natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The quantification of that loss of opportunity ought to be based on something other than the loss of earnings, which presupposes that recruitment was a certainty.
Töölesaamise võimaluse kvantitatiivne hindamine peaks toimuma muul alusel kui saamata jäänud töötasul, mis eeldab kindlasti töölevõtmist.
In those circumstances, the Commission, in accordance with the second sentence of the first paragraph of Article 61of the Statute of the Court of Justice, invites the Court to declare that the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot may be made good fairly by the award of a lump sum equivalent to three months’ net salary corres- ponding to the sum which would be paid to her during the notice period for a contract of indefinite duration — namely in this case EUR 18 917.43 — together with the sum, also a lump sum payment, of EUR 5 000 as compensation for the fact the person concerned may no longer take part in a later recruitment procedure.
Neil kaalutlustel palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teisele lausele, et M.-C. Girardot’ töölesaamise võimaluse kaotamise saab õiglaselt hüvitada ühekordse summaga, mis võrdub kolme kuu netotöötasuga ja vastab summale, mille komisjon peaks talle maksma tähtajatus lepingus sätestatud etteteatamisperioodil – antud juhul 18 917,43 eurot –, millele lisandub samuti ühekordne summa 5000 eurot, millega hüvitatakse asjaolu, et huvitatud isik ei saa enam osaleda tulevases töölevõtmise menetluses.
Mrs Girardot contends that the appeal is inadmissible for two reasons.
M.-C. Girardot väidab, et apellatsioonkaebus on vastuvõetamatu kahel põhjusel.
Firstly, the Court of First Instance alone has jurisdiction to carry out an assessment of the damage resulting from the loss of an opportunity.
Esiteks on ainult Esimese Astme Kohus pädev hindama võimaluse kaotamisest tulenevat kahju.
Accordingly, unless the Commission complains that the Court of First Instance did not specify the criteria adopted to carry out the assessment of the damage suffered, the Commission is not justified in criticising the assessment made in the judgment under appeal on that matter nor, a fortiori, in expecting the Court of Justice to issue a decision of principle on the method to be used to calculate compensation for material damage resulting from the loss of an opportunity.
Kui komisjon ei heida Esimese Astme Kohtule ette kahju hindamisel kasutatud kriteeriumide täpsustamata jätmist, ei ole komisjonil alust Esimese Astme Kohtu vaidlustatud kohtuotsuses sellega seoses esitatud hinnangut kritiseerida ega a fortiori oodata Euroopa Kohtult põhimõttelist otsust võimaluse kaotamisest tuleneva varalise kahju hüvitise arvutamisel kasutatava meetodi kohta.
Moreover, there are a vast number of different situations which can only be looked at on a case-by-case basis.
Pealegi esineb tema sõnul selles osas palju erinevaid olukordi, mida saab käsitleda vaid juhtumipõhiselt.
Secondly, the ground of appeal to the effect that the Court of First Instance was providing compensation for the loss of a certainty of obtaining a post and not the loss of an opportunity was not raised at first instance and, consequently, represents a new ground of appeal, production of which is prohibited by Article 42(2) and Article 118 of the Rules of Procedure.
Teiseks ei esitatud Esimese Astme Kohtus väidet, mille kohaselt Esimese Astme Kohus määras hüvitise töölesaamise tagatuse, mitte töölesaamise võimaluse kaotamise eest ning seega kujutab see endast uut väidet, mille esitamine on käesolevas etapis keelatud vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõikele 2 ja artiklile 118.
In any event, as to the merits, Mrs Girardot states that the damage she has suffered is actual and certain since the Commission’s unlawful refusal to examine her applications deprived her of the chance, first, to have one or several of them accepted and secondly, to subsequently express her interest in any other post if she had still
Sisu osas rõhutab M.-C. Girardot, et talle tekkinud kahju on tegelik ja kindel, kuna komisjoni õigusvastase keeldumise tõttu kaaluda M.-C. Girardot’ kandidatuure, kaotas viimane esiteks võimaluse ühe või mitme kanditatuuri heakskiitmiseks ja
COMMISSION v GIRARDOT been entitled to do so.
KOMISJON VS. GIRARDOT teiseks võimaluse ilmutada edaspidi arvessevõetavalt huvi ametikohtade vastu, kui tal oleks veel olnud õigus seda teha.
In addition, the method used in the judgment under appeal, which consists of enumerating the advantages which Mrs Girardot might have received if she had been recruited and then determining as a percentage the chance which she had of being recruited is a procedure previously adopted by the Court of First Instance (see, in particular, Case T-144/02 Eagle and Others v Commission [2004] ECR-SC I-A-275 and II-1231, paragraphs 149 and 163) and which is affirmed in Belgian academic writing.
Vaidlustatud kohtuotsuses kasutatud meetod, mille kohaselt võetakse arvesse eeliseid, mis oleks M.-C. Girardot’le töölesaamise korral osaks langenud ja määratakse seejärel protsentuaalselt kindlaks tema võimalused tööle saada, vastab lisaks Esimese Astme Kohtu poolt varem kasutatud lähenemisele (vt eelkõige Esimese Astme Kohtu 5. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-144/02: Eagle jt vs. komisjon, EKL 2004, lk II-3381; EKL AT 2004, lk I-A-275 ja II-1231, punktid 149 ja 163) ning leiab kinnitust ka Belgia õigusteooriast.
That method is suited to the making good of damage resulting from the loss of an opportunity, which, by definition, is not certain to materialise.
See meetod on kohandatud sellise võimaluse kaotamisest tuleneva kahju hüvitamiseks, mille teostumine ei ole oma olemusest tulenevalt kindel.
As regards the complaint that there may be discrimination between candidates in the same recruitment exercise, Mrs Girardot considers that it ignores the second part of the reasoning of the Court of First Instance, the objective of which is precisely to determine the factor to be applied to the established loss of income in the event that the chance of being recruited had materialised.
Ühes ja samas töölevõtmise menetluses osalevate kandidaatide võimaliku diskrimineerimise kohta leiab M.-C. Girardot, et selles osas on jäetud tähelepanuta Esimese Astme Kohtu arutluskäigu teine osa, mille esemeks on just nimelt selle näitaja kindlaksmääramine, mida tuleb kohaldada sissetuleku tuvastatud kaotusele töölesaamise võimaluse teostumise korral.
Furthermore, it seems fair that, where the probability of recruitment is the same, the candidate who has suffered a greater loss of income should be awarded greater compensation than a candidate who has suffered a lesser loss of earnings.
Peale selle näib õiglane, et ühesuguse töölesaamistõenäosuse korral langeb sissetulekus enam kaotanud kandidaadile osaks suurem hüvitis kui kandidaadile, kes kaotas töötasus vähem.
These candidates not being in comparable situations, the principle of equal treatment is not infringed.
Kuna nende kandidaatide olukord ei ole võrreldav, ei ole võimalik leida, et võrdse kohtlemise põhimõtet rikutakse.
As regards, first, the objection of inadmissibility on the ground that the Court of Justice has no jurisdiction to assess the extent of the reparation for the damage suffered by Mrs Girardot, it must be borne in mind that, in accordance with settled case-law, when the Court of First Instance has found that there is damage, it is for that Court alone to assess, within the confines of the claim, how and to what extent
Mis puudutab esiteks vastuvõetamatuse vastuväidet, mille kohaselt Euroopa Kohus ei ole pädev hindama M.-C. Girardot’ kantud kahju hüvitamise ulatust, tuleb meenutada, et kui Esimese Astme Kohus on tuvastanud kahju olemasolu, on ta vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale nõude piires ainsana pädev hindama selle kahju
However, in the present case, while it is true that the Commission disputes, by its appeal, the method used by the Court of First Instance to determine the extent of reparation for the damage suffered by Mrs Girardot, the Commission claims in that regard that the judgment under appeal is vitiated by several errors of law, in that the method in question, set out in paragraph 58 of that judgment and then applied in paragraphs 59 to 122 of that judgment, is equivalent, in reality, to an alteration of the form of the damage as it was described in that judgment, namely the loss of an opportunity to be recruited, and, consequently, to a misinterpretation of the essential nature of that damage, with the result that the damage actually determined in that judgment — according to the Commission, the loss of the certainty of being recruited and the loss of the corresponding remuneration — either is not actual or certain, or has no direct causal link with the alleged unlawful act.
Ehkki käesolevas asjas vastab tõele, et komisjon vaidlustab oma apellatsioonkaebuses meetodi, mida Esimese Astme Kohus kasutas M.-C. Girardot’ kantud kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramisel, väidab komisjon selle kohta, et vaidlustatud kohtuotsus põhineb mitmel õigusnormi rikkumisel: muu hulgas moonutab selle kohtuotsuse punktis 58 kirjeldatud ning punktides 59–122 kohaldatud meetod tegelikkuses kahju laadi, mille esinemine vaidlustatud kohtuotsuses tuvastati, nimelt töölesaamise võimaluse kaotamisest tulenev kahju, ning viib seega sisulise väärtõlgenduseni, mille tagajärjel ei osutu vaidlustatud kohtuotsuses tuvastatud kahju – mis komisjoni sõnul tuleneb töölesaamise tagatuse ning sellest tulenevast töötasu kaotusest – ei tegelikuks ega kindlaks, samuti puudub sellel otsene põhjuslik seos etteheidetava õigusrikkumisega.
Such a ground of appeal, which concerns the coherence of the reasoning adopted by the Court of First Instance to establish the method used to determine the extent of the reparation for the damage suffered, is a question of law which may be brought on appeal to the Court of Justice (see, to that effect, Lucaccioni v Commission, cited above, paragraphs 27 to 29).
Väite puhul, mis puudutab Esimese Astme Kohtu arutluskäigu sidusust kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramise meetodi põhjendamisel, on tegemist õigusliku küsimusega, mida Euroopa Kohus võib apellatsioonimenetluses käsitleda (vt eespool viidatud kohtuotsus Lucaccioni vs. komisjon, punktid 27–29).
On the other hand, as Mrs Girardot correctly states, the Commission cannot, by this appeal, request that this Court specify the manner in which the loss of an opportunity
Nagu märgib õigesti M.-C. Girardot, ei saa komisjon kõnesolevas apellatsioonkaebuses seevastu paluda Euroopa Kohtul täpsustada viisi, mille kohaselt tuleb arvutada
COMMISSION v GIRARDOT to be recruited by a Community institution must be assessed in every situation where a party has been unlawfully deprived of the right to have his application examined.
KOMISJON VS. GIRARDOT ühenduse institutsioonis töölesaamise võimalus kõigil juhtudel, kui huvitatud isiku kandidatuur jäeti õigusvastaselt läbi vaatamata.
In fact, the jurisdiction of the Court of Justice in an appeal is limited to review of the findings of law on the pleas argued before the Court of First Instance (see Commission v Brazzelli Lualdi and Others, cited above, paragraph 59).
Apellatsioonimenetluses piirdub Euroopa Kohtu pädevus Esimese Astme Kohtus arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt, punkt 59).
Consequently, the Court of Justice has jurisdiction, in such proceedings, solely to examine whether the argument within the appeal identifies an error of law vitiating the judgment under appeal (see, to that effect, Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291, paragraph 35, and Case C-76/01 P Eurocoton and Others v Council [2003] ECR I-10091, paragraph 47).
Seega on Euroopa Kohus sellises menetluses pädev üksnes uurima, kas apellatsioonkaebuses esitatud argumentatsioonis on identifitseeritud õigusnormi rikkumine, millel vaidlustatud kohtuotsus põhineb (vt selle kohta 4. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-352/98 P: Bergaderm ja Goupil vs. komisjon, EKL 2000, lk I-5291, punkt 35, ja 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-76/01 P: Eurocoton jt vs. nõukogu, EKL 2003, lk I-10091, punkt 47).
Secondly, the objection that the ground of appeal put forward by the Commission in support of its appeal, namely that there are errors of law vitiating paragraph 58 of the judgment under appeal, is inadmissible because it is new cannot be upheld, since the findings complained of by the Commission in this appeal were made for the first time in the judgment under appeal (see, to that effect, Case C-449/99 P EIB v Hautem [2001] ECR I-6733, paragraphs 88 and 89, and Case C-229/05 P PKK and KNK v Council [2007] ECR I-439, paragraph 33).
Mis puudutab teiseks vastuvõetamatuse vastuväidet, mille kohaselt komisjon esitas oma apellatsioonkaebuse toetuseks uue väite, et osutada vaidlustatud kohtuotsuse punktis 58 sisalduvale õigusnormi rikkumisele, siis sellega ei saa nõustuda, sest komisjoni poolt arvustatud järeldused esitati esmakordselt selles kohtuotsuses (vt selle kohta 2. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-449/99 P: EIP vs. Hautem, EKL 2001, lk I-6733, punktid 88 ja 89, ja 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-229/05 P: PKK ja KNK vs. nõukogu, EKL 2007, lk I-439, punkt 33).
It follows that the Court of Justice has jurisdiction, in this appeal, solely to examine whether the method adopted by the Court of First Instance in the judgment under appeal for the purposes of determining the extent of the reparation for the damage suffered resulting from the loss of an opportunity suffered by Mrs Girardot is vitiated by an error of law.
Eeltoodust tuleneb, et Euroopa Kohus on kõnesolevas apellatsioonimenetluses üksnes pädev uurima, kas meetod, mida Esimese Astme Kohus kasutas vaidlustatud kohtuotsuses M.-C. Girardot’le võimaluse kaotusest tuleneva kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramisel, rikub õigusnormi.
The remainder of this appeal is inadmissible.
Ülejäänud osas on kõnesolev apellatsioonkaebus vastuvõetamatu.
Substance
Põhiküsimus
In accordance with settled case-law, in a claim for damages brought by an official the Community can be held liable for damages only if a number of conditions are satisfied: the illegality of the allegedly wrongful act committed by the institutions, actual harm suffered, and the existence of a causal link between the act and the damage alleged to have been suffered (see Case 111/86 Delauche v Commission [1987] ECR 5345, paragraph 30; Commission v Brazzelli Lualdi and Others, cited above, paragraph 42, and Council v De Nil and Impens, cited above, paragraph 23).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldab ühenduse vastutus, et ametniku esitatud kahju hüvitamise nõude raames esineksid koos teatud tingimused, milleks on institutsioonidele etteheidetava tegevuse õigusvastasus, kahju tegelik tekkimine ja põhjusliku seose olemasolu tegevuse ja väidetava kahju vahel (vt 16. detsembri 1987. aasta otsus kohtuasjas 111/86: Delauche vs. komisjon, EKL 1987, lk 5345, punkt 30; eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt, punkt 42, ja eespool viidatud kohtuotsus nõukogu vs. de Nil ja Impens, punkt 23).
As regards the condition relating to the allegedly unlawful act, it is clear from paragraph 83 of the interim judgment, against which no appeal has been brought and which must therefore be considered to be final, that the unlawful conduct in the present case resides in the fact that, by the two contested decisions, the Commission did not demonstrate that it had properly examined the merits of Mrs Girardot’s application in relation of each of the posts she had applied for, before rejecting it.
Etteheidetava õigusvastasusega seonduva tingimuse osas selgub esialgse kohtuotsuse – mida ei ole vaidlustatud ning mida tuleb seega pidada lõplikuks – punktist 83, et kõnesolevas asjas kujutas endast õigusvastast tegevust asjaolu, et komisjon ei tõendanud kahes vaidlusaluses otsuses, et ta oleks enne M.-C. Girardot’ kandidatuuride kõrvalejätmist nõuetekohaselt kaalunud nende kanditatuuride sobivust kõigi ametikohtade osas, mille suhtes viimane oli oma huvi ilmutanud.
As regards the condition relating to damage, the damage for which compensation is sought must be actual and certain (see, to that effect, Joined Cases 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 and 5/81 Birra Wührer and Others v Council and Commission [1982] ECR 85, paragraph 9, and Case C-243/05 P Agraz and Others v Commission [2006] ECR I-10833, paragraph 27).
Kahjuga seonduva tingimuse kohta tuleb meelde tuletada, et kahju, mille hüvitamist nõutakse, peab olema tegelik ja kindel (vt selle kohta 27. jaanuari 1982. aasta otsus liidetud kohtuasjades 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 ja 5/81: Birra Wührer jt vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1982, lk 85, punkt 9, ja 9. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-243/05 P: Agraz jt vs. komisjon, EKL 2006, lk I-10833, punkt 27).
In the present case, it is not a matter of dispute that, because of the unlawful act committed by the Commission, Mrs Girardot lost, definitively and irremediably, the chance of being recruited to a post within the departments of that institution on the conclusion of the procedure in question in this case and that, consequently, that loss of an opportunity represents damage which is for her actual and certain.
Käeolevas asjas puudub vaidlus küsimuses, et komisjoni sooritatud õigusrikkumiste tõttu kaotas M.-C. Girardot kindlasti ja pöördumatult võimaluse saada käesolevas kohtuasjas kõne all oleva menetluse lõppedes tööle ametikohale nimetatud institutsiooni teenistustes ning et sellise võimaluse kaotamine kujutab endast kahju, mis on M.-C. Girardot’ jaoks tegelik ja kindel.
Further, it is clear from the findings made by the Court of First Instance, in particular in paragraphs 84 to 91 of the interim judgment, which, for the reasons given in paragraph 53 of this judgment, can no longer be challenged in this appeal, that the actual and certain damage suffered by Mrs Girardot extends to the fact that it was impossible for her to take part in a fresh and properly conducted recruitment procedure, since Mrs Girardot was no longer either in a position or even entitled to express her interest in posts to be filled by replying to a ‘specific research’ vacancy notice in respect of posts for which she had submitted applications.
Lisaks tuleneb Esimese Astme Kohtu järeldustest – iseäranis esialgse kohtuotsuse punktides 84–91 esitatud järeldustest – mida ei saa käesoleva kohtuotsuse punktis 53 osutatud põhjustel enam kõnesoleva apellatsiooni raames vaidlustada, et M.-C. Girardot’le tekkinud tegelik ja kindel kahju hõlmas ka võimatust osaleda uues tavapärases töölevõtmismenetluses, arvestades, et M.-C. Girardot’l ei olnud enam võimalust ega õigust ilmutada huvi täidetavate ametikohtade vastu, vastates „teadusuuringutega seotud” vabade ametikohtade teadaannetele, millele ta varem oli oma kandidatuuri esitanud.
By this appeal, the Commission challenges the method adopted by the Court of First Instance to determine the extent of the reparation for the damage suffered.
Kõnesolevas apellatsioonkaebuses vaidlustab komisjon meetodi, mida Esimese Astme Kohus kasutas kõnealuse kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramiseks.
The Commission claims that, by that method, the Court of First Instance did not quantify the actual and certain damage resulting from the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot but, in fact, evaluated a different form of damage, purely hypothetical, resulting from the loss of earnings which she might have suffered if she had been entitled to be recruited, thereby transforming the loss of opportunity to be recruited to a post into the loss of the certainty of obtaining a post.
Komisjon väidab, et Esimese Astme Kohus ei määra selle meetodi abil kindlaks M.-C. Girardot’le võimaluse kaotuse tõttu tekkinud tegelikku ja kindlat kahju, vaid arvutab tegelikkuses välja teistsuguse, puhtalt oletusliku kahju, mis tulenes töötasu kaotusest juhul, kui M.-C. Girardot’l oleks olnud õigus töölevõtmisele, muutes töölesaamise võimaluse kaotuse nii töölesaamise tagatuse kaotuseks.
On that point, it must be emphasised that, under the second sentence of Article 91(1) of the Staff Regulations, the Court of First Instance has, in disputes of a financial character, unlimited jurisdiction, pursuant to which it has the power, if need be, of its own motion to order the defendant to pay compensation for the damage caused by the defendant’s wrongful act and, in such a case, taking account of all of the circumstances of the case, to assess the damage suffered ex aequo et bono (see, inter alia, Case 24/79 Oberthür v Commission [1980] ECR 1743, paragraph 14; Joined Cases 176/86 and 177/86 Houyoux and Guery v Commission [1987] ECR 4333, paragraph 16; Case C-90/95 P de Compte v Parliament [1997] ECR I-1999, paragraph 45; and EIB v Hautem, cited above, paragraph 95).
Selles osas tuleb rõhutada, et vastavalt personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 teisele lausele on Esimese Astme Kohtul rahaliste vaidluste puhul täielik pädevus, mille raames ta võib, kui selleks on alust, mõista omal algatusel kostjalt välja hüvitise tema eksimuse tõttu tekkinud kahju eest ning sellisel juhul hinnata tekkinud kahju ex aequo et bono kohtuasja kõiki asjaolusid arvestades (vt eelkõige 5. juuni 1980. aasta otsus kohtuasjas 24/79: Oberthür vs. komisjon, EKL 1980, lk 1743, punkt 14; 27. oktoobri 1987. aasta otsus liidetud kohtuasjades 176/86 ja 177/86: Houyoux ja Guery vs. komisjon, lk 4333, punkt 16; 17. aprilli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-90/95 P: de Compte vs. parlament, EKL 1997, lk I-1999, punkt 45, ja eespool viidatud kohtuotsus EIP vs. Hautem, punkt 95).
In addition, in accordance with the caselaw referred to in paragraph 45 of this judgment, when the Court of First Instance has determined that there is damage, it alone
Veel tuleb meenutada, et vastavalt käesoleva otsuse punktis 45 viidatud kohtupraktikale, on Esimese Astme Kohus, kui ta on tuvastanud kahju olemasolu, nõude piires
However, as the Commission itself acknowledged at the hearing in response to a question from the Court on that matter, it is very difficult, if not impossible, to specify a method whereby it is possible accurately to quantify the chance of being recruited to a post within that institution and, consequently, to assess the damage resulting from the loss of that chance.
Nagu märkis ka komisjon kohtuistungil vastusena Euroopa Kohtu küsimusele, on väga keeruline, kui mitte võimatu määratleda meetod, mis võimaldab täpselt kvantifitseerida kõnealusesse intitutsiooni töölesaamise võimaluse ning selle alusel hinnata sellise võimaluse kaotusest tulenevat kahju.
Consequently, for the purpose of examining whether the judgment under appeal is vitiated by an error of law as regards the determination of the extent of the compensation for the damage resulting from the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot, account must be taken of the margin of appreciation which the Court of First Instance has, when exercising its unlimited jurisdiction, in relation to the method to be chosen to carry out such a determination.
Järelikult on selleks, et teha kindlaks, kas vaidlustatud kohtuotsus rikub õigusnormi, mis puudutab M.-C. Girardot’le võimaluse kaotusest tuleneva kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramist, vaja arvestada Esimese Astme Kohtule täieliku pädevuse teostamisel kuuluvat kaalutlusruumi sellise kindlaksmääramise meetodi valikul.