natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Before considering those various complaints and arguments, it must be borne in mind that, although as a general rule the Community judicature undertakes a comprehensive review of the question whether the conditions for applying the competition provisions of the EC Treaty are met, its review of complex economic appraisals made by the Commission is necessarily limited to verifying whether the relevant rules on procedure and on the statement of reasons have been complied with, whether the facts have been accurately stated and whether there has been any manifest error of appraisal or misuse of powers (Case 42/84 Remia and Others v Commission [1985] ECR 2545, paragraph 34; Joined Cases 142/84 and 156/84 BAT and Reynolds v Commission [1987] ECR 4487, paragraph 62; and Case C-194/99 P Thyssen Stahl v Commission [2003] ECR I-10821, paragraph 78).
Enne nende erinevate etteheidete ja argumentide analüüsimist tuleb meenutada, et kuigi ühenduse kohus teostab üldiselt täielikku kontrolli selle üle, kas EÜ asutamislepingu konkurentsisätete kohaldamise tingimused on täidetud või mitte, piirdub keerulisi majanduslikke hinnanguid hõlmavate komisjoni hinnangute kohtulik kontroll tingimata kindlakstegemisega, kas menetlusnorme ja põhjendamisreegleid on järgitud ja asjaolud on täpselt kindlaks tehtud ning kas ei ole tehtud ühtki ilmset kaalutlusviga ega võimu kuritarvitatud (Euroopa Kohtu 11. juuli 1985. aasta otsus kohtuasjas 42/84: Remia jt vs. komisjon, EKL 1985, lk 2545, punkt 34; 17. novembri 1987. aasta otsus liidetud kohtuasjades 142/84 ja 156/84: BAT ja Reynolds vs. komisjon, EKL 1987, lk 4487, punkt 62, ja 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-194/99 P: Thyssen Stahl vs. komisjon, EKL 2003, lk I-10821, punkt 78).
— The alleged unlawfulness of the method of calculating the margin squeeze on the basis of the charges and costs of a vertically integrated dominant undertaking, disregarding the particular situation of competitors on the market
– Väide, et hinnakruvi efekti arvutamise meetod, mis võtab aluseks turgu valitsevat seisundit omava vertikaalselt integreeritud ettevõtja hinnad ja kulud ja jätab arvesse võtmata konkurentide spetsiifilise turupositsiooni, on õigusvastane
It must be observed first of all that the Commission considered in the contested decision whether the pricing practices of the dominant undertaking could have the effect of removing from the market an economic operator that was just as efficient as the dominant undertaking.
Kõigepealt tuleb meenutada, et komisjon analüüsis vaidlustatud otsuses, kas turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja hinnapraktika toob kaasa ohu, et turgu valitsevat seisundit omava ettevõtjaga sama tõhus ettevõtja tõrjutakse turult välja.
The Commission therefore relied exclusively on the applicant’s charges and costs, instead of on the particular situation of the applicant’s actual or potential competitors, in order to assess whether the applicant’s pricing practices were abusive.
Komisjon võttis seetõttu aluseks üksnes hageja tariifid ja kulud ning jättis hageja olemasolevate või potentsiaalsete konkurentide spetsiifilise turupositsiooni arvesse võtmata, kui ta hindas, kas hageja hinnapraktika on kuritarvitav.
According to the Commission, ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107 to the contested decision).
Komisjoni sõnul „võib järeldada, et kuritarvitav hinnakruvi efekt esineb juhul, kui vahe turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja jaehindade ja võrguteenuste nende hindade vahel, mida ta küsib konkurentidele osutatavate võrreldavate teenuste eest, on negatiivne või ebapiisav selleks, et katta turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja tootepõhised kulud, mis kaasnevad tema enda teenuste osutamisega abonentidele turustusahelas järgneval turul” (vaidlustatud otsus, põhjendus 107).
In the present case, the margin squeeze is said to be abusive because the applicant itself ‘would have been unable to offer its own retail services without incurring a loss if … it had had to pay the wholesale access price as an internal transfer price for its own retail operations’ (recital 140 to the contested decision).
Käesoleval juhul on hinnakruvi efekt kuritarvitav, kuna hageja ise „ei oleks […] olnud võimeline pakkuma oma teenuseid abonentidele muul viisil kui kahjumiga, kui ta oleks abonentidele teenuste osutamiseks olnud kohustatud ettevõttesisese ülekande vormis maksma tasu juurdepääsu eest ettevõttesisestele võrguteenustele” (vaidlustatud otsus, põhjendus 140).
In those circumstances, ‘competitors [who] are just as efficient’ as the applicant cannot ‘offer retail access services at a competitive price unless they find additional efficiency gains’ (recital 141 to the contested decision; see also recital 108 to the contested decision).
Neil asjaoludel saavad „konkurendid[, kes] on sama tõhusad” kui hageja, „pakkuda abonentidele konkurentsivõimelise hinnaga võrguühenduse teenuseid üksnes juhul, kui nad suudavad saavutada täiendavat tõhusust” (vaidlustatud otsus, põhjendus 141; vt ka vaidlustatud otsus, põhjendus 108).
Next, it must be noted that, although the Community judicature has not yet explicitly ruled on the method to be applied in determining the existence of a margin squeeze, it nevertheless follows clearly from the caselaw that the abusive nature of a dominant undertaking’s pricing practices is determined in principle on the basis of its own
Seejärel tuleb tõdeda, et isegi kui tänaseni ei ole ühenduse kohus hinnakruvi efekti olemasolu kindlakstegemiseks kasutada tuleva meetodi osas veel sõnaselgelt seisukohta võtnud, nähtub kohtupraktikast siiski selgelt, et turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja hinnapraktika kuritarvitav laad tehakse üldjuhul kindlaks tema enda
Thus, in its judgment in Case C-62/86 AKZO v Commission [1991] ECR I-3359, paragraph 74, the Court of Justice took into consideration only the charges and costs of the dominant undertaking, AKZO, in order to assess whether AKZO’s pricing practices were abusive.
Nii võttis Euroopa Kohus oma 3. juuli 1991. aasta otsuses kohtuasjas C-62/86: AKZO vs. komisjon (EKL 1991, lk I-3359, punkt 74) arvesse üksnes turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja hindu ja kulusid, selleks et hinnata, kas AKZO hinnapraktika on kuritarvitav.
The approach suggested by Advocate General Lenz, according to which it was ‘necessary to analyse the cost structure of all three oligopolists [namely AKZO and its two competitors], so that a reliable picture [could] be obtained of the price level that was in fact economically justified’ (point 34 of his Opinion), was not therefore followed by the Court.
Euroopa Kohus ei võtnud seega aluseks kohtujurist Lenz’i pakutud lähenemist, mille kohaselt on „vaja analüüsida nende kõigi kolme ettevõtja (st AKZO ja tema kaks konkurenti) kulude struktuuri, kellel on pakkumise monopol, nii et on võimalik saada täpne pilt majanduslikult õigustatud hinnatasemest” (ettepaneku punkt 34).
Similarly, the Court of First Instance held in Case T-5/97 Industrie des poudres sphériques v Commission [2000] ECR II-3755 that the fact that the applicant, which had complained of an alleged practice of margin squeezing, ‘cannot, seemingly because of its higher processing costs, remain competitive in the sale of the derived product cannot justify characterising [the dominant undertaking’s] pricing policy as abusive’ (paragraph 179).
Sarnast lähenemist järgides leidis Esimese Astme Kohus 30. novembri 2000. aasta otsuses kohtuasjas T-5/97: Industrie des poudres sphériques vs. komisjon (EKL 2000, lk II-3755), et asjaolu, et hageja, kes oli esitanud kaebuse hinnakruvi efekti väidetava tekitamise kohta, „ei saa tõenäoliselt seetõttu, et tema töötlemiskulud on suuremad, jääda konkurentsivõimeliseks tuletatud toote müügi osas, õigustada [turgu valitsevat seisundit omava äriühingu] hinnapraktika kuritarvitavaks kvalifitseerimist” (punkt 179).
Finally, in its Decision 88/518/EEC of 18 July 1988 relating to a proceeding under Article [82 EC] (Case No IV/30.178 Napier Brown — British Sugar) (OJ 1988 L 284, p. 41; ‘the Napier Brown/British Sugar decision’), the Commission also took the view that a margin squeeze should be calculated on the basis of the charges and costs of the vertically integrated dominant operator (recital 66).
Lõpuks tuleb märkida, et komisjon leidis 18. juuli 1988. aasta otsuses 88/518/EMÜ, mis käsitleb [EÜ artikli 82] kohaldamise menetlust (IV/30.178 – Napier Brown – British Sugar) (EÜT L 284, lk 41, edaspidi „otsus Napier Brown/British Sugar”) samuti, et hinnakruvi efekti tuleb arvutada turgu valitsevat seisundit omava vertikaalselt integreeritud ettevõtja hindade ja kulude alusel (põhjendus 66).
It finds in that decision that ‘[t]he maintaining, by a dominant company, which is dominant in the markets for both a raw material and a corresponding derived product, of a margin between the price which it charges for a raw material to the companies which compete with the
Komisjon tõdeb selles otsuses, et „[k]ui turgu valitsevat seisundit omav ettevõtja, kellel on turgu valitsev seisund nii tooraine turul kui ka tuletatud toote turul, jätab [ühelt poolt] selle hinna, mida ta küsib temaga tuletatud toote turul konkureerivatelt ettevõtjatelt tooraine eest, ning [teiselt poolt] tuletatud toote eest küsitava hinna vahele vahe, mis on
It must be added that any other approach could be contrary to the general principle of legal certainty.
On kohane lisada, et mis tahes teistsuguse lähenemise puhul oleks olemas õiguskindluse üldpõhimõtte rikkumise oht.
If the lawfulness of the pricing practices of a dominant undertaking depended on the particular situation of competing undertakings, particularly their cost structure — information which is generally not known to the dominant undertaking — the latter would not be in a position to assess the lawfulness of its own activities.
Kui turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja hinnapraktika õiguspärasus sõltuks konkureerivate ettevõtjate spetsiifilisest olukorrast, eelkõige nende kulustruktuurist, mille kohta turgu valitsevat seisundit omaval ettevõtjal üldjuhul andmed puuduvad, ei oleks kõnealune ettevõtja võimeline hindama omaenda tegevuse õiguspärasust.
The Commission was therefore correct to analyse the abusive nature of the applicant’s pricing practices solely on the basis of the applicant’s particular situation and therefore on the basis of the applicant’s charges and costs.
Järelikult toimis komisjon õigesti, kui ta hageja hinnapraktika kuritarvitava iseloomu analüüsimisel võttis aluseks üksnes hageja spetsiifilise olukorra ja sellest tulenevalt hageja hinnad ja kulud.
Since it is necessary to consider whether the applicant itself, or an undertaking just as efficient as the applicant, would have been in a position to offer retail services otherwise than at a loss if it had first been obliged to pay wholesale access charges as an internal transfer price, the applicant’s argument that its competitors are not seeking to replicate its own customer pattern and can acquire additional revenue from innovative products which they alone supply on the market (as to which the applicant provides no details however) is ineffective.
Kuna tuleb uurida, kas hageja ise või temaga sama tõhus ettevõtja oleks olnud võimeline pakkuma oma teenuseid abonentidele muul viisil kui kahjumiga, kui ta oleks eelnevalt olnud kohustatud ettevõttesisese ülekande vormis maksma sellist tasu ettevõttesiseste võrguteenuste eest, ei ole hageja argument, mille kohaselt tema konkurendid ei soovi tema klientuuri struktuuri jäljendada ning võivad saada täiendavat tulu uuenduslikelt toodetelt, mida ainult nemad turul pakuvad, mille kohta aga hageja ühtki täpsustust ei esita, tulemuslik.
For the same reasons, the argument that competitors can exclude the possibility of (pre)selection cannot succeed.
Samadel põhjustel ei saa tulemust olla ka argumendil, mille kohaselt konkurendid võivad välistada (eel)valiku võimaluse.
— Complaint that the Commission took into account only revenues from all access services and excluded revenues from other services, particularly those from call services
– Etteheide, mis puudutab asjaolu, et komisjon võttis arvesse üksnes juurdepääsuteenustelt saadavat kogutulu, jättes välja muudelt teenustelt, sh kõneteenustelt saadava tulu
First, it is necessary to consider whether, for the purposes of calculating the margin squeeze, the Commission was entitled to take into account only revenues from the applicant’s access services, and to exclude revenues from other services, such as call services.
Esiteks tuleb uurida, kas komisjonil oli õigus hinnakruvi efekti arvutamisel võtta arvesse üksnes hageja juurdepääsuteenustelt saadavat tulu, jättes välja muudelt teenustelt, näiteks kõneteenustelt saadava tulu.
It must be borne in mind first of all that the Community legal framework in place since 1990 aims to create the conditions for effective competition in telecommunications markets.
Kõigepealt tuleb meenutada, et alates 1990. aastast vastu võetud ühenduse õigusliku raamistiku eesmärk on luua tingimused tõhusa konkurentsi võimaldamiseks telekommunikatsiooniturul.
Thus, Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to the implementation of full competition in telecommunications markets (OJ 1996 L 74, p. 13), which, as regards the tariff structure of incumbent operators, makes a distinction between the initial connection, the monthly rental, local calls, regional calls and long-distance calls, aims to effect tariff rebalancing between those different elements on the basis of actual costs, in order to ensure full competition in telecommunications markets.
Komisjoni 13. märtsi 1996. aasta direktiiv 96/19/EÜ, millega muudetakse direktiivi 90/388/EMÜ telekommunikatsiooniturul täieliku konkurentsi rakendamise kohta (EÜT L 74, lk 13) ning mis pikaajaliste ettevõtjate hinnastruktuuri osas eristab ühekordset liitumistasu, igakuist abonemenditasu ning kohalike, kaug- ja rahvusvaheliste kõnede tariife, püüab nende erinevate elementide hindu vastavalt tegelikele kuludele tasakaalu viia, selleks et muuta telekommunikatsiooniturul võimalikuks täielik konkurents.
Specifically, that operation had to take the form of a reduction in the charges for regional and international calls and an increase in connection charges, the monthly rental and local call rates (Opinion of Advocate General Léger in Case C-500/01 Commission v Spain [2004] ECR I-583, point 7).
Täpsemalt pidi see meede tähendama kauge- ja rahvusvaheliste kõnede tariifide langust ning liitumistasu, igakuise abonemenditasu ja kohalike kõnede tariifide tõusu (kohtujurist Léger’ ettepanek kohtuasjas C-500/01: komisjon vs. Hispaania, milles Euroopa Kohus tegi otsuse 7. jaanuaril 2004, EKL 2004, lk I-604, I-583, ettepaneku punkt 7).
The Member States were bound to phase out the restrictions on tariff rebalancing as soon as possible after the entry into force of Directive 96/19 and at the latest by 1 January 1998 (Commission v Spain, paragraph 32).
Liikmesriigid olid kohustatud hindade tasakaalustamise takistused kõrvaldama alates direktiivi 96/19 jõustumisest esimesel võimalusel, kuid mitte hiljem kui 1. jaanuaril 1998 (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, punkt 32).
As the Commission correctly observes in recital 120 to the contested decision, ‘[s]eparate consideration of access charges and call charges is in fact [therefore] required by the Community-law principle of tariff rebalancing’.
Nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 120 õigesti rõhutab, sisaldub „[j]uurdepääsu hinna ja kõnehindade eraldi arvesse võtmine [seega] juba ühenduse õiguses ette nähtud hindade ümberkujundamise põhimõttes”.
Next, it must be noted that, by decision No 223a of the BMPT, the applicant was obliged to offer its competitors fully unbundled access to the local loop with effect from June 1997.
Edasi tuleb meenutada, et BMPT otsusega nr 223a kohustati hagejat alates juunist 1997 võimaldama oma konkurentidele täielikku eraldatud juurdepääsu kliendiliinile.
However, a system of undistorted competition between the applicant and its competitors can be guaranteed only if equality of opportunity is secured as between the various economic operators (Case C-462/99 Connect Austria [2003] ECR I-5197, paragraph 83, and Joined Cases C-327/03 and C-328/03 ISIS Multimedia and Firma O2 [2005] ECR I-8877, paragraph 39).
Moonutamata konkurentsi hageja ja tema konkurentide vahel saab tagada vaid erinevate ettevõtjate vaheliste võrdsete võimaluste kindlustamise teel (Euroopa Kohtu 22. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-462/99: Connect Austria, EKL 2003, lk I-5197, punkt 83, ja 20. oktoobri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-327/03 ja C-328/03: ISIS Multimedia ja Firma O2, EKL 2005, lk I-8877, punkt 39).
While it is true that, from the point of view of the end-user, access services and call services constitute a whole, the fact remains that, as far as the applicant’s competitors are concerned, the provision of call services to endusers via the applicant’s fixed network requires access to the local loop.
Isegi kui möönda, et abonendi jaoks moodustavad juurdepääsu- ja kõneteenused terviku, on siiski tõsi, et hageja konkurentide jaoks eeldab abonendile hageja tavavõrgu kaudu kõneteenuste osutamine juurdepääsu kliendiliinile.
Equality of opportunity as between the incumbent operator and owner of the fixed network, such as the applicant, on the one hand, and its competitors, on the other, therefore means that prices for access services must be set at a level which places competitors on an equal footing with the incumbent operator as regards the provision of call services.
Võrdsete võimaluste olemasolu ühelt poolt tavavõrgu omanikuks oleva pikaajalise ettevõtja – nagu hageja – ja teiselt poolt tema konkurentide vahel tähendab järelikult seda, et juurdepääsuteenuste hinnad peavad olema kehtestatud tasemel, mis asetab konkurendid kõneteenuste osutamise osas pikaajalise ettevõtjaga võrdsesse olukorda.
Equality of opportunity is secured only if the incumbent operator sets its retail prices at a level which enables competitors — presumed to be just as efficient as the incumbent operator — to reflect all the wholesale costs in their retail prices.
Sellised võrdsed võimalused on tagatud üksnes siis, kui pikaajaline ettevõtja kehtestab oma jaehinnad tasemel, mis võimaldab konkurentidel – keda eeldatakse olevat sama tõhusad kui pikaajaline ettevõtja – kajastada kõiki võrguteenusega seotud kulusid oma jaehindades.
However, if the incumbent operator does not adhere to that principle, new entrants can only offer access services to their endusers at a loss.
Kui pikaajaline ettevõtja siiski ei järgi kõnealust põhimõtet, ei saa uued turule tulijad abonentidele juurdepääsuteenuseid pakkuda muul viisil kui kahjumiga.
They would then be obliged to offset losses incurred in relation to local network access by higher call charges, which would also distort competition in telecommunications markets.
Sel juhul on nad sunnitud kliendiliinile juurdepääsu tasandil tekkinud kahjumit kõrgete kõnetariifidega subsideerima ning see kahjustab konkurentsitingimusi ka kõneteenuste turul.
Therefore it follows that, even if, as the applicant claims, it were true that access services and telephone calls constitute a ‘cluster’ as far as the enduser is concerned, the Commission was entitled to conclude in recital 119 to the contested decision that, in order to assess whether the applicant’s pricing practices distort competition, it was necessary to consider the existence of a margin squeeze in relation to access services alone, and thus without including telephone call charges in its calculation.
Eelnevast nähtub, et isegi kui on tõsi – nagu väidab hageja –, et juurdepääsu- ja kõneteenused moodustavad abonendi jaoks cluster’i, võis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 119 õigusega leida, et selleks et hinnata küsimust, kas hageja hinnapraktika kahjustab konkurentsi, tuleb hinnakruvi efekti esinemist vaadelda üksnes juurdepääsuteenuste tasemel ning seega ei ole vaja kõnetariife arvutusse kaasata.
Furthermore, the calculation offsetting access charges and call charges to which the applicant refers itself confirms that the applicant and its competitors are not on an equal footing as regards local network access, which is, however, a prerequisite for undistorted competition in the telephone calls market.
Juurdepääsuteenuste hindade ja kõnetariifide vahelist subsideerimist puudutav arvutus, millele hageja viitab, juba kinnitabki, et hageja ja tema konkurendid ei ole kliendiliinile juurdepääsu tasandil võrdses olukorras, kuigi see on vajalik tingimus selleks, et konkurents kõneteenuste turul ei oleks moonutatud.
In any event, since the applicant significantly lowered its telephone call charges in the period covered by the contested decision (see paragraph 19 above), it is conceivable that competitors did not even have the economic opportunity to offset charges suggested by the applicant.
Igal juhul, kuna hageja langetas vaidlustatud otsuses käsitletud perioodil tugevalt oma kõnehindu (vt eespool punkt 19), ei saa välistada, et konkurentidel ei olnud isegi majanduslikult võimalik hageja mainitud subsideerimist läbi viia.
In fact, the competitors, already at a competitive disadvantage by comparison with the applicant in relation to local network access, had to apply even lower call charges than the applicant in order to encourage potential customers to discontinue their subscription to the applicant and to subscribe to them instead.
Konkurendid, kes võrreldes hagejaga on juba ebasoodsamas konkurentsiolukorras kliendiliinile juurdepääsu tasandil, peaksid ju kohaldama veel madalamaid kõnetariife kui hageja, et õhutada potentsiaalseid kliente hagejaga sõlmitud abonementlepingut üles ütlema ja nendega abonementlepingut sõlmima.
It follows from the foregoing that, for the purposes of calculating the margin squeeze, the Commission was entitled to take account only of revenues from access services and to exclude revenues from other services, such as call services.
Eelnevast nähtub, et komisjon tegi õigesti, kui ta võttis hinnakruvi efekti arvutamisel arvesse üksnes juurdepääsuteenustelt saadavat tulu, jättes välja muudelt teenustelt, näiteks kõneteenustelt saadava tulu.
Second, as regards the applicant’s argument that its competitors are interested only in higher-value markets, namely (in the present case) the broadband market in which there is no margin squeeze and therefore no need to take account of analogue access services for end-users, it must be borne in mind for the purposes of calculating the margin squeeze that, for the applicant’s competitors, broadband access necessarily involves access to analogue or ISDN lines (see paragraph 148 above).
Mis puudutab teiseks hageja argumenti, mille kohaselt tema konkurendid on huvitatud üksnes kõige tulutoovamatest turgudest, st käesoleval juhul lairibaühenduse turust, millel ei esine mingit hinnakruvi efekti, mistõttu ei tule hinnakruvi efekti arvutamisel arvesse võtta abonentidele osutatavaid juurdepääsuteenuseid analoogliinide osas, siis tuleb esiteks meenutada, et hageja konkurentide jaoks eeldab lairibaühendusega juurdepääs tingimata juurdepääsu analoog- või ISDN-liinidele (vt eespool punkt 148).
Moreover, the first intervener, a competitor of the applicant, claims that its absence from the analogue access services market is the result of the abuse of the applicant’s dominant position and not of its own free choice. In any event, as has been noted in
Teiseks väidab menetlusse astuja 1, kes on hageja konkurent, et tema puudumine analoogliinide juurdepääsuteenuste turult on hageja turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tagajärg ega tulene temapoolsest autonoomsest valikust.