natgillin/translations-raw huggingface dataset:
by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
tuvastada, et Luksemburgi Suurhertsogiriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 96/71 artikli 3 lõigetest 1 ja 10 ning EÜ artiklitest 49 ja 50, kuna ta
In its defence, lodged on 5 October 2006, the Luxembourg Government claims that the application should be dismissed as unfounded and that the Commission should be ordered to pay the costs.
Luksemburgi valitsus palus 5. oktoobri 2006. aasta kostja vastuses jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.
by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71 in point (3) of Article 1(1) of that Law;
on kuulutanud 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punktid 1, 2, 8 ja 11 haldusnormideks, mis kuuluvad „siseriikliku avaliku korra” sätete hulka;
by setting out, in Article 7(1) of that Law, conditions which are not sufficiently clear to ensure legal certainty;
2) ei ole nimetatud seaduse artikli 1 lõike 1 punktiga 3 täielikult üle võtnud direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 1 punktis a sätestatud kohustust;
The written phase of the proceedings was concluded following submission of the Commission’s reply on 10 November 2006 and the rejoinder of the Luxembourg Government on 12 January 2007.
Komisjon esitas repliigi 10. novembril 2006, Luksemburgi valitsus esitas vasturepliigi 12. jaanuaril 2007, misjärel kirjalik menetlus lõpetati.
There was no hearing.
Kohtuistungit ei toimunud.
by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be retained in Luxembourg by an ad hoc agent resident there,
3) on nimetatud seaduse artikli 7 lõikes 1 sätestanud tingimused, mis ei ole õiguskindluse tagamiseks piisavalt selged;
V — Main arguments of the parties
V. Poolte peamised argumendid
A — First complaint: incorrect transposition of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71 under Directive 91/533 is a task solely for the authorities in the State of establishment — which has an obligation to transpose the Directive — not for those of the host State.
A. Esimene väide: direktiivi 96/71 artikli 3 lõigete 1 ja 10 puudulik ülevõtmine direktiivi ülevõtva lähetava riigi, mitte vastuvõtva riigi ametiasutused.
— Automatic adjustment of rates of pay to reflect changes in the cost of living (point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
– Palga automaatne kohandamine lähtuvalt elukalliduse muutumisest (20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punkt 2)
The Commission complains that the Grand Duchy of Luxembourg has incorrectly transposed Directive 96/71, challenging by means of its first complaint four provisions contained in the Law of 20 December 2002.
Komisjon heidab Luksemburgi Suurhertsogiriigile ette direktiivi 96/71 puudulikku ülevõtmist ja vaidlustab esimese väitega 20. detsembri 2002. aasta seaduse neli sätet.
In its view, in wrongfully declaring all national provisions to be mandatory provisions falling under national public policy Luxembourg has imposed on undertakings posting workers to Luxembourg obligations in excess of the requirements of Directive 96/71.
Komisjon on seisukohal, et Luksemburg, olles ebaõigesti kuulutanud kõik siseriiklikud sätted avaliku korra säteteks, seab töötajaid Luksemburgi lähetavatele ettevõtjatele kohustusi, mis lähevad kaugemale nendest, mis on ette nähtud direktiivis 96/71.
In its view, transposition is based on too broad an interpretation of the concept of ’public policy provisions’ in Article 3(10) of Directive 96/71.
Komisjoni arvates tugineb ülevõtmine direktiivi 96/71 artikli 3 lõikes 10 sisalduva mõiste „avaliku korra sätted” liiga laiale tõlgendusele.
Such provisions must be assessed in the light of Declaration No 10 on Directive 96/71 which clarifies that concept.
Asjaomaseid sätteid tuleb hinnata lähtudes direktiivi 96/71 kohta vastuvõetud deklaratsioonist 10, mis seda mõistet täpsustab.
The Commission takes the view that, in requiring the automatic adjustment of rates of pay to reflect changes in the cost of living, the Luxembourg legislation conflicts with Directive 96/71 which provides only for minimum rates of pay to be regulated by the State of origin.
Komisjon on seisukohal, et direktiiviga 96/71 on vastuolus Luksemburgi nõue palga automaatse kohandamise kohta lähtuvalt elukalliduse muutumisest, kuna direktiiv näeb ette töötasu alammäärade reguleerimise üksnes lähetusriigi poolt.
— Requirement of a written contract of employment or a corresponding document within the meaning of Directive 91/533 (point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
– Kirjaliku töölepingu või sellega direktiivi 91/533/EMÜ tähenduses samaväärse dokumendi nõue (20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punkt 1)
— Compliance with rules on parttime and fixedterm work (point (8) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
– Osalise tööajaga ja määratud tähtajaga töötamise tingimuste järgimine (20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punkt 8)
This criticism concerns, first, the legal obligation only to post workers who are linked to the undertaking by a written contract of employment or corresponding document within the meaning of Directive 91/533.
Kõnealune etteheide puudutab esmajoones seadusest tulenevat kohustust lähetada ainult neid töötajaid, keda seob ettevõtjaga kirjalik tööleping või sellega direktiivi 91/533 tähenduses samaväärne dokument.
The Commission takes the view that, in a case where workers are posted, the monitoring of compliance with the obligations arising
Komisjon leiab, et direktiivist 91/533 tulenevate kohustuste järgimist peavad lähetamise korral kontrollima üksnes
According to the Commission, Directive 96/71 does not permit the host State to impose its legislation concerning parttime and fixedterm work on undertakings which post workers.
Komisjon leiab, et direktiivi 96/71 kohaselt ei saa vastuvõttev riik kohustada ettevõtjaid järgima oma õigusakte, mis puudutavad osalise tööajaga ja määratud tähtajaga töötamist.
B — Second complaint: incomplete transposition of Article 3(1)(a) of Directive 96/71
B. Teine väide: direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 1 punkti a puudulik ülevõtmine
— Compliance with collective labour agreements (point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
– Kollektiivlepingutest kinnipidamine (20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punkt 11)
The Luxembourg Government acknowledges the incomplete transposition of Direct ive 96/71 and refers to the legislative amendment of 19 May 2006.
Luksemburgi valitsus tunnistab, et direktiiv 96/71 ei ole üle võetud täielikult ja viitab 19. mai 2006. aasta seadusemuudatusele.
The Commission argues that, regardless of their substantive content, collective labour agreements cannot constitute administrative provisions of ’national public policy’.
Komisjon väidab, et olenemata materiaalõiguslikust sisust ei ole kollektiivlepingud haldusnormid, mis kuuluvad „siseriikliku avaliku korra” sätete hulka.
The Commission argues that it has not been informed thereof.
Komisjon väidab, et ta ei ole sellekohast teavet saanud.
C — Third complaint: lack of clarity concerning monitoring measures
C. Kolmas väide: kontrollimeetmete ebaselgus
The Luxembourg Government refers extensively to the observations made in its letter of reply of 30 August 2004, according to which the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 constitute public policy provisions because their aim is to guarantee worker protection.
Luksemburgi valitsus viitab peamiselt oma selgitustele 30. augusti 2004. aasta kirjalikus vastuses, mille kohaselt on 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikkel 1 avaliku korra säte, sest selle eesmärk on kaitsta töötajaid.
Although the Luxembourg Government considers the Commission’s reference to Declaration No 10 on Directive 96/71 to be in principle correct, it recalls that the said declaration was not published in the Official Journal of the European Communities and, accordingly, that it may not be used as an aid to interpretation.
Luksemburgi valitsus nõustub põhimõtteliselt komisjoni viitega deklaratsioonile 10 direktiivi 96/71 kohta, kuid meenutab, et nimetatud dokument ei ole Euroopa Liidu Teatajas avaldatud ega saa seetõttu olla tõlgendamisel abiks.
In any event, it considers the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 to be justified by overriding reasons of public interest.
Luksemburgi valitsuse sõnul õigustab 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 sätteid ülekaalukas avalik huvi.
Finally, in support of its view it refers to the legislative procedure which led to the Commission proposal for a directive on services in the internal market. 5
Lõpuks viitab ta oma seisukoha kaitseks seadusandlikule menetlusele, mille tulemuseks oli komisjoni ettepanek direktiivi kohta, mis käsitleb teenuseid siseturul 5.
5 — Amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on services in the internal market of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final).
5 – 4. aprilli 2006. aasta muudetud ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mis käsitleb teenuseid siseturul; KOM(2006) 160 (lõplik).
According to the Commission, Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is formulated in a manner which is insufficiently clear to guarantee the requisite legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg.
Komisjoni arvates ei ole 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõige 1 sõnastatud piisavalt selgelt, et tagada nõutav õiguskindlus ettevõtjatele, kes lähetavad töötajaid Luksemburgi.
In increasing the risk of those undertakings infringing the law, that provision constitutes an unjustified restriction on freedom to provide services.
Asjaomane säte kujutab endast teenuste osutamise vabaduse põhjendamatut piirangut, kuna see suurendab eespool nimetatud ettevõtjate riski sattuda seadusega vastuollu.
In any event, the obligation to provide to the labour inspectorate prior to the commencement of work, on demand and within as short a period as possible, the information necessary for control purposes corresponds to a prior notification requirement incompatible with Article 49 EC.
Nõue, et tööinspektsioonile tuleb selle korraldusel enne töö algust ja nii kiiresti kui võimalik esitada kontrollimiseks vajalik teave, on samaväärne eelneva teatise nõudega, mis ei ole EÜ artikliga 49 kooskõlas.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 on which the work begins, irrespective of the date of posting.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-319/06 esindaja juures nõutav ainult töö alustamise päeval, jättes kõrvale perioodi pärast lähetust.
By contrast, the Luxembourg Government considers the legislative provision to be sufficiently clear.
Seevastu Luksemburgi valitsuse väitel on seadus sõnastatud piisavalt selgelt.
At any rate, the wording of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 does not constitute a requirement of prior notification.
20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 sõnastus ei ole mingil juhul seotud eelneva teatise nõudega.
D — Fourth complaint: requirement for an ad hoc agent
D. Neljas väide: ad hoc esindaja nõue
A — Introductory observations
A. Sissejuhatavad märkused
Legislative purpose of Directive 96/71
Direktiivi 96/71 eesmärk
The Commission takes the view that the requirement laid down in Article 8 of the Law of 20 December 2002 to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg whose task it is to keep the documents necessary for monitoring the obligations incumbent on those undertakings for a period extending even beyond the actual provision of services constitutes a restriction on freedom to provide services.
Komisjon on seisukohal, et 20. detsembri 2002. aasta seaduse artiklis 8 ette nähtud nõue nimetada Luksemburgis asuv ad hoc esindaja, kes peab säilitama ettevõtjate kohustuste kontrollimiseks vajalikud dokumendid ka pärast teenuse tegelikku osutamist, on teenuste osutamise vabaduse piirang.
That obligation is not only superfluous having regard to the cooperation on information provided for in Article 4 of Directive 96/71 but also results in costs for the undertakings concerned.
Nimetatud kohustus on mitte ainult üleliigne direktiivi 96/71 artiklis 4 ette nähtud teabealast koostööd silmas pidades, vaid on seotud ka asjaomase ettevõtja kulutustega.
Directive 96/71 requires certain mandatory terms and conditions of employment of the host State to be applied to posted workers.
Direktiiv 96/71 näeb lähetatud töötajate suhtes ette vastuvõtva riigi teatud kohustuslike töötingimuste kohaldamist.
The adoption of those minimum terms and conditions of employment is intended to achieve three very different objectives: to avoid distortions of competition, to guarantee the rights of posted workers and to eliminate barriers and ambiguities affecting the freedom to provide services.
Töötingimuste miinimumnõuete kehtestamine taotleb kolme väga erinevat eesmärki: vältida konkurentsi kahjustamist, pidada kinni lähetatud töötajate õigustest ning kõrvaldada takistused ja ebaselgus, mis kahjustavad teenuste osutamise vabadust.
The Luxembourg Government considers, however, that the system of cooperation on information to which the Commission refers does not permit the competent authorities to carry out their monitoring with the necessary efficiency.
Luksemburgi valitsus leiab seevastu, et komisjoni viidatud teavitamisel tehtava koostöö süsteem ei võimalda pädevatel haldusasutustel teostada piisavalt tõhusat kontrolli.
For the remainder, the Law of 20 December 2002 does not require a particular legal form in order to act as agent.
Pealegi ei eelda 20. detsembri 2002. aasta seadus esindaja ülesannete täitmiseks mingit kindlat õiguslikku vormi.
Moreover, deposit of the necessary documents with an agent is required only from the date
Lisaks on vajalike dokumentide säilitamine
In that connection, the starting point for the deliberations of the Commission and Council was the freedom to provide services resulting from Article 49 EC, which has been instrumental in prompting an increasing number of undertakings to post employees
Komisjoni ja nõukogu kaalutluste lähtepunkt oli seejuures EÜ artiklis 49 sätestatud teenuste osutamise vabadus, millest tulenevalt lähetab üha rohkem ettevõtjaid töötajaid ajutiselt tööle muu liikmesriigi territooriumile kui see, kus nad tavaliselt töötavad.
COMMISSION v LUXEMBOURG of the applicable employment conditions and thus to increase legal certainty. 8
6Liikmesriigiti erinevate töötingimuste kohal- milliseid töötingimusi tuleb kohaldada, suurendades seega õiguskindlust 8.
As regards the substantive legal framework in the light of which the Court is called upon to determine the compatibility with Community law of the Luxembourg provisions in issue, I would point out that Directive 96/71 effects only partial harmonisation in the area of posting of workers.
Mis puudutab materiaalõiguslikku raamistikku, millest lähtudes on Euroopa Kohtul palutud otsustada, kas vaidlusalune Luksemburgi õigusnorm on kooskõlas ühenduse õigusega, viitan sellele, et direktiiv 96/71 ühtlustab töötajate lähetamise valdkonda vaid osaliselt.
8 — In recitals 7 to 11 in the preamble to Directive 96/71 reference is made to the relationship with the Rome Convention which, in Article 6, makes provision for individual employment contracts.
8 – Direktiivi 96/71 seitsmendas kuni üheteistkümnendas põhjenduses tuuakse esile direktiivi seos Rooma konventsiooniga, mille artikkel 6 puudutab individuaalseid töölepinguid.
According to that provision — whether as the applicable law of the contract or in constituting a restriction on the choice of law — ’… the law of the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, even if he is temporarily employed in another country’ (Article 6(2)(a) of the Rome Convention) is considered decisive.
Nimetatud sätte kohaselt on määrav – olgu siis kohaldatava õiguse valiku piiranguna või objektiivse lepingutingimusena – „selle riigi õigus, kus töötaja lepingujärgselt oma põhitööd teeb, isegi kui ta ajutiselt töötab mõnes teises riigis” (Rooma konventsiooni artikli 6 lõike 2 punkt a).
That provision is modified by Directive 96/71 to the extent that as regards the terms and conditions of employment listed in the Directive the law of the place of work is considered decisive unless the law of the employment contract determined in accordance with Article 6 of the Rome Convention provides for more favourable conditions. According to Jayme, E. and Kohler, C., ’Europäisches Kollisionsrecht 1997 — Vergemeinschaftung durch “Säulenwechsel”’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, Volume 17, No 6, 1997, p.
Kõnealust sätet on direktiiviga 96/71 muudetud selles osas, et direktiivis nimetatud töötingimuste suhtes tuleb kohaldada töö tegemise koha õigust, kui Rooma konventsiooni artikli 6 alusel ei ole ette nähtud soodsamad tingimused.
Moreover, it was intended to resolve the problems with regard to the legislation applicable to the employment relationship which have arisen through the transnationalisation of the employment relationship.
Lisaks tuleb lahendada töösuhetele kohaldatavate õigusaktidega seotud probleemid, mis on tekkinud seoses töösuhete muutumisega riikidevaheliseks.
7 In defining, as regards the posting of workers, which national provisions should have effect as mandatory rules within the meaning of Article 7 of the Rome Convention of 19 June 1980 on the law applicable to contractual obligations (‘Rome Convention’), Directive 96/71 aimed to ensure the foreseeability
7Direk-tiiv 96/71 sätestab, millised siseriiklikud sätted on töötajate lähetamise valdkonnas kohaldatavad vastavalt Rooma konventsiooni lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse kohta (edaspidi „Rooma konventsioon”) artiklile 7, ja võimaldab ette näha,
9 — See on this point the Opinion of Advocate General Léger in Case C-168/04 Commission v Austria [2006] ECR I-9041, point 28.
9 – Vt kohtujurist Léger’ 23. veebruari 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C-168/04: komisjon vs. Austria (EKL 2006, I-9041, punkt 28).
The area of the posting of workers has not yet been subjected to harmonisation.
Töötajate lähetamise valdkond ei ole veel ühtlustatud.
According to recital 86 in the preamble to Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market (OJ 2006 L 376, p. 36), the area is expressly excluded from that directive’s scope.
Vastavalt 86. põhjendusele on see Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul (ELT L 376, lk 36) kohaldamisalast sõnaselgelt välja jäetud.
At the behest of the European Parliament and the Council, the Commission deleted its earlier draft proposal regarding the removal of administrative obstacles and regarding obligations of Member States to cooperate regarding the posting of workers and the posting of third-country nationals.
Komisjoni ettepanek, mis käsitles haldustõkete kõrvaldamist ja liikmesriikide kohustust teha koostööd töötajate ja kolmandate riikide kodanike lähetamise valdkonnas, jäeti Euroopa Parlamendi ja nõukogu algatusel varasemast direktiivi eelnõust välja.
On that point see the amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final, p. 13).
Vt selle kohta 4. aprilli 2006. aasta muudetud ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mis käsitleb teenuseid siseturul; KOM(2006) 160 (lõplik), lk 15 ja 16.
6 — See recital 5.7 — See recital 6.
6 – Vt viies põhjendus.7 – Vt kuues põhjendus.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 regarded primarily as a conflict-of-laws provision of Community employment law concerning the details and conditions of employment of posted workers.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-319/06 eelkõige kui ühenduse kollisiooniõiguse normistikku, mis puudutab lähetatud töötajate töösuhte üksikasju ja tingimusi.
10 The objective of Directive 96/71 does not extend, however, to the aspect of entering and staying in the territory of the host Member State, 11 so that restrictions on the freedom to provide services in the framework of the transnational posting of workers must, in principle, also be assessed in the light of the relevant Treaty provisions, above all Article 49 EC.
10 Direktiivi 96/71 eesmärk ei hõlma seevastu vastuvõtva liikmesriigi territooriumile sisenemist ja seal viibimist 11, seega tuleb teenuste osutamise vabaduse piiranguid töötajate piiriülese lähetamise raames põhimõtteliselt hinnata asutamislepingu asjakohastest sätetest, eelkõige EÜ artiklist 49 lähtudes.
That means, as regards judicial review of the legality under Community law of national measures in the context of Treaty infringement proceedings under Article 226 EC, that in each case the question must be examined whether the alleged infringement concerns simply Directive 96/71 or instead relates directly to Article 49 EC.
Selleks et EÜ artikli 226 alusel toimuva liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse raames kohtulikult kontrollida, kas siseriiklik meede on vastuolus ühenduse õigusega, tuleb üksikasjalikult uurida, kas etteheidetav rikkumine puudutab üksnes direktiivi 96/71 või pigem vahetult EÜ artiklit 49.
If national rules governing the transnational provision of services infringe the Directive, application of the Treaty is excluded, although, since the Directive has its legal basis in the Treaty, any infringement of the Directive must entail infringement of the Treaty.
Juhul kui piiriülest töötamist puudutavad siseriiklikud õigusaktid on vastuolus direktiiviga, välistab see asutamislepingu kohaldamise, ehkki direktiiviga vastuollu sattumine tähendab ühtlasi asutamislepingu rikkumist, kuna see on direktiivi õiguslik alus.
However, if the national rules contravene the Treaty directly and are not covered by the provisions of the Directive which gives it effect, the sole point of reference is the Treaty itself. 12
Kui siseriiklikud meetmed rikuvad aga vahetult asutamislepingut, sest need ei ole hõlmatud lepingu alusel antud direktiivi üksikasjalike sätetega, siis on ainus võimalik puutepunkt asutamislepingus endas. 12
As regards the allocation of the burden of proof, it must be noted that in proceedings for failure to fulfil obligations under Article 226 EC it is for the Commission to prove the allegation of infringement.
Tõendamiskoormise menetluslikku jaotamist silmas pidades tuleb märkida, et EÜ artikli 226 alusel toimuva liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse raames peab komisjon väidetavat rikkumist tõendama.
Moreover, it must provide the Court with the evidence necessary for the Court to establish the Treaty infringement, and it may not rely on any presumption.
Oletustele tuginemise asemel peab ta esitama Euroopa Kohtule kohustuste rikkumise tuvastamiseks vajalikud tõendid.
13In that regard, it is incumbent on the defendant Member State to contest substantively and in detail the
13 Liikmesriigi ülesanne on end esitatud andmete ja
12 — See, in the same vein, point 28 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-6095 and points 144 to 163 of the Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10.
12 – Vt selle kohta kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri 14. detsembri 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C-490/04: komisjon vs. Saksamaa, punkt 28 (EKL 2007, lk I-6095), samuti eespool 10. joonealuses märkuses viidatud ettepanek kohtuasjas Laval un Partneri, punktid 144–163.
10 — Schmidt, M., Das Arbeitsrecht der Europäischen Gemeinschaft, Baden-Baden, 2001, pp. 254 and 259, takes the view that the Posted Workers Directive does not harmonise conditions of employment but simply limits freedom of choice as regards conflict-of-laws rules. Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 1997, p.
10 – Schmidt, M., Das Arbeitsrecht der Europäischen Gemein-schaft, Baden-Baden 2001, lk 254 ja 259, on arvamusel, et töötajate lähetamise direktiiv mitte ei ühtlusta töötingimusi, vaid üksnes piirab kollisiooniõigusest tulenevat valikuvabadust.