance.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimene lõik näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud, tühistab Euroopa Kohus Esimese Astme Kohtu otsuse.
In that case, it may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Ta võib ise teha asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium lubab, või suunata asja tagasi Esimese Astme Kohtusse otsustamiseks.
In view of all of the foregoing considerations and in the light of the conclusions already drawn in the examination of the previous two limbs, I consider that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering repayment of the aid which, without notification, had been unlawfully granted to Salzgitter.
Esitatud põhjendustest lähtudes ja väite kahe eelneva osa uurimisel tehtud järeldusi arvestades leian ma, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta otsustas, et komisjon oli rikkunud õiguskindluse põhimõtet, nõudes abi tagastamist, sest sellest abist ei teatatud ja seetõttu anti see Salzgitterile ebaseaduslikult.
I therefore propose that the Court should declare the first plea to be well founded and set aside the judgment under appeal in so far as it annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning repayment of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
Järelikult teen Euroopa Kohtule ettepaneku lugeda esimene väide põhjendatuks ja tühistada vaidlustatud kohtuotsus selles osas, millega tühistati vaidlusaluse otsuse artiklid 2 ja 3 Salzgitterile aastatel 1986–1995 antud abi tagastamise kohta.
In my view, the state of the proceedings in this case does not permit final judgment.
Antud juhul leian ma, et kohtuvaidluse menetlusstaadium ei luba lõplikku otsust teha.
Examination of the pleas raised by Salzgitter in its application for annulment will inevitably require verifications of fact which the Court of First Instance did not examine in the judgment under appeal.
Nimelt nõuab tühistamishagi raames Salzgitteri esitatud väidete uurimine vältimatult nende faktiliste asjaolude kontrollimist, mida Esimese Astme Kohus ei uurinud vaidlustatud kohtuotsuse raames.