natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, Member States must exercise that competence in accordance with Community law, in particular with the Treaty provisions concerning the freedom accorded to every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States (Tas-Hagen and Tas, paragraph 22).
Siiski peavad viimased teostama seda pädevust kooskõlas ühenduse õigusega ja iseäranis asutamislepingu sätetega, mis reguleerivad kõigile liidu kodanikele tagatud vabadust vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil (eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 22).
Furthermore, it is accepted that citizenship of the Union, established by Article 17 EC, is not intended to extend the scope ratione materiae of the Treaty to internal situations which have no link with Community law (Joined Cases C-64/96 and C-65/96 Uecker and Jacquet [1997] ECR I-3171, paragraph 23; Case C-148/02 Garcia Avello [2003] ECR I-11613, paragraph 26; and Tas-Hagen and Tas, paragraph 23).
Lisaks on selge, et EÜ artiklis 17 ettenähtud liidu kodakondsuse eesmärgiks ei ole asutamislepingu esemelise kohaldamisala laiendamine liikmesriigisisestele olukordadele, millel puudub igasugune seos ühenduse õigusega (5. juuni 1997. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-64/96 ja C-65/96: Uecker ja Jacquet, EKL 1997, lk I-3171, punkt 23; 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-148/02: Garcia Avello, EKL 2003, lk I-11613, punkt 26, ja eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 23).
However, the Court has already held that situations which fall within the scope ratione materiae of Community law include those involving the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty and those involving the exercise of the freedom, as conferred by Article 18 EC, to move and reside within the territory of the Member States (Case C-209/03 Bidar [2005] ECR I-2119, paragraph 33, and Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraphs 17 and 18).
Euroopa Kohus on juba leidnud, et ühenduse õiguse esemelisse kohaldamisalasse kuuluvad eelkõige juhtumid, mis puudutavad asutamislepinguga tagatud põhiõiguste ning EÜ artiklis 18 sätestatud vabaduse liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil kasutamist (15. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-209/03: Bidar, EKL 2005, lk I-2119, punkt 33, ja 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-403/03: Schempp, EKL 2005, lk I-6421, punktid 17 ja 18).
In this case, it must be held that a situation such as that of Ms Nerkowska is covered by the right of citizens of the Union to move and reside freely in the Member States.
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et selline olukord, milles on H. Nerkowska, kuulub liidu kodanike õiguse vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil kohaldamisalasse.
By taking up residence in Germany, the applicant in the main proceedings exercised the right conferred by Article 18(1) EC on every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of a Member State other than that of which he is a national.
Saksamaale elama asudes teostas põhikohtuasja hageja EÜ artikli 18 lõikega 1 kõigile liidu kodanikele tagatud õigust vabalt liikuda ja elada muu kui selle liikmesriigi territooriumil, mille kodanik ta on.
Furthermore, it is clear from the documents sent to the Court by the national court that the refusal to pay the disability pension which had been granted to Ms Nerkowska was attributable solely to the fact that she had taken up residence in Germany.
Lisaks ilmneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt Euroopa Kohtule saadetud toimikust selgelt, et H. Nerkowskale invaliidsuspensioni maksmisest keeldumine tulenes üksnes asjaolust, et ta oli asunud elama Saksamaale.
It follows that a situation in which the exercise by Ms Nerkowska of a freedom accorded by Community law has an impact on her right to the payment of a benefit under national legislation cannot be considered to be a purely internal matter with no link to Community law.
Eelnevast järeldub, et olukorda, milles ühenduse õiguskorras tunnustatud vabaduse kasutamine H. Nerkowska poolt mõjutab tema õigust siseriiklikes õigusnormides ettenähtud hüvitise maksmisele, ei saa pidada liikmesriigisiseseks olukorraks, millel puudub igasugune seos ühenduse õigusega.
It is therefore necessary to examine whether Article 18(1) EC, which is applicable to a situation such as that in the main proceedings, is to be interpreted as precluding national legislation requiring that the recipient of a disability pension paid to civilian victims of war or repression be resident in the territory of the Member State granting such a benefit.
Seetõttu tuleb uurida, kas EÜ artikli 18 lõiget 1, mis kuulub kohaldamisele sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis nõuab, et sõja või repressioonide tsiviilohvritele makstava invaliidsuspensioni saamiseks õigustatud isiku elukoht peab olema sellist hüvitist maksva liikmesriigi territooriumil.
The residence requirement
Elukoha tingimust puudutav nõue
With regard to the scope of Article 18(1) EC, the Court has already held that the opportunities offered by the Treaty in relation to freedom of movement cannot be fully effective if a national of a Member State can be deterred from availing himself of them by obstacles raised to his residence in the host Member State by legislation of his State of origin penalising the fact that he has used them (Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 19, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 30).
EÜ artikli 18 lõike 1 ulatuse kohta on Euroopa Kohus otsustanud, et asutamislepinguga liikumisvabaduse valdkonnas kehtestatud võimalused ei pääseks täielikult mõjule, kui takistused, mis liikmesriigi kodaniku päritoluriigi õigusnormidega on seatud tema elamisele vastuvõtvas liikmesriigis ja mis karistavad teda selle eest, et ta on neid võimalusi kasutanud, võiksid liikmesriigi kodanikku sundida nende võimaluste kasutamisest loobuma (29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-224/02: Pusa, EKL 2004, lk I-5763, punkt 19, ja eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 30).
National legislation which places certain of the nationals of the Member State concerned at a disadvantage simply because they have exercised their freedom to move and to reside in another Member State is a restriction on the freedoms conferred by Article 18(1) EC on every citizen of the Union (Case C-406/04 De Cuyper [2006] ECR I-6947, paragraph 39, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 31).
Siseriiklik õigusnorm, mis seab teatavad kodanikud ebasoodsamasse olukorda pelgalt seetõttu, et nad on kasutanud oma vabadust liikuda ja elada teises liikmesriigis, piirab igale liidu kodanikule EÜ artikli 18 lõike 1 alusel tagatud vabadusi (18. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-406/04: De Cuyper, EKL 2006, lk I-6947, punkt 39, ja eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 31).
The 1974 Law constitutes such a restriction.
1974. aasta seadus kujutab endast sellist piirangut.
In making the payment of the disability pension established for civilian victims of war or repression conditional on the
Seades sõja või repressioo -nide tsiviilohvrite kasuks kehtestatud invaliidsuspensioni maksmise sõltuvusse
National legislation which imposes such a restriction on the exercise of freedoms by nationals of the Member State concerned can be justified, under Community law, only if it is based on objective considerations of public interest independent of the nationality of the persons concerned and is proportionate to the legitimate objective of the national provisions (De Cuyper, paragraph 40, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 33).
Siseriiklikud õigusnormid, mis piiravad sellisel viisil oma kodanike vabaduste teostamist, võivad olla ühenduse õiguse seisukohalt õigustatud üksnes juhul, kui need põhinevad objektiivsetel, asjaomaste isikute kodakondsusest sõltumatutel üldise huviga seotud kaalutlustel ja on proportsionaalsed siseriikliku õigusega taotletava legitiimse eesmärgi suhtes (eespool viidatud De Cuyperi kohtuotsus, punkt 40, ja eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 33).
As to the first condition, it is apparent from the observations submitted to the Court both by the defendant in the main proceedings and by the Polish Government that the restriction provided for by the 1974 Law results essentially from the Polish legislature’s wish to limit the obligation of solidarity with civilian victims of war or repression solely to those who have a connection with the Polish people.
Esimese tingimuse kohta ilmneb nii põhikohtuasja kostja kui ka Poola valitsuse poolt Euroopa Kohtule esitatud märkustest, et 1974. aasta seadusega ettenähtud piirang tuleneb põhiliselt Poola seadusandja tahtest piirata solidaarsuskohustust sõja või repressioonide tsiviilohvrite suhtes üksnes Poola rahvaga seotud isikutega.
In their submission. the residence condition is therefore an expression of the extent to which such victims are integrated in Polish society.
Elukoha tingimus väljendab seega nende isikute Poola ühiskonda lõimumise astet.
Furthermore, the defendant in the main proceedings and the Polish Government maintain that only a residence condition such as that at issue in the main proceedings is capable of ensuring that it can be verified that the situation of the recipient of the benefit concerned has not been subject to changes which may affect his entitlement to that benefit.
Lisaks toovad põhikohtuasja kostja ja Poola valitsus esile, et üksnes selline elukoha tingimus, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tagab võimaluse kontrollida, et kõnealuse hüvitise saamiseks õigustatud isiku olukorras ei ole toimunud muutusi, mis võiksid mõjutada selle hüvitise saamise õigust.
In that regard, they state that the fact that there cannot be recourse to the administrative and medical assistance of the other Member States, a possibility provided for in respect of social security benefits by Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within
Põhikohtuasja kostja ja Poola valitsus rõhutavad, et teiste liikmesriikide haldus- ja arstiabi tarvitamise võimaluse puudumine, mille näeb sotsiaalkindlustushüvitiste osas ette nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, mida on muudetud ja ajakohastatud nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega
NERKOWSKA the Community, in the version amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996 (OJ 1997 L 28, p.
(EÜ) nr 118/97 (EÜT 1997, L 28, lk 1; ELT eriväljaanne 05/03, lk 6), võtab tõhususe ja mõju Poola pädevate asutuste teostatavatelt kontrollidelt.
1), renders the monitoring carried out by the competent Polish bodies ineffective. They also submit that other, less restrictive, measures would not be as effective as the residence condition.
Põhikohtuasja kostja ja Poola valitsus märgivad samuti, et muud vähem piiravad meetmed ei oleks sama tõhusad kui kõnesolev tingimus.
It is true that both the wish to ensure that there is a connection between the society of the Member State concerned and the recipient of a benefit and the necessity to verify that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying the fact that the conditions for the grant or payment of the benefit may affect the freedom of movement of the citizens of that Member State.
Nii soov tagada, et hüvitise saamiseks õigustatud isik oleks seotud Poola ühiskonnaga, kui ka vajadus kontrollida, et see isik täidaks jätkuvalt kõnealuse hüvitise saamise tingimusi, kujutavad endast objektiivseid, üldise huviga seotud kaalutlusi, millega saab õigustada seda, et sellise hüvitise saamise või maksmise tingimused võivad mõjutada selle liikmesriigi kodanike liikumisvabadust.
As regards the requirement for a connection with the society of the Member State concerned, the Court has held, with regard to a benefit such as that at issue in the main proceedings, which is not covered by Community law, that Member States enjoy a wide margin of appreciation in deciding which criteria are to be used to assess the degree of connection to society, while at the same time being required to comply with the limits imposed by Community law (Tas-Hagen and Tas, paragraph 36).
Asjassepuutuva liikmesriigi ühiskonnaga seotuse nõude kohta on Euroopa Kohus leidnud, et sellise ühenduse õigusega reguleerimata hüvitise puhul, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kuulub ühiskonnaga seotuse hindamise kriteeriumide kindlaksmääramisel liikmesriikidele ulatuslik kaalutlusõigus, mille kasutamisel tuleb siiski järgida ühenduse õigusega kehtestatud piire (eespool viidatud kohtuotsus Tas-Hagen ja Tas, punkt 36).
It is thus lawful for a Member State to restrict, by means of conditions related to the nationality or to the place of residence of the person concerned, the compensation granted to civilian victims of war or repression to persons who are regarded as showing a certain degree of connection to the society of that Member State.
Samuti võib liikmesriik asjaomase isiku kodakondsuse või elukohaga seotud tingimuste abil legitiimselt piirata sõja või repressioonide tsiviilohvritele suunatud hüvitise maksmist isikutega, keda peetakse vastava liikmesriigi ühiskonnaga teataval määral seotuks.
However, while the restriction found in paragraph 33 of the present judgment is capable of being justified by objective considerations of public interest such as those mentioned in the previous paragraph, that restriction must also not be disproportionate in the light of the objective pursued.
Ehkki käesoleva otsuse punktis 33 mainitud piirangut võib pidada õigustatuks eelmainitud üldise huviga seotud kaalutlustel, ei tohi see lisaks olla ebaproportsionaalne taotletava eesmärgi suhtes.
First, as regards the condition of continued residence in national territory throughout the period of payment of the benefit which is considered a factor connecting civilian victims of war or repression to Polish society, it must be held that, although it is true that residence constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that, in circumstances such as those of the main proceedings, such a condition goes beyond what is necessary to achieve the objective pursued.
Mis puudutab esiteks kogu hüvitise maksmise vältel liikmesriigi territooriumil elamise tingimuse käsitamist elemendina, mis peegeldab sõja või repressioonide tsiviilohvrite seotust Poola ühiskonnaga, siis tuleb märkida, et ehkki elukoht on tõepoolest sellist seotust peegeldav kriteerium, läheb kõnesolev tingimus põhikohtuasja asjaolusid arvestades kaugemale, kui on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
It is common ground that Ms Nerkowska has Polish nationality and lived in Poland for more than 20 years, during which time she studied and worked there.
On selge, et H. Nerkowskal on Poola kodakondsus ning ta on elanud Poolas enam kui 20 aastat — ajavahemiku, mille jooksul ta läbis õpingud ja töötas.
The fact that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue in the main proceedings and lived in that State for more than 20 years studying and working may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Kõnesolevat hüvitist maksva liikmesriigi kodakondsuse olemasolu ning viibimine selles riigis enam kui 20 aasta jooksul nii õppides kui töötades võiks olla piisav, et tõendada vastava liikmesriigi ja hüvitise saamiseks õigustatud isiku seotust.
Secondly, as regards the argument that the residence condition is the sole means of verifying that the recipient of a disability pension continues to satisfy the conditions for the grant of that pension, it is sufficient to reply that it cannot be reasonably claimed that the objective pursued cannot be achieved by other means which, although less restrictive, are just as effective.
Mis puudutab teiseks väidet, mille kohaselt on elukoha tingimus ainus vahend kontrollimaks, kas invaliidsuspensioni saamiseks õigustatud isik täidab jätkuvalt selle pensioni saamise tingimusi, siis piisab tõdemusest, et ei saa põhjendatult väita, et taotletavat eesmärki ei oleks võimalik saavutada muude vähem piiravate, ent sama tõhusate vahenditega.
If medical or administrative checks make it necessary for the recipient of a benefit such as that at issue in the main proceedings to be in the territory of the Member State concerned, nothing precludes that Member State from requesting that the recipient go to that State for the purpose of undergoing such a check, including on pain of suspension of payment of the benefit if there is an unwarranted refusal on the part of the recipient.
Juhul kui arstlik või halduskontroll nõuab põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise saamiseks õigustatud isiku kohalviibimist asjaomase liikmesriigi territooriumil, ei takista miski kõnealust liikmesriiki kutsumast õigustatud isikut sellise kontrolli läbiviimiseks vastavasse liikmesriiki — muu hulgas hüvitise maksmise peatamise ähvardusel, kui õigustatud isik peaks põhjendamatult keelduma.
Consequently, a residence condition such as that at issue in the main proceedings goes beyond what is necessary to achieve the objective of verifying that the recipient of a benefit continues to satisfy the conditions for grant of the benefit and, therefore, it fails to comply with the principle of proportionality referred to in paragraphs 34 and 40 of this judgment.
Selline elukoha tingimus, nagu on kõne all põhikohtuasjas, läheb järelikult kaugemale kui vajalik, et saavutada eesmärk kontrollida, kas hüvitise saamiseks õigustatud isik täidab jätkuvalt selle hüvitise saamise tingimusi, ning seega ei ole see kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, mida on käsitletud käesoleva kohtuotsuse punktides 34 ja 40.
In view of the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
Eeltoodud kaalutlustel tuleb vastata esitatud küsimusele, et EÜ artikli 18 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mille kohaselt viimane keeldub üldiselt ja igal juhul sõja või repressioonide tsiviilohvritele suunatud hüvitise maksmisest oma kodanikele üksnes põhjusel, et need ei ela kogu hüvitise maksmise ajavahemikul mitte vastava liikmesriigi, vaid mõne teise liikmesriigi territooriumil.
Case C-162/07
Kohtuasi C-162/07
(Sixth VAT directive — Taxable persons — Second subparagraph of Article 4(4) — Parent companies and subsidiaries — Implementation by the Member State of the single taxable person scheme — Conditions — Consequences)
Kuues käibemaksudirektiiv — Maksukohustuslased — Artikli 4 lõike 4 teine lõik — Emaettevõtjad ja tütarettevõtjad — Liikmesriigi poolt ühe maksukohustuslase süsteemi rakendamine — Tingimused — Tagajärjed
Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 22. mai 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Taxable persons
Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Maksukohustuslased
(Council Directive 77/388, Art. 4(4), second subpara.)
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 4 lõike 4 teine lõik)
SUMMARY — CASE C-162/07
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-162/07
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Mechanism to simplify declarations and payments of value added tax
Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Käibemaksu deklareerimise ja tasumise lihtsustatud süsteem
The principle of fiscal neutrality does not preclude national legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify value added tax declarations and payments differently according to whether the parent company or body has held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is linked since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration was made or, on the contrary, satisfies those conditions only after that date.
Neutraalse maksustamise põhimõttega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis kohtlevad erinevalt neid maksukohustuslasi, kes soovivad valikuõiguse alusel kasutada süsteemi, mis lihtsustab käibemaksu deklareerimist ja tasumist vastavalt sellele, kas üksusele või emaettevõtjale kuulub hiljemalt deklaratsiooni esitamise aastale eelneva kalendriaasta alguses rohkem kui 50% nende isikute aktsiatest või osadest, kellega nad on tihedalt seotud, või vastupidi, täidavad neid tingimusi alles pärast seda kuupäeva.
Moreover, neither the principle prohibiting the abuse of rights nor the principle of proportionality precludes such legislation.
Pealegi ei ole taolised õigusnormid vastuolus ei õiguste kuritarvitamise keelu põhimõtte ega proportsionaalsuse põhimõttega.
The second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on value added tax and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of value added tax in order to be treated as a single taxable person to whom a single value added tax identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit value added tax declarations.
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 lõike 4 teine lõik kujutab endast normi, mille kohaldamine nõuab liikmesriigilt käibemaksu nõuandekomiteega eelnevat konsulteerimist ja selliste siseriiklike õigusnormide vastuvõtmist, mis lubavad riigi territooriumil asuvaid isikuid, eelkõige äriühinguid, kes on õiguslikult iseseisvad ja on majanduslike ning organisatsiooniliste sidemete kaudu seotud, edaspidi mitte käsitleda erinevate käibemaksukohustuslastena, vaid ühe maksukohustuslasena, kellele antakse individuaalne registrinumber ja kes seetõttu ainsana on õigustatud deklaratsioone esitama.
Where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on value added tax, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388.
Juhul kui ei toimu käibemaksu nõuandekomiteega konsulteerimist, kujutavad siseriiklikud õigusnormid, mis vastavad neile kriteeriumidele, endast õigusnorme, mille vastuvõtmisel on rikutud kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 4 teises lõigus sätestatud menetlusnormi.
(see para. 23, operative part 1)
(vt punkt 23, resolutiivosa punkt 1)
(see para. 32, operative part 2)
(vt punkt 32, resolutiivosa punkt 2)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 30 November 2006, received at the Court on 26 March 2007, in the proceedings
Kohtuasjas C-162/07, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Corte suprema di cassazione (Itaalia) 30. novembri 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. märtsil 2007, menetluses