natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mr Winkel and the Commission submit that Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 precludes conditions such as those laid down in the Netherlands rules.
A. G. Winkel ja komisjon väidavad, et määruse nr 1254/1999 artikli 3 punktiga f on vastuolus Madalmaade määruses kehtestatud tingimused.
Mr Winkel takes the view that the usual animal husbandry practice on which those conditions are based is vague and variable, as demonstrated by the change to the condition relating to the frequency of calving.
A. G. Winkel leiab, et nende tingimuste aluseks olev karjakasvatuse tavapärane praktika on ebamäärane ja varieeruv, nagu näitab poegimissagedust käsitleva tingimuse muudatus.
The Commission considers, first, that the definition in Article 3(f) is exhaustive and that the Member States could not add other conditions.
Komisjon leiab esiteks, et artikli 3 punktis f esinev määratlus on ammendav ja et liikmesriik ei saa lisada teisi tingimusi.
Secondly, it argues, the suckler element must be assessed at the level of the herd as a whole rather than at the level of individual cows.
Lisaks tuleb ammlehma tingimusele vastavust hinnata kogu karja suhtes tervikuna ja mitte iga lehma suhtes eraldi.
Finally, conditions such as those introduced in the Netherlands rules preclude account from being taken of exceptional cases in which the length of suckling or the frequency of calving could not be complied with.
Lõpuks takistavad sellised tingimused, nagu on kehtestatud Madalmaade määruses, arvestamast erandlikke asjaolusid, kui imetamise kestust või poegimissagedust ei järgitud.
The Netherlands and French Governments put forward the opposite opinion.
Madalmaade ja Prantsuse valitsus esitavad vastupidise arvamuse.
The Netherlands Government states that it introduced the conditions at issue, in particular the condition on the length of suckling, in order to take account of criticism expressed by the Commission following an inspection carried out by Commission staff.
Madalmaade valitsus märgib, et ta kehtestas asjaomased tingimused, eeskätt imetamise kestuse kohta, et võtta arvesse komisjoni talituste kriitikat pärast nende teostatud kontrolli.
Furthermore, the Netherlands Government claims that the suckling requirement does not in any way preclude account from being taken of exceptional cases, such as emergency slaughtering involving accidental death of a calf, in accordance with the provisions of Regulation No 2419/2001.
Lisaks märgib see valitsus, et imetamise tingimus ei takista kuidagi erandlike asjaolude arvesse võtmist, näiteks loomade erakorralist tapmist, mis tähendab vasika surma õnnetuse tagajärjel, vastavalt määruse nr 2419/2001 sätetele.
The French Government takes the view that, in the absence of clarification at Community level, it is for the Member States to define the concept of cows forming part of a herd intended for rearing calves for meat production in compliance with the objectives of the Community legislation.
Prantsuse valitsus leiab, et ühenduse tasandil täpsuse puudumise korral võivad liikmesriigid määratleda lehma mõiste, kes kuulub karja, mis on mõeldud vasikate pidamiseks lihatootmise eesmärgil, kui nad järgivad ühenduse õigusnormides kehtestatud eesmärke.
The conditions laid down in the Netherlands rules are, it submits, fully compatible with those objectives.
Madalmaade õigusnormides sätestatud tingimused vastavad täielikult ühenduse normidele.
In order to answer the question referred, it is necessary to examine the wording of Articles 3(f) and 6 of Regulation No 1254/1999 as well as that of Article 14 of the implementing regulation, in the light of the objective of those regulations and of Regulation No 2419/2001 on control of the payment of premiums.
Esitatud küsimusele vastamiseks tuleb uurida määruse nr 1254/1999 artikli 3 punkti f ja artikli 6 ning rakendusmääruse artikli 14 sõnastust lähtuvalt nende määruste ja määruse nr 2419/2001 toetuste maksmise kontrolli kohta eesmärgist.
Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 defines ‘suckler cow’ by reference to two criteria.
Määruse nr 1254/1999 artikli 3 punkt f määratleb ammlehma mõiste viitega kahele kriteeriumile.
Under the first, the cow must be a ‘meat’ cow, determined by its belonging to a meat breed or its origin deriving from a cross with that breed.
Esimese kriteeriumi alusel peab lehm olema lihalehm, mis määratletakse tema kuuluvuse järgi lihalehma tõusse või on saadud selle tõuga ristamisel.
The second requires that it belong to a herd intended for rearing calves for meat production.
Teine kriteerium nõuab, et lehm kuuluks lihatootmiseks peetavate vasikatega samasse karja.
Article 6 of Regulation No 1254/1999 establishes the conditions for eligibility for the suckler cow premium and, accordingly, provides in Article 6(2) for an obligation on the producer to keep, for at least six consecutive months from the date of the application, a number of suckler cows at least equal to 60% and of heifers at most equal to 40% of the number for which the premium was requested.
Selle määruse artikkel 6 määratleb ammlehma lisatoetuse saamise tingimused ning näeb lõikes 2 ette, et tootja peab alates taotluse esitamise päevast vähemalt kuue järjestikuse kuu jooksul sellist arvu loomi, mis ammlehmade puhul vastab vähemalt 60%-le ning mullikate puhul vähemalt 40%-le loomade arvust, kelle eest on lisatasu taotletud.
As the Advocate General notes in point 47 of his Opinion, that provision makes it necessary to give a precise definition of a ‘suckler cow’ in order to distinguish it from other cows such as dairy cows or heifers.
Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 47, muudab see säte vajalikuks määratleda täpselt, kes on ammlehm, et eristada seda teistest, näiteks piimalehmadest või mullikatest.
In that respect, Article 6(7) of Regulation No 1254/1999 entrusts the Commission with the task of adopting detailed rules for the application of premium schemes provided for by that article and, in particular, to define the concept of ‘suckler cow’ referred to in Article 3(f) of that regulation.
Sellega seoses annab määruse nr 1254/1999 artikli 6 lõige 7 komisjonile ülesande võtta vastu selles artiklis sätestatud lisatasu käsitlevad rakenduseeskirjad ja eeskätt määratleda selle määruse artikli 3 punktis f esitatud ammlehma mõiste.
It must be stated that, in Article 14, the Commission merely excludes from the concept of ‘suckler cow’ those cows which belong to certain bovine breeds, without further defining that concept for the purpose of determining the conditions of eligibility for the premium.
Tuleb sedastada, et selles artiklis 14 piirdus komisjon sellega, et ta välistas ammlehmade mõistest teatud lehmatõugudesse kuuluvad lehmad, täpsustamata põhjalikumalt selle mõiste piire, et määratleda lisatasu saamise tingimusi.
In particular, the Commission does not set out the criteria which would make it possible to conclude that a cow belongs to a herd intended for rearing calves for meat production.
Eeskätt ei märgi komisjon, millised kriteeriumid võimaldavad järeldada, et lehm kuulub lihatootmiseks peetavate vasikatega samasse karja.
By contrast, the Commission imposes on the Member States the task of adopting the measures necessary to ensure that the implementing regulation is properly applied.
Seevastu kehtestab komisjon liikmesriikidele ülesande võtta vastu meetmed rakendusmääruse nõuetekohase kohaldamise tagamiseks.
The responsibility of defining what constitutes a suckler cow for that purpose therefore lies, ultimately, with the Member States.
Niisiis on lõpuks liikmesriikidel ülesanne täpsustada sel eesmärgil ammlehma mõiste.
Accordingly, it is necessary to determine whether the Member States may, for the purposes of defining that concept, refer to the usual animal husbandry practice within their territory.
Seega tuleb kontrollida, kas liikmesriigid võivad selle mõiste täpsustamiseks viidata oma territooriumil karjakasvatuse sektoris tavapärasele praktikale.
In that respect, according to the observations submitted to the Court, animal husbandry practice varies from one Member State to another.
Sellega seoses ilmneb Euroopa Kohtule esitatud märkustest, et karjakasvatuse sektori praktika erineb liikmesriigiti.
The French Government submits that, in France, the minimum suckling period for a calf intended for meat production is estimated at four weeks.
Prantsuse valitsus väidab, et Prantsusmaal on lihatootmiseks mõeldud vasikate puhul minimaalne imetamisperiood neli nädalat.
The Netherlands Government and the Commission state that, in the Netherlands, the duration of suckling is generally four months.
Madalmaade valitsus ja komisjon märgivad, et Madalmaades on imetamisperiood üldiselt neli kuud.
As evidenced by the report of 3 June 2002, referred to in paragraph 17 of this judgment, the Commission’s Directorate-General for Agriculture itself referred to those practices, criticising the Netherlands authorities for taking the view that cows which have not suckled their calves for at least four months in accordance with the usual practice in that Member State would be eligible.
Nagu ilmneb käesoleva otsuse punktis 17 viidatud 3. juuni 2002. aasta aruandest, viitas komisjoni põllumajanduse peadirektoraat ise neile praktikatele, heites Madalmaade ametiasutustele ette seda, et nood lugesid abikõlblikuks sellised lehmad, kes ei olnud oma vasikaid imetanud vähemalt neli kuud vastavalt selles liikmesriigis esinevale tavapärasele praktikale.
In the absence of a precise definition of the concept of ‘suckler cow’ in the implementing regulation for the purpose of determining the conditions of eligibility for the premium, it is open to the Member States to provide that clarification by taking as a basis the usual animal husbandry practice within their territory.
Tuleb sedastada, et kuna rakendusmääruses puudub ammlehma täpne määratlus lisatasu saamise tingimuste määramise eesmärgil, siis võivad liikmesriigid teha neid täpsustusi, tuginedes nende territooriumil esinevale tavalisele karjakasvatuse praktikale.
The application of conditions at the level of individual cows rather than at the level of the herd as a whole strengthens legal certainty because it is clear and facilitates the monitoring of the regularity of premium applications by the competent national authorities.
Tingimuste kohaldamine iga lehma suhtes, mitte aga terve karja kohta tervikuna, tugevdab selguse mõttes õiguskindlust ja kergendab siseriiklike ametiasutuste kontrolli lisatasutaotluste nõuetekohasuse üle.
In principle, such application is not therefore incompatible with Regulations No 1254/1999 and No 2419/2001 or with the implementing regulation.
Seega ei ole see vastuolus määrustega nr 1254/1999 ja nr 2419/2001 ega rakendusmäärusega.
It is none the less necessary to determine whether requirements such as those introduced in the Netherlands rules comply with the objective of those regulations.
Siiski tuleb kontrollida, kas sellised tingimused nagu Madalmaade õigusnormides kehtestatud, vastavad nende määruste eesmärgile.
As regards the requirement of calving within a specified period, this is designed to ensure that eligible cows contribute to the continuation of a herd intended for rearing calves, this being a necessary condition for meat production in accordance with Article 3(f) of Regulation No 1254/1999.
Mis puudutab kindla aja jooksul poegimise tingimust, siis soovitakse sellega tagada, et abikõlblikud lehmad annavad panuse vasikate pidamiseks mõeldud karja; see tingimus on vastavalt määruse nr 1254/1999 artikli 3 punktile f vajalik lihatootmiseks.
As regards the requirement that calves remain in the herd in order to ensure suckling for a minimum length of time, this is designed to ensure that the herd is in fact intended for meat production and not for milk production.
Mis puudutab vasikate jätmist karja juurde minimaalse imetamisperioodi tagamiseks, siis on selle eesmärk tagada, et karja peetakse ka tegelikult lihatootmise eesmärgil, mitte aga piimatootmiseks.
As the French Government has submitted, in dairy herds, as opposed to suckler herds intended for meat production, calves are generally separated from their mother and sold immediately after birth in order to improve the efficiency of milk production.
Nagu märgib Prantsuse valitsus, siis erinevalt lihatootmiseks mõeldud ammlehmakarjast eemaldatakse piimakarjades vasikad enamasti oma emast ja müüakse kohe sünni järel, et parandada piimatootmise tõhusust.
It follows that the conditions relating to the frequency of calving and the length of suckling based on the usual animal husbandry practice in a Member State, such as those at issue in the main proceedings, make it possible to define the concept of ‘suckler cow’ for the purposes of determining the conditions of eligibility for the premium and of checking that premium applications relate to eligible animals in compliance with the objectives of Regulation No 1254/1999, the implementing regulation and Regulation No 2419/2001.
Sellest tuleneb, et liikmesriigi karjakasvatuse sektori tavapärasel praktikal põhinevad tingimused poegimissageduse ja imetamise kestuse kohta, nagu käsitleti põhikohtuasjas, võimaldavad täpsustada ammlehma mõistet lisatasu saamise tingimuste määratlemiseks ja kontrollida, et lisatasutaotlused käsitlevad loomi, kelle kohta võib lisatasu maksta, järgides määruse nr 1254/1999, rakendusmääruse ja määruse nr 2419/2001 eesmärke.
The adoption by the Member States of such conditions may thus constitute useful clarification for implementation of the Community legislation without, however, precluding account from being taken of exceptional circumstances provided for by that legislation.
Nende tingimuste vastuvõtmine liikmesriikide poolt võib seega osutuda vajalikuks täpsustuseks ühenduse õigusnormide elluviimisel, takistamata siiski neis õigusnormides sätestatud erandlike asjaolude arvestamist.
In that regard, the Netherlands Government noted in its written observations that there is nothing to prevent the national authorities from derogating, inter alia, from the condition relating to the four-month duration of suckling by reason of natural circumstances within the meaning of Article 41 of Regulation No 2419/2001 or exceptional circumstances within the meaning of Article 48 of that regulation.
Sellega seoses rõhutas Madalmaade valitsus oma kirjalikes märkustes, et siseriiklikel ametiasutustel ei ole mingeid takistusi teha erandeid eeskätt imetamise nelja kuu kestuse tingimusest, kui esinevad põllumajandusettevõtjast sõltumatud asjaolud määruse nr 2419/2001 artikli 41 tähenduses või erandlikud asjaolud sama määruse artikli 48 tähenduses.
Consequently, the Commission’s criticism that the application of such conditions makes it impossible to take into account exceptional circumstances, such as the death of a calf shortly after its birth, appears to be unfounded.
Järelikult ei näi olevat põhjendatud komisjoni kriitika, mille kohaselt sellised tingimused ei võta arvesse erandlikke asjaolusid, nagu vasika surm vahetult pärast sündi.
Having regard to the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 does not preclude national rules which make the right to a suckler cow premium subject to conditions consistent with usual animal husbandry practice that require, first, a certain frequency of calving and secondly, that the calf should have been suckled by its mother for a period of four months after its birth.
Arvestades eelnevaid kaalutlusi, tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 1254/1999 artikli 3 punktiga f ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis seab ammlehma lisatoetuse saamise õiguse sõltuvusse karjakasvatuse sektoris tavapärase praktikaga kooskõlas olevatest tingimustest, mis omakorda näevad ette esiteks teatud poegimissageduse, ja teiseks selle, et ema peab oma vasikat imetama nelja kuu jooksul pärast vasika sündi.
In the light of the answer to the first question, there is no need to answer the second question, which was posed only in the case that Article 3(f) should preclude a Member State from laying down conditions relating to calving and length of suckling such as those provided for in the Netherlands rules.
Arvestades esimesele küsimusele antud vastust, puudub vajadus vastata teisele küsimusele, mis esitati üksnes juhul, kui nimetatud artikli 3 punktiga f oleks vastuolus selliste poegimistingimuste ja imetamise kestuse kehtestamine liikmesriigi poolt, nagu oli Madalmaade määruses ette nähtud.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud põhikohtuasja poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Article 3(f) of Council Regulation (EC) No 1254/1999 of 17 May 1999 on the common organisation of the market in beef and veal, as amended by Council Regulation (EC) No 1512/2001 of 23 July 2001, does not preclude national rules which make the right to a suckler cow premium subject to conditions consistent with usual animal husbandry practice that require, first, a certain frequency of calving and secondly, that the calf should have been suckled by its mother for a period of four months after its birth.
Nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1254/1999 veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta, muudetud nõukogu 23. juuli 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1512/2001, artikli 3 punktiga f ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis seab ammlehma lisatoetuse saamise õiguse sõltuvusse karjakasvatuse sektoris tavapärase praktikaga kooskõlas olevatest tingimustest, mis omakorda näevad ette esiteks teatud poegimissageduse, ja teiseks selle, et ema peab oma vasikat imetama nelja kuu jooksul pärast vasika sündi.
Case C-2/07
Kohtuasi C-2/07
(Reference for a preliminary ruling from the Cour de cassation (Belgium))
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Belgia))
(Directive 85/337/EEC — Assessment of the effects of projects on the environment — Airport with a runway more than 2 100 metres in length)
Direktiiv 85/337/EMÜ – Projektide keskkonnamõju hindamine – Pikema kui 2100-meetrise maandumisrajaga lennuväli
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 (Nõukogu direktiiv 85/337, artikli 1 lõige 2)
SUMMARY — CASE C-2/07
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-2/07
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 (Nõukogu direktiiv 85/337, I lisa punkt 7 ja II lisa punkt 12)
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337
Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 (Nõukogu direktiiv 85/337, II lisa punkt 12)
on the environment must be assessed globally.
mille mõju keskkonnale tuleb hinnata tervikuna.
(see para. 28, operative part 1)
(vt punkt 28, resolutiivosa punkt 1)
In its original version, point 12 of Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, which refers to ‘modifications to development projects included in Annex I’, read in conjunction with point 7 of Annex I, which encompasses the ‘construction … of airports with a basic runway length of 2 100 m or more’, also
Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta algse redaktsiooni II lisa punktis 12, mis mainib „I lisaga hõlmatud arendusprojektide muudatus[i]” koosmõjus I lisa punktiga 7, mis puudutab „vähemalt 2100 m peamaandumisrajaga
Although an agreement signed between the public authority, a company in charge of the development and promotion of an airport and an air freight company which provides for certain modifications to the infrastructure of that airport in order to enable it to be used 24 hours per day and 365 days per year is not a project within the meaning of Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, it is for the national court to determine, on the basis of the applicable national legislation, whether such an agreement constitutes a development consent within the meaning of Article 1(2) of that directive.
Kuna niisugune kokkulepe, mille on allkirjastanud ametiasutus, lennujaama arendamise ja edendamisega tegelev äriühing ja kaubaveolendudega tegelev äriühing, ning mis näeb ette selle lennuvälja infrastruktuuri ümberehitustööd, et võimaldada selle ööpäevaringset kasutamist 365 päeval aastas, ei ole „projekt” nimetatud direktiivi teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta tähenduses, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kohaldatava siseriikliku õiguse alusel kindlaks tegema, kas selline kokkulepe kujutab endast tegevusluba direktiivi 85/337 artikli 1 lõike 2 tähenduses.
It is necessary, in that context, to consider whether that consent forms part of a procedure carried out in several stages involving a principal decision and implementing decisions and whether account is to be taken of the cumulative effect of several projects whose impact
Neil asjaoludel tuleb uurida, kas see tegevusluba on osa mitmeetapilisest menetlusest, mis koosneb ühest peamisest otsusest ja rakendusotsustest, ning kas tuleb arvestada kumulatiivse mõjuga, mida avaldavad erinevad projektid,
ABRAHAM AND OTHERS their extent, to fall outside the obligations resulting from Directive 85/337 and would, in that regard, thus deprive Annex II of that directive of all effect.
ABRAHAM JT direktiivist 85/337 tulenevaid kohustusi vältida igasuguste olemasoleval lennuväljal tehtavate ümberehitustööde puhul nende ulatusest hoolimata ning seega kaotaks nimetatud direktiivi II lisa selles küsimuses igasuguse mõtte.
(see paras 32, 33, 40, operative part 2) encompasses works to modify the infrastructure of an existing airport, without extension of the runway, where they may be regarded, in particular because of their nature, extent and characteristics, as a modification of the airport itself.
(vt punktid 32, 33, 40, resolutiivosa punkt 2) lennuväljade ehitami[st]”, on silmas peetud ka ümberehitustöid, mida tehakse olemasoleva lennuvälja infrastruktuuris maandumisrada pikendamata, kui neid võib oma laadi, mahu või tunnuste poolest pidada lennuvälja enda ümberehituseks.
That is the case in particular for works aimed at significantly increasing the activity of the airport and air traffic.
Nii on see muu hulgas tööde puhul, mille eesmärk on laiendada märgatavalt lennuvälja tegevust ja suurendada lennuliiklust.
It is for the national court to establish that the competent authorities correctly assessed whether the works at issue in the main proceedings were to be subject to an environmental impact assessment.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus on veenduda, et pädevad ametiasutused on õigesti hinnanud, kas põhikohtuasjas vaidluse all olevate tööde puhul on vaja läbi viia keskkonnamõju hindamine.
As regards a project covered by point 12 of Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, the competent authorities have an obligation to take account of the projected increase in the activity of an airport in determining the environmental effect of modifications made to its infrastructure with a view to accommodating that increase in activity.
Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta II lisa punktis 12 nimetatud projekti osas on pädevatel ametiasutustel kohustus võtta arvesse lennuvälja tegevuse kavandatavat intensiivistumist, kui nad hindavad lisategevuse võimaldamiseks lennuvälja infrastruktuuris tehtavate ümberehituste mõju keskkonnale.
The scope of Directive 85/337 is wide and its purpose very broad.
Nimelt on direktiivi 85/337 kohaldamisala ulatuslik ja eesmärk väga lai.