natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this connection, it should be noted at the outset that the scope of Directive 89/48 is not restricted according to the field or type of the diplomas concerned.
Seoses sellega tuleb esmalt nentida, et direktiivi 89/48 kohaldamisala ei ole piiratud valdkondade ega asjassepuutuvate diplomite liigituse alusel.
It is apparent from Article 1(a) thereof that that directive applies to, inter alia, any diploma of higher education awarded on completion of a post-secondary course of at least three years’ duration and allowing its holder to take up a regulated profession.
Direktiivi artikli 1 punktist a tuleneb, et seda direktiivi kohaldatakse kõigile kõrgharidusdiplomitele, mis väljastatakse vähemalt kolmeaastase kestusega keskharidusjärgse koolituse lõppedes ning võimaldavad diplomi omanikul alustada tegevust reguleeritud kutsealal.
In addition, according to settled caselaw, a profession is deemed regulated, for the purpose of Directive 89/48, where access to the professional activity constituting that profession or its exercise is governed by laws, regulations or administrative provisions creating a system under which that professional activity is expressly reserved to those who fulfil certain conditions and access to it is prohibited to those who do not fulfil them (see, to that effect, inter alia, Case C-164/94 Aranitis [1996] ECR I-135, paragraphs 18 and 19, and Case C-285/01 Burbaud [2003] ECR I-8219, paragraph 45).
Pealegi, nagu tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, tuleb kutseala käsitleda reguleeritud kutsealana direktiivi 89/48 mõttes juhul, kui kutseala sisuks oleva tegevuse alustamine või sellega tegelemine on reguleeritud õigus- ja haldusnormidega, millega on kehtestatud kord, mille kohaselt on vastav kutsealane tegevus sõnaselgelt reserveeritud vaid isikutele, kelle puhul on täidetud teatavad tingimused, ja mis ei võimalda alustada tegevust neil, kelle puhul need tingimused ei ole täidetud (vt selle kohta eelkõige 1. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-164/94: Aranitis, EKL 1996, lk I-135, punktid 18 ja 19, ja 9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-285/01: Burbaud, EKL 2003, lk I-8219, punkt 45).
In the present case, it must be noted that, on the basis of the relevant national legislation, the diploma of specialist pharmacist is a diploma of higher studies giving access to a regulated profession, namely that of hospital pharmacist.
Käesoleval juhul tuleb kõnealust valdkonda reguleerivate siseriiklike õigusnormide alusel nentida, et farmatseudi diplom on kõrgharidusdiplom, mis võimaldab alustada tegevust reguleeritud kutsealal, st haigla farmatseudina.
Even though it does not dispute such a classification of the diploma and profession at issue, the Kingdom of Spain takes the view that, since Directive 89/98 does not apply to diplomas of specialisations in pharmacy, it is not obliged to provide for the option for nationals of other Member States to take up the profession of hospital pharmacist.
Kuigi Hispaania Kuningriik ei vaidle vastu kõnealuse diplomi ja kutseala niisugusele määratlusele, leiab see liikmesriik, et kuna direktiiv 89/48 ei kuulu kohaldamisele farmaatsiaerialade diplomite suhtes, ei ole ta kohustatud nägema teiste liikmesriikide kodanikele ette võimalust haigla farmatseudi kutsealal tegevuse alustamiseks.
Such an interpretation of the directive must be rejected.
Niisugust direktiivi tõlgendust ei saa pidada vastuvõetavaks.
First of all, the right to recognition of diplomas is guaranteed as an expression of the fundamental right to freedom of establishment by the second paragraph of Article 43 EC.
Selles osas on tarvilik kõigepealt rõhutada, et õigus diplomite tunnustamisele on asutamisvabaduse kui põhiõiguse väljendusvormina tagatud EÜ artikli 43 teise lõigu alusel.
Under settled caselaw, it stems from that EC Treaty provision that a Member State to which an application has been made for authorisation to pursue a profession access to which depends, under national law, on the possession of a diploma or professional qualification must take into consideration the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications which the person concerned has acquired with the aim of pursuing that profession in another Member State by comparing the knowledge so certified with the knowledge and qualifications required by the national rules (see Case C-340/89 Vlassopoulou [1991] ECR I-2357, paragraph 16, and Case C-238/98 Hocsman [2000] ECR I-6623, paragraph 23).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb sellest EÜ asutamislepingu sättest, et liikmesriik, kes on saanud taotluse väljastada luba tegutsemiseks kutsealal, millel tegevuse alustamine sõltub siseriikliku õiguse kohaselt diplomi või kutsekvalifikatsiooni olemasolust, peab võtma arvesse diplomeid, tunnistusi ja muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente, mida huvitatud isik on omandanud eesmärgiga tegutseda samal kutsealal mõnes teises liikmesriigis, ja võrdlema nende diplomitega tõestatud pädevust ning siseriiklike eeskirjade kohaselt nõutavaid teadmisi ja kvalifikatsioone (vt 7. mai 1991. aasta otsus kohtuasjas C-340/80: Vlassopoulou, EKL 1991, lk I-2357, punkt 16, ja 14. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-238/98: Hocsman, EKL 2000, lk I-6623, punkt 23).
Directive 89/48, as is apparent from the third recital in its preamble, lays down a ‘method of recognition’ of the diplomas which it covers.
Nagu nähtub direktiivi 89/48 kolmandast põhjendusest, näeb see direktiiv ette „meetodi” selles käsitletavate diplomite „tunnustamiseks”.
It establishes a general system for the recognition of higher-education diplomas enabling the holder to gain access to a regulated profession and thus to exercise a right enshrined in the Treaty.
Sellega nähakse ette üldsüsteem niisuguste kõrgharidusdiplomite tunnustamiseks, mis võimaldavad alustada tegevust reguleeritud kutsealal, seega teostada asutamislepinguga ettenähtud õigust.
Moreover, as the Commission has pointed out, Directive 89/48 does not establish a system of automatic recognition.
Pealegi, nagu komisjon meelde tuletas, ei kehtestata direktiiviga 89/48 automaatset tunnustamise korda.
Although it recognises the right of access to regulated professions, that directive, under Article 4(b) thereof, allows the host State to require an applicant who is a national of another Member State to complete an adaptation period or to take an aptitude test, in particular where the matters covered by the education and training he has received differ substantially from those covered by the diploma required in the host Member State, or where the profession regulated in the host Member State comprises one or more regulated professional activities which are not in the profession regulated in the Member State from which the applicant originates or comes and that difference between the professional activities in the two Member States concerned corresponds to different specific training.
Kuigi direktiiviga tunnustatakse õigust alustada tegevust reguleeritud kutsealal, antakse artikli 4 punktis b vastuvõtvale liikmesriigile õigus nõuda mõne teise liikmesriigi kodanikust taotlejalt kohanemisaja läbimist või sobivustesti sooritamist, eelkõige juhul, kui isik on saanud väljaõppe oluliselt erinevates valdkondades kui need, mida katab vastuvõtvas liikmesriigis nõutav diplom, või juhul, kui viimatinimetatud liikmesriigis hõlmab reguleeritud kutsealal töötamine ühte või mitut reguleeritud kutsealast tegevust, mida see ei hõlmanud taotleja päritolu- või eelmise elukoha liikmesriigis, ja kui vastav kutsealane tegevus erineb kahes asjassepuutuvas liikmesriigis niivõrd, et see eeldab erinevat eriharidust.
The Kingdom of Spain submits that Article 47(3) EC precludes, in any event, a directive designed to implement a general system for the recognition of diplomas from being applied to the health professions, since that article expressly inserts a proviso concerning the medical and allied and pharmaceutical professions, restrictions on the access to which cannot be removed in the absence of a measure fixing the rules relating to the ‘coordination of the conditions for their exercise in the various Member States’.
Hispaania Kuningriik väidab, et EÜ artikli 47 lõige 3 välistab igal juhul selle, et direktiivi, mille eesmärk on diplomite tunnustamise üldsüsteemi kehtestamine, saaks kohaldada tervishoiuvaldkonna kutsealade suhtes, kuna viidatud artikkel kehtestab meditsiini-, meditsiiniga seotud ja farmaatsiaerialade jaoks sõnaselgelt erandi, nii et nende puhul ei saa piiranguid kaotada ilma, et oleks vastu võetud akt, mis näeb ette eeskirjad „nendel aladel töötamise tingimuste kooskõlastamiseks eri liikmesriikides”.
That argument must be rejected.
Seda argumenti ei saa pidada vastuvõetavaks.
Such an interpretation of Article 47(3) EC would result, in fact, not only in a failure to apply Directive 89/48 but more generally in precluding the right of Community nationals to recognition of diplomas of specialisations in pharmacy, even though that right stems from the second paragraph of Article 43 EC.
EÜ artikli 47 lõike 3 selline tõlgendamine viiks mitte üksnes direktiivi 89/48 kohaldamatuse, vaid üldisemalt selleni, et ühenduse kodanikelt võetakse õigus farmaatsiaerialade diplomite tunnustamisele, samas kui see õigus tuleneb EÜ artikli 43 teisest lõigust.
On the contrary, the objective of Article 47(3) EC is not to restrict the scope of the right to recognition of diplomas, but to avoid the implementation of a system for the automatic recognition of diplomas giving access to the health professions in the absence of coordination of the provisions governing the exercise of those professions.
Vastupidi, EÜ artikli 47 lõike 3 eesmärk ei ole piirata diplomite tunnustamise õiguse ulatust, vaid välistada tervishoiuvaldkonnas kutsealase tegevuse alustamist võimaldavate diplomite automaatse tunnustamise süsteemi kehtestamine, kui nendel kutsealadel tegutsemist reguleerivad sätted ei ole kooskõlastatud.
That provision of the Treaty therefore concerns a system which must be designed in such a way as to correspond with the progressive harmonisation of the provisions on the exercise of those professions.
Kõnealune asutamislepingu säte puudutab korda, mille väljatöötamisel tuleb arvestada nimetatud kutsealadel tegutsemist reguleerivate sätete järkjärgulise ühtlustamisega.
Accordingly, the recognition of diplomas giving access to the profession of hospital pharmacist falls within the scope of Directive 89/48 and the Member States must provide for a system allowing for that recognition, under the conditions laid down in that directive.
Siit tuleneb, et haigla farmatseudina tegutsemist võimaldavate diplomite tunnustamine kuulub direktiivi 89/48 kohaldamisalasse ja et liikmesriigid peavad kehtestama sellist tunnustamist võimaldava süsteemi kooskõlas selles direktiivis ettenähtud tingimustega.
In the light of the foregoing, it must be held that, by failing to adopt all the measures necessary to transpose Directive 89/48, as far as the profession of hospital pharmacist is concerned, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb nentida, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 89/48 ülevõtmiseks haigla farmatseudi kutseala puudutavas osas, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since the Commission has applied for the Kingdom of Spain to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Kingdom of Spain must be ordered to pay the costs.
Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Hispaania Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.
Declares that, by failing to adopt all the measures necessary to transpose Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration, as far as the profession of hospital pharmacist is concerned, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive;
Kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke meetmeid nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta ülevõtmiseks haigla farmatseudi kutseala puudutavas osas, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Joined Cases C-95/07 and C-96/07
Liidetud kohtuasjad C-95/07 ja C-96/07
(References for a preliminary ruling from the Commissione tributaria provinciale di Genova)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione tributaria provinciale di Genova)
(Sixth VAT Directive — Reverse charge procedure — Right to deduct — Time-bar — Irregularity in accounts and tax returns affecting transactions subject to the reverse charge procedure)
Kuues käibemaksudirektiiv — Pöördmaksustamine — Mahaarvamisõigus — Aegumistähtaeg — Selline raamatupidamislik ja deklaratsioonis sisalduv viga, mis mõjutab tehinguid, mille suhtes kohaldatakse pöördmaksustamist
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Deduction of input tax
Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine
(Council Directive 77/388, Arts 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b))
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 17, artikli 18 lõiked 2 ja 3 ning artikli 21 lõike 1 punkt b)
SUMMARY — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
KOKKUVÕTE — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07
(Council Directive 77/388, Arts 18(1)(d) and 22)
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 18 lõike 1 punkt d ja artikkel 22)
tax authority at a date subsequent to the date from which the limitation period applicable to the right to deduct of a taxable person begins to run is not such as to infringe the principle of equality
hustuslase omaga ja kuna selline aegumistähtaeg, mis hakkab maksuhalduri jaoks kulgema kuupäeval, mis on hilisem kui maksukohustuslasele mahaarvamisõiguse kasutamiseks antud aegumistähtaja alguskuupäev, ei riku võrdsuse põhimõtet.
(see paras 46, 51, 54, operative part 1)
(vt punktid 46, 51 ja 54, resolutiivosa punkt 1)
Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 2000/17, do not preclude national legislation which lays down a limitation period for the exercise of the right to deduct by a taxpayer, provided that the principle of equivalence which requires that the limitation period applies in the same way to analogous rights in tax matters founded on domestic law and to those based on Community law, and the principle of effectiveness, pursuant to which the limitation period may not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of the right to deduct, are respected.
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2000/17, artikliga 17, artikli 18 lõigetega 2 ja 3 ning artikli 21 lõike 1 punktiga b ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mis näevad mahaarvamisõiguse kasutamisele maksukohustuslase poolt ette aegumistähtaja, juhul kui on järgitud võrdväärsuse põhimõtet, mis nõuab, et tähtaega kohaldatakse ühtemoodi nii siseriiklikul õigusel põhinevate kui ühenduse õigusel põhinevate analoogsete maksualaste õiguste suhtes, ja tõhususe põhimõtet, mille kohaselt ei või aegumistähtaeg muuta mahaarvamisõiguse kasutamist praktiliselt võimatuks või üleliia raskeks.
However, Articles 18(1)(d) and 22 of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 2000/17, preclude a practice whereby tax returns are reassessed and value added tax recovered which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d), and, second, with the obligations relating to accounts and
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2000/17, artikli 18 lõike 1 punktiga d ja artikliga 22 on vastuolus selline deklaratsioonide parandamine ja käibemaksu sissenõudmine, mis kohustuste rikkumisel, mis seisnevad esiteks siseriiklike õigusnormidega kuuenda direktiivi artikli 18 lõike 1 punkti d alusel kehtestatud formaalsuste rikkumises ja teiseks vastavalt nimetatud artikli 22 lõigetes 2 ja 4 sätestatud
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid value added tax than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct because the position of the tax authority cannot be compared with that of a taxable person and the fact that a limitation period begins to run as regards the
Asjaolu, et maksuhalduril on tasumata käibemaksu sissenõudmiseks antud tähtaeg pikem kui maksukohustuslastele mahaarvamisõiguse kasutamiseks antud tähtaeg, ei kujuta endast tõhususe põhimõtte rikkumist, kuna maksuhalduri olukord ei ole võrreldav maksuko-
ECOTRADE tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
ECOTRADE raamatupidamis- ja deklareerimiskohustuste rikkumises, näeb pöördmaksustamise korral ette mahaarvamisõiguse andmisest keeldumise.
The failure by a taxable person to comply with the formalities imposed by a Member State pursuant to Article 18(1)(d) of the Sixth Directive cannot deprive him of his right to deduction since, in accordance with the principle of fiscal neutrality, the deduction of input tax must be allowed if the substantive requirements are satisfied, even if the taxable person has failed to comply with some of the formal requirements.
Liikmesriigi poolt kuuenda direktiivi artikli 18 lõike 1 punktiga d kehtestatud formaaluste rikkumine maksukohustuslase poolt ei jäta teda mahaarvamise õigusest ilma, kuna vastavalt neutraalse maksustamise põhimõttele antakse mahaarvamisõigus siis, kui sisulised nõuded on täidetud ja isegi siis, kui maksukohustuslane on jätnud täitmata mõned formaalsed nõuded.
that they would have the effect of systematically undermining the right to deduct value added tax. A reassessment and recovery practice, which penalises noncompliance on the part of the taxable person with the obligations relating to accounts and tax returns by a denial of the right to deduct, clearly goes further than is necessary to attain the objective of ensuring the correct application of such obligations within the meaning of Article 22(7) of the Sixth Directive, since Community law does not prevent Member States from imposing, where necessary, a fine or a financial penalty proportionate to the seriousness of the offence in order to sanction a failure to comply with those obligations.
Parandamine ja sissenõudmine, mis näeb ette juhul, kui maksukohustuslane ei järgi raamatupidamis- ja deklareerimiskohustusi, mahaarvamisõiguse andmisest keeldumise, läheb selgelt kaugemale sellest, mis on vajalik eesmärgi saavutamiseks, milleks on tagada nende kohustuste nõuetekohane kohaldamine kuuenda direktiivi artikli 22 lõike 7 mõttes, kuna ühenduse õigus ei takista selleks, et nimetatud kohustuste rikkumist karistada, liikmesriikidel määrata vajadusel trahvi või muud rahalist karistust, mis on proportsionaalne rikkumise raskusastmega.
That practice also goes further than is necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, since it may even lead to the loss of the right to deduct if the reassessment of the tax return by the tax authorities is made after the expiry of the limitation period available to the taxable person in which to make the deduction.
Taoline praktika läheb samuti kaugemale sellest, mis on vajalik käibemaksu nõuetekohaseks kohaldamiseks ja kogumiseks ning pettuse vältimiseks, kuna see võib viia mahaarvamisõiguse kaotamiseni, kui deklaratsiooni parandamine maksuhalduri poolt tehakse alles pärast maksukohustuslasele mahaarvamiseks antud tähtaja lõppemist.
Furthermore, the measures taken by the Member States to ensure that taxable persons comply with their obligations relating to declaration and payment or impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion may not be used in such a way
Meetmeid, mida liikmesriigid võtavad tagamaks, et maksukohustuslased täi -daksid deklareerimis- ja maksmiskohustust või kehtestamaks muid kohustusi, mida nad peavad vajalikuks maksu nõuetekohaseks kogumiseks ning pettuse vältimiseks, ei tohi kasutada selliselt, et see seab käibemaksu mahaarvamise õiguse süstemaatiliselt kahtluse alla.
(see paras 62, 63, 65-68, 72, operative part 2)
(vt punktid 62, 63, 65–68 ja 72, resolutiivosa punkt 2)
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07
SHARPSTONdelivered on 13 March 2008 on the basis of its right under national law to reassess VAT returns made in the four preceding years, but refuses to allow any deduction which had not been claimed in the return for the second year following that in which the right to deduct arose, again on the basis of a limitation period under national law.
KOHTUJURISTI ETTEPANEKELEANOR SHARPSTON esitatud 13. märtsil 2008 1 esitatud summad, kuid ta ei ole siseriiklikus õiguses ettenähtud ajalise piirangu alusel nõus lubama mahaarvamist, mida ei olnud märgitud mahaarvamisõiguse tekkimisele järgnenud teise aasta käibedeklaratsioonis.
A company established in Italy received shipping services from operators established elsewhere, who did not charge VAT on their invoices.
Itaalias asutatud ettevõtjale osutasid veoteenuseid mujal asutatud ettevõtjad, kes ei märkinud oma arvetele käibemaksu.
It mistakenly believed those services to be exempt, and did not include them in its VAT accounts.
Ta arvas ekslikult, et asjaomased teenused on maksuvabad, ega lisanud neid oma käibemaksuarvestusse.
It should in fact, under the ‘reverse charge’ mechanism, have declared itself liable for input VAT on the supplies, which it should then have deducted from its output tax.
Tegelikult oleks ta pidanud pöördmaksustamise süsteemi kohaselt dekla -reerima end sisendkäibemaksu kohustuslasena nende teenuste osas ning seejärel arvama selle summa maha enda poolt tasumisele kuuluvast käibemaksusummast.
That would have involved two accounting entries, cancelling each other out, so that no payment would have been due to the tax authority.
Sel juhul oleks tegemist olnud kahe eraldi kirjega, mis üksteist tasakaalustavad, nii et maksuhaldurile ei oleks tulnud makset teha.
It none the less achieved the same result by not declaring or deducting any input tax but paying output tax in full.
Ettevõtja saavutas siiski sama tulemuse, jättes sisendkäibemaksu deklareerimata ja maha arvamata, kuid makstes käibemaksu täies ulatuses.
Discovering the error, the tax authority seeks to recover the undeclared input tax,
Maksuhaldur, olles avastanud vea, soovib deklareerimata sisendkäibemaksu sisse nõuda, arvestades talle siseriiklike õigusnormidega antud õigust arvutada ümber viimase nelja aasta käibedeklaratsioonides
The question raised in the present references for a preliminary ruling, from the Commissione Tributaria Provinciale (Provincial Tax Court, Genoa) is therefore whether the situation arising out of that discrepancy between the two periods, leading to VAT being claimed by the tax authority which would not have been due if the procedures had been properly followed, is compatible with Community VAT law.
Seetõttu küsib Genova Commissione Tributaria Provinciale oma eelotsusetaotluses, kas olukord, mis tuleneb nende kahe tähtaja erinevusest ning lubab maksuhalduril sisse nõuda käibemaksu, mida ei oleks tulnud maksta reeglite nõuetekohasel täitmisel, on kooskõlas ühenduse käibemaksuõigusega.