natgillin/translations-raw huggingface dataset:
tion, the Commission is right in submitting that it cannot follow from Article 3a(3) of the Directive that, for each event designated by a Member State, there would necessarily have to be, in other Member States, television broadcasters liable to acquire the exclusive broadcasting rights to that event in the first State.
komisjon õigustatult, et direktiivi artikli 3a lõikest 3 ei saa järeldada, et iga liikmesriigi nimetatud ürituse puhul peaks teistes liikmesriikides tingimata leiduma ringhäälinguorganisatsioone, kes võiksid osta selle ürituse ülekandmise ainuõigused selles liikmesriigis.
It is clear from the system established by Article 3a of the Directive that a Member State which decides to use the power open to it under that provision and thus to establish a list of events which must be broadcast in its territory on free television accessible for the largest number is compulsorily required to notify that list to the Commission, regardless of whether or not the exclusive broadcasting rights to those events are liable to be acquired by television broadcasters established in another Member State.
Direktiivi artikliga 3a kehtestatud kor -rast tuleneb nimelt, et liikmesriik, kes otsustab kasutada talle selle õigusnormiga antud võimalust ja määrata kindlaks ürituste loetelu, mille peab tema territooriumil suuremale osale elanikkonnast üle kandma tasuta ja ligipääsetav telekanal, on kohustatud tingimata edastama selle loetelu komisjonile sõltumata asjaolust, kas teise liikmesriigi territooriumil asutatud ringhäälinguorganisatsioonid saavad või ei saa omandada nende ürituste ülekandmise ainuõigusi.
In this case, the Commission submitted, in its objection to the admissibility of Infront’s action, that the television market in the United Kingdom is one of the most competitive in Europe and that 25% of television broadcasters are licenced in that Member State.
Käesoleval juhul väitis komisjon Infronti esitatud hagi vastuvõetamatuse vastuväites, et Ühendkuningriigi teleülekannete turg on üks Euroopa konkurentsivõimelisemaid ning et 25 protsendil ringhäälinguorganisatsioonidest on litsents selle liikmesriigi jaoks.
It was on the basis of those statements that it claimed that it was difficult to envisage that Infront would assign its broadcasting rights to the FIFA World Cup finals to a broadcaster not established in the United Kingdom.
Nende väidete põhjal arvabki ta, et ei ole eriti mõeldav, et Infront loovutab oma FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste teleülekande õigused ringhäälinguorganisatsioonile, mis ei ole asutatud Ühendkuningriigis.
None the less, I do not consider that the Court of First Instance reversed the burden of proof or misinterpreted Article 3a of the Directive.
Seepärast ei arva ma, et Esimese Astme Kohus pööras tõendamiskoormuse ümber või tõlgendas direktiivi artiklit 3a valesti.
22 — Order in Case 206/89 R S. v Commission [1989] ECR 2841, paragraph 8.
22 – 31. juuli 1989. aasta määrus kohtuasjas C-206/89 R: S vs. komisjon (EKL 1989, lk 2841, punkt 8).
By finding that those statements regarding the specificity of the television market in the United Kingdom could not be taken into account because they were unsupported, the Court of First Instance did not, in my view, reverse the burden of proving an interest in bringing proceedings.
Esimese Astme Kohus ei pööranud minu arvates menetluse algatamise huvi tõendamise koormust ümber, kui leidis, et neid Ühendkuningriigi televisioonituru eripära käsitlevaid väiteid ei saa arvesse võtta, sest need ei ole põhistatud.
23 — MCI v Commission, paragraph 45.
23 – Eespool viidatud kohtuotsus MCI vs. komisjon, punkt 45.
The onus was all the more on the Commission to establish the truth of those statements as Infront disputed them and had, before the Court of First Instance, referred to several potential purchasers of its broadcasting rights established in Member States other than the United Kingdom.
Komisjoni kohuseks oli tõendada nende väidete põhjendatust seda enam, et Infront vaidlustas need ja on nimetanud Esimese Astme Kohtus mitu isikut, kes on asutatud teistes liikmesriikides kui Ühendkuningriik ja võivad omandada tema ülekandeõigused.
Next, I do not consider that the ground of the judgment under appeal that the Commission’s argument deprives Article 3a of the Directive of all practical effect constitutes a misinterpretation of that provision.
Mis puudutab seejärel vaidlustatud otsuse põhjendust, mille kohaselt jätab komisjoni argument direktiivi artikli 3a ilma igasugusest kasulikust toimest, siis ma ei arva, et see kujutaks endast selle õigusnormi vale tõlgendamist.
Indeed, if only television broadcasters established in the Member State which has decided that certain designated sporting events must be broadcast to the entire population were liable to acquire the exclusive broadcasting rights to such events, the procedure laid down by Article 3a(3) of the Directive, which is intended to ensure compliance with the measures taken by that Member State by television broadcasters established in other Member States, would be deprived of relevance.
Kui niisuguste ürituste ülekandmise ainuõigusi saaksid omandada ainult ringhäälinguorganisatsioonid, kes on asutatud selle liikmesriigi territooriumil, kes otsustas, et teatud spordiüritused tuleb edastada kogu üldsusele, muutuks kasutuks direktiivi artikli 3a lõikes 3 ettenähtud menetlus, mille eesmärk on tagada, et teiste liikmesriikide territooriumil asutatud ringhäälinguorganisatsioonid järgivad selle liikmesriigi võetud meetmeid.
That ground answers the Commission’s argument, summarised in paragraph 120 of the judgment under appeal, that in view of the fact that the income of television broadcasters is generated from advertising directed at the national audience, national licence fees or national subscription fees for pay television, only broadcasters reaching a high proportion of the national population and, consequently, established in the United Kingdom, were prepared to purchase the exclusive broadcasting rights held by Infront.
See põhjendus on kooskõlas komisjoni argumendiga, mida on resümeeritud vaidlustatud otsuse punktis 120 ning mille kohaselt – arvestades asjaolu, et ringhäälinguorganisatsioonid saavad tulu riigi üldsusele suunatud reklaamist, siseriiklikest litsentsitasudest või siseriiklikest tasulise televisiooni abonementidest –, nõustuvad Infrontile kuuluvaid teleülekandeõigusi ostma vaid organisatsioonid, kes katavad olulist osa siseriiklikust elanikkonnast ja on seega asutatud Ühendkuningriigis.
By submitting thus that, in the light of the very high price of exclusive broadcasting rights to sporting events such as the FIFA World Cup finals and of the sources
Väites seega, et niisuguste spordiürituste nagu FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumised ülekandmise ainuõiguste väga kõrget hinda ja ringhäälinguorganisatsioonide vahendite päritolu arvestades on neid õigusi tegelikult võimelised ostma ainult
The Court of First Instance therefore did not, as the Commission asserts in its appeal, say that Article 3a(3) of the Directive means that, for no matter what event designated by a Member State, there are necessarily television broadcasters established in other Member States who are liable to acquire the exclusive broadcasting rights to that event.
Esimese Astme Kohus ei öelnud seega, nagu väidab komisjon oma apellatsioonkaebuses, et direktiivi artikli 3a lõige 3 tähendab, et ükskõik missuguse liikmesriigi nimetatud ürituse puhul leidub tingimata teistes liikmesriikides asutatud ringhäälinguorganisatsioone, kes on võimelised ostma selle ürituse ülekandmise ainuõigused.
It was responding to the Commission’s argument that, for sporting events such as those for which Infront holds the television
Ta vastas komisjoni argumendile, kes väitis, et niisuguste spordiürituste puhul nagu need, mille
COMMISSION v INFRONT WM broadcasting rights, there are no potential purchasers of those exclusive broadcasting rights other than the national television broadcasters.
KOMISJON VS. INFRONT WM teleülekande õigused kuuluvad Infrontile, ei leidu peale siseriiklike ringhäälinguorganisatsioonide teisi isikuid, kes võiksid omandada nende ülekandmise ainuõigused.
It follows that the Court of First Instance did not fail to demonstrate that the requirement that the contested measure actually affect Infront’s legal situation is satisfied.
Sellest järeldub, et Esimese Astme Kohus ei jätnud tõendamata, et tingimus, mille kohaselt mõjutab vaidlustatud akt tõesti Infronti õiguslikku olukorda, on täidetud.
In this case, the Court of First Instance correctly held, in paragraph 146 of the judgment under appeal, that the contested measure leaves the national authorities no discretion, because it requires them to produce the effects on Infront’s legal situation of which Infront complains.
Käesoleval juhul leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud otsuse punktis 146 õigustatult, et vaidlustatud akt ei jäta oma adressaatidele mingit kaalutlusruumi, sest kohustab neid mõjutama Infronti õiguslikku olukorda, ja viimane vaidlustab selle mõju.
As regards, secondly, the second condition under the caselaw, according to which the contested measure’s implementation must be purely automatic and result from Community rules alone without the application of other intermediate rules, I consider that the Court of First Instance likewise made no error of law in finding that that condition is also satisfied.
Mis puudutab teist kohtupraktikast johtuvat tingimust, mille kohaselt peab vaidlustatud akti rakendamine olema puhtautomaatne ja tulenema üksnes ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme, siis ma arvan, et Esimese Astme Kohus ei rikkunud õigusnormi oma hinnanguga, mille kohaselt see tingimus on samuti täidetud.
As we saw earlier, those effects consist of an impediment to its ability to dispose of the exclusive broadcasting rights to the FIFA World Cup finals to a television broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom.
Nagu me eespool nägime, seisneb see mõju nimelt selles, et piiratakse tema võimalust loovutada FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste ülekandmise ainuõigused ringhäälinguorganisatsioonile, mis on asutatud mõnes teises liikmesriigis kui Ühendkuningriik.
Those effects do seem to be the direct consequence of the contested
Nimetatud mõju näib tõesti olevat vaidlustatud akti otsene tagajärg, sest tuleneb otseselt Ühendkuningriigi
24 — Dreyfus v Commission, paragraph 43 and the caselaw cited.25 — Ibidem, paragraph 44 and the caselaw cited.
24 – Eespool viidatud kohtuotsus Dreyfus vs. komisjon, punkt 43 ja osundatud kohtupraktika.
However, that discretion is not such as to call into question Infront’s standing to bring the proceedings.
25 – Ibidem, punkt 44 ja osundatud kohtupraktika.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P measure, since they result directly from the measures adopted by the United Kingdom, which are intended to procure the broadcasting of that event in its territory by a free television channel accessible to a high proportion of the population.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-125/06 P võetud meetmetest, millega püütakse saavutada, et seda üritust edastaks tema territooriumil suurele osale elanikkonnast tasuta ja ligipääsetav telekanal.
the Court of First Instance did not say that the contested measure is, as regards the rights holders, a bundle of individual decisions.
õigused. Ta märgib, et Esimese Astme Kohus ei näidanud, et vaidlustatud akt kujutab endast õiguste omanike suhtes rida üksikotsuseid.
It also points out that that measure covers only television broadcasters, imposing obligations solely on them.
Ta rõhutab, et selles aktis on silmas peetud ainult ringhäälinguorganisatsioone ja kehtestatud kohustusi üksnes nendele.
Rights holders suffer only economic consequences and the Court of First Instance, in earlier cases, held that that is not sufficient to differentiate an individual.
Õiguste omanikele saavad osaks vaid majanduslikud tagajärjed ning Esimese Astme Kohus on eelnevates kohtuasjades sedastanud, et sellest ei piisa eraisiku individualiseerimiseks.
26The Commission submits, in that regard, that the present case is different from those which gave rise to the judgments in Piraiki­Patraikiand Others v Commission, 27Extramet Industrie v Council 28and Codorniu v Council, 29the circumstances of which were special.
26 Komisjon arvab sellega seoses, et käesolev kohtuasi erineb nendest, mis viisid otsusteni kohtuasjades Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon 27, Extramet Industrie vs. nõukogu 28 ja Codorniu vs. nõukogu 29, milles käsitletakse erilisi olukordi.
In view of those matters, I take the view that the Court of First Instance’s finding that Infront was directly concerned by the contested measure is not vitiated by an error of law and that the Commission’s appeal on that point should be dismissed as unfounded.
Neid elemente arvesse võttes olen arvamusel, et hinnanguga, mille kohaselt puudutab vaidlustatud akt otseselt Infronti, ei rikkunud Esimese Astme Kohtus õigusnormi ning et komisjoni apellatsioonkaebus tuleb selles osas põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätta.
B — The finding that Infront was individually concerned
B. Hinnang, mille kohaselt puudutab vaidlustatud akt Infronti isiklikult
The Commission maintains that Infront’s situation is no different from that of other holders of exclusive rights to broadcast the various events designated by the United Kingdom.
Komisjon väidab, et Infronti olukord ei erine teiste omast, kellele kuuluvad erinevate Ühendkuningriigi määratud ürituste ülekandmise ainuõigused.
It faces a normal commercial risk, which is insufficient to confer upon it a right of action.
Infronti puhul on tegemist tavalise ettevõtlusriskiga, millest ei piisa talle hagi esitamise õiguse andmiseks.
The Commission argues that the Court of First Instance’s reasoning is difficult to understand.
Komisjon väidab, et Esimese Astme Kohtu arutluskäiku on raske mõista.
Finally, the Commission submits that Infront could have challenged the United
Lõpuks väidab komisjon, et Infront oleks võinud vaidlustada Ühendkuningriigi
26 — The Commission refers to the order in Case T-113/99 Galileo and Galileo International v Council [2000] ECR II-4141, and to Case T-43/98 Emesa Sugar v Council [2001] ECR II-3519.
26 – Komisjon viitab Esimese Astme Kohtu 15. detsembri 2000. aasta määrusele kohtuasjas T-113/99: Galileo ja Galileo International vs. nõukogu (EKL 2000, lk II-4141) ja Esimese Astme Kohtu 6. detsembri 2001. aasta otsusele kohtuasjas T-43/98: Emesa Sugar vs. nõukogu (EKL 2001, lk II-3519).
27 — Case 11/82 [1985] ECR 207.28 — Case C-358/89 [1991] ECR I-2501.29 — Case C-309/89 [1994] ECR I-1853.
29 – 18. mai 1994. aasta otsus kohtuasjas C-309/89 (EKL 1994, lk I-1853).
In the Commission’s submission, Infront was affected by the contested measure only in its objective capacity as a holder of exclusive rights having acquired the broadcasting rights to one of the events covered by the United Kingdom measures. It observes that
Komisjoni arvates puudutab vaidlustatud akt Infronti ainult seetõttu, et ta on objektiivselt käsitletav ainuõiguste omanikuna, kes on saanud Ühendkuningriigi meetmetes nimetatud ürituste ülekandmise
COMMISSION v INFRONT WM individually just as in the case of the persons to whom the decision is addressed. 30
KOMISJON VS. INFRONT WM analoogiliselt selle otsuse neid seeläbi adressaadiga.
Infront disputes the Commission’s arguments and contends that the Court of First Instance correctly decided that it was individually concerned by the contested measure.
Infront vaidlustab komisjoni argumendid ja väidab, et Esimese Astme Kohtul oli õigus, kui ta leidis, et vaidlustatud akt puudutab teda isiklikult.
It then stated that Infront satisfied that condition following an analysis which rests, in essence, on the following three points.
Seejärel märkis ta teadupärast, et Infront vastab sellele tingimusele, ning esitas analüüsi, mis põhines sisuliselt kolmel punktil, mis on järgmised.
First, Infront holds, on an exclusive basis, the television broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, which are included in the list of events of major importance for society adopted by the United Kingdom and approved by the Commission in the contested measure.
Esiteks kuuluvad Infrontile 2002. ja 2006. aasta FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste teleülekande ainuõigused, mis kuulub ühiskondlikult väga tähtsate ürituste loetellu, mille Ühendkuningriik vastu võttis ja komisjon vaidlustatud aktiga heaks kiitis.
Secondly, it acquired those rights before the adoption of that measure and even before the entry into force of Article 3a of the Directive.
Teiseks omandas ta need õigused enne selle akti vastuvõtmist ning isegi enne direktiivi artikli 3a jõustumist.
Thirdly, that measure, although not referring to Infront, impedes its ability to dispose freely of those rights to a television broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom.
Kolmandaks piirab nimetatud akt, kuigi selles ei ole silmas peetud Infronti, tema võimalust kasutada neid õigusi vabalt koostöös ringhäälinguorganisatsiooniga, mis on asutatud mõnes teises liikmesriigis kui Ühendkuningriik.
I do not share the Commission’s view regarding the lack of clarity and the content of the Court of First Instance’s reasoning.
Ma ei toeta komisjoni hinnangut ei Esimese Astme Kohtu arutluskäigu ebaselguse ega selle sisu osas.
I take the view that no error of law vitiates the Court of First Instance’s assessment.
Ma arvan, et niisuguse hinnanguga ei rikkunud Esimese Astme Kohus ühtegi õigusnormi.
It is clear from the caselaw that, in order for a person to be able to be regarded as individually concerned by a Community measure
Kohtupraktikast tuleneb, et ühenduse akti saab pidada selle adressaadiks mitte olevat eraisikut isiklikult puudutavaks, kui
The Court of First Instance correctly noted, first of all, that persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned by that decision only if it affects them by virtue of attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them
Esimese Astme Kohus meenutas kõigepealt õigustatult, et muud isikud peale nende, kellele otsus on adresseeritud, saavad üksnes siis väita, et mingi otsus puudutab neid isiklikult, kui see otsus mõjutab neid teatud neile eriomaste tunnuste või neid iseloomustavate faktiliste asjaolude tõttu, mis neid kõigist teistest eristavad, ning individualiseerib
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-125/06 P see eraisik on akti vastuvõtmise hetkel identifitseeritud või identifitseeritav.
Kingdom wishing to broadcast that event in that State.
31Esimese gused tasulisele telekanalile, mis on asutatud väljaspool Ühendkuningriiki ja soovib seda üritust selles liikmesriigis edastada.
31It follows from the Court of First Instance’s analysis that Infront was clearly identifiable by the Commission at the time of the contested measure’s adoption, since it was the holder of the exclusive broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, events covered by the list in the measures notified by the United Kingdom.
Astme Kohtu analüüsist nähtub, et Infront oli hetkel, mil komisjon vaidlustatud akti vastu võttis, tõesti identifitseeritav, sest sellele äriühingule kuulusid 2002. ja 2006. aasta FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste ülekandmise ainuõigused, mis on üks üritus Ühendkuningriigi teatatud meetmete loetelus.
In other words, the Court of First Instance held that the contested measure affected Infront’s right to property.
Teiste sõnadega tuvastas Esimese Astme Kohus, et vaidlustatud akt rikub Infronti omandiõigust.
The acceptance of the admissibility of Infront’s action seems to me to be consistent with well-established caselaw, according to which an individual can challenge the legality of a Community measure where it alters rights acquired by that individual prior to its adoption.
Infronti hagi vastuvõetavus näib mulle olevat kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga, mille kohaselt on eraisikul lubatud ühenduse akti seaduslikkust vaidlustada, kui selle aktiga muudetakse õigusi, mille see eraisik on omandanud enne akti vastuvõtmist.
Next, while, as the Commission submits, purely economic loss is not sufficient, in principle, to entitle an individual to bring an action for annulment of a Community measure, it should be pointed out that the Court of First Instance did not decide that Infront was individually concerned by the contested measure for the sole reason that the measure would involve adverse economic consequences for that company.
Kui puhtalt majanduslikku laadi kahjust põhimõtteliselt ei piisa, nagu väidab komisjon, et anda eraisikule õigus esitada ühenduse akti peale tühistamishagi, tuleb meenutada, et Esimese Astme Kohus ei arvanud, et vaidlustatud akt puudutab Infronti isiklikult ainult sel põhjusel, et see toob talle kaasa negatiivseid majanduslikke tagajärgi.
It stated, in paragraph 165 of the judgment under appeal, that the measure impeded Infront’s ability freely to dispose of its broadcasting rights to the event exclusively to a pay television channel established outside the United
Ta märkis vaidlustatud otsuse punktis 165, et nimetatud akt piirab Infronti võimalust vabalt loovutada kõnesoleva ürituse ülekandmise ainuõi-
The Court so held in Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission, in which it accepted for the first time that a person could be individually concerned by a decision addressed to a Member State. 32
Euroopa Kohus otsustas nii eespool viidatud kohtuotsuses Toepfer ja Getreide-Import Gesellschaft vs. komisjon, milles ta nõustus esimest korda, et liikmesriigile adresseeritud otsus võib puudutada eraisikut isiklikult.
31 — Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission [1965] ECR 405, 411; Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraphs 21, 28 and 31; Case C-152/88 Sofrimport v Commission [1990] ECR I-2477, paragraph 11; Case C-390/95 P Antillean Rice Millsand Others v Commission [1999] ECR I-769, paragraphs 25 to 30; Joined Cases T-480/93 and T-483/93 Antillean Rice Millsand Others v Commission [1995] ECR II-2305, paragraph 67; and Case T-47/00 Rica Foods v Commission [2002] ECR II-113, paragraph 41.
31 – Euroopa Kohtu 1. juuli 1965. aasta otsus liidetud kohtuasjades 106/63 ja 107/63: Toepfer ja Getreide-Import Gesellschaft vs. komisjon (EKL 1965, lk 525, 533); eespool viidatud kohtuotsus Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, punktid 21, 28 ja 31; 26. juuni 1990. aasta otsus kohtuasjas C-152/88: Sofrimport vs. komisjon (EKL 1990, lk I-2477, punkt 11), 11. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-390/95 P: Antillean Rice Mills jt vs. komisjon (EKL 1999, lk I-769, punktid 25–30), samuti Esimese Astme Kohtu 14. septembri 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-480/93 ja T-483/93: Antillean Rice Mills jt vs. komisjon (EKL 1995, lk II-2305, punkt 67) ja 17. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-47/00: Rica Foods vs. komisjon (EKL 2002, lk II-113, punkt 41).
32 — The Court held admissible the action by two firms that imported cereals into Germany against the Commission’s decision retrospectively authorising that Member State to adopt protective measures under which their applications for import licences had been rejected.
32 – Euroopa Kohus tunnistas vastuvõetavaks hagi, mille esitasid kaks teravilja importivat äriühingut Saksamaal komisjoni otsuse peale, millega sellel liikmesriigil lubati tagasiulatuvalt võtta kaitsemeetmeid, mille alusel jäeti rahuldamata nende impordilitsentside taotlus.
COMMISSION v INFRONT WM
KOMISJON VS.
It also adopted that solution in Bock v Commission, 33 as well as in Agricole commer­ time of its adoption and put in question the benefit of rights acquired in respect of future transactions.
INFRONT WM asjas Bock vs. komisjon tehtud otsuses 33, samuti kohtuasjades Agricola commerciale seab ohtu omandatud õiguste säilimise tulevaste tehingute puhul.
36 ciale olio and Others v Commission and Savma v Commission. 34
36 olio jt vs. komisjon ning Savma vs. komisjon tehtud otsustes. 34