natgillin/translations-raw huggingface dataset:
28 — Article 27(3) ECHR.
28 – EIÕK artikli 27 punkt 3. Vt ka Mowbray, A., An Exami-nation of the Work of the Grand Chamber of the European Court of Human Rights (2007) P.L. (sügis) lk 507, eriti lk 519 jj.
La Poste states, first, that it had argued in its written observations that UFEX’s complaint relating to the transfer of Postadex was a new plea and that the Court of First Instance failed to rule on whether, in consequence, that plea was inadmissible.
Esiteks väidab La Poste, et ta oli oma kirjalikes märkustes öelnud, et Ufexi kaebus seoses Postadexi üleandmisega on uus väide ning et Esimese Astme Kohus jättis seega tegemata otsuse selle kohta, kas see väide on vastuvõetav.
Second, La Poste submits that since that plea was new, the Court of First Instance should not in any event have examined it.
Teiseks väidab La Poste, et kuna tegemist oli uue väitega, ei oleks Esimese Astme Kohus seda mingil juhul pidanud analüüsima.
29 — See, for example, Kyprianou v Cyprus [GC], no. 73797/01, ECHR 2005-XIII — (15.12.05), itself a case concerning an allegation of judicial bias.
29 – Vt nt Euroopa Inimõiguste Kohtu 15. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas nr 73797/01: Kyprianou vs. Küpros [GC] (EIÕK 2005-XIII), kus käsitleti samuti kohtuniku võimalikku erapoolikust.
Judge Costa (now the President of the European Court of Human Rights), who had been President of Chamber in the first judgment, changed his mind on two issues in the Grand Chamber proceedings.
Kohtunik Costa (kes on praegu Euroopa Inimõiguste Kohtu esimees), kes oli esimese otsuse teinud koja esimees, muutis suurkoja menetluses oma arvamust kahes küsimuses.
In his partly dissenting opinion he addresses the question whether judges who sit twice should stick to their original view.
Oma osalises eriarvamuses käsitles ta küsimust, kas kohtunik, kes osaleb sama asja arutamisel kaks korda, peaks jääma oma algse seisukoha juurde.
He states: ‘… everything depends on the specific features of the case … and on each judge’s greater or lesser degree of stubbornness (or ability to reconsider his or her previous conclusions); once again, this depends on individual cases, more perhaps than on individual temperaments.’
Ta leiab: „[…] kõik sõltub kohtuasja konkreetsetest asjaoludest […] ja iga kohtuniku suuremast või väiksemast kangekaelsusest (või suutlikkusest oma varasemaid järeldusi uuesti läbi mõtelda); ühesõnaga sõltub see kohtuasjast rohkemgi kui ehk kohtuniku meelelaadist.”
He concludes (rather delightfully) that the referral of that particular case ‘has bolstered my views while enabling me to correct them: one can always do better (or in any event less badly …)’.
Ta järeldab (rõõmuga), et kõnealuse kohtuasja edasisaatmine „edendas mu seisukohti, andes mulle samal ajal võimaluse neid korrigeerida: alati saab paremini (või igal juhul mitte nii halvasti […])”.
UFEX considers the first part of La Poste’s plea to be confused and imprecise,
Ufex peab La Poste’i väite esimest osa segaseks ja ebatäpseks ning seepärast vastuvõetamatuks.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P that the Court examines the substance of an inadmissibility plea raised by an intervener rather than a defendant solely when it raises an issue of public policy.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P märgib, et Euroopa Kohus analüüsib pigem menetlusse astuva poole kui kostja vastuvõetamatuse väite sisu üksnes siis, kui see puudutab avalikku huvi. 31
31 and hence inadmissible. Regarding the substance of that part, UFEX states that the Court of First Instance is not obliged to rule on an inadmissibility plea raised by an intervener if that plea has not been raised by the defendant.
Ufex, et Esimese Astme Kohus ei ole kohustatud tegema otsust vastuvõetamatuse väite kohta, mille on esitanud menetlusse astunud pool, kui seda ei ole esitanud kostja.
As to the second part of La Poste’s plea, UFEX’s plea was not new but was raised in its application in the first set of proceedings.
Mis puudutab La Poste’i väite teist osa, siis ei olnud Ufexi väide uus, vaid esitatud juba esimese menetlusvooru hagiavalduses.
As to the second part of the plea, La Poste seeks essentially to re-argue the substance of the inadmissibility plea that it submitted to the Court of First Instance.
Mis puudutab väite teist osa, siis püüab La Poste sisuliselt ümber sõnastada vastuvõetamatuse väidet, mille ta oli esitanud Esimese Astme Kohtule.
It would be inconsistent with the Court’s caselaw referred to above to examine on appeal a plea that is inadmissible at first instance.
Euroopa Kohtu eespool viidatud praktikaga ei sobi kokku see, kui apellatsioonkaebuse menetlemisel analüüsitaks väidet, mis on esimeses kohtuastmes tunnistatud vastuvõetamatuks.
Regarding the first part of the plea, it is quite clear from the Court’s caselaw that an intervener does not have standing to raise a plea of inadmissibility that is not set out in the forms of order sought by the defendant.
Mis puudutab väite esimest osa, nähtub Euroopa Kohtu praktikast üpris selgelt, et menetlusse astuv pool ei saa esitada vastuvõetamatuse väidet, mida kostja ei ole oma nõuetes esitanud.
30The Commission, as defendant, did not raise the plea in question.
30Komisjon kui kostja kõnealust väidet ei esitanud.
Accordingly, the Court of First Instance was not obliged to rule on it.
Seega ei olnud Esimese Astme Kohus kohustatud selle kohta otsust tegema.
I therefore suggest that the Court should reject the first part of the second ground of appeal and declare the second part inadmissible.
Seepärast teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata teise väite esimene osa tagasi ja tunnistada teine osa vastuvõetamatuks.
The judgments of the Court which La Poste cites in support of its contention that the question is approached on a case-by-case basis in fact show, as UFEX rightly points out,
Euroopa Kohtu otsused, millele La Poste viitab, et tõestada oma väidet, et kõnealusele küsimusele lähenetakse juhtumipõhiselt, näitavad tegelikult, nagu ka Ufex õigesti
31 — Joined Cases C-305/86 and C-160/87 Neotype Techmash-export v Commission and Council [1990] ECR I-2945, paragraph 18, and Case C-313/90 CIRFS v Commission [1993] ECR I-1125, paragraph 23.
31 – Euroopa Kohtu 11. juuli 1990. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-305/86 ja C-160/87: Neotype Techmashexport vs. komisjon ja nõukogu (EKL 1990, lk I-2945, punkt 18) ja 24. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-313/90: CIRFS vs. komisjon (EKL 1993, lk I-1125, punkt 23).
In those cases, the plea of inadmissibility alleged lack of standing of the applicants.
Nendes kohtuasjades puudutas vastuvõetamatuse väide hagejate õiguse puudumist olla kohtuasjas pool.
In the much older Joined Cases 42 and 49/59 SNUPAT v High Authority [1961] ECR 53, p. 75, the Court did not expressly state that an issue of public policy was raised, but acknowledged the right of the interveners to raise a plea of inadmissibility challenging the application to annul an act which was merely confirmatory of another that was timebarred.
Palju varasemas, 22. märtsi 1961. aasta otsuses liidetud kohtuasjades 42/59 ja 49/59: SNUPAT vs. Ülemamet (EKL 1961, lk 53, punkt 75) ei tuvastanud Euroopa Kohus sõnaselgelt avaliku huviga seotud küsimuse tõstatamist, vaid tunnustas menetlusse astunud poolte õigust esitada vastuvõetamatuse väide hagi vastu, millega taotleti õigusakti tühistamist, mis üksnes kinnitas teist, juba aegunud õigusakti.
30 — Case C-13/00 Commission v Ireland [2002] ECR I-2943, paragraph 5 and the caselaw cited.
30 – Euroopa Kohtu 19. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas C-13/00: komisjon vs. Iirimaa (EKL 2002, lk I-2943, punkt 5 ja viidatud kohtupraktika).
Third ground of appeal: Error of law in respect of the assessment of the statement of reasons in the contested decision
Kolmas väide: õigusviga vaidlustatud otsuse põhjenduste hindamisel
It is first necessary to set out in some detail the relevant parts of the contested decision and the judgment under appeal.
Kõigepealt tuleb mõningase üksikasjalikkusega määratleda vaidlustatud otsuse ja vaidlustatud kohtuotsuse asjakohased osad.
To calculate the total cost of the assistance to SFMI-Chronopost, [La Poste] calculates first the direct operating costs before central and local offices’ overheads on the basis of the production range (chain of elementary operations) of the ser -vices provided and the actual traffic volumes.
[iii] SFMI-Chronopostile antud abi kogusumma arvutamiseks arvestab [La Poste] esiteks kokku oma otsesed tegevuskulud ilma juhatuse asukoha ja piirkondlike tegevuskohtade kuludeta, lähtuvalt osutatud teenustele vastavast tootevalikust (üksikute tegevuste jada) ja tegelikult üleantud mahust.
The central and local offices’ overheads are then allocated in proportion to the operating costs of each service. 34
Juhatuse asukoha ja piirkondlike tegevuskohtade kulutused jaotatakse seejärel proportsionaalselt vastavalt iga teenusega kaasnevatele kuludele.[ 34]
[iv] sion describes, inter alia, the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost and explains how their cost is calculated and accounted for:
Vaidlustatud otsuse põhjendus 33 32kirjeldab muu hulgas La Poste’i logistilist ja ärialast abi SFMI-Chronopostile ning selgitab selle kulude arvutamist ja arvestamist:
Logistical assistance, which consists in making available to SFMI-Chronopost the usage of the postal infrastructure for the collection, sorting, transport and delivery of its dispatches.
Logistilise abi osutamine, mis seisneb postiinfrastruktuuride andmises SFMI-Chronoposti käsutusse saadetiste kokkukogumise, sorteerimise, transpordi ja jaotamise eest.
As regards the production range, [La Poste] did not have an analytical accounting system which enabled it to calculate the real costs incurred in providing the logistical assistance to SFMI-Chronopost.
[iv] Mis puutub tootevalikusse, siis ei olnud La Poste’il analüütilise raamatupidamisarvestuse süsteemi, mis oleks tal võimaldanud kokku arvestada SFMI-Chronopostile teenuste osutamisest tekkinud kulud.
Until 1992 those costs were calculated on the basis of approximations.
Kuni 1992. aastani arvestati neid kulusid hinnanguliselt.
The services provided to SFMI-Chronopost were divided into elementary operations, which before 1992 had not bee[n] timed.
SFMI-Chronopostile osutatud teenused jagati üksikute tegevuste jadaks, mille üle ei peetud enne 1992. aastat ajalist arvestust.
To establish those costs [La Poste] compared the corresponding services to similar existing postal services, whose operations had
Nende kulude kindlakstegemiseks lähendas La Poste vastavad teenused teistele olemasolevatele ja laadilt sarnastele teenustele, millega seonduvate tegevuste üle juba peeti ajalist ja hinnangulist arvestust (näiteks
32 — Part D of the contested decision.
32 – Vaidlustatud otsuse D-osa.
33 — I have given Roman numerals to the paragraphs of this recital for ease of reference.
33 – Viitamise hõlbustamiseks olen põhjenduse lõikudele lisanud Rooma numbrid.
carried out by La Poste on behalf of its subsidiary.
34 – 42. põhjenduses märgib komisjon lisaks, et püsikulud on eraldatud vastavalt La Poste’i tegevusele oma tütarettevõtja nimel.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P hõlmavad ka La Poste’i kogukulusid, kaasa arvatud ärialase abiga seotud kulud.
In 1992 those operations were timed and valued, account being taken of the actual traffic volumes of the express courier activity.
1992. aastal arvestati kõnealuste tegevuste kestust ja maksumust kullerpostiga seonduvaid tegelikke üleantud mahte arvestades.
This has enabled [La Poste] to assess the actual cost of the logistical assistance.’
Need arvestused võimaldasid La Poste’il hinnata tema osutatud logistilise abi tegelikku maksumust.”
Paragraph [vi] states that the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered total costs by 116.1% over the period 1986 to 1991 and 119% over the period 1986 to 1995 in cumulative terms.
[vi] lõigus on määratletud, et SFMI-Chrono-posti makstud tasu kattis aastate 1986–1991 kogukulusid kumulatiivselt 116,1% ja aastate 1986–1995 kogukulusid kumulatiivselt 119%.
In 1986 and 1987 the cover rates were 70.3% and 84.3% respectively.
Aastatel 1986 ja 1987 olid vastavad suhtarvud 70,3% ja 84,3%.
In those two years, revenues covered direct costs before central and local offices’ overheads.
Nende kahe aasta tulud katsid otseseid kulusid ilma juhatuse asukoha ja piirkondlike tegevuskohtade kuludeta.
In the 34threcital 35the Commission summarised SFEI’s allegations of State aid based on conclusions contained in the economic reports it had commissioned.
Põhjenduses 34 35võttis komisjon kokku väited riigiabi kohta, mis SFEI oli esitanud enda tellitud majandusuuringutes tehtud järelduste põhjal.
The total State aid alleged was FRF 1.516 billion over the period 1986 to 1991, comprising FRF 1.048 billion of logistical aid and FRF 468 million for commercial assistance.
Väidetavalt anti riigiabi aastatel 1986–1991 kogusummas 1,516 miljardit Prantsuse franki, millest 1,048 miljardit moodustas logistiline abi ja 468 miljonit ärialane abi.
36 For the overall amount of aid alleged, the Commission explained the ‘normal market price’ approach taken by SFEI.
36Väidetava abi kogusumma osas selgitas komisjon SFEI „tavalise turuhinna” meetodit.
For logistical assistance, SFEI calculated the cost by reference to an undertaking which set up and operated a network similar to La Poste’s.
Logistilise abi kulusid arvutas SFEI ettevõtja eeskujul, kes oli moodustanud ja käitas La Poste’i omaga sarnast võrku.
For commercial assistance, the Commission summarised SFEI’s methodology to the extent that it believed it was explained in the complaint.
Ärialase abi kulude arvutamisel refereeris komisjon SFEI meetodit niivõrd, kui seda oli tema arvates selgitatud kaebuses.
In this connection, the complainant maintains that in 1986 [La Poste] transferred the customers of the Postadex product to SFMI-Chrono-post for no consideration (Postadex was replaced by EMS-Chronopost in 1986).
Sellega seoses väidab kaebuse esitaja, et [La Poste] andis 1986. aastal SFMI-Chronopostile üle oma toote Postadex klientuuri ilma mingi tasuta (Postadex asendati 1986. aastal EMS-Chronopostiga).
In addition, SFMI benefits from promotional and advertising campaigns undertaken by [La Poste].’
Lisaks saab SFMI kasu [La Poste’i] reklaamikampaaniatest.”
In its assessment, the Commission first rejected SFEI’s ex novo approach to valuing logistical assistance and its evaluation of individual components of commercial assistance.
Oma hinnangus lükkas komisjon esmalt tagasi SFEI logistilise abi väärtuse määramiseks kasutatud meetodi, mis põhines võrdlusel uue võrguga, ning SFEI hinnangu ärialase abi üksikute osadele.
37 In respect of the latter, the Commission stated why it did not consider that the transfer of Postadex, which SFEI had valued
37Viimase puhul selgitas komisjon, miks ta ei leidnud, et Postadexi üleandmine, mille väärtuseks oli SFEI määranud 38 miljonit Prantsuse
35 — Part E of the contested decision.
35 – Vaidlustatud otsuse E-osa.
36 — Those amounts approximate to, respectively, EUR 231 million, EUR 160 million and EUR 71 million.
36 – Samad summad eurodes on vastavalt ligikaudu 231 miljonit, 160 miljonit ja 71 miljonit.
37 — 45 to 48 recitals.
37 – 45.–48. põhjendus.
The Court had never suggested that a different approach should be taken when one of the parties had a monopoly.
Euroopa Kohus ei ole kunagi väitnud, et kui üks pooltest on monopoolses seisundis, tuleks kasutada teistsugust lähenemisviisi.
The Commission continued: at FRF 38 million, 38 constituted State aid.
Komisjon jätkas: franki, 38kujutab endast riigiabi.
It did not entail any cash advantage for SFMI-Chronopost.
Nimelt ei sisaldanud see endas mingit mõõdetavat soodustust.
Access by a subsidiary to a parent company’s customer base, which was an intangible asset, was a common feature of relationships between companies in a group.
Tütarettevõtja juurdepääs emaettevõtja klientuurile, mis oli immateriaalne vara, on samasse kontserni kuuluvate äriühingute suhetes tavaline.
The transfer was the logical corollary of the creation of SFMI-Chronopost to run La Poste’s express delivery services.
Üleandmine oli La Poste’i kullerpostiteenuseid osutava SFMI-Chronoposti asutamise loogiline tagajärg.
‘[56] Accordingly, the relevant question is whether the terms of the transaction between [La Poste] and SFMI-Chronopost are comparable to those of an equivalent transaction between a private parent company, which may very well be a monopoly (for instance, because of the ownership of exclusive rights), and its subsidiary. …
„[56] Seega on asjakohane küsimus, kas [La Poste’i] ja SFMI-Chronoposti vahelise tehingu tingimused on võrreldavad emaettevõtja – kes võib olla monopoolses seisundis (näiteks kui tal on teatavad ainuõigused) – ja tema tütarettevõtja vahelise samaväärse tehinguga. […]
Next, the Commission rejected SFEI’s overall approach to evaluating State aid. 39
Järgmiseks lükkas komisjon tagasi SFEI üldise lähenemisviisi riigiabi hindamisel. 39
It considered that SFEI’s reasoning reflected a fundamental flaw 40in the interpretation of the SFEI judgment.
Ta leidis, et SFEI põhjendus sisaldas põhimõttelist viga 40kohtuasjas SFEI tehtud otsuse tõlgendamisel.
41According to the
41 Komisjoni sõnul on
Commission, SFEI had interpreted ‘normal market price’ to mean the price at which a comparable private company would provide those services to an unrelated company, including a fee for access to the postal network.
SFEI „tavalist turuhinda” tõlgendanud nii, et see on hind, millega võrreldav eraettevõtja osutaks neid teenuseid temast sõltumatule ettevõtjale, sealhulgas postivõrgu kasutamise tasu.
However, nothing in the Court’s caselaw suggested that it should disregard the strategic considerations and synergies arising from the fact that La Poste and SFMI-Chronopost belonged to the same group.
Euroopa Kohtu praktikas ei leidu aga midagi, mis viitaks sellele, et kohus ei peaks arvestama strateegilisi kaalutlusi ja sünergiat, mis tulenevad asjaolust, et La Poste ja SFMI-Chronopost kuulusid samasse kontserni.
Such considerations played an important role in investment decisions of a holding company and were thus applicable to the
Sellistel kaalutlustel oli tähtis osa valdusühingu investeerimisotsuste tegemisel ning seega olid need asjakohased ka arutusel olnud kohtuasjas, kus käsitleti ema- ja tütarettevõtja
38 — Approximately EUR 5.8 million.
38 – Ligikaudu 5,8 miljonit eurot.39 – 49.–57. põhjendus.40 – 53. põhjendus.41 – Viidatud 8. joonealuses märkuses.
39 — 49th to 57th recitals.40 — 53rd recital.
Vt eespool punkt 4.
[57] The Commission considers that internal prices at which products and services are transacted between companies belonging to the same group do not involve any financial advantage whatsoever if they are full-cost prices (total costs plus a mark-up to remunerate equity capital investment).
[57] Komisjon leiab, et sisehinnad, millega toimub toodete ja teenuste üleandmine samasse kontserni kuuluvate ettevõtjate vahel, ei sisaldanud mingit finantssoodustust (s.o kogukulud pluss tasu omakapitali eest).
In this case payments made by SFMI-Chronopost did not cover total costs over the first two years of operation, but covered total costs before central and local offices’ overheads.
Antud juhul ei katnud SFMI-Chronoposti tehtud maksed kogukulusid esimese kahe tegevusaasta jooksul, kuid katsid kogukulud ilma juhatuse asukoha ja piirkondlike tegevuskohtade kuludeta.
The Commission considers that this situation is not abnormal since revenues from the operations of a new firm belonging to a group of companies may cover only variable costs in the start-up period.
Komisjon leiab, et see olukord ei ole ebatavaline, kuna ettevõtjate kontserni kuuluva uue ettevõtja tegevusest tekkiv tulu võib tegevuse alustamise perioodil katta üksnes tema muutuvkulud.
Once the undertaking has stabilised its position on the market, the
Kui ettevõtja on oma seisundi turul stabiliseerinud, peab tema loodav tulu ületama muutuvkulusid, nii et ta annab oma panuse kontserni
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P of SFMI-Chronopost’s advantageous conditions of access to La Poste’s network.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P
The judgment under appeal revenues generated by it must be in excess of variable costs so as to make a contribution to the fixed costs of the group.
La Poste’i võrgu kasutamise soodsate tingimuste väärtus, mille SFEI välja arvutas.
Over the first two years (1986 to 1987) of operation payment made by SFMI-Chronopost covered not only variable costs, but also some fixed costs (such as buildings and vehicles).
Esimese kahe majandusaasta jooksul (1986 ja 1987) ei katnud SFMI-Chronoposti poolt tehtud maksed mitte üksnes muutuvkulutusi, vaid ka teatud püsikulusid (nt hooned ja sõidukid).
France has shown that as from 1988 the remuner -ation paid by SFMI-Chronopost for the assistance covers all the costs incurred by [La Poste], plus a contribution by way of interest on its equity capital.
Prantsusmaa on tõendanud, et alates 1988. aastast kattis SFMI-Chronoposti poolt temale osutatud abi eest makstud tasu kõik sellega La Poste’ile kaasnenud kulud pluss tasu hüvitisena omakapitali eest.
Therefore, the logistical and commercial assistance was provided by [La Poste] to its subsidiary under normal business conditions and did not constitute State aid.’
Seetõttu toimus logistilise ja ärialase abi andmine La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale tavalistel turutingimustel ning ei kujutanud endast riigiabi.”
After summarising the relevant caselaw of the Community courts, 43the Court of
Pärast ühenduse kohtute asjaomase kohtupraktika refereerimist 43määratles Esimese Astme Kohus selle, millises ulatuses ta vaatab läbi vaidlustatud otsuse põhjendused.
First Instance set out the scope of its review of the statement of reasons in the contested decision. 44In the light of Chronopost I, it had to examine in particular the adequacy of that statement as regards whether the price charged to SFMI-Chronopost for assistance covered La Poste’s additional, variable costs incurred, an appropriate contribution to fixed costs arising from the use of the postal network and an adequate return on the capital investment relating to SFMI-Chrono-post’s competitive activity.
44 Arvestades kohtuotsust Chronopost I, pidi ta eelkõige analüüsima põhjenduste täpsust osas, kas SFMI-Chronopostilt abi eest nõutud tasu hõlmas La Poste’ile lisandunud muutuvkulusid, kohast hüvitist postivõrgu kasutamisest tulenevate kulude eest ning piisavat tasu omakapitali eest seoses SFMI-Chronoposti konkureeriva tegevusega.
The Court of First Instance considered that ‘the reasons for which the Commission rejected the method for calculating the costs proposed by the applicants are clear from the grounds set out in [the 49thto 56threcitals] of the contested decision’.
Esimese Astme Kohus tunnistas, et „põhjused, miks komisjon jättis kõrvale hagejate poolt väljapakutud kuluarvestusmeetodi, tulenevad selgelt vaidlustatud otsuse [49.–56. põhjenduses] esitatud põhjustest”.
45 However, it also had to examine the Commission’s reasoning in respect of (i) how it calculated and assessed
45Samas pidi ta analüüsima ka komisjoni põhjenduskäiku i) seoses sellega, kuidas see arvutas ja hindas La Poste’i kulusid nn „kogu-
The Commission also considered that the provision of logistical and commercial assistance did not constitute State aid under the market economy investor principle.
Komisjon leidis samuti, et logistilise ja ärialase abi andmine ei kujutanud endast riigiabi turumajandusliku erainvestori põhimõttest lähtuvalt.
42The internal rate of return (‘IRR’) — based on dividends distributed by SFMI-Chrono-post plus the growth in value of La Poste’s original capital injection — exceeded SFMI-Chronopost’s cost of equity in 1986.
42Sisemine tulumäär – vastavalt SFMI-Chronoposti poolt välja makstud dividendidele pluss La Poste’i algse kapitalisüsti väärtuse suurenemine – ületas SFMI-Chronoposti omavahendite väärtuse 1986. aastal.