natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The complainant was a Greek national who had worked as an auxiliary agent at the Commission from July 1965 to December 1968 and subsequently returned to Greece.
Kaebuse esitaja oli Kreeka kodanik, kes olid töötanud komisjonis abiteenistujana alates 1965. aasta juulist kuni 1968. aasta detsembrini ning pöördunud seejärel tagasi Kreekasse.
In 2002, the Belgian National Pensions OU ce informed him that the Commission had not paid pension contributions for the years 1967 and 1968.
Aastal 2002 teavitas Belgia riiklik pensioniamet teda asjaolust, et komisjon ei olnud 1967. ja 1968. aastal teinud tema eest pensioni sissemakseid.
Because of this, he encountered problems with his pension entitlements with the Greek Social Insurance Organisation (IKA).
Seetõmu tekkis tal probleeme pensioni saamisega Kreeka sotsiaalkindlustuse organisatsioonist (IKA).
The complainant contacted the Commission, which informed him that, for the years 1967 and 1968, he had been registered under a voluntary insurance scheme with the Greek pension scheme.
Kaebuse esitaja võmis ühendust komisjoniga, kes andis talle teada, et 1967. ja 1968. aastal oli ta registreeritud vabatahtlikku pensioniskeemi Kreeka pensionisüsteemis.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant claimed that the Commission should recognise that it was obliged to insure him under the Belgian pension scheme for the entire period that he had worked as an auxiliary agent.
Oma kaebuses ombudsmanile väitis kaebuse esitaja, et komisjon peaks tunnistama, et oli kohustatud teda kindlustama Belgia pensionisüsteemis kogu abiteenistujana töötatud ajavahemiku jooksul.
The Commission observed that no contributions to the Belgian Social Security OU ce (ONSS) had been paid a W er September 1966 and that the complainant had since then been insured under a Greek voluntary insurance scheme.
Komisjon märkis, et pärast 1966. aasta septembrit ei olnud tehtud ühtegi sissemakset Belgia Sotsiaalkindlustusametile (ONSS) ning et kaebuse esitaja oli sestsaati olnud kindlustatud Kreeka vabatahtliku pensioniskeemi alusel.
The Commission’s failure to do so constituted an instance of maladministration.
Lisaks viitas komisjon sellele, et kuna ei olnud säilinud
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY
Kaebuse esitaja väljendas rahulolu tulemusega ja seepärast lõpetas ombudsman juhtumi käsitlemise.
EXEMPTION FROM THE AGE LIMIT FOR A TRAINEESHIP
ERANDI TEGEMINE PRAKTIKANDI VANUSEPIIRANGU OSAS
Summary of decision on complaint 518/2004/MF against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 518/2004/MF kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant alleged that the Commission had failed to reply to her request for an exemption from the age limit of 30 years that applied to applicants for inservice traineeships.
Kaebuse esitaja väitis, et komisjon ei olnud vastanud tema taotlusele teha erand 30 eluaasta vanusepiirangu osas, mida kohaldati tööpraktikale kandideer`ate suhtes.
She claimed that her application should be accepted.
Ta väitis ka, et tema avaldus tuleks vastuvõm a.
The Commission stated that the Traineeships OU ce acknowledged that it had merely informed the complainant of the rejection of her application due to the age limit.
Komisjoni kinnitusel tunnistas praktikabüroo, et ta oli lihtsalt teavitanud kaebuse esitajat tema avalduse tagasilükkamisest vanusepiirangu tõmu.
This was due to the wrong encoding of refusal reasons into a new computerised system.
Selle põhjuseks oli uude arvutisüsteemi viidud keeldumispõhjuste vale kodeerimine.
However, as soon as this error became known, an additional explanatory lemer was sent to the complainant, in which the reasons for refusing her request for an exemption from the age limit were explained.
Siiski saadeti kohe pärast selle vea ilmnemist kaebuse esitajale uus kiri, milles selgitati põhjuseid, miks keelduti tema taotlusest teha vanusepiirangu puhul erand.
The reasons were the following: (i) the complainant had not given any factual, specific or justifiable reason for an exemption, (ii) the complainant only declared knowledge of one foreign European language (French), whereas applicants from EU Member States were required to have, as a minimum, a good knowledge of at least two Community languages, and (iii) the complainant only indicated one specific Directorate-General in her traineeship application.
Põhjused olid järgmised: i) kaebuse esitaja ei olnud esitanud ühtegi faktilist, konkreetset või õigustatud põhjust erandi tegemiseks, ii) kaebuse esitaja oli näidanud ainult ühe Euroopa võõrkeele (prantsuse keele) oskust, kuna aga ELi liikmesriikide kandidaatidelt nõuti vähemalt kahe ühenduse keele oskust, ja iii) kaebuse esitaja nimetas oma praktikaavalduses ära vaid ühe kindla peadirektoraadi.
On 29 April 2005, the Ombudsman made a proposal for a friendly solution, in which he asked the Commission to review the complainant’s application for a traineeship on the basis of three considerations.
29. aprillil 2005. aastal tegi ombudsman sõbraliku lahendi emepaneku, milles ta palus komisjonil vaadata üle kaebuse esitaja praktikaavaldus kolme asjaolu valguses.
Firstly, in view of his draW recommendation to the Commission in case 2107/2002/(BB)PB (see section 3.5.1 below) and the Commission’s decision to abolish the age limit for traineeships, the complainant’s age no longer constituted an obstacle for the admissibility of her application.
Esiteks, lähtudes oma soovituse projektist komisjonile juhtumi 2107/2002/(BB)PB puhul (vt alapunkti 3.5.1 allpool) ning komisjoni otsusest tühistada praktikantide vanusepiirang, ei kujutanud kaebuse esitaja vanus enam takistust tema sobivusele.
Secondly, the Ombudsman considered that it emerged from the complainant’s observations and the documents submimed by her that she had a good knowledge of at least two Community languages.
Teiseks leidis ombudsman, et kaebuse esitaja tähelepanekutest ja tema esitatud dokumentidest nähtus, et ta tundis hästi vähemalt kahte ühenduse keelt.
Thirdly, the Ombudsman stated that he was not aware of any rule in the Commission decision on traineeships of 7 July 1997 pursuant to which candidates had to indicate a specific number of Directorates-General in which they wished to have their traineeship.
Kolmandaks, ombudsman kinnitas, et ta ei olnud teadlik ühestki reeglist komisjoni 7. juuli 1997. aasta otsuses praktiseerimise kohta, mille kohaselt peaksid kandidaadid näitama kindla arvu peadirektoraate, kus nad sooviksid praktiseerida.
The Commission accepted the friendly solution and stated that it would exceptionally consider the complainant’s fi le as automatically pre-selected for the inservice training session starting on 1 March 2006.
Komisjon oli nõus sõbraliku lahendiga ja kinnitas, et ta on valmis erandkorras kaaluma kaebuse esitaja toimiku arvestamist automaatselt eelvalituks tööpraktika perioodiks, mis algab 1. märtsil 2006. aastal.
The complainant’s name would therefore be included in the list of pre-selected candidates.
Kaebuse esitaja nimi lisatakse seega eelvalitud kandidaatide nimekirja.
The complainant informed the Ombudsman’s services that she considered that a friendly solution to her complaint had been achieved.
Kaebuse esitaja teavitas ombudsmani teenistusi, et tema arvates oli ta kaebuse suhtes saavutatud sõbralik lahend.
LATE PAYMENT TO MARIE CURIE FELLOW
MAKSE HILINEMINE MARIE CURIE’ STIPENDIAADILE
Summary of decision on complaint 1772/2004/GG against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 1772/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant was awarded a Marie Curie Fellowship under the Fi W h Framework Programme.
Kaebuse esitajale määrati viienda raamprogrammi alusel Marie Curie stipendium.
The Commission and the host institution agreed on a contract with a duration of 24 months.
Komisjon ja vastuvõmev institutsioon leppisid kokku 24-kuulise lepingu sõlmimises.
During these 24 months, the complainant took maternity leave of nine months and asked for an extension of the deadline for the submission of her final report.
Nende 24 kuu jooksul võmis kaebuse esitaja üheksaks kuuks sünnituspuhkuse ja palus pikendada oma lõpparuande esitamise tähtaega.
The host institution and the Commission agreed.
Vastuvõmev institutsioon ja komisjon nõustusid sellega.
However, due to a mistake on the part of the Commission, the amendment to the contract extended the duration of the project to 35 instead of 33 months.
Siiski pikendas lepingu muudatus komisjoni vea tõmu projekti kestvust mime 33 kuu vaid 35 kuuni.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY among other things, that neither the host institution nor the complainant had raised objections concerning the errors in the amendment, that during the period concerned several oUcials dealing with the contract had ended their employment with the Commission and that, on several occasions, there had been an absence of reaction and cooperation from the host institution.
Ta märkis siiski, et tema leping oli olnud sõlmitud vastuvõtva institutsiooniga, mime kaebuse esitajaga. Muu hulgas esitas ta seisukoha, et ei vastuvõmev institutsioon ega kaebuse esitaja olnud esitanud vastulauset vigade kohta lepingu muudatuses, et kõnealuse ajavahemiku jooksul oli mitu lepingut menetlenud ametnikku lõpetanud oma töösuhte komisjoniga ning et mitmel juhul ei olnud vastuvõmev institutsioon reageerinud või teinud koostööd.
The Ombudsman considered that, prima facie, none of these arguments appeared to be convincing.
Ombudsman leidis, et prima facie ei olnud ükski nendest argumentidest veenev.
In particular, he noted that, since it appeared to be standard practice for the host institution to make payments only a W er having received the necessary funds from the Commission, the Commission’s failure to release the funds was bound to aT ect the complainant’s interests.
Eelkõige märkis ta, et kuna tundus olevat üldine tava, et vastuvõmev institutsioon teeb väljamakseid alles pärast komisjonilt vajalike vahendite saamist, mõjutas asjaolu, et komisjoni ei eraldanud vahendeid, paratamatult kaebuse esitaja huvisid.
In the absence of a direct contractual link between the Commission and the complainant, the lamer did not appear to have a claim for interest on account of late payment.
Kuna komisjoni ja kaebuse esitaja vahel puudus otsene lepinguline seos, tundus, et viimasel ei olnud õigust makse hilinemise eest intressi nõuda.
The Ombudsman noted, however, that the errors made by the Commission and the slowness with which these errors had been rectified had resulted in a substantial delay in the payments by the host institution.
Siiski märkis ombudsman, et komisjoni vead ja aeglus nende vigade kõrvaldamisel põhjustasid olulise viivituse makse tegemisel vastuvõtva institutsiooni poolt.
The Ombudsman therefore proposed to the Commission that, in order to reach a friendly solution, it could consider oTering the complainant reasonable financial compensation for the negative eTects of its errors.
Seetõmu tegi ombudsman komisjonile emepaneku, et sõbraliku lahendi saavutamiseks võiks ta kaaluda kaebuse esitajale mõistliku rahalise hüvitise pakkumist oma vigade negatiivse mõju eest.
The Commission replied that a number of elements identified by the Ombudsman, as well as the exceptional circumstances of the case, had led it to propose to the complainant the amount of EUR 596.11, corresponding to the interest accrued on the outstanding payment.
Komisjon vastas, et seoses rea ombudsmani poolt tuvastatud tõsiasjadega ning juhtumi erakorraliste asjaoludega pakkus ta kaebuse esitajale 596.11 euro suurust summat, mis vastab saamata jäänud tasult arvestatud intressile.
The complainant expressed satisfaction with this oTer and with the Ombudsman’s handling of the mamer.
Kaebuse esitaja väljendas rahulolu pakkumisega ja sellega, kuidas ombudsman asja käsitles.
The Ombudsman therefore closed the case.
Seetõmu lõpetas ombudsman juhtumi menetlemise.
CASES CLOSED WITH A CRITICAL REMARK BY THE OMBUDSMAN
OMBUDSMANI KRIITILISE MÄRKUSEGALÕPETATUD JUHTUMID
DELAY IN PROVIDING ACCESS TO A DOCUMENT
VIIVITUS DOKUMENDILE JUURDEPÄÄSU ANDMISEL
Summary of decision on complaint 1756/2004/MF against the European Parliament
Euroopa Parlamendi vastu esitatud kaebuse 1756/2004/MF kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant alleged that the Parliament had failed to give him access to the decision of the Appointing Authority, dated 19 November 2003, modifying the place of employment of one of his colleagues within the deadline foreseen in Regulation 1049/2001 on public access to Parliament, Council and Commission documents14. He claimed that Parliament should give him access to the relevant document.
Kaebuse esitaja väitis, et Euroopa Parlament ei andnud talle määruses 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu
Given that Parliament oUcials benefit from privileged access to d iT erent sources of information, Parliament advised applicants not to use the procedure set out in Regulation 1049/2001 when the request for access concerned documents already made public.
14 kohta parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) em e nähtud tähtajaks juurdepääsu ametisse nimetava ametiasutuse 19. novembri 2003. aasta otsusele, millega muudeti ühe tema kolleegi töökohta.
Following the Ombudsman’s request for an opinion on the complaint, Parliament sent the requested document to the complainant.
Ta väitis, et parlament oleks pidanud andma talle juurdepääsu antud dokumendile.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY between the StaT Regulations, Regulation 1049/2001 and Regulation 45/2001 on data protection15 explained the lack of consistency in the treatment of the complainant’s request.
Õiguslik ebakindlus, mis tulenes hierarhia puudumisest personalieeskirjade, määruse 1049/2001 ja määruse 45/2001 (andmekaitse kohta)15 vahel, seletas järjepidevuse puudumist kaebuse esitaja nõude menetlemisel.
Appropriate measures had been taken in order to enable the d iT erent Parliament services to deal rapidly with future requests for access to documents.
Asjakohaseid meetmeid oli võetud selleks, et võimaldada parlamendi eri teenistustel menetleda tulevasi dokumentidele juurdepääsu taotlusi kiiresti.
The Ombudsman noted that the complainant had finally obtained access to the document requested.
Ombudsman märkis, et kaebuse esitaja sai lõpuks juurdepääsu soovitud dokumendile.
However, he recalled that Article 7(1) of Regulation 1049/2001 requires an application for access to a document to be handled promptly.
Siiski tuletas ta meelde, et määruse 1049/2001 artikli 7 lõikes 1 nõutakse, et dokumendile juurdepääsu taotlus lahendatakse viivitamatult.
He noted that in his confirmatory application of 3 May 2004, the complainant had mentioned Regulation 1049/2001 as the legal basis for his request for access.
Ta märkis, et oma 3. mai 2004. aasta kordustaotluses oli kaebuse esitaja nimetanud juurdepääsutaotluse õigusliku alusena määrust 1049/2001.
The Ombudsman considered that it clearly emerged from the Parliament’s lemer of 9 August 2004 that it intended to apply Regulation 1049/2001 to the complainant’s case.
Ombudsman leidis, et parlamendi 9. augusti 2004. aasta kirjast tuli selgelt välja, et ta kavatses kaebuse esitaja juhtumi puhul kohaldada määrust 1049/2001.
He therefore took the view that Parliament should either have handled the complainant’s lemer of 3 May 2004 as a confirmatory application in conformity with Regulation 1049/2001 or have explained the reasons why it considered that this lemer should be treated as a new request for access.
Seetõmu võmis ta seisukoha, et parlament oleks pidanud kas menetlema kaebuse esitaja 3. mai 2004. aasta kirja kui kordustaotlust kooskõlas määrusega 1049/2001 või selgitama põhjuseid, miks ta arvas, et antud kirja tuleks käsitleda uue juurdepääsutaotlusena.
The Ombudsman further noted that more than three months elapsed between the complainant’s confirmatory application and the date when he was granted access to the relevant document.
Lisaks märkis ombudsman, et pärast kaebuse esitaja kordustaotlust kulus rohkem kui kolm kuud, enne kui talle anti juurdepääs asjaomasele dokumendile.
The Ombudsman therefore made a critical remark.
Seetõmu tegi ombudsman kriitilise märkuse.
In a further remark, the Ombudsman considered that it was not to be excluded that Parliament could deal with requests for access to documents made by oUcials without applying the provisions on public access laid down in Regulation 1049/2001, unless the applicant had made it clear that he wished his request to be dealt with on the basis of that Regulation.
Lisamärkuses leidis ombudsman, et ei saanud välistada, et parlament saaks menetleda ametniku esitatud dokumentidele juurdepääsu taotlust, kohaldamata määrusega 1049/2001 kehtestatud avaliku juurdepääsu sämeid, juhul kui taotluse esitaja ei kinnita selgelt, et ta soovib avalduse menetlemist nimetatud määruse alusel.
In the Ombudsman’s view, it was for Parliament to resolve any problems that might arise in this context, either generally or when confronted with a request for access to documents.
Ombudsmani seisukohast on parlamendi kohustus lahendada kõik probleemid, mis võivad antud kontekstis tekkida kas üldiselt või seoses dokumentidele juurdepääsu taotlusega.
The Ombudsman considered that Parliament should, in any event, ensure that a rapid reply be given to the oUcial’s request for access.
Ombudsman leidis, et parlament peaks igal juhul tagama, et ametniku esitatud juurdepääsutaotlusele vastatakse kiiresti.
The Ombudsman expressed confidence in Parliament’s willingness to take appropriate measures when dealing with requests for access to documents made by oUcials in the future.
Ombudsman väljendas veendumust, et tulevikus on Parlament valmis rakendama ametnike esitatud dokumentidele juurdepääsu taotluste menetlemisel asjakohaseid meetmeid.
FAILURE TO REPLY TO A REQUEST FOR INFORMATION
TEABETAOTLUSELE VASTAMATA JÄTMINE
Summary of decision on complaint 2038/2004/GG against the European Parliament
Euroopa Parlamendi vastu esitatud kaebuse 2038/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant alleged that Parliament had failed to reply to two e-mail requests for information, concerning a Parliament resolution, that he had sent to Parliament’s “Civis” electronic mailbox.
Kaebuse esitaja väitis, et parlament ei olnud vastanud kahele parlamendi resolutsiooni puudutavale elektroonilisele teabenõudele, mis ta oli saatnud Euroopa Parlamendi elektronpostkasti nimega Civis.
He claimed that a reply should be sent.
Ta väitis, et talle tuleks vastata.
Parliament explained that the “Civis” electronic mailbox was no longer set up to receive messages from members of the public and had been replaced by an internet form created for this purpose.
Parlament selgitas, et elektronpostkasti Civis oli muudetud nii, et see ei võtnud enam vastu sõnumeid üldsuselt, ning seda asendas selleks otstarbeks loodud Interneti-vorm.
According to Parliament, persons writing to the old e-mail address received an automatic message informing them that they should use the new form.
Parlamendi selgituse kohaselt said isikud, kes kirjutasid vanale e-posti aadressile, automaameate selle kohta, et nad peaksid kasutama uut vormi.
It stated that if the complainant had used the form, he would have received a timely reply.
Parlament väitis, et kui kaebuse esitaja oleks kasutanud vormi, oleks ta saanud vastuse õigel ajal.
The complainant stressed that he had not received a standard reply to his e-mails.
Kaebuse esitaja rõhutas, et ta ei olnud saanud oma e-kirjadele standardvastust.
The Ombudsman’s services sent test messages to the “Civis” mailbox but did not receive the standard reply to which Parliament had referred.
Ombudsmani teenistused saatsid postkasti Civis katsekirjad, kuid ei saanud standardvastust, millele parlament oli viidanud.
The Ombudsman asked Parliament for further information.
Ombudsman palus parlamendilt lisateavet.
In reply, Parliament explained that, at the time when the complainant had sent his e-mails, its electronic mail system had had serious problems due to an avalanche of spam messages.
Vastuses selgitas parlament, et ajal, mil kaebuse esitaja oma e-kirjad saatis, oli parlamendi elektronpostisüsteemis tõsiseid probleeme seoses rämpsposti suure
Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta, EÜT 2001 L 8, lk 1.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY added that this situation had been resolved once a new e-mail programme had become operational and that the systematic sending of replies was now working perfectly.
Parlament lisas, et see olukord oli lahendatud pärast uue e-posti programmi töölehakkamist ning et vastuste süsteemne saatmine toimis nüüd laitmatult.
Parliament also explained that the automatic reply only functioned with e-mails received from outside the European institutions.
Parlament selgitas ka, et automaatne vastamine toimis ainult nende e-kirjade puhul, mis tulid väljastpoolt Euroopa institutsioone.
The Ombudsman noted that Parliament had only replied to the complainant’s e-mail nearly seven months a W er having received the request and more than two months a W er the Ombudsman had informed Parliament of the complainant’s case.
Ombudsman märkis, et parlament oli vastanud kaebuse esitaja e-kirjale peaaegu seitse kuud pärast taotluse kämesaamist ja rohkem kui kaks kuud pärast seda, kui ombudsman teavitas parlamenti kaebuse esitaja juhtumist.
The Ombudsman considered that this went manifestly beyond what could be considered to be a reasonable period of time for answering such requests.
Ombudsmani arvates oli see selgelt kauem, kui võiks olla sellisele taotlusele vastamise mõistlik aeg.
The Ombudsman agreed that technical problems of the kind to which Parliament had referred may cause delays for which the institution or body concerned cannot be held responsible.
Ombudsman nõustus, et seda laadi tehnilised probleemid, millele parlament oli viidanud, võivad põhjustada viivitusi, mille eest asjaomane institutsioon või asutus ei saa vastutada.
He also noted, however, that, even a W er the problem had been solved, it had taken nearly fi ve months (and a complaint to the Ombudsman) before the complainant’s request was answered.
Ta lisas siiski, et isegi pärast probleemi lahendamist kulus peaaegu viis kuud (ja esitati kaebus ombudsmanile), enne kui kaebuse esitaja taotlusele vastati.
Furthermore, the Ombudsman noted that Parliament had not informed the complainant about the technical problems nor oTered any apologies.
Lisaks märkis ombudsman, et parlament ei olnud teavitanud kaebuse esitajat tehnilistest probleemidest ega palunud vabandust.
The Ombudsman therefore closed the case with a critical remark.
Seetõmu lõpetas ombudsman juhtumi kriitilise märkusega.
ACCESS TO DOCUMENTS ON COMMON FOREIGN AND SECURITY POLICY
JUURDEPÄÄS ÜHIST VÄLIS- JA JULGEOLEKUPOLIITIKAT KÄSITLEVATELE DOKUMENTIDELE
Summary of decision on complaint 1875/2005/GG against the Council of the European Union
Euroopa Liidu Nõukogu vastu esitatud kaebuse 1875/2005/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant asked the Council for access to all documents related to the negotiation and signature of an agreement between the EU Member States concerning the status of military and civilian staT carrying out conflict prevention and crisis management tasks in the framework of the Common Foreign and Security Policy of the European Union.
Kaebuse esitaja taotles nõukogult juurdepääsu kõikidele dokumentidele, mis on seotud Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames konflikti ennetamise ja kriis`uhtimise ülesandeid täitva sõjaväelise ja tsiviilpersonali seisundit käsitleva ELi liikmesriikide vahel sõlmitud lepingu läbirääkimiste ja allakirjutamisega.
The complainant also asked for a complete list of the sensitive documents to which the Council might decide to refuse access.
Ühtlasi palus kaebuse esitaja esitada talle täielik loetelu tundliku sisuga dokumentidest, millele nõukogu võib otsustada keelata juurdepääsu.