natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Based on the most recent data available, countries can be classified into three groups according to the proportion of drug users seeking treatment who report problem use of heroin, as follows:
Kõige hiljutisemate kättesaadavate andmete alusel võib riigid jaotada kolme rühma vastavalt probleemsest heroiinitarbimisest teatavate uimastitarbijate osakaalule ravi taotlevate uimastitarbijate hulgas, ja seda alljärgnevalt: heroiinitarbimise tõttu, (
11–12 in Sofia, Bulgaria, but, in general, demand for treatment for heroin appears to be rare among the young.
) näiteks 11–12aastased lapsed
• below 50 % — the Czech Republic, Denmark, Hungary, the Netherlands, Poland, Slovakia, Finland, Sweden;
vähem kui 50%: Tšehhi Vabariik, Taani, Ungari, Madalmaad, Poola, Slovakkia, Soome, Rootsi;
• 50–70 % — Germany, Spain, France, Ireland, Cyprus, Latvia, Portugal, United Kingdom, Romania;
•50–70%: Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Küpros, Läti, Portugal, Ühendkuningriik, Rumeenia;
• over 70 % — Greece, Italy, Lithuania, Luxembourg,
•rohkem kui 70%: Kreeka, Itaalia, Leedu,
50 % of clients first using the drug before the age of 20 (
Enamik opioide tarbivatest patsientidest teatab, et tarbis kõnealuseid uimasteid esmakordselt 15. ja 24. eluaasta vahel, kusjuures 50% klientidest tarbis kõnealuseid
Countries where a sizeable proportion of opioid clients are using substances other than heroin include Hungary, where the use of home-made opium poppy products is widespread, and Finland, where most opioid clients are misusing
Riikide hulka, kus suur osa opioidide tarbijatest tarbib muid uimasteid peale heroiini, kuuluvad Ungari, kus on laialt levinud kodusel teel valmistatud unimagunatoodete tarbimine, ja Soome, kus enamik opioidide tarbijatest kuritarvitab
Most opioid users, like users of other drugs, seek treatment in an outpatient setting; however, in comparison with cocaine and cannabis clients, a higher proportion of opioid clients are treated in inpatient centres.
Sarnaselt muude uimastite tarbijatega pöördub enamik opioidide tarbijaid ravile ambulatoorse ravi keskustesse; kuid kokaiini ja kanepi tarbijatega võrreldes on statsionaarse ravi saajate osakaal opioidide tarbijate hulgas suurem.
In general, levels of injecting are higher among opioid users seeking treatment in the new Member States (above 60 %) than in the EU-15 Member States (below 60 %), with the exception of Italy and Finland, where the proportion of opioid injectors among clients is 74 % and 79.3 % respectively. The proportion of injectors among opioid clients is lowest in the Netherlands (13 %) and highest in Latvia (86 %) (182).
(181) Kuna ajaline vahe esmakordse tarbimise ja esmakordse ravi taotlemise vahel on tavaliselt 5–10 aastat ning ajavahemik tarbimise alustamisest regulaarse uimastitarbimiseni on hinnanguliselt 1,5–2,5 aastat (Soome riiklik aruanne), siis võib teha järelduse, et opioide tarbivad patsiendid tarbivad uimasteid regulaarselt tavaliselt 3–7 aastat, enne kui esmakordselt uimastiravile pöörduvad.
Most countries with significant numbers of new heroin clients each year (except Germany, where the reporting base has been extended) report that there has been a decrease in the last 4–5 years, although not among clients who have previously been in treatment.
Enamik riike, kus heroiinitarbimise tõttu ravile pöörduvate uute patsientide arv aastas on suur (välja arvatud Saksamaa, kus aruandluse baasi on laiendatud), teatab langusest viimase 4–5 aasta jooksul, kuigi mitte nende patsientide hulgas, kes on varem ravil viibinud.
The number of repeat requests has generally not declined, and in most countries the total number of treatment demands for heroin has remained roughly stable.
Korduvate ravitaotluste arv ei ole üldiselt vähenenud ning enamikus riikides on heroiinitarbimisega seotud ravitaotluste üldarv püsinud laias laastus stabiilsena.
Notable exceptions are Germany and the United Kingdom, where total reported requests have increased.
Märkimisväärseteks eranditeks on Saksamaa ja Ühendkuningriik, kus ravitaotluste üldarv on suurenenud.
Overall, however, the percentage of treatment demands accounted for by heroin (all and new requests) has fallen; in the case of new demands it has declined from about two thirds to around 40 % between 1999 and 2004 in the face of increases in demands for cannabis and cocaine treatment (178).
Kuid üldiselt on heroiinitarbimisega seotud ravitaotluste (kõikide ja uute taotluste) osakaal langenud; ajavahemikul 1999–2004 langes uute taotluste osakaal umbes kahelt kolmandikult
However, the increasing diversity of treatment options and, in particular, the considerable expansion of substitution treatment has meant that the relative importance of residential care has declined.
Kogu Euroopas süstivad opioide pisut rohkem kui pooled uutest ambulatoorsetesse ravikeskustesse ravile pöördunud opioide tarbivatest patsientidest ja nendest, kelle kohta on teada, mil viisil nad uimasteid manustavad.
) See Table TDI-5 in the 2006 statistical bulletin.) See Table TDI-26 in the 2006 statistical bulletin; Reitox national reports.)
Uimastisüstijate osakaal opioiditarbijate hulgas on kõige madalam Madalmaades (13%) ja kõige kõrgem Lätis (86%). (182)
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe limited.
2006. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas
In response to an EMCDDA questionnaire, experts in most (16) Member States indicated that substitution treatment is the principal form of treatment available.
Arvestades, et ravi kõrgetes annustes buprenorfiiniga võeti Euroopas kasutusele alles 10 aastat tagasi, on selle aine populaarsus ravivõimalusena kasvanud märkimisväärselt kiiresti (vt joonis 1). (184)
However, in four countries (the Czech Republic, Hungary, Poland and Slovakia), drug-free treatment is reported to be more common, and in two countries, Spain and Sweden, a balance between medically assisted treatment and drug-free treatment options is reported.
Ambulatoorne ravi on läbi aegade olnud olulisel kohal opioidide probleemsete tarbijate ravis. Kuid ravivõimaluste pidev mitmekesistumine ning eelkõige asendusravi võimaluste märkimisväärne suurenemine on toonud kaasa ambulatoorse ravi suhtelise tähtsuse vähenemise.
Long-term drug substitution is not the only purpose of opioid pharmacotherapy.
Pikaajaline asendusravi ei ole opioidisõltuvuse farmakoteraapia ainus eesmärk.
Methadone and buprenorphine are also used to treat opioid withdrawal, when the therapeutic goal is to help the individual achieve abstinence by giving a reducing dose over a fixed period to help minimise the distress of withdrawal.
Metadooni ja buprenorfiini kasutatakse ka opioidide võõrutusnähtude ravis, kus ravieesmärk on aidata inimesel jõuda karskuseni, manustades teatava ajavahemiku jooksul väiksemaid annuseid, et võõrutusnähte leevendada.
The opioid antagonist naltrexone, an aversive pharmacotherapy option for opioid dependence, is also sometimes used as an aid to prevent relapse, as it blocks the effects of heroin, although the evidence base for the use of this drug is still inconclusive.
Mõnikord kasutatakse tagasilanguse ennetamiseks ka opioidide antagonisti naltreksooni, vastumeelsust tekitavat farmakoteraapilist vahendit opioidsõltuvuse korral, sest see blokeerib heroiini mõju, kuid selle aine tõhususe kohta ei ole veel kindlat tõestust saadud.
Some countries (Germany, Spain, the Netherlands and the United Kingdom) also have heroin prescription programmes, although the number of patients receiving this kind of treatment is very small compared with other forms of drug substitution (probably constituting less than 1 % of the total).
Andmed opioiditarbijatele mõeldud eri tüüpi ravivõimaluste suhtelise kättesaadavuse kohta Euroopas on praegu piiratud. Vastuseks EMCDDA küsimustikule teatasid enamiku liikmesriikide (16) eksperdid, et peamine kättesaadav ravivõimalus on asendusravi.
This form of treatment remains controversial and is generally provided on a scientific trial basis for long-term users in whom other therapeutic options have failed.
Kuid neljas riigis (Tšehhi Vabariigis, Ungaris, Poolas ja Slovakkias) on tavalisem ravimivaba ravi, ning kahes riigis, Hispaanias ja Rootsis, on tasakaalus ravimitega ravi ja ravimivaba ravi.
Substitution therapy for opioid dependence (mainly treatment with methadone or buprenorphine) is in place in all EU Member States (183) as well as Bulgaria, Romania and Norway, and there is now a substantial European consensus that it is a beneficial approach to the treatment of problem opioid users, although in some countries it remains a sensitive topic (see Chapter 2).
Opioidisõltuvuse asendusravi (peamiselt ravi metadooni või buprenorfiiniga) on kasutusel kõikides ELi liikmesriikides (183
The role of substitution treatment is becoming less controversial internationally; the UN system came to a joint position on substitution maintenance therapy in 2004 (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), and in June 2006 WHO included both methadone and buprenorphine in its model list of essential medicines.
Asendusravi osatähtsus tekitab üha vähem vaidlusi rahvusvahelisel tasandil; 2004. a võttis ÜRO vastu ühise seisukoha asendusravi kohta (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004) ning 2006. a juunis lisas Maailma Terviseorganisatsioon nii metadooni kui ka buprenorfiini oma hädavajalike ravimite näidisnimekirja.
A recent review of the effectiveness of drug dependence treatment in preventing HIV transmission found that behavioural interventions can enhance the positive effects of substitution treatment on HIV prevention, whereas the effectiveness of psychological therapy alone is variable.
Hiljutine ülevaade uimastisõltuvuse ravi mõjust HIV leviku ennetamisele näitas, et käitumuslikud sekkumismeetmed võivad suurendada asendusravi positiivset mõju HIV leviku ennetamisele, samas aga on ainuüksi psühholoogilisel ravil vahelduv edu.
Abstinence-based treatment showed good outcomes with regard to HIV prevention for those who remain in treatment for three months or more (Farrell et al., 2005).
Karskusel põhineva ravi tulemused olid HIV leviku ennetamise osas head nendel, kes said ravi 3 kuud või kauem (Farrell et al., 2005).
Monitoring methadone provision
Metadoonitarbimise kontrollimine
Methadone is a controlled drug according to Schedule I of the 1961 Single Convention on Narcotic Drugs, and levels of domestic consumption are monitored annually by the INCB.
Vastavalt ÜRO 1961. aasta narkootiliste ainete ühtse konventsiooni I nimekirjale on metadoon kontrollitav uimasti ning INCB kontrollib igal aastal siseriiklikke tarbimismäärasid.
There is now a robust evidence base for the value of substitution programmes using drugs such as methadone or buprenorphine.
Nüüdseks on olemas kindlad tõendid asendusravi programmide tõhususe kohta, milles kasutatakse selliseid aineid nagu metadoon või buprenorfiin.
Studies have shown that substitution therapy is associated with decreased use of illicit drugs, reduced rates of injecting, a reduction in behaviours associated with a high risk of spread of HIV or other infectious diseases, such as sharing of equipment, and improvements in both social functioning and general health.
Uuringud on näidanud, et asendusraviga kaasneb ebaseaduslike uimastite tarbimise vähenemine, süstimismäärade vähenemine, käitumismallide taandumine, mis on seotud kõrge HIV või muude nakkushaiguste leviku ohuga, nagu näiteks tarbimisvahendite jagamine, ning nii sotsiaalse käitumise kui ka üldise tervise paranemine.
Research has also suggested that levels of criminal activity may be reduced and that sufficient provision of substitution treatment may have an impact on the number of drugrelated deaths.
Samuti on uuringud näidanud, et kuritegevuse tase võib väheneda ning et küllaldane asendusravi teenuste pakkumine võib vähendada uimastitega seotud surmade arvu.
Optimum outcomes depend on timely entry into the programme, sufficient duration and continuity of substitution treatment, and adequate doses of medication.
Optimaalse tulemuse saamiseks tuleb programmi õigeaegselt alustada, asendusravi peab olema piisavalt pikaaegne ja järjepidev ning ravimit tuleb annustada adekvaatselt.
Excluding the Czech Republic and France, where high-dose buprenorphine treatment (HDBT) is reported to be the most common option, more than 90 % of treatments in all other countries were with methadone.
Kõige sagedamini kirjutatakse Euroopas asendusraviks välja küll jätkuvalt metadooni, kuid ravivõimalused laienevad ning
The EU and the USA together account for 85 % of the world’s methadone consumption, and methadone consumption in these countries has shown a steady increase over the last decade. Amounts consumed stabilised in both regions between 1997 and 2000, but there has been a
EMCDDA andmetel oli aasta jooksul ELi liikmesriikides, Bulgaarias, Rumeenias ja Norras asendusravi saanud patsientide arv miinimumhinnangul rohkem kui 500 000 (vaata tabel 4 2005. a aruandes).
While methadone continues to be the most commonly prescribed substitution treatment in Europe, treatment options are still expanding, and buprenorphine is now available in 19 EU countries, Bulgaria and Norway, although it is not clear whether it is officially approved for maintenance treatment in all countries where it is reported to be used.
Peale Tšehhi Vabariigi ja Prantsusmaa, kus ravi suurtes annustes buprenorfiiniga on kõige tavalisem ravivõimalus, kasutati kõikides teistes riikides rohkem kui 90% juhtudest metadooniravi.
In Turkey, methadone is officially registered for the treatment of opioid dependency, but no treatment cases have been reported.
Türgis on metadoon ametlikult registreeritud kasutamiseks opioidisõltuvuse ravis, kuid ravijuhtudest ei ole teatatud.
) See the selected issue on buprenorphine in the 2005 annual report.
) Vt valikteema buprenorfiini kohta 2005. a aruandes.
Chapter 6: Opioid use and drug injection sharp increase in the United States since then.
6. peatükk: opioidide tarbimine ja uimastite süstimine tasandil.
Currently, levels of methadone consumption in the EU are about half resulted in a rapid increase in consumption, from 31 kg in 1995 to 446 kg in 2004.
Näiteks Prantsusmaal järgnes metadooniravi laiaulatuslikule kasutuselevõtmisele 1995. aastal järsk tarbimismäärade tõus, 31 kilogrammilt 1995. aastal 446 kilogrammile 2004. aastal.
As a rule, noticeable increases in consumption figures follow the introduction of this treatment option at national level.
Tavaliselt kaasneb märkimisväärne tarbimismäärade tõus kõnealuse ravivõimaluse kasutuselevõtmisega riiklikul
Recently, signs of a stabilisation in levels of methadone consumption can be observed in the statistics for Denmark, Spain, Malta, the Netherlands, and possibly Germany.
Viimasel ajal võib märke metadoonitarbimise määrade stabiliseerumisest täheldada Taani, Hispaania, Malta, Madalmaade ja võibolla ka Saksamaa statistikas.
This matches reported trends in the number of clients in treatment (see Chapter 2).
See on kooskõlas suundumustega ravi saavate klientide arvu osas (vt 2. peatükk).
) See Figure NSP-2 in the 2006 statistical bulletin.
) Vt joonis NSP-2 2006. a statistikabülletäänis.
Chapter 7Drug-related infectious diseases and drugrelated deaths
7. peatükkUimastitega seotud nakkushaigused ja uimastitega seotud surmad
In Portugal, an apparent decline in newly diagnosed cases of HIV among IDUs recorded previously is called into question by the 2004 data, which reveal an incidence of HIV infection of
Portugalis seavad varem registreeritud näiva languse uute HIV juhtude arvus kahtluse alla 2004. a andmed, mille kohaselt HIV nakkuse esinemissagedus oli 98,5 juhtu miljoni inimese kohta, kõige kõrgem ELis.
In the United Kingdom, the incidence of HIV among IDUs has slowly increased but is now stable at just under 2.5 cases per million population per year.
(186) Ühendkuningriigis on HIV esinemissagedus uimastisüstijate hulgas aeglaselt suurenenud, kuid on praegu stabiilne, ulatudes pisut vähem kui 2,5 juhuni miljoni inimese kohta aastas.
In Ireland, the incidence increased during the late 1990s to a peak of 18.3 cases per million per year in 2000, fell to 9.8 per million in 2001, and subsequently increased to 17.8 cases per million in 2004.
Iirimaal suurenes esinemissagedus 1990ndate aastate lõpus, tõusu haripunktiks oli 18,3 juhtu miljoni inimese kohta 2000. a, 2001. a langes see 9,8 juhuni miljoni inimese kohta ning seejärel suurenes 17,8 juhuni miljoni inimese kohta 2004. a.
One of the more serious health consequences of the use of illicit drugs, and in particular of drug injection, is the transmission of HIV and other infectious diseases, notably hepatitis C and B. The relationship between drug injecting and the transmission of infection is well established.
Üks tõsisemaid tagajärgi tervisele, mida toob kaasa ebaseaduslike uimastite tarbimine, eelkõige süstimine, on nakatumine HIVsse ning muudesse nakkushaigustesse, peamiselt C- ja B-hepatiiti. Seos uimastisüstimise ja nakatumise vahel on kindel.
Reducing drug injecting and the sharing of injecting equipment has therefore become a primary goal of public health interventions in this area.
Seepärast on uimastisüstimise ja süstimistarvete omavahel jagamise vähendamine tervishoiualaste sekkumiste peamine eesmärk selles valdkonnas.
Studies also point to a relationship between drug use and high-risk sexual activity; this suggests a growing importance in linking drug use interventions with public health strategies aimed at sexual health.
Uuringud viitavad ka seosele uimastitarbimise ning kõrge riskiga seksuaalkäitumise vahel; see näitab, et üha olulisem on ühendada uimastitarbimise vastased sekkumised seksuaaltervishoidu käsitlevate strateegiatega.
In terms of monitoring at the European level, data on infectious disease are collected by regular notification sources, where drug injecting may be recorded as a risk factor, and during special studies of drug-using populations in different settings.
Järelevalve Euroopa tasandil hõlmab tavalistest allikatest andmete kogumist nakkushaiguste kohta, mille puhul võib riskiteguriks pidada uimastisüstimist, ning uimastitarbijate hulgas erinevates keskkondades tehtavate eriuuringute kaudu.
HIV outbreaks related to injecting drug use occurred as recently as 2001 in Estonia and Latvia, and 2002 in Lithuania.
Uimastisüstimisega seotud HIV epideemiaid esines hiljuti 2001. a Eestis ja Lätis ning 2002. a Leedus.
Since then rates have strongly declined; a decline in the rates of newly reported cases is to be expected after an initial epidemic phase as an endemic level of infection becomes established (see below).
Pärast seda on kõnealused määrad märgatavalt langenud; uute diagnoositud juhtude arvu vähenemine on ootuspärane pärast esimest epideemiafaasi, kui nakkus saavutab endeemiliselt püsiva taseme (täpsemalt allpool).
Recent trends in newly reported HIV cases
Hiljutised suundumused uute HIV juhtude osas
HIV seroprevalence among tested IDUs
HIV-seropositiivsus testitud uimastisüstijate hulgas
Seroprevalence data from IDUs (percentage infected in samples of IDUs) are an important complement to HIV case reports.
Uimastisüstijate seropositiivsuse andmed (nakatunute protsent uimastisüstijate proovide hulgas) on oluline täiendus andmetele HIV juhtude kohta.
Repeated seroprevalence studies and routine monitoring of data from diagnostic tests can support conclusions drawn from case reporting data and can provide more detailed information on specific regions and settings.
Seropositiivsuse kordusuuringute ja diagnostiliste analüüside andmete pideva kontrollimise abil on võimalik kinnitada aruandluse andmete põhjal tehtud järeldusi ning esitada üksikasjalikumat teavet eri piirkondade ja keskkondade kohta.
However, prevalence data come from a variety of sources and, in some cases, may be difficult to compare; thus, they should be interpreted with caution.
Kuid levimusandmete allikad on erinevad ja neid on kohati raske võrrelda; seepärast tuleks neid tõlgendada ettevaatlikult.
At present, most countries report low rates of newly diagnosed HIV infection attributed to injecting drug use.
Käesoleval ajal on uimastisüstimisega seostatavate uute diagnoositud HIV nakkuse juhtude arv enamikus riikides väike.
Countries that have maintained consistently low rates of HIV infection among injecting drug users (IDUs) provide an opportunity to explore what factors can account for this, a question posed by the current EU drug action plan and currently a focus of an EMCDDA coordinated study.
Riigid, kus HIV nakkuse määrad uimastisüstijate hulgas on püsivalt madalad, pakuvad head võimalust uurida, millised tegurid seda mõjutavad; see on küsimus, mis tõstatati kehtivas ELi uimastitevastases tegevuskavas, ning see on ka EMCDDA koostööuuringu keskne teema.
Complacency should be avoided, however; neither Spain nor Italy, both of which have experienced HIV epidemics among IDUs, provides national HIV case reporting data, and this has a significant negative impact on the value of these data for describing the overall EU picture.
Rahuloluks pole aga põhjust; ei Hispaania ega ka Itaalia, kus on esinenud HIV epideemiaid uimastisüstijate seas, ei esitanud üleriigilisi andmeid HIV nakkuse juhtude kohta ning see vähendab olulisel määral olemasolevate andmete väärtust ELi üldise olukorra kirjeldamisel.
Furthermore, data emerging from some countries are raising concerns that HIV infection may be increasing, at least among some populations of IDUs.
Veelgi enam, mõnest riigist saadud andmed põhjustavad muret, et HIV nakkuse levik võib olla laienemas, eelkõige mõnedes uimastisüstijate rühmades.
The recent increases in HIV in some countries recorded in the case reporting data are mostly confirmed by the available seroprevalence data, although the latter would suggest that these are not the only countries in which increased vigilance is necessary.
Kättesaadavad seropositiivsuse andmed kinnitavad suures osas aruandluse andmetes registreeritud HIV juhtude arvu hiljutist suurenemist mõnes riigis, kuid seropositiivsuse andmed annavad alust arvata, et kõrgendatud valvsus on vajalik ka teistes riikides peale kõnealuste.
In France, where HIV cases have been recorded only since 2003, there has been an increase in the incidence of HIV among IDUs (albeit from a low level), from an estimated 2.3 cases per million population in 2003 to 2.9 cases in
Prantsusmaal, kus HIV nakkusjuhte on registreeritud alles alates 2003. aastast, on suurenenud HIV sagedus uimastisüstijate hulgas (ehkki küll madalalt tasemelt); 2003. a oli see miljoni inimese kohta hinnanguliselt 2,3 juhtu ning 2004. a 2,9 juhtu. Kuigi üldiselt on see vastavuses kättesaadavate
In the Baltic states, the available seroprevalence data indicate that transmission among IDUs may still not be under control (Figure 10).
Balti riikides annavad kättesaadavad seropositiivsuse andmed alust arvata, et HIV nakkuse levikut uimastisüstijate hulgas ei ole veel kontrolli alla saadud (joonis 10).
In Estonia, a recent study suggests that prevalence in IDUs is increasing in one region (Tallinn: from
Hiljutine uuring Eestis näitab, et levimus uimastisüstijate hulgas
) See Figures INF-2 (part i) and INF-2 (part ii) in the 2006 statistical bulletin.
) Vt joonised INF-2 (i osa) ja INF-5 (iv osa) 2006. a statistikabülletäänis.
Figure 10: HIV prevalence in tested injecting drug users, 2003–04
Joonis 10: HIV levimus kontrollitud süstivate narkomaanide seas, 2003–2004
NB: Figures in brackets are local data.
Allikad: nurksulgudes arvud on kohalikud andmed.
Colour indicates midpoint of national data or, if not available, of local data.
Värv näitab üleriigiliste andmete, või kui need pole kättesaadavad, siis kohalike andmete keskmist.
For primary sources, study details and data before 2003 or after 2004, see Table INF-8 in the 2006 statistical bulletin.
Algallikatega tutvumiseks uurige üksikasju ja andmeid enne 2003. aastat või pärast 2004. aastat, vt tabel INF-8 2006. a statistikabülletäänis.
41 % of a sample of 964 in 2001 to 54 % of 350 in 2005) and exceptionally high in another (Kohtla-Järve: 90 % out of 100).
suureneb ühes piirkonnas (Tallinnas: 41%-lt 964st proovist koosnevas valimis 2001. aastal 54%-le 350st 2005. a) ning on äärmiselt kõrge ühes teises piirkonnas (Kohtla-Järvel: 90% 100st).