natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– it is one of the key reasons that have led national administrations to focus on increasing TACs, and thereby their share of fish, at the expense of other longer-term considerations.
• Kuidas võiks suhtelist stabiilsust kujundada selliselt, et see aitaks paremini saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke?
In many cases it creates inflationary pressure on TACs because a Member State that wants a higher quota has no other option but to seek an increase of the whole Community TAC;
Kas see tuleks kaotada või kui ei, kas see peaks muutuma paindlikumaks ning kui jah, siis kuidas? Kuidas saaks sellised alternatiivid kehtestada?
(1) Persistent low prices encourage fishers to seek high quantities;
Kõnealune põhimõte piirab ka vähemalt kolmel viisil ühise kalanduspoliitika juhtimise paindlikkust:
(2) The inability to pass on to the consumer increases of production costs leads to chronic low profitability and again acts as an incentive to overfish;
• Kas juurdepääs 12 meremiili laiusesse vööndisse peaks olema reserveeritud väikesemahulistele kalalaevadele?
– it contribute to discards because it creates many national quotas that generate their own discarding constraints: one national fleet may not have exhausted its quota for a certain species but another national fleet which exhausts its quota, or has no quota at all, is forced to discard it.
– see vähendab kalandussektori paindlikkust kasutada oma ressursse tõhusalt ja võtta kasutusele teisi püügitegevusi, -tehnikaid ja -tavasid;
There are several reasons for this situation.
Kaubandus ja turud – püügist tarbijani
For the above reasons, it is important to address the continuation of relative stability, in its current form. One option would be to replace relative stability with a more flexible system, such as allocating fishing rights.
– see on üks peamine põhjus, miks riigiasutused on hakanud keskenduma lubatud kogupüügi ja seeläbi oma kalakvootide suurendamisele, seda muude pikaajalisemate kaalutluste arvel.
Another alternative could be to retain the principle, but introduce flexible arrangements to address the above shortcomings and align national quotas with the real needs of national fleets.
Paljudel juhtudel tekitab see inflatsioonisurvet lubatud kogupüügile, sest suuremat kvooti ihkaval liikmesriigil ei ole muud võimalust, kui taotleda kogu ühenduse lubatud kogupüügi suurendamist;
First, European seafood producers are very fragmented and they have not organised themselves in order to market their products so as to ensure that a higher part of the value returns to them.
Euroopa kalatööstusele (kalandus või vesiviljelus) jõuab tavaliselt väike osa sellest hinnast, mille tarbija maksab poes kala eest.
This is in stark contrast with a highly concentrated distribution sector through which 90% of the production is channelled.
Kala esmamüügi hinnad on üldiselt langenud, isegi kütusehindade erakorraliste muutuste aegadel nagu 2008. aastal.
This has generally worked well and could even be stepped up if a specific regime is developed for coastal small-scale fleets.
Sellel on olnud kolm olulist tagajärge:
Second, consumers tend to turn increasingly towards processed or frozen products at the expense of fresh ones.
(1) püsivalt madalad hinnad kannustavad kalamehi rohkem püüdma;
These products enjoy low energy and transport costs and it has been argued that this is because their prices do not factor in the cost of their carbon footprint.
– see suurendab saagi vette tagasi laskmist, luues mitmeid riiklike kvoote, millega kehtestatakse oma piirangud vette tagasi laskmisele: riigi üks laevastik ei pruugi olla ammendanud oma teatava kalaliigi kvooti, kuid riigi teine laevastik, mis ammendab enda kvoodi, või kellel see üldse puudub, on sunnitud saagi vette tagasi laskma.
Nor are they faced with the same immediate constraints as fishermen in situations of external shocks e.g. due to oil prices.
(2) suutmatus anda tootmiskulude kasvu edasi tarbijale põhjustab krooniliselt madala tasuvuse ja õhutab taas ülepüügile;
It raises the relative costs of other ingredients, processing and marketing and reduces the relative share of fish in the final consumer price.
(3) see suurendab kalameeste sõltuvust riigiabist, mille tulemuseks on see, et riigiabist saab kalatööstuse äriplaanide lahutamatu ja alaline osa.
• How could relative stability be shaped to better contribute to the objectives of the CFP?
Sellel olukorral on mitu põhjust.
Should it be dismantled or if not should it become more flexible and if so, how?
Eespool nimetatud põhjustel on oluline kaaluda suhtelise stabiilsuse säilitamist praegusel kujul.
How could such alternatives be set up?
Üks võimalus oleks suhtelise stabiilsuse asendamine paindlikuma süsteemiga, näiteks kalapüügiõiguste andmisega.
• Should access to the 12 nm zone be reserved for small-scale fishing vessels?
Teine kalapüügivõimaluste ajalooline piirang on kaheteistkümne-meremiili-säte, millega on liikmesriigi rannalähedased piirkonnad reserveeritud selle riigi laevastikele (v.a ajaloolistel püügitavadel põhinevad teatavad juurdepääsuõigused teistele laevastikele).
Third, the price of certain fisheries products is also influenced by the very high proportion of products imported into the EU market.
Esiteks on Euroopa mereandide tootjad väga killustunud ega ole organiseerunud, et turustada tooteid sellisel viisil, et nendeni jõuaks tagasi suurem osa väärtusest.
The EC should aim to promote that fisheries products come from sustainably managed fisheries to ensure a level-playing field on the EU market.
See vastandub tugevalt vägagi kontsentreeritud turustussektorile, mille kaudu jõuab turule 90% toodetest.
• What is the role of trade policy in balancing the interests of producers, consumers and our relations with exporting countries?
Samuti ei pea nimetatud tooted väliste vapustuste korral, nt naftahinnast tingituna, seisma silmitsi samasuguste otseste piirangutega nagu kalamehed.
The existing market intervention system under the Common Market Organisation (CMO) entails direct public action when fish prices for a range of species fall below their established targets.
• Kuidas saaks EL edendada seda, et kalandustooted pärineksid säästvalt majandatud püügipiirkondadest, tagades kõigile võrdsed võimalused?
The poor state of the resource as well as the very large dependence of the EU market on imports, have gradually reduced its importance (1).
Süsteemi halb seisukord ja ELi turu väga suur sõltuvus impordist on järk-järgult selle tähtsust vähendanud (1).
The fisheries sector interacts closely with other maritime sectors.
Kalandussektor on tihedalt seotud muude merendus-
) addresses interactions between all EU policies and maritime affairs.
) käsitleb kõigi ELi poliitikate ja merenduse vahelisi seoseid.
This strategy of ‘fishing to sell’and focusing on quality could ultimately lead producers to getting better value for their catches.
Müügile orienteeritud püügistrateegia ja kvaliteedile keskendumine võiks lõpuks viia välja selleni, et tootjad saavad saagi eest paremat hinda.
– an ecosystem approach to marine management, covering all sectors, is being implemented through the Marine Strategy Framework Directive, which is the environmental pillar of the IMP and sets the obligation for Member States to achieve Good Environmental Status in 2020.
– merestrateegia raamdirektiivi kaudu rakendatakse kõiki sektoreid hõlmavat ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi merenduse juhtimisele, mis on integreeritud merenduspoliitika keskkonnaalane tugisammas ja kohustab liikmesriike saavutama 2020.
The knowledge base for the policy
ROHELINE aastaks hea keskkonnaseisund.
– capture fisheries and aquaculture compete increasingly with other maritime sectors for marine space.
Tulevane kalanduspoliitika tuleb üles ehitada selliselt, et see tagaks õiged vahendid ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi toetamiseks (3).
Marine spatial planning is an important element of the IMP with which the future CFP must be integrated;
See on ka kalandussektori huvides, sest kõnealuse lähenemisviisiga käsitletakse muude sektorite mõju kalandussektorile proportsionaalsel ja ühtsel viisil;
Scientific knowledge and data are of vital importance to the CFP, because policy decisions must be based on robust and sound knowledge on the level of exploitation that stocks can sustain, of the effects of fishing on marine ecosystems and on the impacts of changes such as climate change.
Määratledes tulevast ühist kalanduspoliitikat ja selle rolli kalandus- ja vesiviljelussektori tuleviku kujundamisel, tuleb arvesse võtta olulisi probleeme nagu kliimamuutus, heitkoguste poliitika ja energiatõhusus.
The human and institutional resources available to provide this advice are increasingly limited and the questions to address have become increasingly numerous and complex.
Integreeritud merenduspoliitika üldisematele eesmärkidele tuleb asjakohane rahastamine tagada kas Euroopa Kalandusfondi või muude rahastamisvahendite kaudu.
– the IMP’s strong focus on sustainable development in coastal regions, e.g. in the form of sustainable tourism, could make a substantial contribution to alleviating socio-economic impacts of reducing capacity in the catching sector.
• Millistes valdkondades on kalatööstus tihedalt seotud muude sektoritega?
Coastal Community development cannot be undertaken by the CFP alone but must be seen as a wider undertaking within the context of the IMP and EU cohesion policy;
Kus on konkreetselt vaja lõimuda integreeritud merenduspoliitikasse?
– there is strong synergy between the various maritime sectors, including fisheries, in terms of surveillance, data, knowledge and research.
• Kuidas saab tulevane ühine kalanduspoliitika aidata integreeritud ruumilise planeerimise raamistikuga kaasa sellele, et tagada kalandusele (nii kalalaevastikele kui ka vesiviljelusele) jätkuv juurdepääs merealadele?
Future long term CFP-oriented research programmes must tackle new challenges such as the need to promote synergy at European, national and regional level, to integrate fisheries policy with other maritime issues, (especially the ecosystem approach and climate change) and further development of policy instruments and governance.
– merekeskkonnale avaldab tugevat mõju kliimamuutus. Mereökosüsteeme ja bioloogilist mitmekesisust, millele juba avaldavad survet reostus ja ülepüük, hakkavad mõjutama ka soojemad temperatuurid ja hapestumine, tuues kaasa muutused liikide paljunemises ja arvukuses, mereorganismide levikus ning planktoni hulgas.
The Communication on a European Strategy for Marine and Maritime Research (4) recently published by the Commission is a first step to addressing this integration.
Uus ühine kalanduspoliitika peab osalema kliimamuutustega kohanemise hõlbustamises seoses selle mõjuga merekeskkonnale.
Crucial challenges such as climate change, emission policies and energy efficiency must be factored in when defining the future CFP and its role in shaping the future of the fisheries and aquaculture sector.
Kliimamuutus kujutab endast täiendavat survet mereökosüsteemidele, mis muudab veelgi pakilisemaks vajaduse vähendada püügikoormus jätkusuutlikule tasemele.
Ensuring adequate funding of the wider IMP goals must also be addressed either through the EFF or through other financial tools.
Säästev püük peab seega tulema ülepüügi asemele, mis on mereökosüsteemid muutnud kliimamuutustele palju vastuvõtlikumaks ja seega vähem kohanemisvõimeliseks;
Improving communication between scientists, policy makers and stakeholders, particularly ACFA and the RACs and securing their full commitment, should remain a priority.
• Kuidas saab tulevane ühine kalanduspoliitika parimal viisil tagada kooskõla merestrateegia raamdirektiivi ja selle rakendamisega?
• In which areas does the fishing industry interact closely with other sectors?
– kalapüük ja vesiviljelus konkureerivad üha enam muude merendussektoritega merealade kasutamise pärast.
Where specifically is integration within the IMP required?
Mereala ruumiline planeerimine on integreeritud merenduspoliitika oluline osa, mis tuleb integreerida tulevasse ühisesse kalanduspoliitikasse;
• How can the future CFP contribute to the continued access of fisheries, including both fishing fleets and aquaculture, to marine space, within an integrated spatial planning framework?
• Kuidas saab tulevane ühine kalanduspoliitika toetada kliimamuutustega kohanemist ja tagada, et kalapüük ei nõrgendaks mereökosüsteemide vastupanuvõimet?
• How can the future CFP best ensure consistency with the Marine Strategy Framework Directive and its implementation?
Kalanduspoliitika teadmistebaas
• How can the resources available best be secured and utilised to provide relevant and timely advice?
Rannikukogukonna arendamine ei saa olla üksnes ühise kalanduspoliitika ülesanne, vaid seda tuleks käsitada laiema ettevõtmisena integreeritud merenduspoliitika ja ELi ühtekuuluvuspoliitika raames;
• How can the future CFP support adaptations to climate change and ensure that fisheries do not undermine the resilience of marine ecosystems?
– erinevate merendussektorite (sh kalandus) vahel valitseb tugev koostoime järelevalve, andmete, teadmiste ja teadustöö vallas.
• How can we better promote stakeholder involvement in research projects, and incorporate stakeholder knowledge in research-based advice?
Teaduslikult põhjendatud teadmised ja andmed on kalanduspoliitika jaoks elulise tähtsusega, sest poliitilised otsused peavad põhinema vastupidavatel ja põhjalikel teadmistel selle kohta, millisel tasemel püüki varud taluvad, milline on kalapüügi mõju mereökosüsteemidele ning millist mõju avaldavad sellised muudatused nagu kliimamuutus.
A European Strategy for Marine and Maritime Research – COM(2008) 534.
Ühise kalanduspoliitika roll ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi rakendamisel merenduse juhtimises. Komisjoni teatis – KOM(2008) 187.
• What should be the top priorities for future public financial support and why? What changes can the sector not manage to bring about on its own and therefore require public financial support?
Prioriteediks peaks jääma teadlaste, poliitikakujundajate ja sidusrühmade, eelkõige ACFA ja piirkondlike nõuandekomisjonide vahelise suhtluse parandamine ja nende täieliku pühendumuse tagamine.
Public financial support to fisheries is substantial, whether through EU fisheries funds or various Member State aid and support measures, including tax exemptions.
Ühise kalanduspoliitika 2002. aasta reform tegi olulised edusammud õiges suunas, kaotades teatavad finantstoetused, mis otseselt soodustasid liigset võimsust ja üleinvesteerimist.
It also often contradicts with CFP objectives, in particular the need to reduce overcapacity, and has sometimes appeared as compounding structural problems rather than helping to solve them.
See peab olema võimeline kohanduma näiteks integreeritud merenduspoliitika arengutega, merestrateegia direktiivi rakendamisega ja kliimamuutustega kohanemisega rannikualadel.
• How can we change the focus of EU financial resources to promote innovation and adaptation to new policies and circumstances?
• Kuidas kehtestada tingimused kõrgekvaliteedilise teadustöö läbiviimiseks seoses kalanduse tulevikuga, sh piirkondades, kus see on hetkel puudulik?
Does any new policy area require funding?
Kuidas paremal viisil tagada teadusprogrammide hea koordineerimine ELis?
Should public financial support be focused on specific transitions such as eliminating discards in the fishing industry?
Kuidas tagada vahendite olemasolu ja noorteadlaste sellekohane väljaõpe?
• How can synergy and coherence of possible CFP funds with other EU and national instruments be ensured?
See tõendab vajadust tugevdada riikliku rahastamise (eelkõige Euroopa Kalandusfondist), poliitiliste eesmärkide ja merendust mõjutavate uute probleemide vahelist seost.
• How can a synergy between the pillars of a future CFP be achieved?
Järgmine reform peab tagama, et lahendataks tööstusharu struktuurilised vajakajäämised, nähes samas ette tagatised selleks, et reformiga ei kaasneks soovimatuid kõrvaltoimeid.
Should public assistance be conditional on Member States’ achieving policy objectives?
Reform peaks edendama ja hõlbustama Euroopa tööstuse ümberstruktureerimist ja moderniseerimist, aitama sel parandada oma pikaajalist majanduslikku elujõulisust ja vältima ülevõimsuse kunstlikku säilitamist.
• How can EU financial resources be developed to provide the flexibility needed to respond swiftly when a crisis occurs?
• Kuidas paremal viisil tagada olemasolevaid vahendeid ja neid kasutada asja- ja ajakohaste nõuannete andmiseks?
However, synergy is not sufficiently developed and there is very little conditionality in the way Member States can spend their fisheries funds.
• Millised peaksid olema tulevase riikliku finantsabi prioriteedid ja miks?
In addition, the current system is not designed to address new challenges or rapidly changing circumstances.
Milliste muutustega ei saa sektor ise toime tulla, vajades selleks riiklikku finantsabi?
The current distribution of EFF funds is based on regional convergence criteria rather than on the composition of the European fleet and its structural deficiencies.
• Kuidas paremini edendada sidusrühmade kaasamist teadusprojektidesse ja nende teadmisi lülitada teaduspõhistesse nõuannetesse?
Should the European Fisheries Fund continue to distinguish between convergence and non-convergence regions?
Struktuuripoliitika ja riiklik finantsabi
• Should indirect support such as services related to fisheries management (access, research, control) continue to be provided free to all sectors of the industry?
Kas rahalist toetust vajab mõni uus poliitikavaldkond? Kas riiklik finantsabi peaks olema suunatud konkreetsetele üleminekumeetmetele, näiteks saagi vette tagasi laskmise kaotamisele kalatööstuses?
This demonstrates the need for a much closer link between public funding (notably the European Fisheries Fund) and the objectives of the policy and the new challenges affecting marine activities.
Riiklik finantsabi kalandusele on märkimisväärne, nii ELi kalandusfondide kui ka mitmete liikmesriikide abi- ja toetusmeetmete kaudu, sh maksuvabastustega.
The next reform will have to ensure structural deficiencies of the industry are addressed while ensuring safeguards against any unwanted side effects of the reform.
Samuti satub see sageli vastuollu ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, eelkõige liigse võimsuse vähendamise vajadusega, ning on mõnikord paistnud struktuurilisi probleeme raskendavat, selmet neid lahendada aidata.
It should promote and facilitate the restructuring and modernisation of the European industry, help it improve its longterm economic viability, and avoid artificially maintaining overcapacity.
• Kuidas tagada ühise kalanduspoliitika võimalike vahendite sünergia ja ühtsus muude ELi ja riiklike vahenditega?
• Should permanent fisheries subsidies be phased out, maintaining, on a temporary basis, only those aimed at alleviating the social impacts of the restructuring of the sector?
Euroopa mere- ja merendusuuringute strateegia – KOM(2008) 534.
The external dimension
Kas riiklik toetus peaks sõltuma sellest, kuidas liikmesriigid täidavad poliitilisi eesmärke?
Under the Treaty, the scope of the exclusive competence of the Union in terms of conservation of aquatic resources extends to the management of the fishing activities of the EU fleets in non-EU waters.
• Kuidas arendada ELi rahalisi vahendeid selliselt, et need tagaksid vajaliku paindlikkuse reageerida kiiresti kriisi korral?
Regional Fisheries Management Organisations (RFMOs) are so far considered to be the best instruments for fisheries governance in particular for straddling and highly-migratory fish stocks in the Exclusive Economic Zones (EEZs) and in the high seas.
Täna ei näi enam nii ilmne arusaam, et ELi laevastike üleilmne kohaolek toetab ELi õiguspärasust ja mõju piirkondlikes kalandusorganisatsioonides: isegi kalandushuvide puudumisel on paljud rahvusvahelised partnerid näidanud oma suutlikkust mõjutada kalanduse üleilmset haldamist ja osaleda aktiivselt rahvusvahelistel foorumitel.
However, their performance is uneven and they have not always been effective in adopting stringent conservation and management measures or ensuring compliance with these measures or in their means of control.
Lisaks annab juba ainuüksi ELi turu osakaal kalandustoodete maailmakaubanduses piisava aluse meie tegevusele piirkondlikel ja muudel rahvusvahelistel foorumitel.
There is a need therefore to strengthen their commitment in this respect as well as their overall performance.
Samuti tuleb nentida, et meie suur ja kasvav sõltuvus impordist õõnestab arusaama, et ELi välislaevastik varustab ELi turgu.
Work with international partners will continue to be crucial to achieve this.
• Kas riiklikku finantsabi peaks kohaldama võrdselt kõigile sektoritele (väikese- ja suuremahuline)?
The main objective for activities under the external dimension of the Common Fisheries Policy should be to extend the principles of sustainable and responsible fisheries internationally.
Ühise kalanduspoliitika kõik osad peavad olema kooskõlas ELi muude poliitikatega.
This objective must be placed fully within the aims of the IMP on good governance of the sea and the sustainable development of coastal regions.
Välistegevuse puhul on eriline roll ELi arengu- ja keskkonnapoliitikal.
The 2002 CFP reform led to a transition from traditional fisheries agreements, mostly based on the principle of‘pay, fish and go’, to the more comprehensive and cooperative approach under the current Fisheries Partnership Agreements (FPAs).
• Kas tuleks jätkata kaudse toetuse, näiteks kalavarude majandamisega seotud teenuste (juurdepääs, uuringud, kontroll) tasuta osutamist tööstuse kõigile sektoritele?
Along with providing access to EU vessels, present FPAs seek to strengthen partner countries’capacity to ensure sustainable fisheries in their own waters.
Seetõttu on oluline läbi vaadata ja uuesti määratleda välismõõtme eesmärgid, et need vastaksid 21. sajandi vajadustele.
Furthermore, the sheer importance of the EU market in world trading of fisheries products provides sufficient legitimacy for our action in regional and other multilateral fora.
• Kas tuleks kaotada alalised kalandustoetused, säilitades ajutiselt üksnes need, mis on suunatud sektori ümberstruktureerimise sotsiaalse mõju leevendamisele?
Most of the financial contribution attached to these agreements helps partner countries strengthen their fisheries policy, including scientific research and control and monitoring of fisheries activities in their waters.
ELi üldise vastutuse ja püüdluse osana tagada merede üleilmne parem haldamine peaks tulevane ühine kalanduspoliitika jätkama vastutustundliku kalanduse edendamist rahvusvahelistel foorumitel nagu ÜRO Peaassamblee ja FAO.
Conversely, parts of the EU fishing industry – in particular the tuna sector – express a strong interest in extending the networks of agreements in order to better cover the trail of migratory species they target in neighbouring EEZs. EU fishermen are also interested in deploying their activities in EEZs where EU agreements provide a high level of legal security and transparency.
Me peame jätkama tööd sellistes küsimustes nagu mereõigus, haavatavate mereökosüsteemide kaitse hävitavate tagajärgedega kalastamise eest ja ka seoses läbirääkimistega, et töötada välja riikliku jurisdiktsiooni piiridest välja jäävaid merelist päritolu geneetilisi ressursse käsitlev rahvusvaheline kokkulepe.
It is crucial therefore that the objectives of the external dimension be reviewed and redefined so that they meet the needs of the 21st Century.
Asutamislepingu kohaselt laieneb veeressursside kaitsega seoses ELi ainupädevus ELi kalalaevastike püügitegevuse juhtimisele väljaspool EL-i asuvate riikide vetes.
The greatest virtue of FPAs is that they help improve fisheries governance in waters of developing countries.
Piirkondlikke kalandusorganisatsioone on seni peetud parimaks vahendiks kalanduse juhtimisel, eelkõige piirialade kalavarude ja siirdekalade puhul majandusvööndites ja avamerel.