natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The EU also has an economy of scale problem in relation to its industrial and technological arms market: it costs Europe much more to produce far fewer products than other arms suppliers like the US. The
Lissaboni leping võimaldab liikmesriikidel liikuda alalise struktureeritud koostöö innovatiivse süsteemi abil sõltuvalt nende soovist ja suutlikkusest samaaegselt ja erineva kiirusega konkreetsete eesmärkide saavutamise poole.
The Lisbon Treaty has provided a number of important tools to help Member States resolve these challenges.
Liikmesriikide nn juhtrühmad saavad nüüd suurendada oma
Through its innovative system of permanent structured cooperation, the Treaty allows Member States to advance in parallel and at different speeds in order to achieve specific aims, depending on their willingness and capacity.
Ent peale ÜJKP missioonide ühise rahastamise suurendamise, liikmesriikide julgustamise lähetada kohapeale suuremaid väeüksusi või ELi strateegilise planeerimise puudumise on peamiseks puuduseks, millega EL silmitsi seisab, asjaolu, et liikmesriikides ja liikmesriikide vahel on kaitsevaldkonnas erinevad strateegilised väljavaated.
Pioneer groups of states will now be able
Euroopa pealinnades
Soldier of the Kosovo Force (KFOR) talking to Albanian construction workers in Kosovo.
Kosovo rahuvalveüksuse (KFOR) sõdur räägib Kosovos albaanlastest ehitustöölistega.
There is still no consensus in European capitals about the overall purpose of increasing EU defence capabilities..
puudub endiselt üksmeel ELi kaitsevõimete suurendamise üldise eesmärgi suhtes.
The EU needs to agree on a longterm vision of EU defence, which could be laid out in a White Paper with clearly defined priorities in terms of threats, engagement criteria and earmarked resources.
EL peab kokku leppima ELi kaitse pikaajalises visioonis, mis tuleks sätestada valges raamatus, määratledes selgelt prioriteedid seoses ohtude, osalemiskriteeriumide ja sihipäraste ressurssidega.
This vision must spell out a coherent division of responsibilities between NATO and the EU, based on an objective assessment of the comparative advantages of each.
Nimetatud visioonis tuleks esitada NATO ja ELi kohustuste selge jaotus, mis põhineb kummagi suhteliste eeliste objektiivsel hindamisel.
Unless EU Member States are able to agree on a workable strategic concept for the EU, the latter will be unable to fill the existing gap between the expectations of CSDP and its operational capabilities and resources.
Kui ELi liikmesriigid ei suuda kokku leppida toimivas strateegilises kontseptsioonis ELi jaoks, ei saa EL täita olemasolevat lünka ÜJKP ootuste ning ELi operatiivvõimete ja ressursside vahel.
If the EU is to deliver on its ambitious agenda, it will need to become a much more assertive player on the international scene.
Kui EL soovib viia ellu oma ambitsioonika tegevuskava, peab ta oma huve rahvusvahelisel areenil veenvamalt esitama.
From increasing Europe’s economic competitiveness to racing ahead in the knowledge economy and providing its citizens with freedom and security, the challenges at stake are global in nature and only international strategies will be able to address them.
Alustades Euroopa majanduse konkurentsivõime parandamisest ning lõpetades juhtrolli võtmisega teadmuspõhise majanduse loomisel ja oma kodanikele vabaduse ja julgeoleku tagamisega, on väljakutsed ülemaailmset laadi ja nendele saab reageerida üksnes rahvusvaheliste strateegiate abil.
But this objective is based on a fragile consensus, for the benefits of multilateralism are not always apparent to states that did not play a role in shaping the institutional architecture set up after the Second World War.
mitmepoolsuse eelised ei ole alati ilmselged neile riikidele, kes ei osalenud pärast Teist maailmasõda üles ehitatud institutsioonilise struktuuri kujundamisel.
A new grand bargain therefore needs to be struck that takes into account the concerns of emerging and existing powers about the existing rules, while insisting on the importance of multilateralism, inclusiveness, equity, sustainable development, collective security, respect for human rights and the rule of law and fair trade practices.
Seetõttu tuleb sõlmida uus ulatuslik kokkulepe, milles võetakse arvesse tärkava majandusega riikide ja praeguste majandusjõudude muret kehtivate reeglite pärast, rõhutades samal ajal mitmepoolsuse, kaasatuse, võrdsete võimaluste, jätkusuutliku arengu, kollektiivse julgeoleku, inimõiguste ja õigusriigi põhimõtte järgimise ning õiglaste kaubandustavade tähtsust.
Furthermore, as power shifts away from Europe and the United States, the rules of international engagement are themselves being redefined.
Peale selle, kuna võimukese nihkub Euroopast ja USAst välja, tuleb rahvusvahelise tegevuse reeglid ümber sõnastada.
In this turbulent landscape, the EU can no longer afford to muddle through.
Sellel muutuval maastikul ei saa EL endale enam lubada kõrvalseisja rolli jäämist.
It needs to become a driving force in shaping the new rules of global governance, or risk being left behind.
EList peab saama liikumapanev jõud uute ülemaailmse juhtimise reeglite kujundamisel, muidu on tal oht maha jääda.
To advance purposively, it will also need to champion an international environment that will enable the EU to promote its agenda.
Eesmärkide edendamiseks peab EL samuti võitlema sellise rahvusvahelise keskkonna loomise eest, mis võimaldab ELil oma tegevuskava edasi viia.
Defending European interests in a changing world order
Euroopa huvide kaitsmine muutuvas maailmas
Finally, Europe will only thrive in a competitive world if it promotes the key elements of a renewed European growth model, based on competitiveness, inclusion, social responsibility and environmental sustainability.
Viimasel kahel aastakümnel on Euroopa riigid saanud olulist kasu suurenevast ülemaailmsest vastastikusest sõltuvusest.
Other global players, in particular emerging economies, will follow their own trajectories, making it all the more important for the EU to identify shared interests and common modes of operation through multilateral and bilateral discussions.
Finantskriis ning toidu- ja energiahindu mõjutav ebakindlus on aga toonud esile asümmeetrilise sõltuvuse ohud eelkõige nappide ressursside tarnijate osas. Vastastikune sõltuvus ei ole lihtsalt tõsiasi, vaid ka ELi valitud eluviis, mis on pühendatud erinevate vahetuste hõlbustamisele.
Over the last two decades, European countries have made important gains from increasing global interdependence.
Sellega seoses peab EL koostama ülemaailmse majandusstrateegia, milles oleks arvesse võetud euro kui maailma tähtsuselt teise reservvaluuta rolli ja mis leevendaks ülemaailmese majandusliku tasakaalustamatuse negatiivset mõju Euroopa konkurentsivõimele.
However, the financial crisis and instability affecting food and energy prices have highlighted the dangers of asymmetric dependence, particularly in relation to suppliers of scarce resources. Interdependence is not just a fact, but our chosen way of life in a EU dedicated to facilitate exchanges of all sorts.
EL peaks tegema koostööd oma partneritega, et jõuda rohkem tasakaalus ja paindlikumate rahandussuheteni ning kaaluma ülemaailmse partnerluse võimalust, mille raames oma valuutakurssi siduda soovivad riigid teeksid seda pigem valuutakorvi kui üksnes dollari suhtes.
In this context, the EU must build a global economic strategy that takes into account the euro as the world’s second reserve currency and deals with the negative impact of global economic imbalances on Europe’s competitiveness.
Ent vastastikust sõltuvust ei saa pidada endastmõistetavaks. Kuna finants- ja majanduskriisile reageerimisel võtavad riigid endale õiguse ise erinevate küsimuste üle otsustada, siis võib deglobaliseerumise oht muutuda tõeliseks.
The EU should work with its partners towards more balanced and flexible monetary relations and consider the possibility of a global partnership in which countries wishing to peg their currency would do so against a basket of currencies rather than the dollar alone.
EL peab seda ennetama, kaitstes aktiivselt vastutustundliku vastastikuse sõltuvuse ideaali, mille puhul erinevad osalised peavad kinni võetud kohustusest tagada süsteemi jätkusuutlikkus.
Yet interdependence cannot be taken for granted. As countries respond to the financial and economic crisis by asserting their autonomy on a range of issues, the risk of de-globalisation may become real.
Lühemas perspektiivis peaks EL lisama oma prioriteetide hulka ka selliste ILO algatuste edendamise nagu ülemaailmne sotsiaalkaitse ja inimväärse töö tegevuskava, tagades samal ajal nende vastavuse avatud turu põhimõttele.
The EU must forestall this eventuality by proactively defending an ideal of responsible interdependence whereby the various actors uphold their commitment to the sustainability of the system.
EL peaks samuti tuginema oma kindlale pühendumusele kohaldada õiglase kaubanduse tavasid, et julgustada muud maailma sama tegema, aidates nii oluliselt kaasa rahvusvahelisele solidaarsusele.
In the short term, the EU agenda should prioritise the promotion of ILO initiatives, such as the Global Social Floor or the Decent Work Agenda, while ensuring that they are in line with the principle of open markets.
Vastutustundliku vastastikuse sõltuvuse kaitsmine omakorda eeldab maailma, kus olulised osalised toetavad mitmepoolse juhtimise süsteemi ja on nõus selles süsteemis töötama.
It should also build on its solid commitment to “Fair
Ent see eesmärk põhineb nõrgal konsensusel, sest
tify its common interests and work out joint policies, after due coordination of the national positions.
ELi töövahendite täiustamine duslike ja õiguslike vahendite kogumiga, on ELi sõjalised ja poliitilised vahendid tunduvalt nõrgemad.
Compared to the panoply of economic and legal instruments at the EU’s disposal, its military and political instruments are much weaker.
EL kui kontinendi keskpunkt: atraktiivsuse maksimeerimine
European citizens have expressed their desire for the EU to take on more responsibility for their interests and values on the global stage.
Euroopa kodanikud on avaldanud soovi, et EL võtaks suurema vastutuse nende huvide ja väärtuste eest maailmaareenil.
But what sources of power can the EU lean on in order to carry out this mission?
Ent millistele jõuallikatele saab EL selle ülesande täitmisel tugineda?
Member States should increasingly understand and rely on the EU as a power multiplier, which helps them achieve goals which they otherwise could not.
Liikmesriigid peaksid üha enam aru saama ja tuginema Euroopa Liidule kui mõjuvõimu mitmekordistajale, kes aitab neil saavutada neile muidu kättesaamatuid eesmärke.
For many people around the world, the EU remains a critical reference point, an alternative model for traditional inter-state relations and a transnational community of law which has brought prosperity and cohesion to a region formerly torn apart by hot and cold wars.
Paljudele inimestele kogu maailmas on EL peamiseks võrdlusaluseks, traditsiooniliste riikidevaheliste suhte alternatiivseks mudeliks, riigiüleseks õiguskoosluseks, mis on toonud jõukuse ja ühtsuse varem külma ja tegeliku sõja tõttu üksteisest eraldatud piirkonda.
This ‘soft power’ is the EU’s greatest asset.
ELi põhikapital on tema nn „pehme jõud”.
The EU must become a continental hub through strategies of inclusiveness and engagement.
EL peab kaasatuse ja osalemise strateegiate kaudu muutuma kontinendi keskpunktiks.
These strategies were used with great success in the EU’s successive rounds of enlargement.
Nimetatud strateegiaid kasutati suure eduga ELi järjestikuste laienemiste ajal.
Yet a Union of 27 Member States pooling their sovereignty in order to reach common decisions is not an obvious global powerhouse.
Samas 27 liikmesriigi liit, kes on ühendanud oma suveräänsuse, et teha ühiseid otsuseid, ei ole ilmne ülemaailmne majandusjõud.
The fact that EU decisions on foreign policy are taken by consensus is widely seen as a handicap.
Asjaolu, et ELi välispoliitilised otsused tehakse ühehäälselt, peetakse sageli puuduseks.
The EU’s power to influence depends on our ability to overcome divergent national interests through the shaping of common positions.
ELi mõjuvõim sõltub meie võimest ületada oma erinevad riiklikud huvid, kujundades ühised seisukohad.
The European Union must therefore persist in our efforts to achieve greater coordination in order to speak with one voice, or at least orchestrate our polyphony.
Seetõttu peab Euroopa Liit järjekindalt püüdma suurendada kooskõlastamist, et saaksime rääkida ühel häälel või vähemalt orkestreerida meie mitmehäälsust.
In a coherent way.
Seda tuleb teha ühtselt.
This process will take time, but must start by improving the linkage between national and EU policies and by Member States increasing their participation in collective actions.
See protsess võtab tõepoolest aega, ent seda tuleb alustada järgmiselt: liikmesriigid ja EL peavad parandama oma poliitikate seostamist ning liikmesriigid peavad suurendama oma osalemist ühistegevuses.
Through the sharing of national perspectives and experiences, these exchanges should make diversity a strength for EU foreign policy, not a weakness.
Riikide perspektiivide ja kogemuste jagamine peaks mitmekesisuse muutma ELi välispoliitika tugevuseks ja mitte nõrkuseks.
The EU must stay open to potential new members from Europe, assessing every candidacy on its own merits and compliance with the membership criteria.
EL peab jääma avatuks Euroopa mandri võimalikele uutele liikmetele, hinnates iga kandidaati tema enda saavutuste põhjal ja võttes arvesse tema vastavust liikmesuse nõuetele.
These are in fact the “true limits of Europe”.
Need on Euroopa reaalsed piirid.
In line with this policy of engagement and inclusiveness, the Union must honour its commitments with regard to the current official candidates, including Turkey, and carry on with the negotiation process.
Kõnealuse osalemise ja kaasatuse poliitika kohaselt peab EL järgima tema enda poolt praegustele kandidaatriikidele, sealhulgas Türgile, seatud kohustusi ning pidama läbirääkimisi.
At the same time, it should offer far-reaching agreements to potential future candidates as an intermediate stage prior to the launch of accession negociations.
Näiteks mõõdukal määral kasutatud tõhustatud koostöö võib olla ajutiseks lahenduseks, kui lahknevused esinevad jätkuvalt olulistes küsimustes.
The Lisbon Treaty has helped in a number of ways to strengthen the EU’s foreign policy toolbox.
EL peab võtma endale suurema rolli lähema ümbruskonna stabiilsemaks muutmisel, tuginedes olemaolevale Euroopa naabruspoliitikale, idapartnerlusele ja Vahemere Liidule.
For instance, the enhanced cooperation procedure, if used in moderation, can work as a palliative where divergences remain on important issues.
Nimetatud partnerlusi tuleks kasutada demokraatial, inimõigustel, arengul ja vabakaubandusel põhineva piirkonna loomiseks.
The new European External Action Service (EEAS) should be fully developed and staffed with a view to helping the EU iden-
Lisaks peaks EL arendama strateegilist poliitikat Venemaaga, mille eesmärgiks on kooseksisteerimine ning Venemaa moderniseerimine ja regionaalne areng.
The EU’s power of attraction must also remain the centre-piece of its evolving neighbourhood policy.
Sellele vaatamata on endiselt probleemi põhjuseks lõhe ELi võimete vahel valdkondades, kus tal on õigus tegutseda (majandus, kaubandus, arenguabi, konkurentsipoliitika), ja tõeliste ühiste vahendite puudumine valdkonnas, kuhu tema esialgne võimupiirkond laieneb, s.t välis- ja julgeolekupoliitikas. Võrreldes ELi käsutuses oleva täieliku majan-
Visit by Catherine Ashton (right), High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy and Vice President of the EC, to Moscow, where she takes part in the Middle East Quartet meeting from left to right: Tony Blair, Middle East Quartet Representative, Hillary Rodham Clinton, US Secretary of State, Sergueï Lavrov, Russian Minister for Foreign Affairs and Ban Ki-Moon, UN Secretary General.
Catherine Ashtoni (liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni asepresident, paremal) visiit Moskvasse, kus ta võttis osa Lähis-Ida neliku kohtumisest; vasakult paremale: Lähis-Ida neliku esindaja Tony Blair, USA riigisekretär Hillary Rodham Clinton, Venemaa välisminister Sergei Lavrov ja ÜRO peasekretär Ban Ki-Moon.
Photo: European Union, 2010
Foto: Euroopa Liit, 2010 ühise majanduspoliitika (majandus- ja rahaliit, energia, transport jne) välismõõtmega.
It must develop an enhanced role in stabilising its immediate surroundings by building on the existing ‘European Neighbourhood Policy’, ‘Eastern Partnership’ and ‘Union for the Mediterranean’.
Avatud ja kaasav lähenemisviis peab samuti laienema ELi piiriülesele koostööle teiste piirkondadega, sh ASEAN, Mercosur ja SADC.
These partnerships should be used to create a regional space of democracy, human rights, development and free trade.
Nimetatud ja muude suhete puhulpeavad EL ja selle liikmesriigid võtma arvesse ülejäänud maailma ettekujutusi, ootusi ja muresid.
They should also offer fair access to the EU market and ultimately a space for the free movement of people to the benefit of the EU and its partners.
Ehkki ELi peetakse laialdaselt piirkondliku integratsiooni atraktiivseks näiteks, kahjustab ta sageli seda potentsiaali, kui võtab kasutusele üleoleva tooni.
Moreover, the EU should manage a strategic co-existence, modernisation and region-building policy with Russia.
Peame kasutama oma reputatsiooni targalt ja hoidma üleval oma läbirääkimispositsiooni usaldusväärsust.
The impact of the EU’s external action will in large measure depend on its ability to adapt to the many challenges it will face in the run up to 2030. Securing the EU’s economic strength and internal cohesion will therefore be an indispensable condition for the EU to be able to project its power externally.
Seda võiks teha Euroopa välisteenistuse raames tegutseva ja liikmesriikide keskustega teabe jagamise põhimõtte alusel tihedat koostööd tegeva Euroopa prognoosi- ja analüüsiüksuse kaudu.
But when devising its external position, the process of policy formulation must not only be driven by events.
Selline üksus aitaks hoida tähelepanu keskmes vajadust vaadata pidevalt läbi olemasolevad poliitikad.
There is an urgent need for a common European strategic concept.
Peale selle saaks ühisele diplomaatilisele kultuuritundele kaasa aidata Euroopa diplomaatiline akadeemia.
An open and inclusive approach must also be extended to the EU’s cross-border cooperation with other regions, including ASEAN, MERCOSUR or SADC.
ELi välistegevuse mõju sõltub suurel määral tema võimest kohaneda mitmete väljakutsetega, mis seisavad tema ees 2030. aastale eelneval perioodil.
In these and other relationships, the EU and its Member States must take into account the perceptions, expectations and concerns of the rest of the world.
ELi majandusliku tugevuse ja sisemise ühtsuse kindlustamine on seega vältimatu tingimus selleks, et EL saaks oma mõjuvõimu suunata EList väljapoole.
While the EU is widely seen as an attractive example of regional integration, it often squanders this potential by adopting a patronising tone.
Ent välispoliitilise seisukoha väljatöötamisel ei tohiks poliitikat kujundada üksnes teatud sündmuste ajel.
We must use our reputation wisely and bolster our credibility as a negotiating power.
Meil on tungivalt vaja Euroopa ühist strateegilist kontseptsiooni.
This concept should pull the EU’s diplomatic, military, trade, and development policies together with the external dimensions of its common economic policies (EMU, energy, transport, etc).
Nimetatud kontseptsioon peaks ühendama ELi diplomaatiaalase, sõjalise, kaubandus- ja arengupoliitika tema
Only by merging all its available tools will the Union be able to act as a transformative power and contribute to reshaping the rules of global governance.
EL peaks kasutama oma struktuurieeliseid aruka arengu- ja kaubanduspoliitika elluviimiseks.
By means of a White Paper, which would be regularly updated, the strategic concept would help to define the Union’s longterm priorities and become the reference framework for day-to-day external action.
Näiteks peaks EL andma abi kliimamuutuste leevendamiseks kõige vaesemates piirkondades, kus kliimamuutuste mõju on kõige tõsisem ja mille osatähtsus ülemaailmses kliimasoojenemise põhjustamises on kõige
The EU is the greatest donor of foreign aid.
EL on suurim välisabi andja.
Photo: European Union, 2010
Foto: Euroopa Liit, 2010 väiksem.
Such a unit would help focus attention on the need to continuously revisit current policies.
Samuti tuleks jätkata püüdlusi eelkõige põllumajandusimpordi kaudu vähendada vaesust („vaesuse vahetuskaubaks andmine”).
In addition, a European diplomatic academy would contribute to a sense of common diplomatic culture.
See tähendab Euroopa juhtidele poliitiliselt raskete otsuste tegemist, sealhulgas Doha läbirääkimistevooru lõpuleviimist.
A policy of conditionality that empowers democratic actors and discourages the abuse of power by authoritarian regimes must be used more wisely.
Sealhulgas tuleks eelkõige rahvusvahelistel foorumitel lihtsustada oma esindatust ja see ühendada.
This will require holding discussions with civil society partners, including associations of women and minorities, and not only government interlocutors; bottom-up interventions to bolster the rule of law around the world; and a more consistent approach to election monitoring.
Kuni ELi ühtset esindatust ei ole veel saavutatud, peaksid rahvusvahelistes organisatsioonides esindatud ELi liikmed oma seisukohad eelnevalt kooskõlastama ja neid ühiselt kaitsma.
Only by developing such a strategic approach to its external affairs will the EU be able to translate its huge financial effort (the world’s largest by far) more effectively into political leverage.
ELi erinevate töövahendite strateegiline kasutamine peaks samuti võimaldama muuta ELi tõhusaks demokraatia, õigusriigi põhimõtete ja inimõiguste edendajaks.
It should use its structural advantage to pursue smart development and trade policies.
Arukamalt tuleb kasutada tingimuslikkuse poliitikat, millest demokraatlikud osalejad juhinduvad ja mis aitab ära hoida võimu kuritarvitamist autoritaarsete režiimide poolt.
For instance, the EU should pursue climate change mitigation support in the poorest regions, which climate change hits the hardest and which have contributed the least to global warming. It should also continue its effort to “trade away poverty”, especially through agricultural imports.
Selleks on vaja pidada arutelusid kodanikuühiskonna partneritega, sealhulgas naiste ja vähemuste ühendustega, ja mitte üksnes valitsuse koostööpartneritega; läheb vaja alt-üles-sekkumist, et tugevdada õigusriigi põhimõtete järgimist kogu maailmas, ning tuleb võtta järjekindlam lähenemisviis valimiste vaatlemise suhtes.
This will require politically difficult decisions by European leaders, including bringing the Doha round to a conclusion.
Järgmisel kahel aastakümnel peab kõnealune juhtimise tegevuskava muutuma võimalikult suurel määral mitmepoolseks.
Last but not least, it will be necessary to develop an EU approach to global governance reform.
Lisaks on vaja arendada välja ELi lähenemisviis ülemaailmse juhtimise reformi suhtes.
The EU should lead the reform effort to make international institutions more legitimate and conducive to shared responsibility, while promoting its own interests in the process.
EL peaks juhtima reforme, et muuta rahvusvahelised institutsioonid legitiimsemaks ja ühisvastutust soodustavamaks, edendades samal ajal
Throughout the history of European integration, the relationship between the Union and its citizens was mostly characterised by a “passive consensus”.
Kogu Euroopa integratsiooni ajaloo ajal on liidu ja tema kodanike suhteid olnud võimalik iseloomustada „passiivse konsensusena”.
However, in recent years this relationship has begun to change.
Viimastel aastatel on need suhted hakanud siiski muutuma.
Europeans have become more demanding of the EU and also more critical of its performance, casting doubts on the legitimacy of the European project.
Eurooplased on muutunud ELi suhtes nõudlikumaks ning ELi tegevuse suhtes kriitilisemaks, mis seab kahtluse alla Euroopa-projekti legitiimsuse.