natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should also be emphasised that the fact that the concept of ‘private life’ is a broad one, in accordance with the caselaw of the European Court of Human Rights, and that the right to the protection of personal data may constitute one of the aspects of the right to respect for private life (see, to that effect, the Opinion of Advocate General Léger in Parliament v Council and Commission, point 209), does not mean that all personal data necessarily fall within the concept of ‘private life’.
Samuti tuleb rõhutada, et kuigi „eraelu” mõiste on Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika kohaselt lai ja õigus isikuandmete kaitsele on üks aspekt õigusest eraelu puutumatusele (vt selle kohta kohtujurist Philippe Léger’ ettepanek eespool viidatud kohtuasjas parlament vs. nõukogu ja komisjon, punkt 209), ei tähenda see, et „eraelu” mõiste hõlmab igal juhul kõiki isikuandmeid.
In recital 33 of Directive 95/46, reference is made to data which are capable by their nature of infringing fundamental freedoms or privacy and which should not be processed unless the data subject gives his explicit consent, which implies that not all data are of that nature.
Näiteks on direktiivi 95/46 põhjenduses 33 viidatud andmetele, mis oma olemuse tõttu võivad rikkuda põhivabadusi või eraelu puutumatust ja mida ei tohiks töödelda ilma andmesubjekti selgesõnalise loata, mis annab tunnistust tõsiasjast, et kõik andmed ei ole olemuselt ühesugused.
Such sensitive data may be included in those referred to by Article 10 of Regulation No 45/2001, concerning processing relating to particular categories of data, such as those revealing racial or ethnic origin, religious or philosophical beliefs, or data concerning health or sex life.
Niisuguste tundlike andmete hulka võivad kuuluda andmed, millele viitab määruse nr 45/2001 artikkel 10 andmete eriliikide töötlemise kohta ehk andmed, mis toovad esile rassilise või etnilise kuuluvuse, usulised või filosoofilised tõekspidamised ja tervise või seksuaaleluga seonduvad andmed.
It follows from the whole of the above that, in order to be able to determine whether the exception under Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 applies, it is necessary to examine whether public access to the names of the participants at the meeting of 11 October 1996 is capable of actually and specifically undermining the protection of the privacy and the integrity of the persons concerned.
Eelnevast järeldub, et selle tuvastamiseks, kas määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud erand on käesoleva juhtumi puhul kohaldatav, tuleb hinnata, kas üldsuse juurdepääs 11. oktoobri 1996. aasta koosolekul osalenute nimedele võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada asjaomaste isikute eraelu puutumatust ja isikupuutumatust.
— Application to this case of the exception concerning the undermining of the protection of the privacy and integrity of the persons concerned, laid down in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001
– Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud isikute eraelu puutumatuse ja isikupuutumatuse kahjustamist käsitleva erandi kohaldamine käesolevale juhtumile
In this case, the request for access at issue concerns the minutes of a Commission meeting, attended by officers of the DG for the Internal Market and Financial Services, officials of the United Kingdom Government Department of Trade and Industry and representatives of the CBMC.
Vaidlusalune juurdepääsutaotlus puudutab protokolli, mis koostati komisjoni koosoleku kohta, millel osalesid komisjoni siseturu ja rahanduse peadirektoraadi esindajad, Ühendkuningriigi kaubandus- ja tööstusministeeriumi esindajad ja õlletootjate liidu esindajad.
Those minutes contain a list of the participants at the meeting, classified by reference to the bodies in the name of which and on behalf of which those persons attended, described by their title, the initial of their forename, their surname and, where relevant, the service, department or association to which they belong within those bodies .
See protokoll sisaldab koosolekul osalenute nimekirja, mis on liigendatud lähtuvalt organisatsioonidest kelle nimel need isikud sellel koosolekul osalesid, ning milles on ära toodud nende ametinimetus, eesnime esitäht ja perekonnanimi ja vastavalt vajadusele teenistus, organ või ühing, millest nad nendes organisatsioonides sõltuvad.
The text of the minutes refers not to physical persons but to the bodies in question, such as the CBMC, the DG for the Internal Market and Financial Services, or the United Kingdom Department of Trade and Industry.
Protokolli tekst ei viita füüsilistele isikutele, vaid vastavatele organisatsioonidele nagu õlletootjate liit, siseturu ja rahanduse peadirektoraat või Ühendkuningriigi kaubandus- ja tööstusministeerium.
The list of meeting participants appearing in the minutes in question thus contains personal data for the purposes of Article 2(a) of Regulation No 45/2001, since the persons who participated in that meeting can be identified in them.
Tuleb tõdeda, et kõnesolevas protokollis sisalduv koosolekul osalenute nimekiri sisaldab määruse nr 45/2001 artikli 2 punkti a tähenduses isikuandmeid, kuna selle nimekirja põhjal on koosolekul osalenud isikuid võimalik tuvastada.
However, the mere fact that a document contains personal data does not necessarily mean that the privacy or integrity of the persons concerned is affected, even though professional activities are not, in principle, excluded from the concept of ‘private life’ within the meaning of Article 8 of the ECHR (see paragraph 114 above, and the caselaw of the European Court of Human Rights cited there).
Siiski tuleb tõdeda, et lihtsalt see, et dokumendis sisalduvad isikuandmed, ei tähenda vältimatult, et asjaomaste isikute eraelu puutumatus või isikupuutumatus oleks kahtluse alla seatud, isegi kui kutsealase tegevuse kuulumine „eraelu” mõiste alla EIÕK artikli 8 tähenduses ei ole põhimõtteliselt välistatud (vt eespool punkt 114 ja seal viidatud Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika).
As the Commission itself has indicated, the persons present at the meeting of 11 October 1996, whose names have not been disclosed, were present as representatives of the CBMC and not in their personal capacity. The Commission
Nagu komisjon ka ise märgib, osalesid 11. oktoobri 1996. aasta koosolekul viibinud isikud, kelle nime ei avalikustatud, sellel mitte isiklikes huvides, vaid õlletootjate liidu
2007 — CASE T-194/04 has also indicated that the consequences of the decisions taken at the meeting concerned the bodies represented and not their representatives in their personal capacity.
Komisjon rõhutas ka seda, et langetatud otsused puudutasid esindatud organisatsioone, mitte aga isiklikult nende esindajaid.
In those circumstances, this Court finds that the fact that the minutes contain the names of those representatives does not affect the private life of the persons in question, given that they participated in the meeting as representatives of the bodies to which they belonged.
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et nende esindajate nimede sisaldumine protokollis ei pane asjaomaste isikute eraelu kaalule, kuna need isikud osalesid koosolekul oma organisatsioonide esindajatena.
Moreover, as noted above, the minutes do not contain any individual opinions attributable to those persons, but positions attributable to the bodies which those persons represented .
Peale selle ei sisalda protokoll, nagu on märgitud eespool, nendele isikutele omistatavaid individuaalseid arvamusi, vaid seisukohavõttusid, mis on omistatavad nende isikute esindatavatele organisatsioonidele.
In any event, disclosure of the names of the CBMC representatives is not capable of actually and specifically affecting the protection of the privacy and integrity of the persons concerned.
Igal juhul tuleb esile tuua, et õlletootjate liidu esindajate nimede avalikustamine ei või konkreetselt ja tegelikult kahjustada asjaomaste isikute eraelu puutumatust ja isikupuutumatust.
The mere presence of the name of the person concerned in a list of participants at a meeting, on behalf of the body which that person represented, does not constitute such an interference, and the protection of the privacy and integrity of the persons concerned is not compromised.
Pelgalt see, et asjaomase isiku nimi esineb mingil koosolekul osalenute nimekirjas seoses tema esindatava organisatsiooniga, ei kujuta endast niisugust kahjustamist ja asjaomase isiku eraelu puutumatus ja isikupuutumatus ei ole ohustatud.
That approach is not contradicted by the judgment in Österreichischer Rundfunk, relied on by the Commission .
See lähenemine ei ole vastuolus eespool viidatud kohtuotsusega Österreichischer Rundfunk jt, millele komisjon tugines.
In that judgment, the Court held that the gathering of data with names concerning the income of an individual, with a view to communicating those data to third parties, fell within the scope of Article 8 of the ECHR.
Euroopa Kohus leidis selles kohtuotsuses, et üksikisiku sissetulekuid puudutavate isikuandmete kogumine eesmärgiga edastada need kolmandatele isikutele kuulub EIÕK artikli 8 kohaldamisalasse.
It held that, whilst the mere recording by an employer of data by name relating to the remuneration paid to his employees could not as such constitute an interference with private life, the communication of that data to third parties, in that case a public authority, infringed the right of the persons concerned to respect for private life, whatever the subsequent use of the information thus communicated, and constituted an interference within the meaning of Article 8 of the ECHR (Österreichischer Rundfunk, paragraph 74).
Ta sedastas, et kuigi oma töötajatele makstud palga kohta isikuandmete salvestamine tööandja poolt ei ole iseenesest eraellu sekkumine, kahjustab nende andmete edastamine kolmandale isikule, kes selles asjas oli avaliku võimu asutus, asjaomaste isikute eraelu hoolimata sellest, milleks edastatud teavet edaspidi kasutatakse, ning kujutab endast seega sekkumist EIÕK artikli 8 tähenduses (eespool viidatud kohtuotsus Österreichischer Rundfunk jt punkt 74).
The Court added that, to establish the existence of such an interference, it did not matter whether the information
Euroopa Kohus lisas, et sellise sekkumise tõendamisel ei
It was sufficient to find that data relating to the remuneration received by an employee or pensioner had been communicated by the employer to a third party (Österreichischer Rundfunk, paragraph 75).
Piisab sellest, et andmed töötaja või pensionäri tulude kohta on edastatud kolmandatele isikutele (eespool viidatud kohtuotsus Österreichischer Rundfunk jt punkt 75).
This Court finds that the circumstances of that case are different from those at issue here.
Selle kohtuasja asjaolud erinevad aga käesoleva kohtuasja asjaoludest.
This case falls within the application of Regulation No 1049/2001, and the exception laid down by Article 4(1)(b) of that regulation concerns only the disclosure of personal data which would undermine the protection of the privacy and integrity of the individual.
Käesolev juhtum puudutab määruse nr 1049/2001 rakendamist ja selle artikli 4 lõike 1 punktis b kehtestatud erand käsitleb ainult üksikisiku eraelu puutumatust ja isikupuutumatust kahjustada võivate andmete avalikustamist.
As established in paragraph 119 above, not all personal data are capable by their nature of undermining the private life of the person concerned.
Nagu on märgitud eespool punktis 119 ei ole kõik isikuandmed oma olemuselt sellised, mis võiksid kahjustada asjaomase isiku eraelu.
In the circumstances of this case, the mere disclosure of the participation of a physical person, acting in a professional capacity, as the representative of a collective body, at a meeting held with a Community institution, where the personal opinion expressed by that person on that occasion cannot be identified, cannot be regarded as an interference with that person’s private life.
Antud juhtumi taustal ei saa selle kohta andmete avalikustamine, et füüsiline isik osales oma tööülesandeid täites ühenduse institutsiooniga peetud koosolekul mingi organisatsiooni esindajana, kusjuures selle isiku väljendatud isiklikku arvamust ei ole võimalik tuvastada, kujutada endast tema eraellu sekkumist.
A distinction must thus be drawn from the situation which obtained in Österreichischer Rundfunk, where the matter at issue was the gathering and communication by an employer to a public authority of a specific combination of personal data, namely the names of employees and the income received by them.
Järelikult tuleb seda olukorda eristada eespool viidatud kohtuasja Österreichischer Rundfunk jt aluseks olnud olukorrast, kus olid vaatluse all teatud isikuandmete kombinatsiooni – isiku nimi koos tema sissetulekutega – kogumine tööandja poolt ja selle edastamine avaliku võimu asutusele.
In its judgment in Lindqvist, also relied upon by the Commission, the Court held that an operation consisting of referring to various persons on an internet page and identifying them either by name or by other means, such as their telephone number or information on their working conditions and pastimes, constituted ‘the processing of personal data wholly or partly by automatic means’ within the meaning of Directive 95/46 (Lindqvist, paragraph 27).
Kohtuotsuses Lindqvist, millele komisjon samuti tugines, leidis Euroopa Kohus, et Interneti-leheküljel erinevatele isikutele osundamine koos neid identifitseeriva nime või muu teabega nagu näiteks telefoninumbriga või informatsiooniga nende töötingimuste ja harrastuste kohta kujutab endast „isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemist” direktiivi 95/46 tähenduses (eespool viidatud kohtuotsus Lindqvist, punkt 27).
That judgment is not decisive for the present case .
Käesoleva juhtumi puhul ei ole sellel kohtuotsusel määravat tähtsust.
As stated in the previous paragraph, this case falls under Regulation No 1049/2001, and the matter at issue is therefore, in addition to whether a processing of personal data is involved, to determine whether the disclosure of the data in question would undermine the privacy and integrity of the individual.
Nagu eelmises punktis on märgitud, kuulub käesolev juhtum määruse nr 1049/2001 kohaldamisalasse ja lisaks küsimusele, kas tegemist on isikuandmete töötlemisega, tuleb selle puhul kindlaks teha ka see, kas kõnesolevate andmete avalikustamine kahjustaks üksikisiku eraelu puutumatust ja isikupuutumatust.
Nor does the approach of the Court of First Instance contradict the caselaw of the European Court of Human Rights, according to which the right to respect for private life includes the right of the individual to establish and develop relations with others and may extend to professional or business activities (Niemietz v Germany, § 29; Amann v Switzerland, § 65; Rotaru v Romania, § 43, and Peck v United Kingdom, § 57).
Esimese Astme Kohtu lähenemine ei ole vastuolus ka Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikaga, mille kohaselt hõlmab eraelu puutumatus ka isiku õigust luua ja arendada suhteid kaasinimestega ja mille kohaselt see võib laieneda ka kutsealasele või ärilisele tegevusele (vt eespool viidatud kohtuotsused Niemitz vs. Saksamaa, punkt 29; Amann vs. Šveits, punkt 65; Rotaru vs. Rumeenia, punkt 43, ja Peck vs. Ühendkuningriik, punkt 57).
Even if one cannot, a priori, exclude the possibility that the concept of private life may cover certain aspects of the professional activity of an individual, that does not mean that any professional activity is wholly and necessarily covered by protection of the right to respect for private life.
Kuigi a priori ei ole võimalik välistada, et eraelu mõiste hõlmab ka teatud osa üksikisiku kutsealasest tegevusest, ei tähenda see siiski, et kogu kutsealane tegevus on igal juhul hõlmatud õigusega eraelu puutumatusele.
In this case, the Court takes the view that the mere participation of a representative of a collective body in a meeting held with a Community institution does not fall within the sphere of that person’s private life, so that the disclosure of minutes revealing his presence at that meeting cannot constitute an interference with his private life.
Esimese Astme Kohus leiab käesoleva juhtumi asjaolusid arvestades, et füüsilise isiku osalemine oma tööülesandeid täites ühenduse institutsiooniga peetud koosolekul mingi organisatsiooni esindajana ei ole osa tema eraelust, mistõttu koosoleku protokolli avalikustamine, millest selgub tema osavõtt, ei saa endast kujutada tema eraellu sekkumist.
Thus, the disclosure of the names in question does not lead to an interference with the private life of the persons who participated in the meeting and would not undermine the protection of their private life and the integrity of their person .
Seega ei sekkuta kõnesolevate nimede avaldamisega koosolekul osalenud isikute eraellu ega kahjustata nende eraelu puutumatust ja isikupuutumatust.
The Commission is therefore wrong in its view that the exception under Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 had to be applied in this case .
Järelikult komisjon eksis, kui ta leidis, et käesolevale juhtumile tuleb kohaldada määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud erandit.
Moreover, the Commission does not claim that, in this case, at the time of the gathering of the data, namely at the meeting of 11 October 1996, it undertook to keep the names of the participants secret, or that the participants requested at that
Lisaks ei väida komisjon, nagu oleks ta andmete kogumise hetkel ehk 11. oktoobri 1996. aasta koosoleku ajal võtnud kohustuse hoida osalejate nimesid saladuses või et
It was not until 1999, when the Commission requested authorisation to reveal their identity, that certain participants refused to allow their name to be disclosed.
Alles 1999. aastal, kui komisjon küsis neilt nime avaldamiseks luba, olid mõned osalejad vastu selle avalikustamisele.
Since in this case the condition under Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 that protection of the relevant person’s privacy and integrity must be affected has not been fulfilled, refusal by that person cannot prevent disclosure.
Kuna määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud asjaomase isiku eraelu puutumatuse ja isikupuutumatuse kahjustamise tingimus ei ole käesoleva juhtumi puhul täidetud, siis ei saa selle isiku keeldumine avalikustamist takistada.
Moreover, the Commission has not even attempted to establish that the persons who refused, after the meeting, to allow disclosure of their name had demonstrated that protection of their privacy and integrity would be affected by disclosure.
Komisjon ei ole isegi mitte üritanud tõendada, et isikud, kes pärast koosoleku toimumist keeldusid oma nime avalikustamise lubamisest, oleks põhjendanud, et see kahjustaks nende eraelu puutumatust ja isikupuutumatust.
It should also be noted in that respect that, in the end, the Commission received refusals from only two of the persons in question, and that it was not able to contact the three other persons in question, whose names it had also not disclosed (see paragraph 35 above).
Samuti tuleb märkida, et komisjon sai lõpuks keelduva vastuse vaid kahelt isikult ja et tal ei õnnestunud kontakti leida kolme isikuga, kelle nimesid ta samuti ei avalikustanud (vt eespool punkt 35).
The persons who participated in that meeting had no grounds for believing that the opinions expressed in the name of and on behalf of the bodies they represented enjoyed confidential treatment.
Sellel koosolekul osalenud isikud ei saanud eeldada, et nende esindatavate organisatsioonide nimel avaldatud seisukohti hoitakse konfidentsiaalsena.
This was a meeting held in the context of proceedings for failure to fulfil obligations.
Tuleb meelde tuletada, et tegemist oli liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse raames toimunud koosolekuga.
Although, under such proceedings, the applicant may, pursuant to internal Commission rules, choose confidential treatment, there is no provision for such treatment in respect of the other persons participating in the investigations.
Kuigi kaebuse esitaja võib komisjoni sise-eeskirjadest tulenevalt valida konfidentsiaalse töötlemise, ei ole sellist töötlemist ette nähtud teistele uurimises osalenud isikutele.
Moreover, since the Commission disclosed the minutes, albeit with certain names removed, it clearly took the view that this was not information covered by business secrecy.
Kuna komisjon avalikustas protokolli, kuigi ilma mõne nimeta, siis on selge, et tema arvates ei olnud tegemist ärisaladusena mõistetava teabega.
Regulation No 45/2001 does not require the Commission to keep secret the names of persons who communicate opinions or information to it concerning the exercise of its functions.
Määrus nr 45/2001 ei nõua, et komisjoni hoiaks saladuses talle oma tööalase tegevuse kohta arvamusi või informatsiooni esitanud isikute nimesid.
As for the Commission’s argument that the applicant has never satisfied the obligation to prove the necessity for transfer, as provided under Article 8(b) of Regulation No 45/2001, it is sufficient to note that, as held in paragraphs 107 and 108 above, where the disclosure gives effect to Article 2 of Regulation No 1049/2001 and does not fall under the exception laid down by Article 4(1)(b) of that regulation, the applicant has no need to prove necessity for the purposes of Article 8(b) of Regulation No 45/2001.
Komisjoni argumendi kohta, et hageja ei ole kunagi tõendanud andmete edastamise vajalikkust, mida nõuab määruse nr 45/2001 artikli 8 punkt b, tuleb meelde tuletada eespool punktides 107 ja 108 märgitut, et kui avalikustamine kujutab endast määruse nr 1049/2001 artikli 2 rakendamist ega ole hõlmatud selle määruse artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud erandiga, siis ei pea taotleja põhjendama vajalikkust määruse nr 45/2001 artikli 8 punkti b tähenduses.
Therefore, the Commission’s argument that communication of the identity of the participants would not have thrown any additional light on the decision to close the proceedings for failure to fulfil obligations cannot succeed.
Järelikult ei saa arvestada komisjoni argumendiga, et osalejate isiku kohta andmete edastamine ei võimalda tuua täiendavat selgust komisjoni otsuse kohta lõpetada liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus.
The Commission therefore erred in law by holding, in the contested decision, that the applicant had not established either an express and legitimate purpose or any need to obtain the names of the five persons who participated in the meeting and who, after that meeting, objected to communication of their identity to the applicant .
Sellest järeldub, et komisjon rikkus õigusnorme, kui ta leidis vaidlustatud otsuses, et hageja ei olnud tõendanud ei selget ja õiguspärast eesmärki ega ka vajadust tutvuda nende viie koosolekul osalenud isiku nimega, kes pärast selle koosoleku toimumist olid vastu nende nimede hagejale avaldamisele.
It is also necessary to examine the application of the exception under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Jääb üle hinnata määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandas taandes sätestatud erandi kohaldamist.
The exception concerning protection of the purpose of inspections, investigations and audits
Kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärkide kaitset käsitlev erand
Under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, the institutions must refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of the purpose of inspections, investigations and audits, unless there is an overriding public interest in disclosure.
Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmanda taande kohaselt keelavad institutsioonid juurdepääsu dokumentidele, mille avaldamine kahjustaks kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärki, välja arvatud juhul, kui avaldamine teenib ülekaalukaid üldisi huve.