natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Infringement of Article 64 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 64 rikkumine
By their respective third grounds of appeal, the Federal Republic of Germany as well as Glunz and OSB allege infringement of Article 64 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Oma kolmandas väites viitavad Saksamaa Liitvabariik, Glunz ja OSB Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 64 rikkumisele.
Since the plea alleging that the action was inadmissible had been raised for the first time by the Commission at the hearing, the Court of First Instance, in order to rule on whether Kronofrance had locus standi, should on its own initiative have obtained certain information necessary for ascertaining whether Glunz and Kronofrance were in competition, such as data relating to their marketing areas or the distances between their productions sites.
Kuna komisjon esitas väite hagi vastuvõetamatuse kohta esimest korda alles kohtuistungil, oleks Esimese Astme Kohus Kronofrance’i kaebeõiguse üle otsustamisel selle väljaselgitamiseks, kas Glunz ja Kronofrance olid konkurendid, pidanud omal algatusel koguma vajalikke andmeid, näiteks teavet seoses ettevõtjate müügipiirkondade või tootmiskohti lahutavate vahemaadega.
Had that information been obtained, the Court would have held that Kronofrance was not ‘individually concerned’ within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Need andmed oleksid võimaldanud Esimese Astme Kohtul tuvastada, et Kronofrance ei olnud EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses „isiklikult puudutatud”.
According to Kronofrance, on the other hand, the Court of First Instance did not infringe Article 64 of its rules of procedure.
Kronofrance’i arvates Esimese Astme Kohus oma kodukorra artiklit 64 ei rikkunud.
It is a matter solely for that court to decide whether the evidence before it in a case needs to be supplemented.
Esimese Astme Kohus on ainupädev otsustama, kas kohtuasjas talle esitatud tõendeid on vaja täiendada.
Furthermore, the probative value of that evidence does not constitute a question that is subject to review by the Court of Justice, except in the case of distortion or where it is apparent from the documents in the case-file that the findings of the Court of First Instance are inaccurate.
Peale selle ei allu nende materjalide tõendusjõud Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui neid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Esimese Astme Kohtu poolt tuvastatu on sisult ebatäpne.
Finally, it is clear from paragraphs 38 to 41 of the judgment under appeal that the Court had sufficient evidence to give judgment.
Nagu selgub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 38–41, oli Esimese Astme Kohtul otsuse tegemiseks tõendeid piisavalt.
There was thus no reason to collect other information.
Seega ei olnud põhjust koguda täiendavaid andmeid.
As regards the assessment by the Court of First Instance of applications made by a party for measures of organisation of the procedure or enquiry, it must be pointed out that the Court of First Instance is the sole judge of any need to supplement the information available to it in respect of the cases before it (see, for example, Case C-315/99 P Ismeri Europa v Court of Auditors [2001] ECR I-5281, paragraph 19; Case C-136/02 P Mag Instrument v OHIM [2004] ECR I-9165, paragraph 76; and Case C-260/05 P Sniace v Commission [2007] ECR I-10005, paragraph 77).
Seoses Esimese Astme Kohtu hinnanguga kohtuasja poolte esitatud menetlust korraldavate või uurimismeetmete taotluste kohta tuleb meenutada, et Esimese Astme Kohus on ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevates kohtuasjades esitatud tõendeid on vaja täiendada (vt eelkõige 10. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas C-315/99 P: Ismeri Europa vs. kontrollikoda, EKL 2001, lk I-5281, punkt 19; 7. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-136/02 P: Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I-9165, punkt 76, ja 22. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-260/05 P: Sniace vs. komisjon, EKL 2007, lk I-10005, punkt 77).
Whether or not the evidence before it is sufficient is a matter to be appraised by it alone and is not subject to review by the Court of Justice on appeal, except where that evidence has been distorted or the inaccuracy of the findings of the Court of First Instance is apparent from the documents in the case-file (Ismeri Europa v Court of Auditors, paragraph 19, and Joined Cases C-24/01 P and C-25/01 P Glencore and Compagnie Continentale v Commission [2002] ECR I-10119, paragraphs 77 and 78).
Seda, kas talle esitatud tõendusmaterjal on või ei ole piisav, hindab ta täiesti iseseisvalt lähtudes asjaoludest, mis ei allu apellatsioonimenetluse käigus Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Esimese Astme Kohtu poolt tuvastatu on sisult ebatäpne (eespool viidatud kohtuotsus Ismeri Europa vs. kontrollikoda, punkt 19, ja 7. novembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-24/01 P ja C-25/01 P: Glencore ja Compagnie Continentale vs. komisjon, EKL 2002, lk I-10119, punktid 77 ja 78).
Consequently, no distortion or inaccuracy having been alleged in the present case, it must be held that the Court of First Instance was fully entitled to consider that the evidence in the case-file and the explanations given during the hearing, as summarised in paragraphs 38 to 41 of the judgment under appeal, were sufficient to enable
Kuna käesolevas kohtuasjas ei ole tõendite moonutamisele või sisulisele ebatäpsusele viidatud, siis järelikult oli Esimese Astme Kohtul õigus, kui ta leidis, et kohtutoimiku dokumentidest ja vaidlustatud kohtuotsuse punktides 38–41 meenutatud suulises
Since the present plea is therefore manifestly unfounded, it must be rejected.
Sellest tulenevalt on käsitletav väide ilmselgelt põhjendamatu ning see tuleb tagasi lükata.
Infringement of the second paragraph of Article 230 EC
EÜ artikli 230 teise lõigu rikkumine
Finally, by their fourth ground of appeal, Glunz and OSB maintain that the judgment under appeal is contrary to the second paragraph of Article 230 EC, in so far as it rules on matters outside the scope of the pleas raised in support of the action for annulment.
Glunz ja OSB väidavad oma neljandas väites, et vaidlustatud kohtuotsus on vastuolus EÜ artikli 230 teise lõiguga, kuna kohtuotsuses on ületatud hagi põhjendamiseks esitatud väidete piire.
The Court of First Instance annulled the contested decision on the basis that it infringed the Treaty, in that the Commission had failed to take into account the fact that the sector in question was declining, whereas that argument had been raised by Kronofrance not in the context of its plea relating to infringement of the Treaty, but solely in support of the plea by which it alleged misuse of powers.
Nende sõnul tühistas Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse asutamislepingu rikkumise tõttu, mis seisnes selles, et komisjon ei võtnud arvesse asjaolu, et asjaomase valdkonna turul oli nõudluse langus, kuigi esimese astme hageja oli selle argumendi esitanud mitte oma väite raames, mis käsitles asutamislepingu rikkumist, vaid selle väite toetuseks, milles ta viitas võimu kuritarvitamisele.
Thus, by failing to distinguish between manifestly different arguments and pleas, the Court of First Instance erred in law, a fortiori because, according to the caselaw, a plea relating to infringement of the Treaty, within the meaning of the second paragraph of Article 230 EC, cannot be raised by the Community judicature of its own initiative.
Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi sellega, et ta ei eristanud täiesti erinevaid argumente ja väiteid, ning seda rikkumist kinnitab ka kohtupraktika, mille kohaselt ei või ühenduste kohus EÜ artikli 230 teise lõigu tähenduses asutamislepingu rikkumisele viitavat väidet omal algatusel uurida.
Kronofrance contends that it based its application on all the grounds mentioned in Article 230 EC and included all the necessary reasoning in its written pleadings.
Kronofrance väidab vastu, et ta põhjendas oma hagi EÜ artiklis 230 nimetatud väidetega, olles oma märkustes esitanud kõik vajalikud põhjendused.
In any event, it is not bound to devote a plea to a specific defect in the contested decision, since such a flaw is apparent from the summary of the facts and law contained in its written and oral observations.
Ta ei ole mingil juhul kohustatud esitama väidet vaidlusaluse otsuse konkreetse vea käsitlemiseks, kuna see viga ilmneb tema kirjalikes või suulistes märkustes toodud faktilistest ja õiguslikest asjaoludest.
By this ground of appeal, Glunz and OSB essentially seek a declaration that the Court of First Instance erred in giving judgment on an infringement of Article 87 EC when examining an argument raised by Kronofrance in support of its plea alleging misuse of powers.
Apellatsioonkaebuse selle väitega paluvad Glunz ja OSB sisuliselt tuvastada, et Esimese Astme Kohus otsustas ekslikult EÜ artikli 87 rikkumise üle, kui ta käsitles esimese astme hageja argumenti seoses võimu kuritarvitamisega.
By so doing, the Court gave a decision on an argument which it did not have the power to raise of its own initiative and which Kronofrance had not put forward.
Selliselt võttis Esimese Astme Kohus seisukoha argumendi suhtes, mida tal ei olnud õigust omal algatusel uurida ning millele hageja ei olnud tuginenud.
It should be pointed out at the outset that this ground of appeal is based on a false premise, namely that the Court of First Instance gave judgment on the plea alleging an infringement of Article 87 EC.
Kõigepealt tuleb märkida, et see väide põhineb ekslikul eeldusel, nagu oleks Esimese Astme Kohus võtnud seisukoha EÜ artikli 87 rikkumist käsitleva väite suhtes.
It should be stated, in that regard, that the Court of First Instance did not give any judgment on that plea.
Sellega seoses tuleb täpsustada, et Esimese Astme Kohus ei võtnud nimetatud väite suhtes mingit seisukohta.
As is apparent from paragraph 35 of the judgment under appeal, the Court limited its analysis to the second plea in the action before it, which alleged that the Commission wrongly refused to open the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Nagu selgub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 35, piirdus Esimese Astme Kohus talle esitatud hagi teise väite analüüsimisega, mille kohaselt oli komisjon teinud vea, kui ta keeldus EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud ametliku uurimismenetluse algatamisest.
In the context of that plea, as is evident from paragraph 48 of the judgment, Kronofrance had maintained that, by approving the aid granted by the German authorities to Glunz after only a preliminary examination, the Commission had infringed inter alia Article 4(4) of Regulation No 659/1999,
Nagu tuleneb nimetatud kohtuotsuse punktist 48, kinnitas hageja selle väite raames, et komisjon rikkus juba pärast esialgset uurimist Saksamaa ametiasutustele Glunzile abi andmiseks luba andes muu hulgas määruse
It was only in order to come to a decision as to whether such doubts existed that the Court of First Instance examined the question of the interpretation of Article 87 EC, thereby considering that question a prerequisite for being able to decide upon the legality of the contested decision with regard to Article 88(2) EC.
Ainult niisuguste kahtluste olemasolu kohta seisukohta võttes uuris Esimese Astme Kohus EÜ artikli 87 tõlgendamise küsimust ning leidis, et see küsimus tuleb eelnevalt lahendada, et saaks otsustada, kas vaidlusalune otsus on EÜ artikli 88 lõiget 2 arvestades õiguspärane.
In those circumstances, the fact that Kronofrance raised a separate plea alleging infringement of Article 87 EC, without relying on the argument relating to the misapplication of the multisectoral framework of 1998, is irrelevant.
Nendel tingimustel ei oma tähtsust asjaolu, et esimese astme hageja esitas eraldi väite EÜ artikli 87 rikkumise kohta, põhjendamata seda 1998. aasta mitut valdkonda hõlmava raamprogrammi väära kohaldamise argumendiga.
It follows that the final ground of appeal must also be dismissed.
Sellest järeldub, et ka viimane väide tuleb tagasi lükata.
In the light of all the above, the two appeals must be rejected in their entirety.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb jätta apellatsioonkaebused tervikuna rahuldamata.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings. Since the appellants
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud
2008 — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P have been unsuccessful in their grounds for appeal, they must be ordered to pay the costs, in accordance with the form of order sought by Kronofrance.
Kuna apellandid on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud vastavalt Kronofrance’i nõuetele välja mõista neilt.
In accordance with the same article of the Rules of Procedure, the Commission must be ordered to bear its own costs.
Vastavalt nimetatud kodukorra samale artiklile tuleb komisjoni kohtukulud jätta tema enese kanda.
Dismisses the appeals;
Jätta apellatsioonkaebused rahuldamata.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs relating to Case C-75/05 P;
Mõista kohtukulud kohtuasjas C-75/05 P välja Saksamaa Liitvabariigilt.
Orders Glunz AG and OSB Deutschland GmbH to pay the costs relating to Case C-80/05 P;
Mõista kohtukulud kohtuasjas C-80/05 P välja Glunz AG-lt ja OSB Deutschland GmbH-lt.
Case C-279/06
Kohtuasi C-279/06
(Reference for a preliminary ruling from the Audiencia Provincial de Madrid)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Audiencia Provincial de Madrid)
(Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Agreements between undertakings — Article 81 EC — Regulation (EEC) No 1984/83 — Articles 10 to 13 — Regulation No 2790/1999 — Article 4(a) — Exclusive supply contract for petroleum products between a servicestation operator and an oil company — Exemption)
Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjatevahelised kokkulepped – EÜ artikkel 81 – Määrus (EMÜ) nr 1984/83 – Artiklid 10–13 – Määrus nr 2790/1999 – Artikli 4 punkt a – Teenindusjaama käitaja ja naftakompanii vaheline ainuõiguslik naftatoodete tarneleping – Erand
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 13 March 2008 . . . . .
Kohtujurist P. Mengozzi ettepanek, esitatud 13. märtsil 2008 . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 11 September 2008 . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 11. september 2008 . . . . . . . . . . .
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Agreements between undertakings — Meaning — Agreement for the exclusive distribution of motor­vehicle and other fuels concluded between a supplier and a service­station operator
Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjatevahelised kokkulepped – Mõiste – Tarnija ja teenindusjaama käitaja vaheline ainuõiguslik mootorsõidukikütuse ja muu kütuse tarneleping
(Art. 81(1) EC)
(EÜ artikli 81 lõige 1)
SUMMARY — CASE C-279/06
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-279/06
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Prohibited — Block exemption — Exclusive purchasing agreements — Regulation No 1984/83 — Agreement for the exclusive distribution of motor­vehicle and other fuels concluded between a supplier and a service­station operator — Maximum duration — Conditions
Konkurents – Kartellikokkulepped – Keeld – Grupierand – Ainuõiguslikud ostulepingud – Määrus nr 1984/83 – Tarnija ja teenindusjaama käitaja vaheline ainuõiguslik mootorsõidukikütuse ja muu kütuse tarneleping – Maksimaalne kestus – Tingimused
(Commission Regulation No 1984/83, as amended by Regulation No 1582/97, Arts 10 and 12(1)(c))
(Komisjoni määrus nr 1984/83, muudetud määrusega nr 1582/97, artikkel 10 ja artikli 12 lõike 1 punkt c)
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Prohibited — Block exemption — Exclusive purchasing agreements — Agreement concluded under Regulation No 1984/83 — Provisions applicable after the entry into force of Regulation No 2790/1999
Konkurents – Kartellikokkulepped – Keeld – Grupierand – Ainuõiguslikud ostulepingud – Määruse nr 1984/83 kohaldamisalas sõlmitud kokkulepe – Pärast määruse nr 2790/1999 jõustumist kohaldatavad sätted
(Commission Regulations No 1984/83, as amended by Regulation No 1582/97, and No 2790/1999, Arts 3(1), 5(a), and 12)
(Komisjoni määrus nr 1984/83, muudetud määrusega nr 1582/97, ning komisjoni määrus nr 2790/1999, artikli 3 lõige 1, artikli 5 punkt a ja artikkel 12)
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Prohibited — Block exemption — Exclusive purchasing agreements — Regulation No 1984/83 — Agreement for the exclusive distribution of motor­vehicle and other fuels concluded between a supplier and a service­station operator — Fixing of retail price by the supplier — Not included
Konkurents – Kartellikokkulepped – Keeld – Grupierand – Ainuõiguslikud ostulepingud – Määrus nr 1984/83 – Tarnija ja teenindusjaama käitaja vaheline ainuõiguslik mootorsõidukikütuse ja muu kütuse tarneleping – Jaemüügihinna kindlaksmääramine tarnija poolt – Välistamine
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Prohibited — Block exemption — Vertical agreements — Regulation No 2790/1999 — Fixing of a maximum sale price — Conditions
Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjatevahelised kokkulepped – Tühisus, mis on olemas algusest peale
An exclusive supply contract for petroleum products between a servicestation operator and a supplier is capable of falling within the scope of Article 81(1) EC where, first, it constitutes an agreement between undertakings because the servicestation operator assumes, in a nonnegligible proportion, one or more financial and commercial risks linked to the sale of those products to third parties, so that he is regarded as an independent economic operator and where, second, that contract contains clauses capable of infringing competition, such as that relating to the fixing of the retail price, which is explicitly prohibited by Article 81(1)(a) EC, to the extent to which
on EÜ artikli 81 lõike 1 punkti a kohaselt sõnaselgelt keelatud, kui selle sätte kohaldamise kõik muud tingimused on täidetud.
If the servicestation operator does not assume such risks or assumes only a negligible share of them, he does not become an independent economic operator when selling fuel to third parties,
Juhul kui teenindusjaama käitaja ei kohustu selliseid riske kandma või kannab üksnes tühist osa riskidest, ei muutu ta kolmandatele isikutele mootorikütuse müümisel iseseisvaks ettevõt-
CEPSA advantages which contribute to an improvement in distribution, facilitate the establishment or modernisation of the service station and lower the distribution costs.
CEPSA ostukohustuse eest olulisi majanduslikke eeliseid, mis aitavad kaasa turustamise paranemisele, muudavad teenindusjaama sisseseadmise või kaasajastamise lihtsamaks ja vähendavad turustuskulusid.
since the relationship between the operator and the supplier is then identical to that between an agent and his principal.
(vt punktid 49, 54, 60, resolutsiooni punkt 2) jaks, kuna käitaja ja tarnija vahelised suhted on sel juhul identsed agendi ja käsundiandja vaheliste suhetega.
In that hypothesis, only the obligations imposed on the servicestation operator concerning the sale of the goods to third parties on behalf of the supplier, including the fixing of the retail price, fall outside the scope of Article 81(1) EC.
Sellises olukorras ei kuulu üksnes teenindusjaama käitaja kohustused, mis tal on seoses kaupade müügiga kolmandatele isikutele tarnija arvel ja mille hulka kuulub jaemüügihinna kindlaksmääramine, EÜ artikli 81 kohaldamisalasse.
By contrast, the obligations imposed on the operator in the context of services as an intermediary offered by the operator to the supplier, which concern their relationship as independent economic operators, are capable of falling within the scope of that provision.
Seevastu võivad selle sätte kohaldamisalasse kuuluda kohustused, mis on käitajale pandud tema poolt tarnijale osutatavate vahendusteenuste raames ja mis puudutavad käitaja ja tarnija kui iseseisvate ettevõtjate vahelisi suhteid.
That is the case with exclusivity and non-competition clauses, which are capable of infringing the competition rules in so far as they entail locking up the market concerned.
Selline on olukord ainuõigusklausli või konkurentsikeelu puhul, mis võivad rikkuda konkurentsieeskirju, kuna need takistavad juurdepääsu asjaomasele turule.
(see paras 35, 40-42, 44, operative part 1)
(vt punktid 35, 40–42, 44, resolutsiooni punkt 1)
An exclusive supply contract for petroleum products between a service- station operator and a supplier is capable of benefiting from a block exemption provided for in Regulation No 1984/83 on the application of Article 85(3) of the Treaty (now Article 81(1) EC) to categor ies of exclusive purchasing agreements, as amended by Regulation No 1582/97, if it complies with the maximum duration of 10 years referred to in Article 12(1)(c) and if the supplier grants the service-station operator, in return for exclusivity, substantial commercial
Teenindusjaama käitaja ja naftakompanii vaheline ainuõiguslik naftatoodete tarnelepingu suhtes võib kohaldada määruses nr 1984/83 asutamislepingu artikli 85 lõike 3 [nüüd EÜ artikli 81 lõige 1] kohaldamise kohta ainuõigusliku ostukokkuleppe liikide suhtes (muudetud määrusega nr 1582/97) ette nähtud grupierandit, kui leping järgib määruse artikli 12 lõike 1 punktis c sätestatud kümneaastast maksimaalset kestust ja kui tarnija annab teenindusjaama käitajale vastutasuks ainuõigusliku
If the period of performance of an exclusive purchasing agreement concluded under Regulation No 1984/83 extends beyond the expiry date of that regulation, on 31 December 1999, the exemption provided for in that regulation continues to apply until 31 May 2000 pursuant to Regulation No 2790/1999 on the application of Article 81(3) EC to categories of vertical agreements and concerted practices.
Kui määruse nr 1984/83 kohaldamisalas sõlmitud ainuõigusliku ostulepingu kehtivusaeg kestab pärast selle määruse kehtivuse lõpu kuupäeva, st 31. detsembrit 1999, kehtib selles sätestatud erand kuni 31. maini 2000 määruse nr 2790/1999 EÜ artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta vertikaalkokkuleppe ja kooskõlastatud tegevuse liikide suhtes alusel.
Such an agreement then benefits from the exemption provided for in Regulation No 2790/1999 from its date of application, on 1 June 2000, on condition that the market share held by the supplier does not exceed 30% of the relevant market on which it sells the contract goods or services and that the duration of the direct or indirect noncompete obligations is not indefinite or does not exceed five years, since a noncompete obligation which is tacitly renewable beyond a period of five years is to be deemed to have been concluded for an indefinite duration.
Sellise lepingu suhtes kehtib seega määruses nr 2790/1999 ette nähtud erand alates selle kohaldatavaks muutumise kuupäevast, st 1. juunist 2000, tingimusel et tarnija turuosa ei ole suurem kui 30% asjaomasest turust, millel ta lepingujärgseid kaupu või teenuseid müüb, ja et otseste või kaudsete konkurentsikeelukohustuste kestus ei ole kindlaks määramata ega pikem kui viis aastat, kusjuures konkurentsikeelukohustusi, mida saab vaikimisi uuendada pikemaks ajaks kui viis aastat, käsitatakse määramata kehtivusega kohustustena.
However, a transitional period, during which the prohibition laid down in Article 81(1) EC does not apply, runs until 31 December 2001 in respect of agreements in force on 31 May 2000 which satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83, but
Üleminekuperiood, mille vältel EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keeld ei ole kohaldatav, kehtib kuni 31. detsembrini 2001 siiski 31. mail 2000 kehtinud kokkulepete
SUMMARY — CASE C-279/06 not those provided for in Regulation No 2790/1999.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-279/06 tuse tegemise kuupäeval kehtivatest õigusnormidest.