natgillin/translations-raw huggingface dataset:
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (Rapporteur) and A. Arabadjiev, Judges,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda), koosseisus: koja esimees A. Rosas, kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (ettekandja) ja A. Arabadjiev, kohtujurist: J. Mazák, kohtusekretär: ametnik B. Fülöp, arvestades kirjalikus menetluses ja 13. detsembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut,
ECKELKAMP AND OTHERS after considering the observations submitted on behalf of:
ECKELKAMP JT arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— H. Eckelkamp, N. Eckelkamp, M. Eckelkamp, S. Eckelkamp, T. Eckelkamp, J. Eckelkamp and J. Eckelkamp, by B. Coopman and M. Van Daele, advocaten,
– H. Eckelkamp, N. Eckelkamp, M. Eckelkamp, S. Eckelkamp, T. Eckelkamp, Jessica Eckelkamp ja Joris Eckelkamp, esindajad: advokaadid B. Coopman ja M. Van Daele,
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, and A. Hael-terman, advocaat,
– Belgia valitsus, esindaja: L. Van den Broeck, keda abistas advokaat A. Haelterman,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and R. Troosters, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: R. Lyal, A. Weimar ja R. Troosters, olles 13. märtsi 2008. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC, 18 EC, 56 EC and 58 EC.
Eelotsusetaotlus käsitleb EÜ artiklite 12, 17, 18, 56 ja 58 tõlgendamist.
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of a German citizen, Ms H. Eckelkamp, who died in Germany, and FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen (Federal Public Finance Service, Administration of VAT, Registration and Public Property) concerning the latter’s refusal, when assessing transfer duties payable in respect of an immovable property owned by Ms Eckelkamp in Belgium, to deduct the debts relating to that property on the ground that she was not resident in Belgium at the time of her death.
See taotlus esitati Saksamaal surnud Saksamaa kodaniku Reintges Hildegard Eckelkampi pärijate ja FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen’i (föderaalfinantsteenistus, käibemaksu kohaldamise, registrite ja riigivara eest vastutav amet) vahelises kohtuvaidluses seoses nimetatud ameti keeldumisega R. H. Eckelkampile Belgias kuulunud kinnisasjalt makstava vara ülemineku maksu arvutamisel kinnisasjaga seotud võlgade mahaarvamisest põhjendusel, et R. H. Eckelkamp ei elanud oma surma hetkel Belgia territooriumil.
Article 1 of Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (subsequently, Article 67 of the EC Treaty, repealed by the Treaty of Amsterdam) (OJ 1988 L 178, p. 5) provides:
Nõukogu 24. juuni 1988. aasta direktiivi asutamislepingu artikli 67 [hiljem EÜ asutamislepingu artikkel 67 (tunnistati kehtetuks Amsterdami lepinguga)] rakendamise kohta (EÜT L 178, lk 5; ELT eriväljaanne 10/01, lk 10) artikkel 1 sätestab:
Without prejudice to the following provisions, Member States shall abolish restrictions on movements of capital taking place between persons resident in Member States.
Ilma et see piiraks järgnevate sätete kohaldamist, peavad liikmesriigid kaotama liikmesriikide residentide vahelise kapitali liikumise piirangud.
To facilitate application of this Directive, capital movements shall be classified in accordance with the Nomenclature in Annex I.
Käesoleva direktiivi kohaldamise hõlbustamiseks liigitatakse kapitali liikumine vastavalt I lisas esitatud nomenklatuurile.
Transfers in respect of capital movements shall be made on the same exchange rate conditions as those governing payments relating to current transactions.’
Kapitali liikumisega seotud ülekanded tehakse samade vahetuskursside alusel, mis kehtivad jooksvate tehingutega seotud maksete puhul.”
Among the capital movements listed in Annex I to Directive 88/361 are, under heading XI, ‘Personal capital movements’, which include inheritances and legacies.
Direktiivi 88/361 I lisas on kapitali liikumisena mainitud XI jaos ka „isiklikku laadi kapitali liikumist”, mille alla kuuluvad pärandid ja annakud.
In Belgium, competence to establish, in relation to succession duties, the rate of tax -ation, the taxable amount, exemptions and reductions lies with the regions.
Belgias on pärandi maksustamisel maksumäära, maksustatava summa, maksuvabastuste ja alandatud maksumäärade kehtestamine regioonide pädevuses.
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (‘the Code’) provides:
Flandria pärimisseadustiku (Wetboek Successierechten, edaspidi „WS”) artikkel 1 sätestab:
(1) an inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
1) pärandimaks, mida arvestatakse Belgia Kuningriigi elaniku kogu pärandvara koosseisu kuuluva vara väärtuselt pärast võlgade mahaarvamist;
A person shall be deemed to be an inhabitant of the Kingdom of Belgium if, at the time of his death, he is domiciled in the Kingdom of Belgium or his assets are based there.’
Isik loetakse Belgia elanikuks, kui tema surma hetkel oli tema elukoht või vara asukoht Belgia Kuningriigis.”
Under Article 15 of the Code, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased or absent person.
WS-i artikli 15 alusel maksustatakse pärandimaksuga kogu pärandajale kuuluv vara, lähtudes selle väärtusest pärast võlgade mahaarvamist, sõltumata vara asukohast.
Article 18 of the Code, relating to persons who do not reside in Belgium, is worded as follows:
WS-i mitteresidente käsitlev artikkel 18 on sõnastatud järgmiselt:
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased or absent person, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
„Vara mortis causa ülemineku maks kuulub tasumisele kõikide pärandajale kuuluvate Belgias asuvate kinnisasjade väärtuselt, arvestamata pärandvara koosseisu kuuluvaid võlgasid ja kohustusi.”
Under Article 29 of the Code, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
WS-i artikli 29 kohaselt peab võlg selleks, et seda võiks lugeda kohustuste hulka, olema pärandaja surma hetkeks juba tekkinud ning seda võib tõendada mis tahes vormis tõenditega, mis on lubatud krediidi andmise ja võla tekkimise tehingu tõendamiseks.
Article 40 of the Code provides that the period within which a declaration of estate must be filed is five months from the date of death, where death takes place in the Kingdom of Belgium, and six months from the date of death where death takes place in another country in Europe.
WS-i artikkel 40 sätestab, et pärimise maksudeklaratsioon tuleb esitada viie kuu jooksul alates pärandaja surmapäevast, kui pärandaja viibib oma surma hetkel Belgia Kuningriigis, ja kuue kuu jooksul alates pärandaja surmapäevast, kui pärandaja viibib oma surma hetkel muus Euroopa riigis.
Under Article 41 of the Code:
WS-i artikkel 41 sätestab:
A declaration filed within the period prescribed by statute or extended by the Director-General may be rectified provided that that period has not expired, unless
Seadusega ette nähtud või peadirektori poolt pikendatud tähtaja jooksul esitatud pärimise maksudeklaratsiooni võib parandada tingimusel, et kõnealune tähtaeg ei ole
ECKELKAMP AND OTHERS the interested parties have expressly waived that right in a statement lodged in due accordance with legal requirements.’
ECKELKAMP JT möödunud, välja arvatud juhul, kui huvitatud isikud on seaduses sätestatud nõuetele vastavas teatises sellest õigusest sõnaselgelt loobunud.”
Article 48(1) of the Code includes tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa.
WS-i artikli 48 lõikes 1 on toodud tabelid, kus on näidatud pärandimaksu ja vara mortis causa ülemineku maksu määrad.
The fourth subparagraph of Article 48(2) is worded as follows:
Selle artikli lõike 2 neljas lõik on sõnastatud järgmiselt:
There is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Belgia Kuningriigi ja Saksamaa Liitvabariigi vahel puudub kahepoolne pärandimaksuga topeltmaksustamise vältimise leping.
The appellants in the main proceedings are the heirs of Ms Eckelkamp, who died in Düsseldorf (Germany) on 30 December 2003.
Põhikohtuasja hagejad on 30. detsembril 2003 Düsseldorfis (Saksamaa) surnud R. H. Eckelkampi pärijad.
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing an acknowledgement of a debt which she owed to one of the appellants in the main proceedings, H. Eckelkamp.
13. novembril 2002 kirjutas R. H. Eckelkamp alla dokumendile, millega ta kinnitas oma võlgnevust ühele põhikohtuasja hagejale, Hans Eckelkampile.
By notarial act of 5 June 2003, she granted him a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for that debt.
R. H. Eckelkamp andis kõnealuse kohustuse täitmise tagamiseks H. Eckelkampile 5. juunil 2003 notariaalselt tõestatud volituse seada Knokke-Heistis (Belgia) asuvale kinnisasjale hüpoteek.
On 29 June 2004, the appellants in the main proceedings filed a declaration of estate in Belgium within the statutory timelimit of six months from the date of Ms Eckelkamp’s death, referring to that property, under assets of the estate, as having a value of EUR 200 000.
29. juunil 2004 esitasid põhikohtuasja hagejad seaduses ette nähtud tähtaja – kuus kuud R. H. Eckelkampi surmast – jooksul Belgias asuva pärandvara pärimise maksudeklaratsiooni, milles oli pärandvara varade lahtrisse märgitud kõnealuse kinnisasja väärtuseks 200 000 eurot.
Under estate liabilities, the entry in the declaration was ‘nil’.
Kohustuste lahtrisse oli maksudeklaratsioonis märgitud „ei ole”.
It is apparent from the observations of the appellants in the main proceedings and of the Belgian Government that an exchange of e-mails had taken place between one of those appellants and the competent national tax authority before that declaration was filed.
Põhikohtuasja hagejate ja Belgia valitsuse esitatud märkustest nähtub, et enne maksudeklaratsiooni esitamist olid üks põhikohtuasja hagejatest ja Belgia maksuhaldur vahetanud elektronkirju.
In the course of that exchange, the tax authority indicated that, according to the relevant provisions of the Flemish legislation, duty on the transfer of property mortis causa is payable on all the assets of the deceased situated in Belgium, without deduction of debts and liabilities of the estate.
Maksuhaldur mainis selles kirjavahetuses, et asjassepuutuvate Flandria õigusnormide kohaselt kuulub vara mortis causa ülemineku maks tasumisele Belgias asuva pärandvara koguväärtuselt, millest ei arvata maha võlgu.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no account could be taken of her debt for the purposes of assessment of transfer duties.
Kuna R. H. Eckelkamp ei elanud oma surma hetkel Belgias, ei saanud tema võlga vara ülemineku maksu arvutamisel arvesse võtta.
The duties on the transfer of property mortis causa at issue in the main proceedings were assessed on the basis of the declaration filed on 29 June 2004.
Põhikohtuasjas kõne all olev vara mortis causa ülemineku maks arvutati 29. juunil 2004 esitatud maksudeklaratsiooni alusel.
After the appellants in the main proceedings had paid those duties — which, according to their observations, they did ‘without prejudice to any of their rights’ — they lodged an inter partes application on 31 December 2004 with the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) for the tax thus paid to be reassessed and, in particular, for Ms Eckelkamp’s debt also to be taken into account in that assessment.
Pärast selle maksu tasumist – mida põhikohtuasja hagejad tegid väidetavalt „kõiki oma õigusi säilitades” – esitasid põhikohtuasja hagejad 31. detsembril 2004 kaebuse Rechtbank van eerste aanleg te Brugge’ile (Brugge’i esimese astme kohus), taotledes juba tasutud maksu ümberarvutamist ja seda, et maksu arvutamisel võetaks arvesse ka R. H. Eckelkampi võlga.
The Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge dismissed the inter partes application on 30 May 2005 on the ground that, at the time when that application was lodged, the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of the inheritance or transfer duties payable had expired.
Nimetatud kohus jättis kaebuse 30. mai 2005. aasta otsusega rahuldamata põhjusel, et kaebuse esitamise kuupäevaks oli möödunud WS-is ette nähtud tähtaeg, mille jooksul võib pärandimaksu või vara ülemineku maksu arvutamise alusena võtta arvesse uusi asjaolusid.
The appellants in the main proceedings brought an appeal against that judgment before the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent; ‘the referring court’),
Selle otsuse peale esitasid põhikohtuasja hagejad eelotsusetaotluse esitanud kohtule apellatsioonkaebuse, milles nad väitsid, et vara mortis causa ülemineku maksu
ECKELKAMP AND OTHERS claiming that the provisions of the Code concerning the assessment of duties on the transfer of property mortis causa are contrary to Community law.
ECKELKAMP JT arvutamist käsitlevad WS-i sätted on ühenduse õigusega vastuolus.
They maintain that those provisions constitute indirect discrimination on grounds of nationality and a restriction on the free movement of capital.
Nende hinnangul on nimetatud sätete näol tegemist kaudse diskrimineerimisega kodakondsuse alusel ja kapitali vaba liikumise piiranguga.
The Belgian State relied before the referring court on the fact that the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of transfer duty had expired, and maintained that, in any event, it had not been proved that the debt at issue still existed at the date of Ms Eckelkamp’s death.
Belgia riik tugines eelotsusetaotluse esitanud kohtus sellele, et tähtaeg, mille jooksul võib vara ülemineku maksu arvutamise alusena võtta arvesse uusi asjaolusid, on möödunud, ning väitis, et igal juhul ei ole tõendatud, et vaidlusalune võlg oli R. H. Eckelkampi surma kuupäeval veel olemas.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no liabilities whatsoever could be deducted from the basic taxable amount for the purposes of transfer duty.
Kuna asjassepuutuv isik oma surma hetkel Belgias ei elanud, ei võinud vara ülemineku maksuga maksustatavast summast mingeid kohustusi maha arvata.
Article 58 EC is without prejudice to the right of Member States to apply the relevant provisions of their tax legislation.
EÜ artikkel 58 ei piira liikmesriikide õigust kohaldada oma maksuseaduste asjakohaseid sätteid.
According to the referring court, it is clear from a private instrument dated 13 November 2002 and an authentic instrument dated 5 June 2003 that Ms Eckelkamp had incurred a debt of EUR 220 000.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnutsi nähtub 13. novembri 2002. aasta lihtkirjalikust dokumendist ja 5. juuni 2003. aasta notariaalselt tõestatud dokumendist selgelt, et R. H. Eckelkamp oli võtnud endale võlakohustuse 220 000 euro suuruses summas.
Taking the view that the dispute in the main proceedings raises questions of interpretation of Community law, the Hof van Beroep te Gent decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Leides, et põhikohtuasjas on üles kerkinud küsimused ühenduse õiguse tõlgendamise kohta, otsustas Hof van Beroep te Gent menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the deceased, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the deceased, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
„Kas [EÜ] artikliga 12 koostoimes [EÜ] artiklitega 17 ja 18 ning [EÜ] artikliga 56 koostoimes EÜ artikliga [58] on vastuolus liikmesriigi siseriiklik õigusnorm, mille alusel makstakse liikmesriigis (asukohariik) asuva kinnisvara pärimise teel omandamisel maksu selle kinnisvara väärtuselt, millest on lubatud maha arvata kinnisvaraga seotud koormised (nagu võlad, mis on tagatud võlausaldaja õigusega seada kinnisasjale hüpoteek) juhul, kui pärandaja elas oma surma hetkel asukohariigis, aga mitte juhul, kui pärandaja elas oma surma hetkel muus liikmesriigis (elukohariik)?”
The Belgian Government maintains that the reference for a preliminary ruling is inadmissible.
Belgia valitsuse arvates on eelotsusetaotlus vastuvõetamatu.
It contends that, owing to the fact that the action for reassessment of the transfer duties in question was brought out of time, the referring court would on no account be able to uphold the claim of the appellants in the main proceedings.
Ta väidab esiteks, et vara ülemineku maksu ümberarvutamisele suunatud kaebuse hilinenud esitamise tõttu ei või eelotsusetaotluse esitanud kohus mingil juhul põhikohtuasja hagejate nõuet rahuldada.
The period within which they were allowed, under Belgian procedural rules, to amend the particulars on the basis of which transfer duties are assessed had already expired several months earlier.
Tähtaeg, mille jooksul nad võisid Belgia menetlusnormide kohaselt muuta vara ülemineku maksu arvutamise aluseks olevaid andmeid, oli juba mitu kuud tagasi möödunud.
Consequently, an answer to the question referred is not only unnecessary but clearly irrelevant for the purposes of deciding the dispute in the main proceedings.
Sellest järeldub, et lisaks sellele, et vastus esitatud küsimusele ei ole vajalik, ei ole see põhikohtuasja lahendamiseks ilmselgelt ka asjassepuutuv.
Moreover, the Belgian Government maintains that, at the stage which the main proceedings have reached, the question referred is purely hypothetical.
Teiseks leiab Belgia valitsus, et esitatud küsimus on põhikohtuasja antud staadiumis puhthüpoteetiline.
At this stage, the referring court has not yet answered any of the questions that are critical for the determination of the dispute in the main proceedings concerning, in particular, the issue whether there is a link between the debt and the immovable property in question such as to indicate the existence of a charge on that property.
Selles staadiumis ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus veel andnud vastust põhikohtuasja lahendamise seisukohalt määravatele küsimustele, mis puudutavad eelkõige seda, kas võla ja kinnisasja vahel on selline seos, millest nähtuks, et kinnisasi on võlaga koormatud.
In that regard, the Belgian Government pointed out at the hearing that, in the present case, there is no mortgage on the immovable property situated in Belgium, only a mortgage mandate which Ms Eckelkamp granted to her brother before her death.
Sellega seoses rõhutas Belgia valitsus kohtuistungil, et antud juhul ei ole tegemist Belgias asuvat kinnisvara koormava hüpoteegiga, vaid ainult hüpoteegi seadmise volitusega, mille andis R. H. Eckelkamp enne surma oma vennale.
According to the Belgian Government, since a mortgage mandate is no more than a right granted to a third party with a view to the possible registration of a mortgage in respect of some immovable property, and no such registration has taken place, there is no charge on that immovable property within the meaning of the caselaw of the Court.
Belgia valitsus on seisukohal, et kuna hüpoteegi seadmise volitus on kõigest kolmandale isikule antud õigus, mis annab võimaluse seada kinnisasjale hüpoteek, mida ei ole aga tehtud, ei koorma seda kinnisasja mingid võlad Euroopa Kohtu praktika tähenduses.
The question submitted is, therefore, hypothetical.
Seetõttu on esitatud küsimus hüpoteetiline.
In that regard, it should be recalled that, in proceedings under Article 234 EC, which are based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court.
Sellega seoses tuleb meenutada, et EÜ artikli 234 järgses menetluses, mis põhineb selgel siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete eristamisel, on kohtuasja faktiliste asjaolude hindamine vaid siseriikliku kohtu pädevuses.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court is in principle
Kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud otsuse langetama (12. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-145/03: Keller, EKL 2005,
ECKELKAMP AND OTHERS bound to give a ruling (Case C-145/03 Keller [2005] ECR I-2529, paragraph 33, and Case C-119/05 Lucchini [2007] ECR I-6199, paragraph 43).
ECKELKAMP JT lk I-2529, punkt 33, ja 18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-119/05: Lucchini, EKL 2007, lk I-6199, punkt 43).
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or to its subjectmatter, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraph 39; Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraph 19; and Lucchini, paragraph 44).
Siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamisest keeldumine on võimalik vaid siis, kui on ilmne, et ühenduse õiguse tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (vt eelkõige 13. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-379/98: PreussenElektra, EKL 2001, lk I-2099, punkt 39; 22. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-390/99: Canal Satélite Digital, EKL 2002, lk I-607, punkt 19, ja eespool viidatud Lucchini kohtuotsus, punkt 44).
That is not the case here.
Tuleb märkida, et antud juhul ei ole asi nii.
The Court is being called upon to clarify whether the national courts are required under Community law not to apply certain provisions of the Code relating to the assessment of duties on the transfer of property mortis causa which the appellants in the main proceedings regard as constituting a restriction on the free movement of capital.
Euroopa Kohtul on palutud täpsustada, kas siseriiklikud kohtud on ühenduse õiguse alusel kohustatud jätma kohaldamata teatavad WS-i sätted, mis puudutavad vara mortis causa ülemineku maksu arvutamist ja mida põhikohtuasja hagejad peavad kapitali vaba liikumise piiranguks.