natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, it shall decide to initiate proceedings pursuant to Article [88](2) of the Treaty (hereinafter referred to as a “decision to initiate the formal investigation procedure”).
Kui komisjon pärast esialgset uurimist leiab, et teatatud meetme ühisturuga kokkusobivuse kohta ilmnes kahtlusi, otsustab ta algatada asutamislepingu artikli [88] lõikes 2 sätestatud menetluse (edaspidi „ametliku uurimismenetluse algatamise otsus”).
Article 7 of Regulation No 659/1999 specifies the cases in which the Commission takes the decision to close the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Määruse nr 659/1999 artikkel 7 täpsustab juhud, mil komisjon teeb otsuse EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud ametliku uurimismenetluse lõpetamiseks.
Chapter III of Regulation No 659/1999 governs the procedure regarding unlawful aid.
Nimetatud määruse III peatükk käsitleb ebaseadusliku abiga seotud menetlust.
In that chapter, Article 10(1) states:
Selle peatüki artikli 10 lõike 1 järgi:
Also in that chapter, Article 13(1) provides:
Nimetatud III peatüki artikli 13 lõige 1 sätestab:
‘The examination of possible unlawful aid shall result in a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4).
„Võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus vastavalt artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4.
In the case of decisions to initiate the formal investigation procedure, proceedings shall be closed by means of a decision pursuant to Article 7.
Kui otsustatakse algatada ametlik uurimismenetlus, lõpetatakse menetlus artiklis 7 ettenähtud otsusega.
If a Member State fails to comply with an information injunction, that decision shall be taken on the basis of the information available.’
Kui liikmesriik ei järgi teabe esitamisega seotud korraldust, tehakse see otsus kättesaadava teabe põhjal.”
Chapter VI of Regulation No 659/1999 is entitled ‘Interested parties’, and includes Article 20 which provides:
Määruse nr 659/1999 VI peatüki pealkirjaga „Huvitatud pooled” artikkel 20 sätestab:
Any interested party may submit comments pursuant to Article 6 following a Commission decision to initiate the formal investigation procedure.
Vastavalt artiklile 6 võib iga huvitatud pool esitada märkusi komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse kohta.
Any interested party which has submitted such comments and any beneficiary of individual aid shall be sent a copy of the decision taken by the Commission pursuant to Article 7.
Igale huvitatud poolele, kes on selliseid märkusi esitanud, ja igale individuaalabi saajale saadetakse koopia otsusest, mis komisjon teeb vastavalt artiklile 7.
Any interested party may inform the Commission of any alleged unlawful aid and any alleged misuse of aid.
Iga huvitatud pool võib komisjonile teatada väidetavast ebaseaduslikust abist ja abi kuritarvitamisest.
Where the Commission considers that on the basis of the information in its possession there are insufficient grounds for taking a view on the case, it shall inform the interested party thereof. Where the Commission takes a
Kui komisjon leiab, et kasutada oleva teabe alusel ei ole seisukoha võtmine selles küsimuses piisavalt põhjendatud, teatab ta sellest huvitatud poolele.
At its request, any interested party shall obtain a copy of any decision pursuant to Articles 4 and 7, Article 10(3) and Article 11.’
Kõik huvitatud pooled võivad taotluse korral saada koopia igast vastavalt artiklitele 4 ja 7, artikli 10 lõikele 3 ja artiklile 11 tehtud otsusest.”
Article 25 of Regulation No 659/1999 states:
Määruse nr 659/1999 artikli 25 kohaselt:
‘Decisions taken pursuant to Chapters II, III, IV, V and VII shall be addressed to the Member State concerned. …’
„Vastavalt II, III, IV, V ja VII peatükile tehtud otsused adresseeritakse kõnealusele liikmesriigile. […]”
The facts of the case
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
The facts of the case were set out by the Court of First Instance in the order under appeal as follows:
Esimese Astme Kohus kirjeldas vaidlustatud kohtumääruses vaidluse tausta järgnevalt:
‘1 On October 2001, the Greek authorities initiated a procedure for the award of a public contract with a view to disposing of 49% of the capital of the Casino Mont Parnès.
„1 Kreeka ametiasutused korraldasid 2001. aasta oktoobris riigihankemenetluse, et loovutada oma 49% osalus kasiino Mont Parnèsi kapitalis.
Following an allegedly invalid procedure, the contract was awarded to the Hyatt consortium.
Väidetavalt korrumpeerunud menetluse tulemusel sõlmiti hankeleping Hyatt Consortiumiga.
A member of the Casino Attikis consortium, Egnatia SA, which, following a merger, was taken over by [Athinaïki Techniki] lodged complaints, respectively,
Konsortsiumi Casino Attikis liige Egnatia SA, kelle õigusjärglane pärast liitumist on [Athinaïki Techniki], esitas kaebused vastavalt komisjoni siseturu peadirek-
The former was called upon to take a view on the lawfulness of the contested procedure (of the disposal of 49% of the capital of Casino Mont Parnès) in the light of Community law on public procurement, whereas the latter received a complaint concerning State aid which was alleged to have been granted to the Hyatt consortium in the context of that same procedure.
Esimesel palus ta avaldada seisukoht [49% osaluse kasiino Mont Parnèsi kapitalis loovutamise] menetluse eeskirjade vastavuse kohta riigihangetealaste ühenduse õigusnormide seisukohast, samas kui teisele esitati kaebus sama menetluse raames Hyatt Consortiumile väidetavalt antud riigiabi kohta.
By letter of 15 July 2003, the DG for “Competition” drew the attention of [Athinaïki Techniki] to its decisionmaking practice according to which the disposal of a public asset in the context of a tendering procedure does not constitute State aid where the procedure has been carried out transparently and without discrimination.
Konkurentsi peadirektoraat tuletas 15. juuli 2003. aasta kirjaga [Athinaïki Technikile] meelde oma otsustuspraktikat, mille kohaselt riigivara üleandmine pakkumismenetluses ei kujuta endast riigiabi, kui menetlus toimus läbipaistvalt ja mittediskrimineerivalt.
By email of 28 August 2003, the representative of [Athinaïki Techniki] stated, in essence, that the complaint relating to the existence of State aid was concerned with factors separate from the procedure for the award of the public contract and that, consequently, the services of the DG for “Competition” should not wait for the conclusions of the DG for the “Internal Market”.
[Athinaïki Techniki] esindaja täpsustas 28. augusti 2003. aasta elektronkirjaga sisuliselt, et kaebus riigiabi olemasolu kohta puudutab riigihankemenetluse eri elemente ja et järelikult ei pea konkurentsi peadirektoraat siseturu peadirektoraadi järeldusi ära ootama.
By letter of 16 September 2003, the services of the DG for “Competition” repeated the wording of the letter of 15 July 2003 but none the less invited [Athinaïki Techniki] to provide them with additional information concerning any other aid which was not connected with the tendering for the casino.
Konkurentsi peadirektoraadi talitused kordasid 16. septembri 2003. aasta kirjaga oma 15. juuli 2003. aasta kirjas öeldut, paludes siiski [Athinaïki Technikil] edastada neile lisateavet iga muu abi kohta peale kasiino enampakkumisega seonduva abi.
By letters of 22 January and 4 August 2004, the DG for the “Internal Market” informed [Athinaïki Techniki] that it did not intend to continue the examination of the two complaints which had been addressed to it.’
Siseturu peadirektoraadi talitused teatasid 22. jaanuari ja 4. augusti 2004. aasta kirjadega [Athinaïki Technikile], et nad ei kavatse neile esitatud kahe kaebuse uurimist jätkata.”
The Commission then sent Athinaïki Techniki the letter in dispute which states as follows:
Seejärel saatis komisjon Athinaïki Technikile vaidlusaluse kirja, mis on sõnastatud järgmiselt:
‘I refer to your telephone inquiry seeking to confirm whether the Commission is pursuing its investigation in the abovementioned case or whether there has been a decision to take no further action.
„Viitan Teie poolt telefoni teel esitatud küsimusele, milles soovisite kinnitust, kas komisjon jätkab eelmainitud juhtumi uurimist või on selle menetlemine lõpetatud.
By letter of 16 September 2003, the Commission informed you that, on the basis of the information in its possession, there are insufficient grounds for continuing to examine that case (in accordance with Article 20 of [Regulation No 659/1999]).
16. septembri 2003. aasta kirjaga teatas komisjon Teile, et kasutada oleva teabe alusel ei ole uurimise jätkamine selles juhtumis piisavalt põhjendatud (vastavalt [määruse nr 659/1999] artiklile 20).
In the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission has, for the purposes of administrative action, closed the file on the case on 2 June 2004.’
Kuna puudub täiendav teave, mis õigustaks uurimise jätkamist, lõpetas komisjon halduslikult 2. juunil 2004 juhtumi menetlemise.”
The action before the Court of First Instance and the order under appeal
Hagi Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtumäärus
By application filed at the Registry of the Court of First Instance, Athinaïki Techniki brought an action seeking annulment of the decision, referred to in paragraph one of this judgment, of which it had been informed by the letter in dispute.
Esimese Astme Kohtusse esitatud hagiavalduses palub Athinaïki Techniki tühistada komisjoni otsus lõpetada tema kaebuse menetlemine, mis tehti talle teatavaks vaidlusaluse kirjaga.
By separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 21 April 2005, the Commission raised a preliminary plea of inadmissibility, pursuant to Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, which that Court upheld in the order under appeal.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 114 lõike 1 alusel esitas komisjon eraldi dokumendina Esimese Astme Kohtusse saabunud vastuvõetamatuse vastuväite, mille Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtumäärusega rahuldas.
Referring to Regulation No 659/1999, the Court of First Instance held that the decisions adopted by the Commission in matters of State aid are addressed to the Member States.
Viidates määrusele nr 659/1999, leidis Esimese Astme Kohus, et komisjoni poolt riigiabi valdkonnas tehtavate otsuste adressaadid on liikmesriigid.
The Court of First Instance then held, at paragraphs 29 to 31 of the order under appeal, that:
Seejärel leidis kohus vaidlustatud kohtumääruse punktides 29–31:
‘29 In the present case, the letter [in dispute], which was addressed solely to [Athinaïki Techniki], informed it, pursuant to Article 20 of Regulation No 659/1999, that, on the basis of the information in its possession, the Commission considered that there were insufficient grounds for taking a view on the case which was submitted to it in the complaint.
„29 Käesoleval juhul teatas [vaidlusalune] kiri, mis oli adresseeritud ainult [Athinaïki Technikile], talle määruse nr 659/1999 artikli 20 alusel, et komisjon leidis, et kasutada oleva teabe põhjal ei ole seisukoha võtmine kaebuses esitatud küsimuses piisavalt põhjendatud.
In the letter [in dispute] the Commission then stated that, in the absence of additional information to justify continuing the investigation, it had, for the purposes of further administrative action, closed the file on [Athinaïki Techniki’s] complaint on 2 June 2004.
Komisjon märkis seejärel [vaidlusaluses] kirjas, et kuna ta ei saanud lisateavet, mis õigustaks uurimise jätkamist, lõpetas ta Athinaïki Techniki kaebuse menetlemise halduslikult 2. juunil 2004.
The Commission, therefore, did not define its final position on the classification and the compatibility with the common market of the measure forming the subjectmatter of [Athinaïki Techniki’s] complaint.
Komisjon ei võtnud seega [Athinaïki Techniki] kaebuse esemeks oleva meetme kvalifitseerimise ja ühisturuga kokkusobivuse osas lõplikku seisukohta.
30 It follows that the letter [in dispute] does not constitute a decision within the meaning of Article 25 of Regulation No 659/1999 and that it has no legal effect.
30 Sellest tulenevalt ei ole [vaidlusalune] kiri otsus määruse nr 659/1999 artikli 25 tähenduses ja see ei tekita õiguslikke tagajärgi.
That letter is not therefore open to challenge under Article 230 EC.
Selle kirja vastu ei saa seega EÜ artikli 230 alusel hagi esitada.
31 It should be pointed out that [Athinaïki Techniki] cannot claim that the nonactionable nature of a letter rejecting a complaint has the effect of depriving citizens of access to Community Justice, since the complainant may provide additional information in order to support its complaint.
31 Peab märkima, et [Athinaïki Techniki] ei saa väita, et sellise kirja vaidlustamatus, millega jäetakse kaebus rahuldamata, võtab isikutelt juurdepääsu ühenduse õigusmõistmisele, kuna kaebaja võib esitada oma kaebuse toetuseks täiendavat teavet.
In the event that the information is sufficient the Commission would then be required to define its position on the State measure in question by adopting a decision within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, thus offering the complainant the option of bringing an action for annulment under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Kui see teave on piisav, on komisjon kohustatud asjaomase riikliku meetme suhtes seisukoha võtma, tehes otsuse määruse nr 659/1999 artikli 4 tähenduses ja andes kaebajale seeläbi võimaluse esitada EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel tühistamishagi.
In addition as the Commission points out, it is also open to the complainant to bring an action for failure to act under the third paragraph of Article 232 EC.’
Peale selle, nii nagu märgib komisjon, on kaebajal samuti võimalus esitada EÜ artikli 232 kolmanda lõigu alusel tegevusetushagi.”
Lastly, the Court of First Instance held that the procedure in the matters of State aid could not be treated in the same way as the procedure applicable in matters of competition.
Lõpuks leidis Esimese Astme Kohus, et riigiabi puudutavat menetlust ei tohi samastada konkurentsiasjades kohaldatava menetlusega.
In contrast to Articles 81 EC and 82 EC, Regulation No 659/1999 did not confer any procedural rights on complainants prior to the initiation of the formal investigation period in matters of State aid.
Vastupidiselt EÜ artiklitele 81 ja 82 ei andnud määrus nr 659/1999 kaebajatele menetlusõigusi enne riigiabi puudutava ametliku uurimismenetluse algatamist.
By its appeal, Athinaïki Techniki claims that the Court should:
Athinaïki Techniki palub apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:
— set aside the order under appeal;
– tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
— uphold the pleas in law submitted before the Court of First Instance; and
– rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja
— dismiss the appeal as unfounded; and
– jätta apellatsioonkaebus põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja
— order Athinaïki Techniki to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja Athinaïki Technikilt.
Athens Resort Casino AE Symmetochon contends that the Court should:
Athens Resort Casino AE Symmetochon palub Euroopa Kohtul:
— dismiss the appeal; and
– jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
Athinaïki Techniki claims that the order under appeal is vitiated by an error in law in that the Court of First Instance did not classify the act, referred to in paragraph 1 of this judgment, as a ‘decision’.
Athinaïki Techniki väidab, et vaidlustatud kohtumäärus rikub õigusnormi, kuna Esimese Astme Kohus ei kvalifitseerinud käesoleva otsuse punktis 1 mainitud akti „otsusena”.
Athinaïki Techniki maintains that a definite and reasoned position on the classification of an alleged State aid, as in the present case, constitutes a ‘decision’ within the meaning of Article 230 EC.
Athinaïki Techniki kinnitab, et lõplik ja põhjendatud seisukoht väidetava riigiabi kvalifikatsiooni osas kujutab endast „otsust” EÜ artikli 230 tähenduses.
As regards, first, the definitive nature of the position defined in the letter in dispute, Athinaïki Techniki claims that that is not called into question by reason of the fact that it could have presented new evidence after the act had been adopted.
Esiteks, mis puudutab vaidlusaluses kirjas sisalduva seisukoha lõplikkust, siis kinnitab Athinaïki Techniki, et seda ei lükka ümber asjaolu, et kaebaja oleks võinud esitada uut teavet pärast nimetatud akti vastuvõtmist.
As regards, second, the reasoned nature of the letter in dispute, Athinaïki Techniki takes the view that the Commission implicitly took a reasoned decision on the classification of the alleged State aid.
Teiseks, mis puudutab vaidlusaluse kirja põhjendatust, siis leiab Athinaïki Techniki, et komisjon võttis väidetava riigiabi kvalifikatsiooni kohta kaudselt vastu põhjendatud otsuse.
That reasoning arises from the context in which the letter in dispute was adopted.
See põhjendatus tuleneb kontekstist, milles vaidlusalune kiri koostati.
The Court of First Instance therefore erred in law in
Järelikult rikkus Esimese Astme Kohus õigusnormi, lähtudes kirja sisust selle asemel,
Athinaïki Techniki asserts that the Commission deliberately drafted the letter in dispute in a laconic way in order to avoid casting light on a possible failure to comply with public procurement law.
Athinaïki Techniki väidab, et komisjon koostas tahtlikult vaidlusaluse kirja lakooniliselt, et vältida riigihanget käsitlevate õigusnormide võimaliku rikkumise ilmsikstulekut.
The Commission takes the view that the letter in dispute is classified on the basis of Article 20(2) of Regulation No 659/1999, which allows the Commission to avoid using the decisionmaking mechanism in the absence of any significant and detailed evidence.
Komisjon leiab, et vaidlusaluse kirja kvalifikatsioon põhineb määruse nr 659/1999 artikli 20 lõikel 2, mis lubab vältida otsuse tegemist, kui puuduvad tõsised ja üksikasjalikud tõendid.
According to the Commission, it is apparent from Article 25 of that regulation that its decisions in matters of State aid are addressed to the Member States.
Komisjoni seisukohalt tuleneb selle määruse artiklist 25, et riigiabi valdkonnas tehtavate otsuste adressaadid on liikmesriigid.
It argues that the distinction between decisions and letters of notification is to be found in settled caselaw of the Court of First Instance.
Ta väidab, et otsustuslike aktide ja informatiivsete kirjade eristamine põhineb Esimese Astme Kohtu väljakujunenud praktikal.
A letter of notification, such as the letter in dispute, does not have legal effects and cannot, therefore, be the subject of an action for annulment.
Sellisel informatiivsel kirjal nagu vaidlusalune kiri ei ole siduvaid õiguslikke tagajärgi ja seega ei saa selle peale tühistamishagi esitada.
In addition, the Commission takes the view that, in the absence of any reasoning, the letter in dispute should be held to be a non-existent decision which has no legal effect per se and, therefore, cannot adversely affect Athinaïki Techniki.
Lisaks leiab komisjon, et põhjenduste puudumisel tuleb vaidlusalust kirja pidada olematuks otsuseks, mis ei tekita mingeid õiguslikke tagajärgi kui selliseid ja seega ei saa see Athinaïki Technikit kahjustada.
The Commission contends also that Athinaïki Techniki’s line of argument, that the letter in dispute is reasoned, is ineffective as it does not challenge the distinction between decisions and letters of notification.
Komisjon väidab samuti, et nimetatud äriühingu argumendid, mille kohaselt on vaidlusalune kiri põhjendatud, ei ole tulemuslikud, sest need ei sea kahtluse alla otsustuslike aktide ja informatiivsete kirjade eristamist.
The Commission contends that Athinaïki Techniki is seeking to circumvent the fact that an individual cannot challenge the Commission’s refusal to initiate an action for failure to fulfil obligations against a Member State by using an action for annulment against a mere letter of notification.
Ta väidab, et lihtsa informatiivse kirja peale tühistamishagi esitades üritab Athinaïki Techniki mööda pääseda asjaolust, et komisjoni keeldumist algatada liikmesriigi vastu liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus ei ole võimalik vaidlustada.
According to Athens Resort Casino AE Symmetochon, the letter in dispute does not constitute a decision within the meaning of Article 25 of Regulation No 659/1999 and it does not have legal effect.
Athens Resort Casino AE Symmetochon on seisukohal, et vaidlusalune kiri ei ole otsus määruse nr 659/1999 artikli 25 tähenduses ning et see ei tekita õiguslikke tagajärgi.
It is clear from Articles 20 and 25 of that regulation that letters of an informal nature are addressed to the interested parties and do not constitute acts open to challenge for the purposes of Article 230 EC.
Selle määruse artiklitest 20 ja 25 tuleneb, et huvitatud pooltele saadetakse mitteametlikud kirjad, mis ei kujuta endast vaidlustatavaid akte EÜ artikli 230 tähenduses.
The letter in dispute is, therefore, according to the intervener, not actionable under that article.
Seega ei saa vaidlusaluse kirja peale selle artikli alusel hagi esitada.
It is clear from settled caselaw that an action for annulment for the purposes of Article 230 EC must be available in the case of all measures adopted by the institutions, whatever their nature or form, which are intended to have legal effects capable of affecting the interests of the applicant by bringing about a distinct change in his legal position (see, inter alia, Case 60/81 IBM v Commission [1981] ECR 2639, paragraph 9; Case C-443/97 Spain v Commission [2000] ECR I-2415, paragraph 27; and Case C-131/03 P Reynolds Tobacco and Others v Commission [2006] ECR I-7795, paragraph 54).
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et tühistamishagi EÜ artikli 230 tähenduses saab esitada institutsioonide kõikide aktide peale – sõltumata nende laadist või vormist –, mis tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (vt eelkõige 11. novembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 60/81: IBM vs. komisjon, EKL 1981, lk 2639, punkt 9; 6. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-443/97: Hispaania vs. komisjon, EKL 2000, lk I-2415, punkt 27, ning 12. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-131/03 P: Reynolds Tobacco jt vs. komisjon, EKL 2006, lk I-7795, punkt 54).
Preliminary observations on the subjectmatter of actions for annulment brought before the Court of First Instance
Esialgsed märkused Esimese Astme Kohtule esitatud tühistamishagi eseme kohta
As a preliminary point, it should be noted that Athinaïki Techniki’s action for annulment is not directed at the letter in dispute as such.
Kõigepealt tuleb märkida, et Athinaïki Techniki tühistamishagi ese ei ole vaidlustatud kiri kui selline.
It is apparent from the application at first instance that Athinaïki Techniki sought ‘annulment of the decision of the Directorate General for Competition to take no further action on the applicant’s complaint concerning State aid granted by the Hellenic Republic to the Hyatt Regency consortium in connection with the “Mont Parnès Casino” public contract’ (‘the contested act’).
Esimeses kohtuastmes esitatud hagiavaldusest nähtub, et Athinaïki Techniki palus „tühistada konkurentsi peadirektoraadi peadirektori otsuse lõpetada menetlus hageja kaebuse suhtes, mis puudutab riigiabi, mille Kreeka Vabariik andis „kasiino Mont Parnèsi” riigihankemenetluses konsortsiumile Hyatt Regency” (edaspidi „vaidlustatud akt”).
That contested act was made known to Athinaïki Techniki by the letter in dispute.
Vaidlustatud akt tehti Athinaïki Technikile teatavaks vaidlusaluse kirjaga.
Therefore, the latter constitutes only the means by which Athinaïki Techniki became aware of the contested act, and from which point the timelimit for bringing an action against that contested act started to run, in accordance with the fifth paragraph of Article 230 EC.
Seega kujutab viimatinimetatu endast kõigest akti, millega Athinaïki Techniki sai teada vaidlustatud aktist ja millest alates hakkas jooksma selle vaidlustamistähtaeg vastavalt EÜ artikli 230 viiendale lõigule.