natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If this is not the case, the period for bringing a challenge begins to run only when the potential claimant receives a complete version, so far as he has not received it already (to this effect see Case 236/86 Dillinger Hüttenwerke v Commission [1988] ECR 3761, paragraph 14.
Vastasel juhul hakkab hagi esitamise tähtaeg kulgema alles siis, kui võimalik hageja on otsuse täisteksti kätte saanud – kui see ei ole niigi juba toimunud (selle kohta vt 6. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas 236/86: Dillinger Hüttenwerke vs. komisjon (EKL 1988, lk 3761, punkt 14)).
52 — Case T-17/02 Olsen (cited above, footnote 51), paragraph 81.
52 – Eespool 51. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Olsen vs. komisjon, punkt 81.
As regards the subsidiarity of the time at which the claimant acquires knowledge of a decision which requires to be published in the Official Journal of the European Union, see also Case C-122/95 Germany v Council [1998] ECR I-973, paragraph 35, and Case T-296/97 Alitalia v Commission [2000] ECR II-3871, paragraph 61, as well as the order in Case T-392/05 MMT v Commission, paragraph 25.
Vt aja subsidiaarsuse kohta, kui hageja saab teada Euroopa Liidu Teatajas avaldatavast otsusest, ka 10. märtsi 1998. aasta otsus kohtuasjas C-122/95: Saksamaa vs. nõukogu (EKL 1998, lk I-973, punkt 35) ja 12. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas T-296/97: Alitalia vs. komisjon (EKL 2000, lk II-3871, punkt 61), samuti 11. detsembri 2006. aasta määrus kohtuasjas T-392/05: MMT vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 25).
50 — Case T-110/97 Kneissl Dachstein Sportartikel v Commission [1999] ECR II-2881, paragraphs 41 and 42, and Case T-123/97 Salomon v Commission [1999] ECR II-2925, paragraphs 42 and 43, as well as the order in Case T-264/03 Schmoldt and Others v Commission [2004] ECR II-1515, paragraphs 51 to 53 and 56.
50 – 6. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas T-110/97: Kneissl Dachstein vs. komisjon (EKL 1999, lk II-2881, punktid 41 ja 42) ja 6. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas T-123/97: Salomon vs. komisjon (EKL 1999, lk II-2925, punktid 42 ja 43), samuti 25. mai 2004. aasta määrus kohtuasjas T-264/03: Schmoldt jt vs. komisjon (EKL 2004, lk II-1515, punktid 51–53 ja 56).
53 — For the sake of completeness only, it may be mentioned that a formal notification (notice) of the decision to a third party by virtue of which the time period for it to bring a challenge might start to run is not relevant.
53 – Märgin siinkohal veel selguse mõttes, et arvesse ei saa võtta kolmandale isikule edastatud ametlikku teadaannet otsuse kohta, millest võiks hagi esitamise tähtaega samuti lugema hakata.
Article 254(3) EC provides that decisions shall be notified only ‘to those to whom they are addressed’.
EÜ artikli 254 lõike 3 kohaselt tehakse otsused teatavaks „neile, kellele need on adresseeritud”.
In merger control, those are the undertakings concerned and the competent authorities of the Member States; see, for future cases, Article 8(8) of Regulation (EC) No 139/2004.
Koondumiste kontrolli puhul on need koondumises osalevad ettevõtjad ja liikmesriikide pädevad asutused; vt samas tähenduses edaspidi määruse nr 139/2004 artikli 8 lõige 8.
51 — Case T-17/02 Olsen v Commission [2005] ECR II-2031, paragraph 80, confirmed by the order of 4 October 2007 in Case C-320/05 P Olsen v Commission, and order in Case T-321/04 Air Bourbon v Commission [2005] ECR II-3469, paragraphs 34 and 37.
51 – 15. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-17/02: Olsen vs. komisjon (EKL 2005, lk II-2031, punkt 80), mida kinnitas 4. oktoobri 2007. aasta määrus kohtuasjas C-320/05 P: Olsen vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata) ja 19. septembri 2005. aasta määrus kohtuasjas T-321/04: Air Bourbon vs. komisjon (EKL 2005, lk II-3469, punktid 34 ja 37).
permit it to give a final decision itself on the present dispute, and it must instead refer the case back to the Court of First Instance (Article 61(1) of the Statute of the Court), it would be highly probable that the final judicial decision on the lawfulness of the first clearance decision would be given before that on the lawfulness of the second.
(Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimene lõik), on üsna tõenäoline, et lõplik otsus esimese koondumisloa otsuse õiguspärasuse küsimuses tehakse varem kui teise puhul.
In these circumstances the requirement for speed which characterises merger control at the Community level 54equally favours continuing the present appeal.
Neil asjaoludel räägib käesoleva apellatsioonimenetluse jätkamise kasuks ka kiire menetlemise nõue, mis on ühenduse tasandil toimuva ettevõtjate koondumise kontrolli puhul oluline.
By this means it is also possible to prevent annulment actions raised by third parties from delaying certainty for the undertakings participating in the concentration for any longer than is necessary.
54 See aitab ära hoida seda, et kolmanda isiku tühistamishagi tõttu ei viivitataks koondumise osaliste jaoks õiguskindluse saavutamisega kauem kui vaja.
In any event, I do not find convincing the idea cursorily mentioned at the oral hearing that the present proceedings could be pursued solely on the ground that the Commission supports some of the individual grounds of appeal relied upon by Bertelsmann and Sony.
Minu arvates ei ole igal juhul veenev suulises menetluses põgusalt arutatud mõte, et käesolevat menetlust tuleb jätkata üksnes seetõttu, et komisjon toetab teatavaid Bertelsmanni ja Sony apellatsioonkaebuse väiteid.
Community organs have a privileged status as regards appeals they have raised themselves (Article 56(2) and (3) of the Statute of the Court), and in particular need not prove an interest in such appeals.
Ühenduse institutsioonidel on apellatsioonkaebuse esitamisel küll eelis (Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 lõiked 2 ja 3) – eeskätt ei pea nad apellatsioonkaebuses tõendama oma põhjendatud huvi.
55However, where such an organ is not itself the appellant but only one of the other parties to the proceedings, its mere interest in the outcome of the appeal and in the clarification of certain questions of law by the Court cannot compensate for the appellants’ lack of interest.
55Kui institutsioon ei ole ise apellant, vaid üksnes menetlusosaline, siis ei kompenseeri apellandi põhjendatud huvi puudumist institutsiooni võimalik huvi teatavate õigusküsimuste lahendamise vastu Euroopa Kohtus.
In all, I am therefore of the opinion that at the moment the decision of the Court can certainly procure the appellants an advantage and it follows that they have a sufficient interest in maintaining the present appeal.
Kokkuvõtvalt olen seepärast seisukohal, et Euroopa Kohtu otsus võib apellantidele tuua kasu ja järelikult on neil käesoleva menetluse jätkamiseks piisav põhjendatud huvi.
V — Whether the appeal is well founded
V. Apellatsioonkaebuse põhjendatus
The appellants challenge the judgment under appeal with a total of seven grounds of appeal.
Apellandid kritiseerivad vaidlustatud kohtuotsust kokku seitsmes apellatsioonkaebuse väites.
They raise legal questions of fundamental importance for the system of merger control at Community level.
Nendes väidetes on tõstatatud põhimõttelist laadi õigusküsimused koondumiste kontrollimise süsteemi kohta ühenduse tasandil.
Admittedly, these questions of law arise in
Nimetatud õigusküsimused
By contrast, if the second clearance decision becomes final after the close of the oral proceedings but before the decision of the Court of Justice in the present case, on the information available to me at the moment this would result in the appellants ceasing to have an interest.
Kui teine koondumisloa otsus peaks jõustuma pärast suulist menetlust, kuid enne seda, kui Euroopa Kohus on teinud käeolevas asjas otsuse, võib praegu minu valduses oleva informatsiooni põhjal apellantide põhjendatud huvi ära langeda.
55 — Case C-49/92 P Commission v Anic Partecipazioni [1999] ECR I-4125, paragraph 171, and Case C-141/02 P Commission v max.mobil [2005] ECR I-1283, paragraph 48.
55 – 8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas C-49/92 P: komisjon vs. Anic Partecipazioni (EKL 1999, lk I-4125, punkt 171) ja 22. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-141/02 P: komisjon vs. max.mobil (EKL 2005, I-1283, punkt 48).
54 — See above, point 12.
54 – Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punkt 12.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P relation to the ‘old’ Merger Regulation, but the answers to them are still decisive for the recast EC Merger Regulation (Regulation No 139/2004), because there is no significant difference between the two regulations as regards the points in dispute in the present case.
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-413/06 P puudutavad eeskätt „vana” ühinemismäärust, kuid nende lahendamine on oluline ka EÜ ühinemismääruse uue redaktsiooni (määrus nr 139/2004) seisukohast, sest nimetatud määrused ei erine vaidlustatud punktide osas teineteisest oluliselt.
In essence, the appellants are of the view that the Court of First Instance applied excessive legal requirements relating to a clearance decision by the Commission and to judicial review thereof.
Apellandid on sisuliselt seisukohal, et Esimese Astme Kohus on komisjoni koondumisloa otsuse ja selle kohtuliku kontrolli osas ületanud õigusnormides sätestatud piire.
In that regard they are supported in part by the Commission.
Komisjon nõustub apellantidega osaliselt.
57Impala, on the other hand, defends the judgment under appeal in its entirety.
57Impala seevastu toetab Esimese Astme Kohtu otsust täielikult.
Standard of reasoning for merger clearance decisions (first and third part of the sixth ground of appeal)
Koondumisloa otsuse põhjendamine koondumiste kontrolli menetluses (apellatsioonkaebuse kuuenda väite esimene ja kolmas osa)
Given that the individual grounds of appeal overlap in part, it is appropriate to group them according to the substantive points to which they relate, and accordingly to consider them in a different order.
Kuna apellatsioonkaebuse väited osaliselt kattuvad, on mõistlik neid rühmitada sisu järgi ja analüüsida seepärast kaebusest erinevas järjestuses.
Only the fifth ground of appeal needs no further consideration, because, as already mentioned, it is in part inadmissible and in part ineffective (‘inopérant’). 56
Viiendat väidet ei ole vaja enam käsitleda, sest – nagu juba eespool märgitud – on see osaliselt vastuvõetamatu ja osaliselt ainetu (inopérant). 56
I start my consideration with the first and third parts of the sixth ground of appeal. 58
Alustan oma analüüsi apellatsioonkaebuse kuuenda väite esimesest ja kolmandast osast.
There the appellants claim that the Court of First Instance applied erroneous and excessive standards of reasoning for Commission merger clearance decisions.
58Apellandid on väitnud, et Esimese Astme Kohus esitas koondumiste kontrolli menetluses komisjoni koondumisloa otsuse põhjendamisele ebaõiged ja liiga kõrged nõudmised.
A — Extent of investigation and justification required of the Commission in relation to clearance decisions (first, second, third and sixth grounds of appeal)
A. Komisjoni koondumisloa otsuste suhtes kehtiva uurimis- ja põhjendamiskohustuse ulatus (apellatsioonkaebuse esimene, teine, kolmas ja kuues väide)
It must first be clarified whether Commission clearance decisions can at all
Kõigepealt tuleb selgitada, kas komisjoni koondumisloa otsust on üldse võimalik
57 — According to its reply to the appeal the Commission supports the first and second grounds of appeal, and the first part of the third ground of appeal.
57 – Komisjon toetab apellatsioonkaebusele esitatud märkustes apellatsioonkaebuse esimest ja teist väidet ja kolmanda väite esimest osa.
The first, second, third and sixth grounds of appeal concern in particular the pains the Commission must take by way of investigation and giving reasons where it grants clearance for a concentration of undertakings.
Apellatsioonkaebuse esimene, teine, kolmas ja kuues väide puudutavad konkreetselt komisjoni uurimis- ja põhjendamiskohustuse ulatust ettevõtjatele koondumisloa andmisel.
58 — So far as the sixth ground of appeal complains about the Court of First Instance’s references to the statement of objections as errors in law (the second part of the sixth ground of appeal), I consider it below in conjunction with the first ground of appeal (see points 145 to 183).
58 – Kuna apellatsioonkaebuse kuuendas väites väidetakse, et Esimese Astme Kohtu seisukoht vastuväiteteatise osas rikub õigusnormi (kuuenda väite teine osa), siis uurin seda veel edaspidi koos esimese väitega (vt käesoleva ettepaneku punktid 145–183).
So far as the sixth ground of appeal concerns the substantive requirements of a clearance decision (fourth part of the sixth ground of appeal) it overlaps with the second part of the third ground of appeal and with the fourth ground of appeal and shall be considered in conjunction with them (points 201 to 232, and points 233 to 268).
Kuuenda väite osa, milles käsitletakse sisulisi nõudeid koondumisloa otsusele (kuuenda väite neljas osa), kattub kolmanda väite teise osa ja neljanda väitega, mistõttu kontrollin ka neid koos (vt käesoleva ettepaneku punktid 201–232 ja 233–268).
56 — See above, points 50 to 55 and 66 to 71.
56 – Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 50–55 ja punktid 66–71.
If so, we must consider the extent of the duty to state reasons and whether the Court of First Instance made any errors of law in this regard in the present case.
Jaatava vastuse korral tuleb selgitada, milline on põhjendamiskohustuse ulatus ja kas Esimese Astme Kohus on käesoleval juhul rikkunud õigusnormi.
not only to enable acts of the institutions to be subject to independent review by the Community Courts, but also to encourage the institutions to exercise self-control and to guard against ill-considered or ill-thought through measures.
institutsioonide tegevuse kohtuliku kontrolli võimaldamisele soodustama institutsioonide enesekontrolli ja ennetama puudulikult läbimõeldud või läbimõtlemata meetmete võtmist.
(a) Whether clearance decisions may be challenged on the ground of failure to state reasons
60 vaidlustatavus a) Koondumisloa otsuse puuduliku põhjendamise tõttu
The appellants are of the view that a merger clearance decision by the Commission cannot in any event be annulled for insufficient reasoning.
Apellandid leiavad, et komisjoni koondumisloa otsust ei saa puuduliku põhjendamise tõttu üleüldse tühistada.
I am not convinced by this view.
See väide ei ole minu arvates veenev.
The obligation to state reasons is by no means restricted to decisions which negatively affect their addressees.
Põhjendamiskohustus ei piirdu sugugi otsustega, mis koormavad adressaate.
The principles of the rule of law and of proper administration instead require reasons to be given also for decisions which benefit their addressees.
Õigusriigi ja hea halduse põhimõtted nõuavad ka nende otsuste põhjendamist, mis toovad adressaadile kasu.
This applies a fortiori where such decisions may negatively affect the rights and interests of third parties, not least in the field of competition law.
Öeldu kehtib seda enam, et asjaomane otsus võib mõjutada negatiivselt kolmanda isiku õigusi ja huve, ka konkurentsiõiguse valdkonnas.
Accordingly, neither Article 253 EC nor the third indent of Article 41(2) of the Charter of fundamental rights distinguishes between decisions which benefit their respective addressees and those which are disadvantageous for them.
Seetõttu ei tee EÜ artikkel 253 ega Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 kolmas taane vahet otsustel, mis on adressaadile soodsad või mis adressaati koormavad.
In relation to merger control in particular, this means that reasons must be given for Commission clearance decisions just as much as for prohibition decisions.
Täpsemalt tähendab see koondumiste kontrolli puhul, et koondumisloa otsust tuleb põhjendada samuti nagu keelavat otsust.
Article 253 EC provides that decisions by the Commission shall state the reasons on which they are based.
EÜ artikli 253 kohaselt peab komisjon märkima põhjendused, millel tema otsus rajaneb.
This duty to state reasons is a consequence of the rule of law and, in conjunction with the right to proper administration, finds expression also in Article 41(2) of the Charter of fundamental rights of the European Union.
Nimetatud põhjendamiskohustus tuleneb õigusriigi põhimõttest ja see kajastub hea halduse põhimõtte osana Euroopa Liidu põhiõiguste harta 59artikli 41 lõikes 2.
As it infringes an essential procedural requirement, a breach of the duty to state reasons may be complained of inter alia by means of an annulment action before the Community Courts subject to the conditions in Article 230 EC.
Menetlusnormi olulise rikkumisena võib Euroopa Kohtus vaidlustada põhjendamiskohustuse rikkumist, sealhulgas tühistamishagiga EÜ artiklis 230 nimetatud tingimustel.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P of its statutory duty 63 to make an express finding by way of a reasoned decision in relation to every concentration notified to it. 64
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-413/06 P nähtud kohustusest 63 teha iga teatatud koondumise puhul sõnaselge põhjendatud otsus.
On the contrary, the provision contains a remedy should the Commission in a given case not comply with this obligation within the applicable time-limit.
64Vastupidi, kõnealune säte näeb ette lahen- duse juhuks, kui komisjon ei peaks mõnikord nimetatud kohustust tähtajaks täitma.
Article 10(6) of the Merger Regulation, on which the appellants rely in the present case, does not provide for any exception to the liability of decisions to challenge on the ground of breach of the duty to state reasons.
Ühinemismääruse artikli 10 lõige 6, millele apellandid käesoleval juhul tuginevad, ei sisalda põhjendamiskohustuse rikkumisest tulenevaid otsuse vaidlustamise erandeid.
It follows simply from the hierarchy of norms that provisions of secondary law cannot restrict the scope of primary law, including Article 230 EC and Article 253 EC.
Juba normihierarhia põhimõttest tuleneb, et teisese õiguse sätted ei saa piirata esmase õiguse, sealhulgas EÜ artiklite 230 ja 253 ulatust.
Instead, Article 10(6) of the Merger Regulation is to be interpreted and applied in light of higherranking provisions, in particular Article 230 EC and Article 253 EC. 61
Pigem tuleb ühinemismääruse artikli 10 lõiget 6 tõlgendada ja kohaldada ülimuslikust õigusest, eeskätt EÜ artiklitest 230 ja 253 lähtuvalt. 61
In addition, Article 10(6) of the Merger Regulation is certainly an expression of the requirement for speed which characterises the whole of the merger control pro -cedure.
Kindlasti avaldub ühinemismääruse artikli 10 lõikes 6 koondumiste kontrolli menetlusele omane kiire menetlemise nõue.
Together with the strict procedural timelimits laid down by that same article, this provision contributes to creating legal certainty as quickly as possible, and this is to the benefit not only of the undertakings participating in the concentration but also of the markets in general.
Koosmõjus samas artiklis sätestatud rangete menetlustähtaegadega aitab osundatud säte kaasa õiguskindluse kiirele jaluleseadmisele, mis toob kasu mitte üksnes koondumises osalevatele ettevõtjatele, vaid ka turgudele üldse.
In any event, to introduce an exception to the duty to state reasons, or even to confer on Commission clearance decisions an ‘immunity’ from challenge on the ground of failure to state reasons, would not cor -respond to the wording or to the purpose and legislative context of Article 10(6) of the Merger Regulation.
Ühinemismääruse artikli 10 lõike 6 sõnastuse, eesmärgi ega normatiivse kontekstiga ei ole päris kindlasti kooskõlas põhjendamiskohustusest erandi tegemine või koguni komisjoni koondumisloa otsuste nö immuniseerimine puuduliku põhjendamise etteheite vastu.
Article 10(6) of the Merger Regulation provides for deemed clearance only where the Commission does not give a decision in good time as to the compatibility with the common market of a concentration which has been notified to it.
Ühinemismääruse artikli 10 lõige 6 kehtestab ainult loa eeldamise puhuks, kui komisjon ei ole teinud tähtaja jooksul otsust talle teatatud koondumise ühisturuga kokkusobivuse kohta.
62By contrast, the provision does not relieve the Commission
62Asjaomane säte ei vabasta komisjoni seega seadusega ette-
Nevertheless, the legitimate need for legal certainty cannot go so far as to exclude the decision on a concentration in whole or in part from review by the courts.
Siiski ei saa õiguspärane vajadus õiguskindluse järele olla nii suur, et koondumist käsitleva otsuse võiks osaliselt või tervikuna vabastada kohtulikust kontrollist.
It is only once the timelimit under Article 230(5) EC for bringing a challenge has expired, or for example an annulment action which has been raised is dismissed, that the clearance of the concentration becomes final and creates definitive legal certainty for all the participants.
Alles siis, kui möödub EÜ artikli 230 lõikes 5 ettenähtud hagi esitamise tähtaeg või kui tühistamishagi on olnud edutu, jõustub koondumisloa otsus ja saabub lõplik õiguskindlus kõikide asjaosaliste jaoks.
63 — This obligation arises from Article 6(1) of the Merger Regulation as regards the preliminary phase and from Article 8(1) of the Merger Regulation as regards the formal investigation procedure.
63 – See kohustus tuleneb eelkontrolli etapi jaoks ühinemismääruse artikli 6 lõikest 1 ja ametliku kontrollimenetluse jaoks ühinemismääruse artikli 8 lõikest 1.
61 — According to consistent caselaw, a provision of secondary Community law is to be interpreted, so far as possible, so that it is compatible with the Treaty and with the fundamental principles of Community law: see Joined Cases 201/85 and 202/85 Klensch and Others [1986] ECR 3477, paragraph 21; Case C-98/91 Herbrink [1994] ECR I-223, paragraph 9; Case C-1/02 Borgmann [2004] ECR I-3219, paragraph 30; and Case C-457/05 Schutzverband der Spirituosen-Industrie v Diageo Deutschland [2007] ECR I-8075, paragraph 22.
61 – Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb ühenduse teisese õiguse sätet tõlgendada võimalikult nii, et see oleks kooskõlas ühenduse asutamislepingu ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetega; vt 25. novembri 1986. aasta otsus liidetud kohtuasjades 201/85 ja 202/85: Klensch jt (EKL 1986, lk 3477, punkt 21); 27. jaanuari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-98/91: Herbrink (EKL 1994, I-223, punkt 9); 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-1/02: Borgmann (EKL 2004, I-3219, punkt 30) ja 4. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-457/05: Schutzverband der Spirituosen-Industrie (EKL 2007, lk I-8075, punkt 22).
64 — The Commission is relieved of this obligation only in so far as the concentration is referred to a national competition authority under Article 9 of the Merger Regulation, except for cases in which the notification is withdrawn because the intention to form a concentration is abandoned.
64 – Komisjon vabaneb nimetatud kohustusest üksnes juhul, kui ta vastavalt ühinemismääruse artiklile 9 annab teatatud koondumise käsitlemise üle asjaomase liikmesriigi pädevale konkurentsiasutusele, lisaks taotluse tagasivõtmise korral kavandatavast koondumisest loobumise tõttu.
62 — In that event, there is a presumption that the concentration is compatible with the common market (as regards the concept of the presumption, see also Article 7(1) and (5) of the Merger Regulation).
62 – Sel puhul eeldatakse, et koondumine on ühisturuga kokkusobiv (eeldamise mõiste kohta vt ka ühinemismääruse artikli 7 lõiked 1 ja 5).
(b) Extent of the duty to state reasons
IMPALA b) Põhjendamiskohustuse ulatus
The appellants are in addition of the view that in the present case the Court of First Instance erred in finding that insufficient reasons were given for the first clearance decision.
Apellandid leiavad lisaks, et Esimese Astme Kohus asus käesoleval juhul väärale seisukohale, et esimene koondumisloa otsus ei olnud piisavalt põhjendatud.
In their opinion, the Court of First Instance thereby set itself against the established caselaw of the Community Courts.
Esimese Astme Kohus läks seetõttu vastuollu ühenduse kohtute väljakujunenud praktikaga.