natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The purpose of this brochure is to explain in a clear and concise way what the EU’s enlargement policy is about and how it is put into practice.
Suurenev liikmesriikide arv on olnud algusest peale osa Euroopa integratsiooni arengust.
It aims to give the reader an overview of how the EU has grown since its creation, where it stands today after having undergone its most important round of enlargement in /, and what the perspective of accepting new members in the future is.
Laienemise üle peetav debatt on sama vana kui EL ise. Iga kord on EL uute liikmesriikide vastuvõtmisel muutunud.
Above all, this publication provides a response to frequently asked questions like, “Who decides?” and “How does an aspirant become a Member State?”.
Mõtlemine selle üle, milleks me võime muutuda, sunnib meid mõtlema selle üle, mis me oleme praegu ja milleks me tahame saada tulevikus.
A growing membership has been part of the development of European integration right from the start.
Selle brošüüri eesmärk on selgitada lihtsalt ja kokkuvõtlikult, milline on ELi laienemispoliitika ja kuidas seda rakendatakse.
The debate about enlargement is as old as the EU itself. Every time the EU accepts new members it changes.
Väljaande eesmärk on anda lugejale ülevaade sellest, kuidas EL on alates oma loomisest kasvanud, milline on praegune olukord pärast kõige olulisemat laienemisringi . ja . aastal ning millised on väljavaated uute liikmesriikide vastuvõtmiseks tulevikus.
Thinking about what we might become forces us to think about what we are now, and what we want to be in the future.
Eelkõige soovitakse selle väljaandega vastata niisugustele sageli esitatavatele küsimustele nagu „Kes otsustab?” ja „Kuidas saab ühinemiseks soovi avaldanud riigist liikmesriik?”
I hope that reading this brochure will be both informative and easy, and that it will provide answers to your questions about EU enlargement.
Ma loodan, selle brošüüri lugemine on informatiivne ja lihtne ning et Te leiate siit vastused oma küsimustele ELi laienemise kohta.
The / enlargement to countries from Central and Eastern Europe and the Mediterranean has proven a great success for the EU, although it has been used as a scapegoat for all sorts of social and economic problems in Europe.
. ja . aasta laienemine Kesk- ja Ida-Euroopa riikidesse ja Vahemere maadesse on osutunud ELi suureks eduks, kuigi seda on kasutatud ka patuoinana, mille kaela veeretada kõikvõimalikke sotsiaalseid ja majanduslikke probleeme Euroopas.
Actually, this last round of enlargement has expanded the area of peace, stability and democracy on our continent and
Tegelikult on viimane laienemisring aga laiendanud rahu, stabiilsuse ja demokraatia ala meie mandril ning tugevdanud Euroopa majandust, suurendades
Neither the European Commission nor any person acting on behalf of the Commission is responsible for the use which might be made of the following information.
Euroopa Komisjon ega ükski tema nimel tegutsev isik ei vastuta käesolevas väljaandes esitatud teabe kasutamise eest.
A great deal of additional information on the European Union is available on the Internet.It can be accessed on the Europa server (http://europa.eu/).
Euroopa Liidu kohta võib leida Internetist mitmesugust lisateavet Europa serveri kaudu (http://europa.eu/).
Information about the enlargement of the European Union can be found on the web site of the Directorate General for Enlargement (http://ec.europa.eu/enlargement/).
Euroopa Liidu laienemise kohta võib leida teavet laienemise peadirektoraadi veebisaidilt (http://ec.europa.eu/enlargement/).
Cataloguing data can be found at the end of this publication.ISBN
Bibliograafilised andmed on esitatud väljaande lõpus.ISBN
European Commission, Directorate General for Enlargement, © European Communities
Euroopa Komisjoni laienemise peadirektoraat, © Euroopa Ühendused,
From to Member States .....................................................................................
Kuuest kahekümne seitsme liikmesriigini .................................................................
Who can join? ..........................................................................................................
Kes saavad liituda? ..................................................................................................
Who decides? ..........................................................................................................
Kes otsustab? ..........................................................................................................
How the enlargement process works: meeting the requirements ................................
Kuidas laienemine toimub: tingimustele vastamine ...................................................
Helping candidates preparing for membership ........................................................
Kandidaatriikide abistamine liikmestaatuseks valmistumisel ...................................
The future .............................................................................................................
Tulevik ..................................................................................................................
From to Member States n March , leaders of six countries still recovering from the ravages of war met in Rome for the official signature of the
Kuuest kahekümne seitsme liikmesriigini märtsil . aastal kohtusid Roo- mas kuue sõjapurustustest taas-
The EU has been a historic success.
tuva riigi juhid, et ametlikult allkir-
It has brought the longest period of peace and unparalleled levels of prosperity to its peoples.
Ta on võimaldanud oma rahvastel nautida pikimat rahuperioodi ning võrreldamatut heaolu.
What began as a club of is now home to countries with a population of almost million people.
Kuueliikmelisest klubist on nüüdseks saanud kodu kahekümne seitsmele riigile, mille rahvaarv on peaaegu miljonit inimest.
Treaties that eventually gave birth to what we call today the European Union.
jastada lepingud, mille alusel rajati lõpuks ühendus, mida me tänapäeval nimetame Euroopa Liiduks.
It was an unprecedented step, one that required much courage and vision: countries that had fought each other for centuries agreed to decide together on essential questions for their common future.
See oli tavatu ettevõtmine, mis nõudis palju julgust ja kindlat visiooni: sajandeid omavahel sõdinud riigid leppisid ühise tuleviku rajamise nimel kokku otsustada oluliste küsimuste üle koos.
They also agreed to transfer some of their power to a new level, to what we now simply refer to as the European Union.
Nad nõustusid ka osa oma võimust kandma üle uuele tasandile, mida me praegu nimetame lihtsalt Euroopa Liiduks.
Integrating new members was part of the plan from the beginning.
Uute liikmete kaasamine oli juba algselt osa plaanist.
The founding fathers were confident enough of their idea to leave the door open for other European countries to join.
Liidu rajajad uskusid oma ideesse niivõrd, et jätsid ukse avatuks ka teistele liituda soovivatele Euroopa riikidele.
Helping countries that have the vocation to become members has been the EU’s response to changes in the European political landscape in the past five decades, promoting economic growth and solidarity, and strengthening democratic forces in countries emerging from dictatorship.
Euroopa Liidu vastus Euroopa poliitilise maastiku muutumisele viimase viiekümne aasta jooksul on nende riikide aitamine, kellel on eeldusi saada liikmesriigiks, edendades majanduskasvu ja solidaarsust ning tugevdades demokraatlikke jõude riikides, kus on kehtinud diktatuur.
Founding members 1957
Asutajaliikmed (1957)
Subsequent EU members 1973 to 2007
Hiljem (1973–2007) ühinenud ELi liikmesriigid
Kosovo (under UNSCR )
Kosovo (ÜRO Julge ole ku-nõu kogu reso-Bulgaarialutsiooni nr alusel)
But the EU is not just about wealth and improved standards of living.
Kuid Euroopa Liit ei tähenda ainult jõukust ja elatustaseme tõusu.
The EU is a community of values.
Euroopa Liit on ka väärtuste ühendus.
We are a family of democratic European countries committed to working together for peace and freedom, prosperity and social justice.
Me oleme demokraatlike Euroopa riikide liit, mis on pühendunud koostööle rahu ja demokraatia, jõukuse ja sotsiaalse õigluse nimel.
And we defend these values.
Ja me kaitseme neid väärtusi.
We seek to foster cooperation among the peoples of Europe, while respecting and preserving our diversity.
Me otsime võimalusi koostöö edendamiseks Euroopa rahvaste vahel, austades ja säilitades samal ajal meie erinevusi.
The European Union has brought huge advantages to all Europeans – stability, prosperity, democracy, human rights, fundamental freedoms, and the rule of law.
Euroopa Liit on toonud kõikidele eurooplastele suurt kasu: stabiilsuse, jõukuse, demokraatia, inimõigused, põhiõigused ja õigusriigi.
These are not just abstract principles.
Need ei ole ainult abstraktsed põhimõtted.
They have transformed the quality of life for millions of people.
Need on kujundanud miljonite inimeste elukvaliteeti.
The benefits of the single market for consumers in the EU are obvious: economic growth and job creation, safer products, lower prices, and greater choice in crucial sectors like telecommunications, banking and air travel, to name but a few.
Euroopa Liidu tarbijad saavad ühtsest turust ilmset kasu: majanduskasv ja uute töökohtade loomine, ohutumad tooted, madalamad hinnad ning suuremad võimalused olulise tähtsusega valdkondades, nagu telekommunikatsioon, pangandus ja õhutransport.
Successive enlargements
Järjestikused laienemised
The organisation founded in which is now known as the European Union, originally had six members: Belgium, France, Germany, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
. aastal rajatud organisatsioon, mida tänapäeval tuntakse Euroopa Liidu nime all, koosnes algselt kuuest liikmest: Belgiast, Prantsusmaast, Saksamaast, Itaaliast, Luksemburgist ja Madalmaadest.
In , Denmark, Ireland and the United Kingdom became Member States.
. aastal said liikmeks Taani, Iirimaa ja Ühendkuningriik.
Greece joined in , and Spain and Portugal followed in . Austria, Finland and Sweden joined in .
Kreeka liitus . aastal, Hispaania ja Portugal liitusid . aastalning Austria, Soome ja Rootsi . aastal.
In , in the EU’s biggest-ever enlargement, Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia and Slovenia became Member States.
. aastal, kui toimus Euroopa Liidu suurim laienemine, said liikmeks Kü p -ros, Tšehhi, Eesti, Ungari, Läti, Leedu, Malta, Poola, Slovakkia ja Sloveenia.
In January , Bulgaria and Romania joined, bringing the EU’s membership up to .
. aasta jaanuaris liitusid Bulgaaria ja Rumeenia, mille tulemusel tõusis Euroopa Liidu liikmete arv ni.
Who can join?
Kes saavad liituda?
he requirements for joining the EU have been spelled out with increasing precision over the course of its evolution, to provide clarity for
uroopa Liiduga liitumise tingimusi on ühenduse arengu jooksul aina rohkem täpsustatud, et tagada selgus oma kodanike jaoks
T its own citizens and guidance to countries wishing to join.
E ning juhised riikidele, kes soovivad liituda.
Article of the Treaty on European Union states that any European country may apply for membership if it respects the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law.
. suutlikkus täita liikmesusest tulenevaid kohustusi, sealhulgas järgida poliitilise, majandusliku ja rahaliidu eesmärke;
A country can only become a member if it fulfils all criteria for accession as first defined by the European Council in Copenhagen in , and reinforced in .
Riik saab liikmeks ainult siis, kui ta vastab kõigile ühinemistingimustele, mille määratles Eu roopa Ülemkogu esimest korda . aastal Ko pen-haagenis ning mida täpsustati . aastal.
These criteria are:
Need kriteeriumid on:
In addition, the EU must be able to integrate new members, so it reserves the right to decide when it is ready to accept them.
Euroopa Liit peab olema suuteline lõimima ka uusi liikmeid, mistõttu on ühendusel õigus otsustada, millal ta on valmis uusi liikmeid vastu võtma.
Article 6(1), Treaty of the European Union
Euroopa Liidu lepingu artikli 6 lõige 1
“The Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law, principles which are common to the Member States.”
„Liit on rajatud vabaduse, demokraatia, inimõiguste ja põhivabaduste austamise ning õigusriigi põhimõtetele, mis on ühised kõikidele liikmesriikidele.”
Some European countries have yet to convert their European perspective into EU membership.
Mõnel Euroopa riigil tuleb veel oma Euroopa Liiduga liitumise väljavaade muuta tegelikuks Euroopa Liidu liikmesuseks.
Croatia, Turkey and the former Yugoslav Republic of Macedonia are now candidates; with Croatia and Turkey the EU has already begun negotiations towards membership.
Horvaatia, Türgi ning endine Ju gos-laavia Makedoonia Vabariik on praegu kan di daat-riigid. Horvaatia ja Türgiga on Eu roopa Liit juba alustanud ühinemisläbirääkimisi.
The other Western Balkan countries – Albania, Bosnia-Herzegovina, Montenegro and Serbia (including Kosovo under UN Security Council Resolution ) – are also working towards fulfilling the requirements to move ahead.
Teised Lääne-Balkani riigid – Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Montenegro ja Serbia (sealhulgas ÜRO Julge ole ku-nõu kogu resolutsiooni nr alusel Kosovo ) – töötavad samuti tingimuste täitmise nimel, et jõuda järgmisesse etappi.
The speed at which each country advances depends solely on its own progress towards our common goals.
Iga riigi edasiliikumise kiirus sõltub ainult riigi enda edusammudest meie ühiste eesmärkide saavutamisel.
Article 49 of the Treaty of the European Union
Euroopa Liidu lepingu artikkel 49
“Any European State which respects the principles set out in Article () may apply to become a member of the Union.”
„Liidu liikmeks astumise avalduse võib esitada iga Euroopa riik, kes austab artikli lõikes sätestatud põhimõtteid.”
Where do we stand?
Mis olukorras me praegu oleme?
Turkey and Croatia were recognised by the EU as candidates.
Euroopa Liit on Türgi ja Horvaatia tunnistanud kandidaatriikideks.
Accession negotiations with both countries were opened on October .
Ühinemisläbirääkimised mõlema riigiga algasid . oktoobril . aastal.
The former Yugoslav Republic of Macedonia was recognised as a candidate in December .
Endine Jugoslaavia Makedoonia Va ba-riik tunnistati kandidaatriigiks . detsembril . aastal.
In , the Heads of State and Government of the EU adopted the “Thessaloniki Agenda” reconfirming the perspective of future membership to all the countries of the Western Balkans.
. aastal võtsid Euroopa Liidu riikide riigi- ja valitsusjuhid vastu „Thessaloniki tegevussuunised”, kinnitades veel kord kõikide Lääne-Balkani riikide häid väljavaateid liikmeks saada.
Consequently, Albania, Bosnia-Herzegovina, Montenegro, Serbia, including Kosovo under United Nations Security Council resolution , are considered as potential candidate countries.
Albaaniat, Bosnia ja Hert se go viinat, Montenegrot ja Serbiat, sealhulgas ÜRO Julge ole ku-nõukogu resolutsiooni nr alusel Kosovot, arvestatakse võimalike kandidaatriikidena.
Candidate countries Croatia Former Yugoslav Republic of Macedonia Turkey
Kandidaatriigid Horvaatia endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik Türgi
Who decides?
Kes otsustab?
ew members are admitted with unanimous consent of the democratically elected governments of the EU Member States,
ued liikmed võetakse vastu Euroopa Liidu Nõukogu või Euroopa Ülemkogu istungitel kohtuvate Euroopa Liidu liikmesriikide läbirääkimised kandidaatriikidega igas poliitikavaldkonnas.
N coming together either in the Council of Ministers or in the European Council.
Liikmesriigid otsustavad, millal on ühinemisläbirääkimised rahuldavalt lõppenud.
And it is the Member States who decide when accession negotiations are satisfactorily completed.
U valitud valitsuste üksmeelsel demokraatlikult nõusolekul.
Long before any accession negotiations start, all agreements between the EU and any potential member – such as Stabilisation and Association Agreements with the countries of the Western Balkans or the Customs Union with Turkey – are reached only after the EU Member States have given their approval.
Enne ühinemisläbirääkimiste algust saavutatakse Euroopa Liidu ja potentsiaalse liikmesriigi vahel kõik kokkulepped, nagu stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping Lääne-Balkani riikidega või tolliliiduleping Türgiga. See toimub alles pärast kõigi Euroopa Liidu liikmesriikide nõusolekut.
The draft Accession Treaty has to be agreed upon and signed by every Member State and the candidate concerned before the latter becomes an acceding country.
Ühinemislepingu eelnõu peavad heaks kiitma ja sellele alla kirjutama kõik liikmesriigid ning kandidaatriik, alles siis saab viimati nimetatust ühinejariik.
It then has to be ratified by each Member State and the acceding country according to their own constitutionally established procedures.
Ühinemislepingu peavad seejärel ratifitseerima kõik liikmesriigid ning ka ühinejariik ise vastavalt oma põhiseadusega sätestatud menetlustele.
The European Parliament, whose members are elected directly by the EU’s citizens, also has to give its consent.
Euroopa Parlament, mille liikmed valitakse otse Euroopa Liidu kodanike poolt, peab samuti andma oma nõusoleku.
When a country applies to join the EU, the Member States’ governments, represented in the Council, decide – after receiving an opinion from the Commission – whether or not to accept the application and recognise the country as a candidate.
Kui riik soovib liituda Euroopa Liiduga, otsustavad Euroopa Liidu Nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad pärast Euroopa Komisjoni arvamuse teadasaamist, kas kinnitada liitumistaotlus ja tunnistada riik kandidaatriigiks või mitte.
Similarly, the Member States themselves de-
Niisamuti otsustavad ka liikmesriigid iseseisvalt, millal ning millistel tingimustel alustada ja lõpetada ühinemis-
The enlargement process at work: meeting the requirements
Laienemisprotsess tegelikkuses: tingimustele vastamine
Accession negotiations he EU enlargement policy ensures a well managed accession process, so that enlargement brings benefits simultaneously to the
Ühinemisläbirääkimised uroopa Liidu laienemispoliitika tagab hästi toimiva ühinemisprotsessi, nii et laienemisest saavad kasu samal ajal nii Euroopa Liit
EU and to the countries joining.
E kui ka liituvad riigid.
Candidates have to demonstrate that they will be able to fully play their part as members – something that requires wide support among their citizens, as well as political and technical compliance with the EU’s standards and norms.
Kandidaatriigid peavad tõestama, et nad on suutelised olema täisväärtuslikud liikmed. See nõuab nii oma kodanike suurt toetust kui ka poliitilist ja tehnilist vastavust Euroopa Liidu nõuetele ja normidele.
Throughout the process, from application to accession, the EU operates comprehensive stage-by-stage approval procedures.
Kogu laienemisprotsessi vältel, alates taotluse esitamisest kuni ühinemiseni, järgib Euroopa Liit põhjalikke järkjärgulisi heakskiitmismenetlusi.
First, it is important to underline that the term “negotiation” can be misleading.
Esiteks tuleb rõhutada, et läbirääkimiste mõiste võib olla eksitav.
Accession negotiations focus on the conditions and timing of the candidate’s adoption, implementation and application of EU rules – some , pages of them.
Ühinemisläbirääkimised keskenduvad sellele, millistel tingimustel ja millal võtab kanditaatriik vastu ligi lehekülge Euroopa Liidu õigusakte, neid rakendab ja kohaldab.
And these rules (also known as “acquis”, French for “that which has been agreed”) are not negotiable.
Nende eeskirjade (tuntakse ka aquis, nime all, mis tähendab prantsuse keeles „miski, mille suhtes on kokkuleppele jõutud”) üle ei saa läbirääkimisi pidada.
For candidates, it is essentially a matter of agreeing on how and when to adopt and implement EU rules and procedures.
Kandidaatriikide jaoks tähendab see eelkõige kokkuleppele jõudmist selles, kuidas ning millal Euroopa Liidu eeskirjad ja menetlused vastu võetakse ning rakendatakse.
For the EU, it is important to obtain guarantees on the date and effectiveness of each candidate’s implementation of the rules.
Euroopa Liidu jaoks on oluline saada kandidaatriigilt garantii eeskirjade vastuvõtmise kuupäeva ning tõhususe osas.
A country that wishes to join the EU submits an application for membership to the Council, where the governments of all the EU Member States are represented.
Euroopa Liiduga ühineda sooviv riik esitab liitumistaotluse Euroopa Liidu Nõukogule, kus on esindatud kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide valitsused.
The Council asks the Commission to assess the applicant’s ability to meet the conditions for membership.
Euroopa Liidu Nõukogu palub Euroopa Komisjonil hinnata taotlejariigi suutlikkust täita liikmekssaamise tingimusi.
If the Commission delivers a positive opinion, and the Council unanimously agrees on a negotiating mandate, negotiations are formally opened between the candidate and all the Member States.
Kui Euroopa Komisjon jõuab positiivsele seisukohale ning Euroopa Liidu Nõukogu kiidab ühehäälselt heaks läbirääkimisvolitused, avatakse kandidaatriigi ja liikmesriikide vahel ametlikult läbirääkimised.
Negotiations are conducted individually with each candidate, and the pace depends on each country’s progress in meeting the requirements.
Läbirääkimised peetakse iga kandidaatriigiga eraldi ning tempo sõltub iga riigi edusammudest tingimustele vastamisel.
Candidates consequently have an incentive to implement necessary reforms rapidly and effectively.
Seetõttu on kandidaatriikidel stiimul vajalikke reforme kiiresti ja tulemuslikult ellu viia.
Some of these reforms require considerable and sometimes difficult transformations of a country’s political and economic structures.
Mõned reformid nõuavad märkimisväärseid ning mõnikord ka keerulisi muudatusi riigi poliitilistes ning majanduslikes struktuurides.
It is therefore important that governments clearly and convincingly communicate the reasons for these reforms to the citizens of the country.
Seetõttu on oluline, et valitsused põhjendaksid riigi kodanikele reformide elluviimist selgelt ning veenvalt.
Support from civil society is essential in this process.
Kodanikuühiskonna toetus on selles protsessis hädavajalik.
To help the countries prepare for future membership, a pre-accession strategy is designed.
Ühinemisläbirääkimised toimuvad Euroopa Liidu liikmesriikide ja kandidaatriikide vahel.
Key elements of this strategy include agreements that set out rights and obligations (like the Stabilisation and Association Agreements in the case of the Western Balkan countries), as well as special cooperation mechanisms like Accession or European Partnerships, setting out concrete reform objectives to be achieved by the candidates and potential candidates. EU financial assistance is another important aspect of pre-accession strategies.
Läbirääkimiste voorud peetakse kas ministrite või aseministrite, st liikmesriikide alaliste esindajate ja kandidaatriikide suursaadikute või peamiste läbirääkijate tasandil.
Accession negotiations take place between the EU Member States and candidate countries.
Selleks et aidata riikidel valmistuda tulevaseks liikmestaatuseks, töötatakse välja ühinemiseelne strateegia.
Negotiating sessions are held at the level of ministers or deputies, i.e. Permanent Representatives for the Member States, and Ambassadors or Chief Negotiators for the candidate countries.
Strateegia hõlmab põhiliselt kokkuleppeid, millega kehtestatakse õigused ja kohustused (nagu stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping Lääne-Balkani riikide puhul) ning ka spetsiaalseid koostöömehhanisme, nagu ühinemispartnerlus või Euroopa partnerlus, kus seatakse konkreetsed reformide elluviimise teel saavutatavad eesmärgid kandidaatriikide ning potentsiaalsete kandidaatriikide jaoks. Euroopa Liidu finantsabi on teine oluline ühinemiseelse strateegia aspekt.