natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Paragraph 3 states the general principle of proportionality between penalties and criminal offences which is enshrined in the common constitutional traditions of the Member States and in the case-law of the Court of Justice of the Communities.
Lõikes 3 väljendatakse karistuse ja kuriteo vahelise proportsionaalsuse üldpõhimõtet, mis on sätestatud liikmesriikide ühesuguste põhiseaduslike tavadega ning Euroopa Ühenduste Kohtu kohtupraktikaga.
Explanation on Article 50 — Right not to be tried or punished twice in criminal proceedings for the same criminal offence
Artikli 50 selgitus – mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeld
Article 4 of Protocol No 7 to the ECHR reads as follows:
Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 7 artikli 4 sõnastus on järgmine:
The provisions of the preceding paragraph shall not prevent the reopening of the case in accordance with the law and the penal procedure of the State concerned, if there is evidence of new or newly discovered facts, or if there has been a fundamental defect in the previous proceedings, which could affect the outcome of the case.
Eelmise lõike sätted ei takista menetluse taasalustamist kooskõlas asjassepuutuva riigi seaduse ja kriminaalprotsessiga, kui on tõendeid uutest või äsjailmnenud faktidest või kui varasemas menetluses on olnud oluline puudujääk, mis võis asja lahendit mõjustada.
No derogation from this Article shall be made under Article 15 of the Convention.’
Käesolevast artiklist ei või taganeda konventsiooni artikli 15 järgi.”
The ‘non bis in idem’ rule applies in Union law (see, among the many precedents, the judgment of 5 May 1966, Joined Cases 18/65 and 35/65 Gutmann v Commission [1966] ECR 149 and a recent case, the decision of the Court of First Instance of 20 April 1999, Joined Cases T-305/94 and others Limburgse Vinyl Maatschappij NV v Commission [1999] ECR II-931).
Liidu õiguses kohaldatakse non bis in idem põhimõtet (vt paljude pretsedentide hulgas 5. mai 1996. aasta otsust ühendatud kohtuasjades C-18/65 ja C-35/65: Gutmann v. komisjon, EKL 1966, lk I-150 ning hilisemat pretsedenti, esimese astme kohtu 20. aprilli 1999. aasta otsust ühendatud kohtuasjades T-305/94 ja teised: Limburgse Vinyl Maatschappij NV v. komisjon, EKL 1999, lk II-931).
The rule prohibiting cumulation refers to cumulation of two penalties of the same kind, that is to say criminal-law penalties.
Kumulatsiooni keelustamise reegel viitab kahe sarnase karistuse, st kriminaalkaristuse kumuleerumisele.
In accordance with Article 50, the ‘non bis in idem’ rule applies not only within the jurisdiction of one State but also between the jurisdictions of several Member States.
Vastavalt artiklile 50 ei kohaldata non bis in idem põhimõtet mitte ainult ühe liikmesriigi jurisdiktsioonis, vaid ka mitme liikmesriigi jurisdiktsioonide vahel.
That corresponds to the acquis in Union law; see Articles 54 to 58 of the Schengen Convention and the judgment of the Court of Justice of 11 February 2003, C-187/01 Gözütok [2003] ECR I-1345, Article 7 of the Convention on the Protection of the European Communities' Financial Interests and Article 10 of the Convention on the fight against corruption.
See on vastavuses liidu õiguse acquis'ga; vt Schengeni konventsiooni artikleid 54–58 ja Euroopa Kohtu 11. veebruari 2003. aasta otsust kohtuasjas C-187/01: Gözütok, EKL 2003, lk I-1345, Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni artiklit 7 ja korruptsioonivastase võitluse konventsiooni artiklit 10.
The very limited exceptions in those Conventions permitting the Member States to derogate from the ‘non bis in idem’ rule are covered by the horizontal clause in Article 52(1) of the Charter concerning limitations.
Nimetatud konventsioonidega lubatud väga piiratud erandid, mis võimaldavad liikmesriikidel non bis in idem põhimõttest kõrvale kalduda, on hõlmatud harta artikli 52 lõikes 1 toodud piiranguid käsitleva horisontaalsättega.
As regards the situations referred to by Article 4 of Protocol No 7, namely the application of the principle within the same Member State, the guaranteed right has the same meaning and the same scope as the corresponding right in the ECHR.
Protokolli nr 7 artiklis 4 osutatud olukordade suhtes, eriti nimetatud põhimõtte kohaldamisel ühes ja samas liikmesriigis, omab tagatud õigus sama tähendust ja ulatust kui Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni vastav õigus.
TITLE VII — GENERAL PROVISIONS GOVERNING THE INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE CHARTER
VII JAOTIS – HARTA TÕLGENDAMIST JA KOHALDAMIST REGULEERIVAD ÜLDSÄTTED
Explanation on Article 51 — Field of application
Artikli 51 selgitus – reguleerimisala
The aim of Article 51 is to determine the scope of the Charter.
Artikli 51 eesmärk on määrata kindlaks harta reguleerimisala.
It seeks to establish clearly that the Charter applies primarily to the institutions and bodies of the Union, in compliance with the principle of subsidiarity.
Sellega püütakse selgelt piiritleda, et hartat kohaldatakse eelkõige liidu institutsioonidele ja organitele, kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
This provision was drafted in keeping with Article 6(2) of the Treaty on European Union, which required the Union to respect fundamental rights, and with the mandate issued by the Cologne European Council.
Käesolev säte koostati kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 6 lõikega 2, milles nõutakse liidult põhiõiguste austamist, ning Euroopa Ülemkogu Kölni kohtumisel antud mandaadiga.
The term ‘institutions’ is enshrined in the Treaties.
Mõiste „institutsioonid” on sätestatud aluslepingutes.
The expression ‘bodies, offices and agencies’ is commonly used in the Treaties to refer to all the authorities set up by the Treaties or by secondary legislation (see, e.g., Articles 15 or 16 of the Treaty on the Functioning of the European Union).
Väljendit „organid ja asutused” kasutatakse aluslepingutes laialdaselt aluslepingute või teiseste õigusaktidega asutatud asutustele viitamisel (vt nt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 15 ja 16).
As regards the Member States, it follows unambiguously from the case-law of the Court of Justice that the requirement to respect fundamental rights defined in the context of the Union is only binding on the Member States when they act in the scope of Union law (judgment of 13 July 1989, Case 5/88 Wachauf [1989] ECR 2609; judgment of 18 June 1991, Case C-260/89 ERT [1991] ECR I-2925; judgment of 18 December 1997, Case C-309/96 Annibaldi [1997] ECR I-7493).
Liikmesriikide osas tuleneb Euroopa Kohtupraktikast üheselt, et liidu kontekstis määratletud põhiõiguste austamise nõue on liikmesriikidele siduv ainult siis, kui nad tegutsevad liidu õiguse reguleerimisalas (13. juuli 1989. aasta otsus kohtuasjas C-5/88: Wachauf, EKL 1989, lk I-2609; 18. juuni 1991. aasta otsus kohtuasjas C-260/89: ERT, EKL 1991, lk I-2925); 18. detsembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-309/96: Annibaldi, EKL 1997, lk I-7493).
The Court of Justice confirmed this case-law in the following terms: ‘In addition, it should be remembered that the requirements flowing from the protection of fundamental rights in the Community legal order are also binding on Member States when they implement Community rules ...’ (judgment of 13 April 2000, Case C-292/97 [2000] ECR I-2737, paragraph 37 of the grounds).
Euroopa Kohus kinnitas seda kohtupraktikat järgmiselt: „Lisaks tuleb meeles pidada, et nõudmised, mis tulenevad põhiõiguste kaitsest ühenduse õiguskorras, on samuti siduvad liikmesriikidele ühenduse eeskirjade rakendamisel…” (13. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-292/97: Karlsson, EKL 2000, lk I-2737, punkt 37).
Of course this rule, as enshrined in this Charter, applies to the central authorities as well as to regional or local bodies, and to public organisations, when they are implementing Union law.
Loomulikult kohaldatakse nimetatud käesolevas hartas sätestatud reeglit nii keskvõimu organite kui ka piirkondlike ja kohalike organite suhtes ja avalike organisatsioonide suhtes liidu õiguse rakendamisel.
Paragraph 2, together with the second sentence of paragraph 1, confirms that the Charter may not have the effect of extending the competences and tasks which the Treaties confer on the Union.
Lõige 2 koos lõike 1 teise lausega kinnitab, et hartaga ei laiendata liidule aluslepingutega antud pädevust ja ülesandeid.
Explicit mention is made here of the logical consequences of the principle of subsidiarity and of the fact that the Union only has those powers which have been conferred upon it.
Selgesõnaliselt märgitakse ära subsidiaarsuspõhimõtte loogilisi tagajärgi ja asjaolu, et liidul on ainult selline pädevus, mis on talle antud.
The fundamental rights as guaranteed in the Union do not have any effect other than in the context of the powers determined by the Treaties.
Liidus tagatud põhiõigused ei oma muud mõju, kui ainult aluslepingutes määratud pädevusega seoses.
Consequently, an obligation, pursuant to the second sentence of paragraph 1, for the Union's institutions to promote principles laid down in the Charter may arise only within the limits of these same powers.
Seega võib lõike 1 teise lause järgne liidu institutsioonide kohustus edendada hartas sätestatud põhimõtteid tekkida ainult nende samade volituste piires.
Paragraph 2 also confirms that the Charter may not have the effect of extending the field of application of Union law beyond the powers of the Union as established in the Treaties.
Lõige 2 kinnitab samuti, et hartaga ei laiendata liidu õiguse reguleerimisala kaugemale aluslepingutega kehtestatud liidu pädevusest.
The Court of Justice has already established this rule with respect to the fundamental rights recognised as part of Union law (judgment of 17 February 1998, C-249/96 Grant [1998] ECR I-621, paragraph 45 of the grounds).
Euroopa Kohus on juba kinnitanud selle reegli liidu õiguse osaks tunnistatud põhiõiguste kohta (17. veebruari 1998. aasta otsus kohtuasjas C-249/96: Grant, EKL 1998, lk I-621, punkt 45).
In accordance with this rule, it goes without saying that the reference to the Charter in Article 6 of the Treaty on European Union cannot be understood as extending by itself the range of Member State action considered to be ‘implementation of Union law’ (within the meaning of paragraph 1 and the above-mentioned case-law).
Selle reegli kohaselt on ütlematagi selge, et harta lülitamist Euroopa Liidu lepingu artiklisse 6 ei mõisteta liikmesriikide „liidu õiguse rakendamise” alase tegevuse (lõike 1 ja ülalnimetatud kohtupraktika tähenduses) ulatuse laiendamisena.
Explanation on Article 52 — Scope and interpretation of rights and principles
Artikli 52 selgitus – õiguste ja põhimõtete ulatus ja tõlgendamine
The purpose of Article 52 is to set the scope of the rights and principles of the Charter, and to lay down rules for their interpretation.
Artikli 52 eesmärk on määrata harta õiguste ja põhimõtete ulatus ning kehtestada nende tõlgenduseeskirjad.
Paragraph 1 deals with the arrangements for the limitation of rights.
Lõige 1 käsitleb õiguste piiramise korda.
The wording is based on the case-law of the Court of Justice: ‘... it is well established in the case-law of the Court that restrictions may be imposed on the exercise of fundamental rights, in particular in the context of a common organisation of the market, provided that those restrictions in fact correspond to objectives of general interest pursued by the Community and do not constitute, with regard to the aim pursued, disproportionate and unreasonable interference undermining the very substance of those rights’ (judgment of 13 April 2000, Case C-292/97, paragraph 45 of the grounds).
Sõnastus põhineb Euroopa Kohtu kohtupraktikal: „... kohtupraktika on tõendanud, et [põhi]õiguste kasutamisele, eelkõige turu ühise korralduse raames, võib kehtestada piiranguid, tingimusel et kõnealused piirangud vastavad tegelikult ühenduse üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele ega kujuta endast taotletava eesmärgi suhtes ebaproportsionaalset ja põhjendamatut takistust, mis kahjustaks nende õiguste põhiolemuse teostumist” (13. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-292/97, punkt 45).
The reference to general interests recognised by the Union covers both the objectives mentioned in Article 3 of the Treaty on European Union and other interests protected by specific provisions of the Treaties such as Article 4(1) of the Treaty on European Union and Articles 35(3), 36 and 346 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Viide liidu tunnustatud üldistele huvidele hõlmab nii Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 nimetatud eesmärke kui ka muid aluslepingute erisätetega (näiteks Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikega 1, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 35 lõikega 3, artikliga 36 ja artikliga 346) kaitstud huvisid.
Paragraph 2 refers to rights which were already expressly guaranteed in the Treaty establishing the European Community and have been recognised in the Charter, and which are now found in the Treaties (notably the rights derived from Union citizenship).
Lõige 2 viitab õigustele, mis olid selgesõnaliselt tagatud juba Euroopa Ühenduse asutamislepingus ja mida on tunnustatud hartas ning sätestatud nüüd ka aluslepingutes (eelkõige liidu kodakondsusest tulenevad õigused).
It clarifies that such rights remain subject to the conditions and limits applicable to the Union law on which they are based, and for which provision is made in the Treaties.
Lõikes selgitatakse, et selliste õiguste suhtes kohaldatakse jätkuvalt neid liidu õiguse tingimusi ja piiranguid, millel need õigused rajanevad ja mis on sätestatud aluslepingutes.
The Charter does not alter the system of rights conferred by the EC Treaty and taken over by the Treaties.
Harta ei muuda Euroopa Ühenduse asutamislepingus sätestatud ja aluslepingutesse üle võetud õiguste süsteemi.
Paragraph 3 is intended to ensure the necessary consistency between the Charter and the ECHR by establishing the rule that, in so far as the rights in the present Charter also correspond to rights guaranteed by the ECHR, the meaning and scope of those rights, including authorised limitations, are the same as those laid down by the ECHR.
Lõike 3 eesmärk on tagada vajalik kooskõla harta ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni vahel, kehtestades reegli, et kuivõrd käesolevas hartas sätestatud õigused vastavad samal ajal ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga tagatud õigustele, on nende õiguste tähendus ja ulatus, kaasa arvatud lubatud piirangud, samasugused, nagu on kehtestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis.
This means in particular that the legislator, in laying down limitations to those rights, must comply with the same standards as are fixed by the detailed limitation arrangements laid down in the ECHR, which are thus made applicable for the rights covered by this paragraph, without thereby adversely affecting the autonomy of Union law and of that of the Court of Justice of the European Union.
See tähendab eelkõige, et seadusandja, sätestades nendele õigustele piirangud, peab järgima neidsamu norme, mis on kehtestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud üksikasjalikus õiguste piiramise korras, mida kohaldatakse ka käesolevas lõikes nimetatud õiguste suhtes, ilma et sellega kahjustataks liidu õiguse ja Euroopa Liidu Kohtu sõltumatust.
The reference to the ECHR covers both the Convention and the Protocols to it.
Viide Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonile kehtib nii konventsiooni kui ka selle juurde kuuluvate protokollide kohta.
The meaning and the scope of the guaranteed rights are determined not only by the text of those instruments, but also by the case-law of the European Court of Human Rights and by the Court of Justice of the European Union.
Tagatud õiguste tähendus ja ulatus ei ole kindlaksmääratud mitte üksnes nende õigusaktide tekstides, vaid ka Euroopa Inimõiguste Kohtu ja Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikas.
The last sentence of the paragraph is designed to allow the Union to guarantee more extensive protection.
Lõike viimase lause eesmärk on võimaldada liidul tagada õiguste ulatuslikum kaitse.
In any event, the level of protection afforded by the Charter may never be lower than that guaranteed by the ECHR.
Igal juhul ei tohi hartaga võimaldatava kaitse tase olla madalam Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga tagatud kaitse tasemest.
The Charter does not affect the possibilities of Member States to avail themselves of Article 15 ECHR, allowing derogations from ECHR rights in the event of war or of other public dangers threatening the life of the nation, when they take action in the areas of national defence in the event of war and of the maintenance of law and order, in accordance with their responsibilities recognised in Article 4(1) of the Treaty on European Union and in Articles 72 and 347 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Harta ei mõjuta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 15 sätestatud võimaluste kasutamist liikmesriikide poolt, mis lubab erandeid Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud õigustest sõja ajal või muus hädaolukorras, mis ähvardab rahva eluvõimet, kui nad võtavad meetmeid riigikaitseks sõja korral ja avaliku korra säilitamiseks kooskõlas nende Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 1 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 72 ning 347 osutatud kohustustega.
The list of rights which may at the present stage, without precluding developments in the law, legislation and the Treaties, be regarded as corresponding to rights in the ECHR within the meaning of the present paragraph is given hereafter.
Õiguste loetelu, mida võib käesoleval etapil pidada vastavaks Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud õigustele käesoleva lõike tähenduses, ilma et see takistaks õiguse, õigusaktide ja lepingute arengut, esitatakse järgnevalt.
It does not include rights additional to those in the ECHR.
See ei hõlma täiendavaid õigusi lisaks Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud õigustele.
Articles of the Charter where both the meaning and the scope are the same as the corresponding Articles of the ECHR:
Harta artiklid, mille tähendus ja ulatus on samad kui vastavatel Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklitel:
Article 2 corresponds to Article 2 of the ECHR,
— artikkel 2 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 2;
Article 4 corresponds to Article 3 of the ECHR,
— artikkel 4 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 3;
Article 5(1) and (2) corresponds to Article 4 of the ECHR,
— artikli 5 lõiked 1 ja 2 vastavad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 4;
Article 6 corresponds to Article 5 of the ECHR,
— artikkel 6 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 5;
Article 7 corresponds to Article 8 of the ECHR,
— artikkel 7 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 8;
Article 10(1) corresponds to Article 9 of the ECHR,
— artikli 10 lõige 1 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 9;
Article 11 corresponds to Article 10 of the ECHR without prejudice to any restrictions which Union law may impose on Member States' right to introduce the licensing arrangements referred to in the third sentence of Article 10(1) of the ECHR,
— artikkel 11 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 10, ilma et see piiraks mis tahes piirangute kohaldamist, mida liidu õigus võib kehtestada liikmesriikide õigusele kehtestada Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 lõike 1 kolmandas lauses osutatud litsentsimise kord;
Article 17 corresponds to Article 1 of the Protocol to the ECHR,
— artikkel 17 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli artiklile 1;
Article 19(1) corresponds to Article 4 of Protocol No 4,
— artikli 19 lõige 1 vastab lisaprotokolli nr 4 artiklile 4;
Article 19(2) corresponds to Article 3 of the ECHR as interpreted by the European Court of Human Rights,
— artikli 19 lõige 2 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 3 vastavalt Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgendusele;
Article 48 corresponds to Article 6(2) and(3) of the ECHR,
— artikkel 48 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõigetele 2 ja 3;
Article 49(1) (with the exception of the last sentence) and (2) correspond to Article 7 of the ECHR.
— artikli 49 lõiked 1 (välja arvatud viimane lause) ja 2 vastavad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 7.
Articles where the meaning is the same as the corresponding Articles of the ECHR, but where the scope is wider:
Artiklid, mille tähendus on sama kui vastavatel Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklitel, kuid mille ulatus on laiem:
Article 9 covers the same field as Article 12 of the ECHR, but its scope may be extended to other forms of marriage if these are established by national legislation,
— artikkel 9 hõlmab sama valdkonda kui Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikkel 12, kuid selle ulatust võib laiendada muude abieluvormide suhtes, kui need on kehtestatud siseriiklike õigusaktidega;
Article 12(1) corresponds to Article 11 of the ECHR, but its scope is extended to European Union level,
— artikli 12 lõige 1 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 11, kuid selle ulatust laiendatakse Euroopa Liidu tasandile;
Article 14(1) corresponds to Article 2 of the Protocol to the ECHR, but its scope is extended to cover access to vocational and continuing training,
— artikli 14 lõige 1 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli artiklile 2, kuid selle ulatust laiendatakse hõlmamaks juurdepääsu kutse- ja täienduskutseõppele;
Article 14(3) corresponds to Article 2 of the Protocol to the ECHR as regards the rights of parents,
— artikli 14 lõige 3 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli artiklile 2 vanemate õiguste osas;
Article 47(2) and(3) corresponds to Article 6(1) of the ECHR, but the limitation to the determination of civil rights and obligations or criminal charges does not apply as regards Union law and its implementation,
— artikli 47 lõiked 2 ja 3 vastavad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõikele 1, kuid piirangut tsiviilõiguste ja – kohustuste või kriminaalsüüdistuste kohta ei kohaldata liidu õiguse ja selle rakendamise suhtes;
Article 50 corresponds to Article 4 of Protocol No 7 to the ECHR, but its scope is extended to European Union level between the Courts of the Member States,
— artikkel 50 vastab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 7 artiklile 4, kuid selle ulatust laiendatakse Euroopa Liidu tasandile liikmesriikide kohtute vahel;
Finally, citizens of the European Union may not be considered as aliens in the scope of the application of Union law, because of the prohibition of any discrimination on grounds of nationality.
— lõpuks ei või Euroopa Liidu kodanikke pidada välismaalasteks liidu õiguse reguleerimisalas, kuna on keelatud igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel.
The limitations provided for by Article 16 of the ECHR as regards the rights of aliens therefore do not apply to them in this context.
Seetõttu ei kohaldata neile selles kontekstis Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 16 sätestatud piiranguid välismaalaste õiguste suhtes.