natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the difference was less than 5%, the applications were not deemed in any way irregular and were paid without further enquiry on the basis of the area declared.
Kui erinevus oli väiksem kui 5%, ei loetud taotlusi üldse eeskirjade vastaseks ja toetust maksti deklareeritud pindala alusel täiendavat kontrolli läbi viimata.
Furthermore, for all such cases not subject to on-the-spot checks, the area declared by the farmer was accepted by the system to be indicated in the following year’s preprinted application sent to the farmer.
Kõigil neil juhtudel, mil kohapealset kontrolli ei teostatud, kiitis süsteem heaks põllumajandustootja deklareeritud pindala ning kandis selle põllumajandustootjale järgmise aasta kohta saadetud eeltäidetud toetusetaotlusse. […]
The Belgian authorities explained that, in their opinion, only surfaces actually measured on-the-spot may be used to (re-)calculate aid.
Belgia ametiasutused selgitasid, et nende hinnangul võib toetussumma (ümber)arvutamisel arvestada ainult kohapeal tegelikult mõõdetud pindalasid.
The Commission services do not agree that discrepancies revealed by administrative checks using the GIS may not be used to legally justify a reduction in aid, and thus consider that the follow-up of anomalies detected after administrative controls was not performed with the necessary rigour.
Komisjoni teenistused ei nõustunud väitega, et GIS-i abil läbi viidud kontrollil tuvastatud erinevusi ei saa kasutada toetussumma vähendamise õigusliku põhjendusena; seega leidsid nad, et halduskontrollijärgne tegelemine tuvastatud hälvetega ei ole tagatud vajaliku tõhususega.
The failure [of the Belgian authorities] to reduce aid and/or apply sanctions has clearly caused a loss to the Fund.’
Tõsiasi, et Belgia ametiasutused ei vähendanud toetussummat ja/või ei kohaldanud sanktsiooni, on selgelt rahastule kahju põhjustanud.”
Paragraph B.7.1.3. of the summary report reads as follows:
Koondaruande punkt B.7.1.3 on sõnastatud järgmiselt:
‘It is concluded that Belgium did not adequately or properly perform certain ancillary controls to the required regulatory standard.
„Kokkuvõttes ei ole Belgia viinud läbi teatavaid teiseseid kontrolle sobivalt või vastavalt kohaldatavatele õigusnormidele.
In not reducing area declarations and/or not conducting on-the-spot checks where the administrative control indicated anomalous declarations, Belgium has caused the Fund to be over-charged.’
Kuna Belgia jättis deklareeritud pindalad vähendamata ja/või kohapealsed kontrollid läbi viimata, ehkki halduskontroll oli tuvastanud taotluses hälbeid, vastutab ta rahastu ülemääraste kulude eest.”
On 4 February 2004 the Commission adopted the contested decision, providing that, with regard to arable crops, expenditure of the paying agency or agencies accredited by the Kingdom of Belgium declared under the Guarantee Section of the EAGGF in respect of financial years 2000-2002 were to be subject to a 2% flatrate reduction, corresponding to EUR 9 322 809, as a result of deficiencies in the ancillary checks.
4. veebruaril 2004 võttis komisjon vastu vaidlusaluse otsuse, milles nähti põllukultuuride sektoris 2000–2002 majandusaastate kohta ette Belgia Kuningriigi poolt akrediteeritud makseasutuste tehtud kulutuste – mille kohta on EAGGF tagatisrahastule esitatud deklaratsioon – vähendamine 2% ehk 9 322 809 euro võrra teiseste kontrollide puudulikkuse tõttu.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 13 April 2004, the Kingdom of Belgium brought an action for annulment of the contested decision.
Belgia Kuningriik esitas vaidlusaluse otsuse tühistamiseks hagiavalduse, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 13. aprillil 2004.
By order of 8 June 2004 the Court of Justice referred the case to the Court of First Instance, which registered it as Case T-221/04.
Euroopa Kohus suunas 8. juuni 2004. aasta määrusega kohtuasja Esimese Astme Kohtule, kes registreeris selle numbri all T-221/04.
In support of its action, the Kingdom of Belgium relied on three pleas, alleging, first, that there had been no infringement of Article 8 of Regulation No 3508/92 or of Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92, secondly, that the Commission had failed
Belgia Kuningriik esitas oma hagi toetuseks kolm väidet, mille kohaselt esiteks ei rikkunud hageja määruse nr 3508/92 artiklit 8 ja määruse nr 3887/92 artikleid 6 ja 9, teiseks jättis komisjon järgimata juhistes esitatud tingimused, mis puu -dutavad ühenduse õigusnormide silmanähtavalt puudulikku kohaldamist ja
It asked the Court of First Instance partially to annul the contested decision inasmuch as it provided, in respect of the Kingdom of Belgium, for a flatrate correction of 2% or, in the alternative, under its unlimited jurisdiction, to reduce the amount of expenditure excluded from financing to EUR 1 079 814 and to order the Commission to pay the costs.
Belgia Kuningriik palus Esimese Astme Kohtul tühistada vaidlusalune otsus osas, milles see nägi Belgia Kuningriigile ette 2% ühtse määraga korrektsiooni, või teise võimalusena vähendada – tuginedes Euroopa Kohtu täielikule pädevusele vastavas valdkonnas – komisjoni määratud finantskorrektsiooni 1 079 814 euroni ning mõista kohtukulud välja komisjonilt.
The Commission contended that the Court of First Instance should dismiss the application and order the Kingdom of Belgium to pay the costs.
Komisjon palus Esimese Astme Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance held first of all that the head of claim seeking a reduction of the financial correction was inadmissible, stating that there was no provision in respect of the EAGGF conferring unlimited jurisdiction on the Community Courts under Article 229 EC.
Vaidlustatud kohtuotsuses tunnistas Esimese Astme Kohus esiteks vastuvõe -tamatuks finantskorrektsiooni vähendamist puudutava nõude, kinnitades, et EAGGF-iga seonduvas valdkonnas ei anna ükski säte ühenduse kohtutele täielikku pädevust EÜ artikli 229 mõttes.
Next, ruling on the substance, the Court of First Instance recalled EAGGF caselaw as follows:
Põhiküsimuse üle otsustades meenutas Esimese Astme Kohus EAGGF-iga seonduvat valdkonda puudutavat kohtupraktikat järgmiste sõnadega:
However, the Commission is required not to show exhaustively that the checks carried out by the national authorities were inadequate or that the figures they have transmitted are irregular, but to produce evidence of its serious and reasonable doubt regarding such checks or figures (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 34 and caselaw cited therein).
Siiski ei pea komisjon ammendavalt tõendama siseriiklike ametiasutuste läbiviidud kontrollide puudulikkust või nende poolt esitatud arvandmete ebaõigsust, vaid esitama tõendeid oma tõsise ja põhjendatud kahtluse kohta nende kontrollide või arvandmete suhtes (vt eespool punktis 29 viidatud kohtuotsus Kreeka vs. komisjon, punkt 34 ja viidatud kohtupraktika).
If it is not able to show that they are inaccurate, the Commission’s findings can give rise to serious doubts as to the existence of an adequate and effective series of supervisory measures and inspection procedures (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 35 and caselaw cited therein).
Kui liikmesriik ei suuda tõendada, et komisjoni järeldused on ebatäpsed, võivad need järeldused anda alust tõsisteks kahtlusteks asjakohaste ja tõhusate järelevalve- ja kontrollimeetmete olemasolu osas (vt eespool punktis 29 viidatud kohtuotsus Kreeka vs. komisjon, punkt 35 ja viidatud kohtupraktika).
On one hand, that condition should be read in the light of the condition
Esiteks tuleb selle tingimuse käsitlemisel arvestada juhiste eelmises lõigus
On the other hand, to require the Commission not only to adduce evidence of serious and reasonable doubt on its part but also to demonstrate the existence of a serious deficiency in the compliance with explicit Community rules would be contrary to the consistent caselaw of the Court concerning the burden of proof, caselaw that was maintained after the Guidelines had been adopted (see, regarding concurrent application of that caselaw and the Guidelines, Case C-157/00 Greece v Commission [2003] ECR I-153, paragraphs 28, 29, 35 and 36, and Case C-318/02 Netherlands v Commission, not published in the ECR, paragraphs 34 and 35).’
Teisalt oleks see, kui komisjonilt nõutaks lisaks tõendite esitamisele tõsise ja põhjendatud kahtluse kohta, et ta tõendaks sõnaselgete ühenduse õigusnormide silmanähtavalt puudulikku kohaldamist, vastuolus Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga tõendamiskoormise valdkonnas, mis on leidnud kinnitust pärast juhiste vastuvõtmist (vt selle kohtupraktika ja juhiste samaaegse kohaldamise kohta Euroopa Kohtu 9. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-157/00: Kreeka vs. komisjon, EKL 2003, lk I-153, punktid 28, 29, 35 ja 36, ja 24. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-318/02: Madalmaad vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 34 ja 35).”
The Court stated in paragraph 34 of the judgment under appeal that it was in the light of those considerations that the Belgian Government’s arguments against the grounds on which the Commission had based the contested decision should be examined.
Esimese Astme Kohus märkis seejärel vaidlustatud kohtuotsuse punktis 34, et Belgia valitsuse argumentatsiooni komisjoni väidete vastu, millel põhines vaidlusalune otsus, tuleb käsitleda just eespool toodud kaalutlusi arvestades.
Carrying out a joint examination of the first plea and the first part of the second plea, the Court of First Instance found, in paragraphs 47 to 50 of the judgment under appeal, under the heading ‘Seriousness of the anomalies detected by the Commission’, that the discrepancies between the area declared and the GIS area, discovered at the administrative checking stage, constituted anomalies indicating potential irregularities in aid applications involving a risk of loss for the EAGGF.
Jätkates esimese väite ja teise väite esimese osa ühise käsitlusega, tõdes Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 47–50 pealkirja all „Komisjoni tuvastatud hälvete olulisus”, et halduskontrolli staadiumis esile toodud erinevused deklareeritud pindala ja GIS-pindala vahel kujutasid endast hälbeid, mis viitavad võimalikele eeskirjade eiramistele toetusetaotlustes, mis omakorda tähendab kahju ohtu EAGGF-i jaoks.
The Court of First Instance stated in paragraph 49 of that judgment that the legislation in force at the relevant time did not require Member States to use a GIS.
Esimese Astme Kohus märkis kõnesoleva kohtuotsuse punktis 49, et faktiliste asjaolude toimumise ajal kehtinud õigusnormid ei kohustanud liikmesriike GIS-i kasutama.
However, it held that, by adopting a GIS at an early stage before it was made compulsory or obsolete as a result of widespread satellite monitoring the Belgian authorities had adopted a monitoring instrument capable of supplying relevant information
Esimese Astme Kohus tõdes siiski, et kuna Belgia ametiasutused võtsid GIS-i kasutusele enne selle muutumist kohustuslikuks või enne selle vananemist satelliidilt toimuva kaugseire abil teostatud kontrollide üldiseks muutumise tõttu, said nad
In the view of the Court, the Commission could not ignore this element establishing the existence of serious and reasonable doubt, which clearly indicated a risk of loss for the EAGGF, simply because the system which detected it was not compulsory or was not intended for that purpose.
Esimese Astme Kohtu tõdemuse kohaselt ei võinud komisjon ainult sel põhjusel, et need hälbed tuvastanud süsteem ei olnud kohustuslik või ei olnud selleks mõeldud, jätta arvestamata seda tõsise ja põhjendatud kahtluse olemasolu kinnitavat tõsiasja, mis osundas selgelt EAGGF-ile kahju põhjustamise ohule.
The Court of First Instance then accepted, at paragraph 52 of the judgment under appeal, that the legislation in force at the relevant time did not expressly require Member States to use the inspection procedures prescribed by the Commission in its summary report.
Esimese Astme Kohus nentis seejärel vaidlustatud kohtuotsuse punktis 52, et faktiliste asjaolude toimumise ajal kehtinud õigusnormid ei asetanud liikmesriikidele sõnaselgelt kohustust lähtuda komisjoni koondaruandes ette nähtud üksikasjalikest kontrollieeskirjadest.
However, according to the Court’s reasoning, based on Case C-8/88 Germany v Commission [1990] ECR I-2321, paragraph 16, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 35, those obligations to take action in response to anomalies detected by a GIS stemmed, in some cases implicitly, from the rules in force, whereby it is for the Member States to organise an effective system of checks and supervision.
Esimese Astme Kohtu põhjenduste kohaselt, mis tuginesid Euroopa Kohtu 12. juuni 1990. aasta otsusest kohtuasjas C-8/88: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I-2321, punkt 16) ja 14. aprilli 2005. aasta otsusest kohtuasjas C-468/02: Hispaania vs. komisjon (punkt 35) tulenevale kohtupraktikale, olid GIS-i abil tuvastatud hälvetele reageerimise kohustuse aluseks – konkreetsel juhul küll kaudselt – kehtivad õigusnormid, mille kohaselt lasus liikmesriikidel kohustus luua tõhus kontrolli ja järelevalvesüsteem.
The Court of First Instance stated in paragraphs 53 and 54 of the judgment under appeal that it followed from those rules that Member States are required to organise a series of administrative and on-the-spot checks to ensure that the substantive and formal conditions for granting aid are correctly observed.
Esimese Astme Kohus täpsustas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 53 ja 54, et nendest õigusnormidest tulenes, et liikmesriigid on kohustatud looma haldus- ja kohapealsete kontrollide süsteemi, mis võimaldab tagada toetuse andmise sisuliste ja vormiliste tingimuste nõuetekohase täitmise.
Moreover the Court pointed out that it was also clear from caselaw that the administrative checks preceding on-the-spot checks must be carried out in such a way as to enable the national authorities to draw all possible conclusions, be they matters of certainty or of doubt, regarding compliance with the conditions for granting aid (see in particular Case C-41/94 Germany v Commission [1996] ECR I-4733, paragraph 17, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 40).
Lisaks tõdes Esimese Astme Kohus, et ka väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb kohapealsele kontrollile eelnev halduskontroll läbi viia viisil, mis võimaldab siseriiklikel ametiasutustel teha kõik võimalikud järeldused ja väljendada kas kindlust või kahtlusi toetuse andmise tingimuste järgimise osas (vt eelkõige 3. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-41/94: Saksamaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4733, punkt 17, ja eespool viidatud 14. aprilli 2005. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon, punkt 40).
The Court then found in paragraph 55 of the judgment under appeal that, faced with the risk of loss for the EAGGF clearly identified during the administrative check, inaction on the part of the Belgian authorities would clearly amount to a failure to adopt the controls implicitly required in order to comply with one of the explicit rules in force at the relevant time.
Esimese Astme Kohus leidis seejärel vaidlustatud kohtuotsuse punktis 55, et arvestades halduskontrolli käigus selgelt tuvastatud kahju tekkimise ohtu EAGGF-ile, võrdub Belgia ametiasutuste tegevusetus selgelt selliste kontrollimeetmete võtmata jätmisega, mis olid faktiliste asjaolude toimumise ajal kehtinud sõnaselgete eeskirjade järgimiseks kaudselt vajalikud.
The Court concluded in paragraph 57 of the judgment under appeal that the Belgian authorities were therefore required to take action in response to the anomalies detected by the GIS.
Esimese Astme Kohus teeb sellest vaidlustatud kohtuotsuse punktis 57 järelduse, et Belgia ametiasutused olid seega kohustatud GIS-i abil tuvastatud hälvetele reageerima.
With regard to the measures adopted by the Kingdom of Belgium, the Court found in paragraph 62 of the judgment under appeal that, in those circumstances and in view of the facts established during the checks carried out in May 2001, the Commission was entitled to entertain serious doubts as to whether the areas declared were correct and whether the checks carried out were effective.
Belgia Kuningriigi võetud meetmete kohta leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 62, et eespool toodud kaalutlustel ja arvestades 2001. aasta maikuus läbiviidud kontrollide tulemusena tuvastatud faktilisi asjaolusid, sai komisjon väljendada tõsist kahtlust deklareeritud pindalade ja teostatud kontrollide tõhususe osas.
In paragraphs 65 to 70 of the judgment under appeal, the Court accepted the Commission’s argument that owing to the late input of the data into the GIS some files had escaped on-the-spot checking.
Seejärel nõustus Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 65–70 komisjoni väitega, mille kohaselt võisid teatavad toimikud jääda kohapealsest kontrollist kõrvale andmete hilinenud salvestamise tõttu GIS-is.
The Court held in particular:
Esimese Astme Kohus leidis eelkõige, et:
The absence of express obligations is not capable of dispelling doubts arising from the absence of on-the-spot checks.
Sõnaselgelt ettenähtud kohustuste puudumine ei kõrvalda nimelt kohapealse kontrolli puudumisest tulenevaid kahtlusi.
In any event, since that delay leads to an absence of checks, it infringes the general obligation to be in a position to carry out such checks.
Kuna nimetatud hilinemine tingib kontrolli puudumise, siis on see igal juhul vastuolus kontrolli läbiviimise võimalust puudutava üldise kohustusega.
Also, the fact that on-the-spot checks were conducted after 31
Samuti ei tähenda kohapealsete kontrollide läbiviimine pärast 31. augustit ning nende alusel korrektsioonide
August and gave rise to corrections does not mean that all the necessary checks were carried out and does not show that such on-the-spot checks were the result of an effective risk analysis carried out after 31 August.’
KOMISJON tegemine, et teostati kõik kontrollid, ega tõenda, et need kohapealsed kontrollid teostati pärast 31. augustit tehtud tõhusa riskianalüüsi alusel.”
Hence, the Court concluded, in paragraphs 71 and 72 of that judgment, that the applicant Member State had not adduced sufficient evidence to allay the Commission’s serious and reasonable doubts regarding the reliability of the checks, those doubts arising from the failure to take sufficient account of the anomalies detected by the GIS and the absence of checks.
Esimese Astme Kohus tõdes seega kõnesoleva kohtuotsuse punktides 71 ja 72, et hagejaks olev liikmesriik ei esitanud piisavaid tõendeid, mis võimaldaksid lükata ümber komisjoni tõsised ja põhjendatud kahtlused läbiviidud kontrollide usaldusväärsuse osas, mille põhjustas GIS-i tuvastatud hälvete ebapiisav arvessevõtt.
It therefore considered that the Commission was entitled to apply a financial correction.
Seega leidis kohus, et komisjonil oli õigus kohaldada finantskorrektsiooni.
In those circumstances, the first plea and the first part of the second plea were rejected.
Neil tingimustel lükkas kohus esimese väite ja teise väite esimese osa tagasi.
As regards the second part of the second plea, alleging an absence of real risk of loss for the EAGGF, and the third plea, alleging that the flatrate correction is disproportionate to the loss actually suffered by the EAGGF, which the Court of First Instance decided to deal with jointly, the latter did not accept the method of calculation put forward by the Kingdom of Belgium to demonstrate the allegedly disproportionate nature of the financial corrections applied.
Mis puudutab teise väite teist osa, mis tugineb EAGGF-ile kahju tekkimise tegeliku ohu puudumisel, ja kolmandat väidet, mille kohaselt ühtse määraga korrektsioon oli EAGGF-ile tegelikult tekkinud kahju arvestades ebaproportsionaalne – ning mida Esimese Astme Kohus käsitles koos –, siis ei nõustunud nimetatud kohus arvutusmeetodiga, mida Belgia Kuningriik kasutas kohaldatud finantskorrektsioonide väidetava ebaproportsionaalsuse tõendamisel.
It stated in particular, in paragraphs 88 and 90 of the judgment under appeal, that the extrapolations submitted by the Belgian Government, designed to show the maximum loss sustained by the EAGGF, failed to take into account the recovery of undue payments, and that it was impossible to know whether or not they included the files that were entered into the system late.
Esimese Astme Kohus rõhutas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 88 ja 90 eelkõige, et Belgia Kuningriigi poolt EAGGF-i maksimaalse kahju tõendamiseks esitatud ekstrapolatsioonides ei olnud arvestatud alusetult tasutud summade tagasimaksmist ning oli võimatu mõista, kas neis sisaldusid hilinenult salvestatud toimikud või mitte.
Since that Member State was unable to show the maximum loss sustained by the EAGGF, the Court concluded in paragraphs 92 and 93 of the judgment under appeal that the Commission was entitled to impose a flatrate correction and that, as that correction had been set at 2%, the lowest rate provided for in the Guidelines, and the Guidelines had not been challenged by the Kingdom of Belgium, that correction could not by definition have infringed the principle of proportionality.
Kuna kõnesolev liikmesriik ei suutnud tõendada EAGGF-i kantud maksimaalset kahju, leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 92 ja 93, et komisjon võis õiguspäraselt kohaldada ühtse määraga korrektsiooni, ning arvestades tõsiasja, et korrektsiooni määraks oli kinnitatud juhistes ette nähtud kõige madalam tase ehk 2% ning seda, et Belgia Kuningriik ei olnud kõnesolevaid juhiseid vaidlustanud, ei saanud see korrektsioon eelduslikult proportsionaalsuse põhimõtet rikkuda.
The Court therefore rejected the second part of the second plea and the third plea.
Esimese Astme Kohus lükkas seega tagasi ka teise väite teise osa ja kolmanda väite.
In those circumstances, the application was dismissed and the Kingdom of Belgium was order to pay the costs.
Neil kaalutlustel jättis Esimese Astme Kohus hagi rahuldamata ja mõistis kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
In this appeal, the Kingdom of Belgium is asking the Court of Justice:
Kõnesolevas apellatsioonkaebuses palub Belgia Kuningriik Euroopa Kohtul:
— to set aside the judgment under appeal and annul the contested decision;
– tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja vaidlusalune otsus;
— in the alternative, to set aside the judgment under appeal and, under its unlimited jurisdiction, to reduce the financial correction to EUR 1 491 085;
– teise võimalusena, tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja vähendada – tuginedes Euroopa Kohtu täielikule pädevusele vastavas valdkonnas – finantskorrektsiooni 1 491 085 euroni;
— in the further alternative, to set aside the judgment under appeal and refer the case back to the Court of First Instance;
– kolmanda võimalusena, tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja saata kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtule;
— to order the Commission to pay the costs incurred before the Court of First Instance and the Court of Justice.
– mõista Esimese Astme Kohtu ja Euroopa Kohtu menetlusega seonduvad kohtukulud välja komisjonilt.
The Commission contends that the Court should dismiss the appeal and order the Kingdom of Belgium to pay the costs.
Vastuses apellatsioonkaebusele palub komisjon Euroopa Kohtul jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
In support of its appeal, the Kingdom of Belgium puts forward in essence five grounds on which the judgment under appeal should be set aside, alleging respectively:
Apellatsioonkaebuse toetuseks esitab Belgia Kuningriik sisuliselt viis väidet, mis puudutavad vastavalt:
— distortion of the facts;
– faktiliste asjaolude moonutamist;
— infringement of Article 8 of Regulation No 3508/92 and Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92;
– määruse nr 3508/92 artikli 8 ja määruse nr 3887/92 artiklite 6 ja 9 rikkumist;
— infringement of the obligation to provide adequate reasons;
– põhjendamiskohustuse rikkumist;
— infringement of the principle of proportionality; and
– proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist; ja