natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If such a case is brought before a national court, it is for that court to assess the circumstances of the case, if necessary after obtaining a preliminary ruling on interpretation from the Court of Justice (Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 16).
Kui selline kohtuasi on liikmesriigi kohtu menetluses, on selle kohtu ülesandeks hinnata antud asja faktilisi asjaolusid, vajadusel pärast seda, kui ta on esitanud Euroopa Kohtule eelotsuse küsimused tõlgenduse saamiseks (20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-5/89: komisjon vs. Saksamaa, EKL 1990, lk I-3437, punkt 16).
As regards the Commission, Article 14(1) of Council Regulation No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ 1999 L 83, p. 1) provides expressly that where negative decisions are taken it is not to require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law.
Seoses komisjoniga näeb nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 – millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ artikli [88] kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339) – artikli 14 lõige 1 sõnaselgelt ette, et komisjon ei nõua abi tagastamist, kui see on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõttega.
In a situation such as that in the main proceedings, where a claim based on the last sentence of Article 88(3) EC is examined after the Commission has adopted a positive decision, the national court, notwithstanding the declaration of the compatibility of the aid in question with the common market, must adjudicate on the validity of the implementing measures and on the recovery of the financial support granted.
Sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus EÜ artikli 88 lõike 3 viimase lause alusel esitatud taotlust kontrollitakse pärast seda, kui komisjon on teinud positiivse otsuse, peab liikmesriigi kohus sõltumata sellest, et kõnealune abi on tunnistatud ühisturuga kokkusobivaks, tegema otsuse rakendusaktide kehtivuse ja antud rahalise toetuse tagasinõudmise kohta.
However, even in the absence of exceptional circumstances, Community law does not impose an obligation of full recovery of the unlawful aid.
Sellegipoolest ei ole isegi erandlike asjaolude puudumisel ette nähtud kogu ebaseadusliku abi tagasinõudmise kohustust.
The last sentence of Article 88(3) EC is based on the preservative purpose of ensuring that an incompatible aid will never be implemented.
EÜ artikli 88 lõike 3 viimane lause rajaneb ennetaval eesmärgil tagada, et ühisturuga kokkusobimatut abi ei rakendataks.
That purpose is achieved first, provisionally, by means of the prohibition which it lays down, and, later, definitively, by means of the Commission’s final decision, which, if negative, precludes for the future the implementation of the notified aid plan.
Esialgu saavutatakse see eesmärk nimetatud sättes kehtestatud keelu abil ja seejärel lõplikult komisjoni lõpliku otsuse abil, mis – juhul kui see on negatiivne – takistab edaspidi selle abikava rakendamist, millest on teatatud.
The intention of the prohibition thus effected is therefore that compatible aid may alone be implemented.
Niiviisi korraldatud ennetuse eesmärk on seega, et rakendataks üksnes selliseid abikavu, mis on ühisturuga kokkusobivad.
When the Commission adopts a positive decision, it is then apparent that the purpose referred to in paragraphs 47 and 48 of the present judgment has not been frustrated by the premature payment of the aid.
Kui komisjon teeb positiivse otsuse, on ühtlasi selge, et abi ennatlik väljamaksmine ei olnud vastuolus käesoleva otsuse punktides 47 ja 48 kirjeldatud eesmärgiga.
In that case, from the point of view of operators other than the recipient of such aid, its unlawfulness will, first, expose them to the risk, in the result unrealised, of the implementation of incompatible aid, and, second, make them suffer, depending on the circumstances earlier than they would have had to, in competition terms, the effects of compatible aid.
Mis puudutab selle abi tagajärgi teiste ettevõtjate jaoks peale niisugust abi saanute, siis seatakse nad taolisel juhul esiteks veel mitte lõplikult realiseerunud ohtu, et rakendatakse ühisturuga kokkusobimatu abi, ja teiseks peavad nad – konkurentsi seisukohalt – taluma sellisel juhul ühisturuga kokkusobiva abi tagajärgi varem, kui nad muidu pidanuks.
In a situation such as that in the main proceedings, the national court must therefore, applying Community law, order the aid recipient to pay interest in respect of the period of unlawfulness.
Sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas peab liikmesriigi kohus ühenduse õigust rakendades tegema abi saajale korralduse tasuda intresse ajavahemiku eest, mil ebaseaduslikkus kestis.
Within the framework of its domestic law, it may, if appropriate, also order the recovery of the unlawful aid, without prejudice to the Member State’s right to re-implement it, subsequently.
Liikmesriigi õiguse raames võib liikmesriigi kohus asjast sõltuvalt teha korralduse ebaseadusliku abi tagasinõudmiseks selle saajatelt ka siis, kui selle riigi õiguse kohaselt tuleb abi hiljem uuesti rakendada.
It may also be required to uphold claims for compensation for damage caused by reason of the unlawful nature of the aid (see, to that effect, SFEI and Others, paragraph 75, and Transalpine Ölleitung in Österreich and Others, paragraph 56).
Samuti võib juhtuda, et siseriiklikul kohtul on tarvis rahuldada abimeetme ebaseaduslikkusest põhjustatud kahju hüvitamise nõuded (vt selle kohta eespoolt viidatud kohtuotsused SFEI jt, punkt 75, ja Transalpine Ölleitung in Österreich jt, punkt 56).
As regards the aid itself, it must be added that a measure which consisted only in an obligation of recovery without interest would not be appropriate, as a rule, to remedy the consequences of the unlawfulness if the Member State were to re-implement that aid after the Commission’s final positive decision.
Seoses abi endaga tuleb lisada, et meede, mis seisneb üksnes intressideta tagasimaksmise kohustuses, ei ole põhimõtteliselt kohane ebaseaduslikkuse tagajärgede heastamiseks juhul, kui liikmesriik rakendab pärast komisjoni lõplikku positiivset otsust kõnealust abimeedet uuesti.
Since the period between the recovery and the reimplementation would be shorter than that between the initial implementation and the final decision, the aid recipient, would bear, if it had to borrow the amount repaid, less interest than it would have paid if, from the outset, it had to borrow the equivalent of the unlawfully granted aid.
Kuna ajavahemik tagasinõudmise ja uue rakendamise vahel on lühem kui esimese rakendamise ja lõpliku otsuse vahel, peab abi saaja juhul, kui tal tuleb tagastatud summa laenata, maksma vähem intresse kui siis, kui ta oleks algusest peale pidanud laenama ebaseadusliku abi suuruse summa.
The reply to the first question referred must therefore be that the last sentence of Article 88(3) EC is to be interpreted as meaning that the national court is not bound
Seega tuleb esimesele esitatud küsimusele vastata, et EÜ artikli 88 lõike 3 viimast lauset tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigi kohus ei pea tegema korraldust selle
Applying Community law, the national court must order the aid recipient to pay interest in respect of the period of unlawfulness.
Ühenduse õigust kohaldades peab see kohus tegema abi saajale korralduse intresside maksmiseks ajavahemiku eest, mil ebaseaduslikkus kestis.
The second question
Teine küsimus
By its second question, the referring court is asking, in essence, whether, in a procedural situation such as that in the main proceedings, the obligation, arising from the last sentence of Article 88(3) EC, to remedy the consequences of the aid’s unlawfulness extends also, for the purposes of calculating the sums to be paid by the recipient, to the period between a Commission decision declaring the aid to be compatible with the common market and the annulment of that decision by the Community court.
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas sellises menetlussituatsioonis nagu põhikohtuasjas laieneb EÜ artikli 88 lõike 3 viimasest lausest tulenev kohustus heastada ebaseadusliku abi tagajärjed – seoses vajadusega arvutada välja abi saaja poolt tasumisele kuuluvad summad – ka ajavahemikule, mis lahutab komisjoni otsust, millega abi tunnistatakse kokkusobivaks, ja selle otsuse tühistamist Euroopa Kohtu poolt.
That question concerns either any aid implemented between the two dates in question, as well as interest, if the consequence of the aid’s unlawfulness under national law, even in the event of it being declared compatible with the common market, is the recovery of that aid, or the interest alone on the aid received during the same period, if the recovery of compatible unlawful aid is not required by the national law.
See küsimus puudutab esimese võimalusena abi, mida rakendati nimetatud kahe kuupäeva vahel, ja intresse, kui liikmesriigi õiguse kohaselt on abi ebaseaduslikult andmise tagajärjeks nimetatud abi tagasimaksmine isegi siis, kui see tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks, või teise võimalusena üksnes intresse abisummalt sama ajavahemiku eest, kui ebaseaduslikult antud, kuid ühisturuga kokkusobiva abi tagasimaksmine ei ole liikmesriigi õiguses ette nähtud.
As the main proceedings stand, two periods are involved, running between the decisions adopted by the Commission on 18 May 1993 and 10 June 1998 and, respectively, the judgments of the Court of First Instance which annulled them on 18 September 1995 and 28 February 2002 (see paragraphs 11 to 21 of the present judgment).
Põhikohtuasja puhul on tegemist kahe ajavahemikuga, mis lahutavad vastavalt komisjoni 18 mai 1993. aasta ja 10. juuni 1998. aasta otsuseid ning neid tühistavaid Esimese Astme Kohtu 18. septembri 1995. aasta ja 28. veebruari 2002. aasta otsuseid (vt käesoleva kohtuotsuse punktid 11–21).
The question referred juxtaposes, on the one hand, the principle that acts of the Community institutions are presumed to be lawful and, on the other, the rule laid down by the first paragraph of Article 231 EC.
Esitatud küsimus toob esiteks välja ühenduse institutsioonide õigusaktide õiguspärasuse eeldamise põhimõtte ja teiseks EÜ artikli 231 esimeses lõigus sätestatud reegli.
The principle that acts of the Community institutions are presumed to be lawful means that they produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality (Case C-475/01 Commission v Greece [2004] ECR I-8923, paragraph 18, and the caselaw cited).
Ühenduse institutsioonide aktide õiguspärasuse eeldamine tähendab, et need loovad õiguslikke tagajärgi seni, kuni neid vastu võtnud institutsioon ei ole neid tühistanud, kui neid ei ole tühistatud tühistamishagi menetluse raames või tunnistatud kehtetuks eelotsusemenetluses või õigusvastasuse tõttu (5. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-475/01: komisjon vs. Kreeka, EKL 2004, lk I-8923, punkt 18 ja viidatud kohtupraktika).
Under the first paragraph of Article 231 EC when an action for annulment is wellfounded, the Community court must declare the contested act void.
EÜ artikli 231 esimese lõigu kohaselt tunnistab ühenduste kohus vaidlustatud õigusakti tühiseks, kui tühistamishagi on põhjendatud.
It follows that the Community court’s decision of annulment leads to the disappearance retroactively of the contested act with regard to all persons (Joined Cases C-442/03 P and C-471/03 P P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission [2006] ECR I-4845, paragraph 43). 62
Sellest järeldub, et ühenduse kohtu tühistamisotsus kaotab vaidlustatud õigusakti tagasiulatuvalt kõigi õigussubjektide suhtes (1. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-442/03 P ja C-471/03 P: P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon, EKL 2006, lk I-4845, punkt 43). 62
In circumstances such as those at issue in the main proceedings, the presumption of lawfulness and the rule that annulment is retroactive apply in turn.
Sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tuleb õiguspärasuse eeldust ja tühistamise tagasiulatuvuse reeglit kohaldada üksteise järel.
Aid implemented after the Commission’s positive decision is presumed lawful until the Community court decides to annul that decision.
Eeldatakse, et abi, mida rakendatakse pärast komisjoni positiivse otsuse tegemist, on õiguspärane kuni ühenduse kohtu tühistamisotsuseni.
Subsequently, on the latter decision, the aid in question is deemed, in accordance with the first paragraph of Article 231 EC, not to have been declared compatible by the annulled decision, with the result that its implementation must be regarded as unlawful.
Seejärel – alates viimatinimetatud otsuse tegemisest – loetakse vastavalt EÜ artikli 231 esimesele lõigule, et kõnealust abi ei tunnistatud vaidlustatud otsusega ühisturuga kokkusobivaks, nii et selle rakendamist tuleb pidada ebaseaduslikuks.
After the annulment of a positive decision of the Commission, a recipient of unlawfully implemented aid is not precluded from relying on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus from declining to refund that aid (see, by analogy, Commission v Germany, cited above, paragraph 16, as regards a final negative decision of the Commission).
Ei ole välistatud võimalus, et ebaseaduslikult rakendatud abi saaja viitab pärast komisjoni positiivse otsuse tühistamist erandlikele asjaoludele, mille alusel ta sai õiguspäraselt eeldada, et abi on nõuetekohane, ja keelduda selle tagasimaksmisest (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa, punkt 16 osas, mis puudutab komisjoni lõplikku negatiivset otsust).
However, the Court has already held, in respect of circumstances where the Commission had initially decided not to raise any objections to the aid in issue, that such fact could not be regarded as capable of having caused the recipient undertaking to entertain any legitimate expectation since that decision had been challenged in due time before the Court, which annulled it (Case C-169/95 Spain v Commission [1997] ECR I-135, paragraph 53).
Sellegipoolest on Euroopa Kohus varem otsustanud seoses olukorraga, kus komisjon otsustas jätta vaidlusaluse abi osas esialgu vastuväited esitamata, et seda asjaolu ei saa pidada selliseks, mis võiks luua abi saanud ettevõtjal õiguspärase ootuse, juhul kui kõnealune otsus on hagi esitamise tähtaja jooksul vaidlustatud ja seejärel Euroopa Kohtu poolt tühistatud (14. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-169/95: Hispaania vs. komisjon, EKL 1997, lk I-135, punkt 53).
The Court has also held that, so long as the Commission has not taken a decision approving aid, and so long as the period for bringing an action against such a decision has not expired, the recipient cannot be sure as to the lawfulness of the proposed aid which alone is capable of giving rise to a legitimate expectation on his part (Case C-91/01 Italy v Commission [2004] ECR I-4355, paragraph 66).
Euroopa Kohus on ka otsustanud, et juhul kui komisjon ei ole teinud heakskiitvat otsust või kui sellise otsuse vastu hagi esitamise tähtaeg ei ole lõppenud, ei ole abi saajal kindlust kavandatud abi seaduslikkuse osas, mis saab ainsana temas luua õiguspärase ootuse (vt 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-91/01: Itaalia vs. komisjon, EKL 2004, lk I-4355, punkt 66).
It must be held, likewise, that where an action for annulment has been brought, the recipient is not entitled to harbour such assurance so long as the Community court has not delivered a definitive ruling.
Samas tuleb ka märkida, et tühistamishagi esitamise korral ei saa abi saajal olla kindlust enne, kui ühenduse kohus ei ole teinud lõplikku otsust.
The reply to the second question referred must therefore be that in a procedural situation such as that in the main proceedings, the obligation, arising from the last sentence of Article 88(3) EC, to remedy the consequences of the aid’s unlawfulness extends also, for the purposes of calculating the sums to be paid by the recipient, and save for exceptional circumstances, to the period between a Commission decision declaring the aid to be compatible with the common market and the annulment of that decision by the Community court.
Seega tuleb teisele esitatud küsimusele vastata, et sellises menetlussituatsioonis nagu põhikohtuasjas ja juhul, kui ei esine erandlikke asjaolusid, laieneb EÜ artikli 88 lõike 3 viimasest lausest tulenev kohustus heastada ebaseadusliku abi tagajärjed seoses abi saaja poolt tasumisele kuuluvate summade väljaarvutamisega ka ajavahemikule, mis lahutab komisjoni otsust, millega abi tunnistatakse kokkusobivaks, ja selle otsuse tühistamist ühenduse kohtu poolt.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotamise siseriiklik kohus.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a nimetatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
The last sentence of Article 88(3) EC is to be interpreted as meaning that the national court is not bound to order the recovery of aid implemented contrary to that provision, where the Commission has adopted a final decision declaring that aid to be compatible with the common market, within
EÜ artikli 88 lõike 3 viimast lauset tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigi kohus ei pea tegema korraldust selle sätte vastaselt rakendatud abi tagasinõudmiseks, kui komisjon on teinud lõpliku otsuse, millega see abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks EÜ artikli 87 tähenduses.
In a procedural situation such as that in the main proceedings, the obligation, arising from the last sentence of Article 88(3) EC, to remedy the consequences of the aid’s unlawfulness extends also, for the purposes of calculating the sums to be paid by the recipient, and save for exceptional circumstances, to the period between a decision of the Commission of the European Communities declaring the aid to be compatible with the common market and the annulment of that decision by the Community court.
Sellises olukorras nagu põhikohtuasjas ja juhul, kui ei esine erandlikke asjaolusid, laieneb EÜ artikli 88 lõike 3 viimasest lausest tulenev kohustus heastada ebaseadusliku abi tagajärjed seoses abi saaja poolt tasumisele kuuluvate summade väljaarvutamisega ka ajavahemikule, mis lahutab Euroopa Ühenduste Komisjoni otsust, millega abi tunnistatakse kokkusobivaks, ja selle otsuse tühistamist ühenduse kohtu poolt.
Case C-244/06
Kohtuasi C-244/06
(Reference for a preliminary ruling from the Landgericht Koblenz)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Koblenz)
(Free movement of goods — Article 28 EC — Measures having equivalent effect — Directive 2000/31/EC — National rules prohibiting the sale by mail order of image storage media which have not been examined and classified by the competent authority for the purpose of protecting children and which do not bear a label from that authority indicating the age from which they may be viewed — Image storage media imported from another Member State which have been examined and classified by the competent authority of that State and bear an age-limit label — Justification — Child protection — Principle of proportionality)
Kaupade vaba liikumine – EÜ artikkel 28 – Samaväärse toimega meetmed – Direktiiv 2000/31/EÜ – Siseriiklik õigusnorm, mis keelab selliste videosalvestiste müügi sidevahendi abil, mida pädev ametiasutus ei ole alaealiste kaitse eesmärgil kontrollinud ja klassifitseerinud ning mis ei kanna nimetatud ametiasutuse väljastatud selliste videosalvestiste vaatamise vanusepiiri märgistust – Teisest liikmesriigist imporditud videosalvestised, mis on selle riigi pädeva ametiasutuse poolt kontrollitud ja klassifitseeritud ning kannavad vanusepiiri märgistust – Õigustatus – Lapse kaitse – Proportsionaalsuse põhimõte
Free movement of goods — Quantitative restrictions — Measures having equivalent effect(Art. 28 EC)
Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed(EÜ artikkel 28)
SUMMARY — CASE C-244/06 the objective of protecting children pursued by the Member State concerned, as will be the case where the rules do not preclude all forms of marketing of unchecked image storage media and where it is permissible to import and sell such image storage media to adults, while ensuring that children do not have access to them.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-244/06 kaugemale sellest, mis on asjaomase liikmesriigi lastekaitse eesmärgi saavutamiseks vajalik, nagu juhul, kui asjaomane õigusnorm ei keela kontrollimata videosalvestiste kõiki turustamisviise ning videosalvestisi on lubatud importida ja täiskasvanutele müüa, valvates samas selle järele, et lastel ei oleks neile ligipääsu.
It could be otherwise only if it appears that the procedure for examining, classifying and labelling image storage media established by those rules is not easily accessible or cannot be completed within a reasonable period or that the decision of refusal cannot be open to challenge before the courts.
See kehtib välja arvatud juhul, kui ilmneb, et nende õigusnormidega kehtestatud kontrolli- ja klassifitseerimismenetlus ning videosalvestiste märgistamine ei ole lihtsalt ligipääsetav, seda ei saa läbi viia mõistliku aja jooksul või siis ei ole võimalik keelduvat otsust kohtulikult vaidlustada.
National rules which prohibit the sale and transfer by mail order of image storage media which have not been examined and classified by a competent national authority or by a national voluntary self-regulatory body for the purposes of protecting young persons and which do not bear a label from that authority or body indicating the age from which they may be viewed, does not constitute a selling arrangement which is capable of hindering, directly or indirectly, actually or potentially intra-Community trade, but a measure having equivalent effect to quantitative restrictions within the meaning of Article 28 EC and is, in principle, incompatible with the obligations arising from that provision.
Siseriiklik õigusnorm, mis keelab selliste videosalvestiste müügi ja üleandmise sidevahendi abil, mida pädev siseriiklik asutus või vabatahtlikku järelevalvet teostav riiklik organisatsioon ei ole alaealiste kaitse eesmärgil kontrollinud ja klassifitseerinud ning mis ei kanna nimetatud asutuse või organisatsiooni väljastatud selliste videosalvestiste vaatamise vanusepiiri märgistust, ei kujuta endast müügitingimust, mis saab otseselt või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada liikmesriikidevahelist kaubandust, vaid koguseliste impordipiirangutega samaväärse toimega meedet EÜ artikli 28 mõttes, mis on sellest artiklist tulenevate kohustustega põhimõtteliselt vastuolus.
However, those rules may be compatible with that provision provided that they do not go beyond what is necessary to attain
Siiski on selline õigusnorm nimetatud sättega kooskõlas, kui asjaomane õigusnorm ei lähe
(see paras 29, 32, 35, 42, 47, 48, operative part)
(vt punktid 29, 32, 35, 42, 47 ja 48 ning resolutiivosa)
MENGOZZIdelivered on 13 September 2007
KOHTUJURISTI ETTEPANEKPAOLO MENGOZZI esitatud 13. septembril 2007 1
I — Introduction not been examined and classified by the competent German authority for the purpose of protecting young persons.
I. Sissejuhatus videosalvestiste müüki Interneti vahendusel, mille puhul videosalvestisi ei ole Saksamaa pädeva asutuse poolt kontrollitud ega alaealistele sobivaks tunnistatud.
II — National law
Siseriiklik õigus