natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 17(5) of the Sixth Directive thus provides that, where a taxable person uses goods and services for taxable transactions, in respect of which VAT is deductible, and for exempt transactions, in respect of which VAT is not deductible, the deduction is available only for such proportion of the VAT as is attributable to the former transactions.
Kuuenda direktiivi artikli 17 lõige 5 näeb seega ette, et kui maksukohustuslane kasutab kaupu ja teenuseid maksustatud tehinguteks, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, ja käibemaksust vabastatud tehinguteks, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või, võib maha arvata üksnes käibemaksu selle osa, mis tekib esimesena nimetatud tehingutest.
That article also provides that the proportion is to be determined for all the transactions carried out by the taxable person in accordance with Article 19 of the Sixth Directive.
Sama artikli kohaselt määratakse nimetatud osa kuuenda direktiivi artikli 19 kohaselt kindlaks kõikide maksukohustuslase tehingute kohta.
Article 19(1) of the Sixth Directive provides as follows:
Kuuenda direktiivi artikli 19 lõige 1 sätestab:
Article 19(2) of the Sixth Directive, which is at the heart of the present reference for a preliminary ruling, provides as follow:
Kuuenda direktiivi artikli 19 lõige 2, mis on käesoleva eelotsusemenetluse keskmeks, sätestab järgmist:
‘The proportion deductible under the first subparagraph of Article 17(5) shall be made up of a fraction having:
„Artikli 17 lõike 5 esimese lõigu kohaselt mahaarvatav osa on murdarv, milles:
‘By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
„Erandina lõike 1 sätetest jäetakse mahaarvatava osa väljaarvutamisel kõrvale käive, mis on tekkinud maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupade tarnimisest.
Amounts of turnover attributable to transactions specified in Article 13B(d), in so far as these are incidental transactions, and to incidental real estate and financial transactions shall also be excluded.
Välja jäetakse ka artikli 13 B osa punktis d nimetatud tehingutega seotud käive, kui tegemist on juhuslike tehingutega, ning juhuslike kinnisvara- ja finantstehingutega seotud käive.
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.’
Kui liikmesriigid kasutavad artikli 20 lõikes 5 sätestatud võimalust kapitalikaupade puhul korrigeerimist mitte nõuda, võivad nad mahaarvatava osa arvutamisel arvesse võtta ka kapitalikaupade võõrandamise tehingud.” lugeja on […] käibemaksu mahaarvamise aluseks olevate tehingutega seotud aastakäibe käibemaksuta kogusumma;
Article 20 of the Sixth Directive lays down the rules on adjustments of deductions.
Kuuenda direktiivi artiklis 20 on kehtestatud mahaarvamise korrigeerimist puudutavad eeskirjad.
It provides as follows:
Selles on sätestatud:
— as denominator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which value added tax is not deductible …
– nimetaja on […] käibemaksu mahaarvamise aluseks olevate lugejas sisalduvate tehingutega ning käibemaksu mahaarvamisele mittekuuluvate tehingutega seotud aastakäibe käibemaksuta kogusumma. […]
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States …
Esialgset mahaarvamist korrigeeritakse liikmesriikide kehtestatud korras […]
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manu-
Kapitalikaupade puhul jagatakse korrigeerimine viie aasta peale, kaasa arvatud aasta, mil kaup omandati või toodeti. Iga-aastane
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.’
Osa määratakse kindlaks aasta kohta, esitatakse protsendina ning ümardatakse arvuni, mis ei ole suurem järgmisest ühikust.”
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-98/07
… factured. The annual adjustment shall be made only in respect of one-fifth of the tax imposed on the goods.
[…] korrigeerimine hõlmab üksnes üht viiendikku kaubale kehtestatud maksust.
The adjustment shall be made on the basis of the variations in the deduction entitlement in subsequent years in relation to that for the year in which the goods were acquired or manufactured.
Korrigeerimine tehakse, võttes aluseks järg -miste aastate muutused mahaarvamisõiguses võrreldes õigusega sellel aastal, mil kaup omandati või toodeti.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation [of the VAT committee], forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Kui mõnes liikmesriigis oleks lõigete 2 ja 3 kohaldamise praktiline mõju tühine, võib see liikmesriik, arvestades [käibemaksukomiteega] konsulteerimist, loobuda nimetatud lõigete kohaldamisest, võttes arvesse konkurentsi moonutamise vältimise vajadust, üldist maksudealast mõju kõnealuses liikmesriigis ning halduse lihtsustamise vajadust.
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Korrigeerimisperioodil võõrandamise kor ral loetakse, et maksukohustuslane kasutas kapitalikaupa majandustegevuse eesmärgil korrigeerimisperioodi lõpuni. […]
Articles 17(5) and 19(1) and (2) of the Sixth Directive were transposed into Danish law by Article 38(1) of the Law of 18 May 1994.
Kuuenda direktiivi artikli 17 lõige 5 ja artikli 19 lõiked 1 ja 2 võeti Taani õigusesse üle 18. mai 1994. aasta seaduse artikli 38 lõikega 1.
That article is worded as follows:
See artikkel on sõnastatud järgmiselt:
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, the Member States may:
Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel võivad liikmesriigid:
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other
„Kaupade ja teenuste puhul, mida registreeritud ettevõtja kasutab nii eesmärkidel, mille puhul võib vastavalt artiklile 37 käibemaksu maha arvata, kui ka teistel majandustegevuse
— define the concept of capital goods,
– määratleda kapitalikauba mõiste,
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING termination of the lease contracts. The anticipated turnover upon the sale was taken into account in setting the lease fees, and the purchase and sale of the vehicles were organised professionally and systematically.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING süstemaatiliselt arvesse kõnealuste sõidukite liisingutasu kindlaks määramisel, ostmisel ja müügil.
Thus, in 1998, Erhvervsfinans leased 4 500 vehicles and sold more than 600.
Nõnda liisis Erhvervsfinans 1998. aastal 4500 sõidukit ja müüs neist enam kui 600.
purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
eesmärkidel, võib maha arvata maksu selle osa, mis on proportsionaalne registreerimisele kuuluvast tegevusest tekkiva käibega.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Käibe arvutamisel jäetakse kõrvale käive, mis on tekkinud majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupade tarnimisest.
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Kapitalikaupade all mõeldakse masinaid, sisustust ja muud käibevara, mille müügihind (ilma käesolevas seaduses ette nähtud maksuta) ületab 50 000 Taani krooni [alates 1996. aastast: 75 000 Taani krooni) […]”
The leasing and sale of vehicles are transactions subject to VAT.
Sõidukite liisimine ja nende võõrandamine on käibemaksuga maksustatavad tegevused.
Financial services, by contrast, are exempt from VAT under Article 13B(d) of the Sixth Directive.
Seevastu on finantsteenused vastavalt kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktile d sellest maksust vabastatud.
Finans A/S and BG Factoring A/S are the successors in law, operated a substantial leasing undertaking in the form of hire purchase, primarily of cars.
Äriühing BG Erhvervsfinans A/S, 3kelle õigused on üle läinud äriühingutele Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S, tegeles aastatel 1995–1998 ulatusliku liisingutegevusega, mis toimus peamiselt sõidukite liisimise ja müügi kujul.
It also provided financial services.
Äriühing osutas ka finantsteenuseid.
Over the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans incurred general costs relating to its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, auditing of its accounts and so on, on which it paid VAT.
Aastatel 1995–1998 tegi Erhvervsfinans üldiseid kulutusi seoses oma äripindadega, kontori sisustusega, arvutitega, telefoniga, raamatupidamise kontrollimisega jne, millelt ta tasus käibemaksu.
It therefore had to calculate the proportion of its right to deduction for VAT purposes in accordance with Articles 17(5) and 19(2) of the Sixth Directive.
Seetõttu pidi ta vastavalt kuuenda direktiivi artikli 17 lõikele 5 ja artikli 19 lõikele 2 arvutama sellest maksust mahaarvatava osa.
The leasing operations consisted in leasing vehicles for a period of typically 36 months and the sale of the cars upon
Liisingutegevus kujutas endast sõidukite liisimist teatud aja jooksul, enamasti 36 kuu jooksul, ning seejärel, liisimise lõppedes, nende sõidukite müümist.
In making this calculation, Erhvervsfinans included the turnover attributable to the sales of vehicles in its annual turnover, as it took the view that those sales ought to be regarded as normal sales of goods.
Selle arvutamise käigus lisas Erhvervsfinans oma aastakäibesse sõidukite müügist tekkinud käibe, leides, et kõnealust võõrandamist tuleb käsitleda kaupade tavapärase müügina.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 thereupon appealed to the Højesteret (Supreme Court) against the decision of the Østre Landsret.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-98/07
It was in this context that the Højesteret decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
17. novembri 1999. aasta otsusega sedastas Taani maksuamet, et liisingulepingu lõppedes võõrandatud sõidukeid tuleb käsitleda „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupadena”, mille tõttu nende müügist tulenev käive tuli mahaarvatavast osast välja jätta. Selle otsuse tulemusena kõnealune osa vähenes.
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
„Kas [kuuenda direktiivi] artikli 19 lõikes 2 sisalduvat väljendit „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka kaupu, mida liisinguga tegelev ettevõtja ostab nii liisimise eesmärgil kui liisingulepingu lõppedes nende edasimüümise eesmärgil?”
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Erhvervsfinans vaidlustas selle otsuse Landsskatteret’is, mis rahuldas tema nõude.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
Nimetatud kohus leidis, et liisitud sõidukid ostetakse eesmärgiga neid liisida ning seejärel, liisinguperioodi lõppedes müüa kolmandatele isikutele või ka liisinguvõtjale.
From this it concluded that the sale of the leased vehicles had to be regarded as forming a natural part of Erhvervsfinans’ business activities, with the result that those vehicles could not be treated as ‘capital goods’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Kohus järeldas sellest, et liisitud sõidukite müüki tuleb käsitleda Erhvervsfinans’i tegevuse loomuliku osana, nii et kõnealuseid sõidukeid ei saa pidada „kapitalikaupadeks” kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 tähenduses.
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib eelotsuse küsimusega teada, kas selliste kaupade nagu Erhvervsfinans’i liisitud sõidukite tavapärasest müügist tulenevat käivet tuleb arvestada mahaarvatava osa arvutamisel või mitte.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
Skatteministeriet (Taani maksuministeerium) esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Østre Landsret’ile, mis tunnistas kaebuse põhjendatuks, leides, et liisitud sõidukid kujutasid endast eelmainitud sätte tähenduses kapitalikaupu.
Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, successors in law to Erhvervsfinans,
Kui Euroopa Kohus kinnitab, et sellisel arvutamisel tuleb arvestada kõnealust käivet, lisatakse see mahaarvatava osa kindlaks-
The implications of the reply to this question are very obvious. If the Court takes the view that such turnover must be included in that calculation, it must be added to the
Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S, kellele läksid üle Erhvervsfinans’i õigused, esitasid seejärel Østre Landsret’i otsuse peale kaebuse Højesteret’ile.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC. 5It held that numerator and the denominator of the fraction used to determine the proportion, which will have the effect of increasing the end figure and therefore the taxable person’s right to deduct.
Kohus tõlgendas nõukogu teise direktiivi 67/228/EMÜ 5artiklis 17 sätestatud määramiseks kasutatava murdarvu lugejasse ja nimetajasse, mille tulemusena murdarvu tulemus on suurem, ja järelikult on suurem ka maksukohustuslase mahaarvamisõigus.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
„kapitalikauba” mõistet. Euroopa Kohus leidis, et selle mõiste puhul on otsustavad kriteeriumid kõnealuse kauba püsiv kasutamine ja selle soetusmaksumuse amortiseerimine, ning liikmesriikidel on teatav hindamisruum kummagi kriteeriumi sisu määratlemiseks.
The Danish Government, which is opposed to that outcome, considers that goods purchased by a leasing company with a view to leasing and reselling them must be regarded as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive for the reasons that follow.
Taani valitsus, kes on selle lahenduse vastu, leiab, et kaupu, mida liisinguga tegelev ettevõtja ostab liisimise ja seejärel edasimüümise eesmärgil, tuleb alljärgnevatel põhjustel käsitleda „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupadena” kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 tähenduses.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
Taani valitsus väidab, et põhikohtuasjas vastasid liisitud sõidukid nimetatud kriteeriumidele.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
Ta väidab samuti, et ei ole vaja sellise kapitalikauba ja kaupade vahel muul viisil vahet teha, nagu seda nõuavad Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
Taani valitsuse sõnul tuleb seda sätet tõlgendada koosmõjus kuuenda direktiivi artikli 20 lõikega 4, mille kohaselt liikmesriigid võivad määratleda „kapitalikauba” mõiste.
That concept, it is agreed, must therefore have the same content in the whole of the Directive, as the reference to Article 20(5) in the last sentence of Article 19(2) confirms.
Sellel mõistel peaks seega olema sama sisu kogu kõnealuse direktiivi ulatuses, nagu seda kinnitab ka direktiivi artikli 19 lõike 2 viimases lauses tehtud viide artikli 20 lõikele 5.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
Liikmesriigid saavad seega määratleda „kapitalikauba” mõistet nii kõnealuse direktiivi artikli 19 kui ka artikli 20 raames.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.
Viimasena väidab Taani valitsus, et tema seisukoht vastab kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 eesmärgile ja kõnealuse sätte vastuvõtmiseni viinud ettevalmistustöödele.
5 — Directive of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p. 16) (‘the Second Directive’).
5 – 11. aprilli 1967. aasta direktiiv kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühtse käibemaksusüsteemi rakendamise struktuur ja menetlus (EÜT 1967, 71, lk 1303, edaspidi „teine direktiiv”).
Under Article 17 of that directive the Member States were able wholly or partly to exclude, for a transitional period, capital goods from the system of deductions.
Selle direktiivi artikli 17 alusel oli liikmesriikidel võimalus jätta kapitalikaubad mahaarvamissüsteemist üleminekuperioodiks osaliselt või täielikult välja.
Accordingly, Article 19(2) of the Sixth Directive, it is submitted, is intended to guarantee that the sale of assets with a high value and durable nature does not distort the deductible proportion.
Seega on Taani valitsuse sõnul kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 eesmärk tagada, et suure väärtusega ja püsivate varade müük ei moonutaks mahaarvatavat osa.
Even if it has already been decided at the time when such assets are purchased that they will be sold when they have been used, the inclusion of the sale price in the calculation of the deductible proportion is liable to distort that proportion.
Isegi kui juba selliste varade ostmise ajal on otsustatud, et need võõrandatakse pärast kasutamist, võib müügihinna arvesse võtmine mahaarvatava osa arvutamisel seda osa moonutada.
I do not share that analysis.
Ma ei nõustu selle analüüsiga.
Like the appellants in the main proceedings and the Commission, I am of the view that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive does not cover assets acquired by an undertaking for the purposes of leasing them and then selling them, where the sale at the end of the leasing contracts is an integral part of the taxable person’s usual economic activity.
Sarnaselt põhikohtuasja hagejate ja komisjoniga arvan, et kuuenda direktiivi artikli 19 lõikes 2 sätestatud mõiste „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” ei hõlma kaupu, mida ettevõtja omandas liisimise ja müümise eesmärgil, kui müümine pärast liisingulepingu lõppu moodustab osa maksukohustuslase tavapärasest majandustegevusest.
I base my view on the scheme of the system for deductions, of which Article 19(2) is a part, as well as on the purpose of that provision.
Minu seisukoha aluseks on mahaarvamise süsteemi, mille alla kõnealune säte kuulub, ülesehitus ja selle sätte eesmärk.
The sales of such assets, the argument goes on, are isolated transactions which affect the company’s resources to a limited extent in relation to its day-to-day business.
Sellise vara müügitehingud kujutavad endast eraldiseisvaid tehinguid, mille puhul võrreldes põhikasutusega kehtestatakse ettevõtja ressurssidele makse piiratud ulatuses.
If a significant amount were to be included as the sale price in the calculation of the deductible proportion, after the asset in question had been used in the undertaking for several years, that would distort the deductible proportion, since the amount of the sale would not reflect the actual effect of the transaction on the company’s financial assets.
Kui mahaarvatava osa arvutamisel võtta olulise suurusega summat müügihinnana arvesse pärast seda, kui ettevõtja on asjassepuutuvat osa varadest mitu aastat kasutanud, moonutaks see mahaarvatavat osa, kuna müügisumma ei kajasta ettevõtja ressurssidest seoses selle tehinguga tegelikult maha võetud makse.
As a preliminary point it must be noted that the question referred by the national court cannot be answered on the basis of a reading of the words ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive.
Esmalt tuleb märkida, et kuuenda direktiivi artikli 19 lõikes 2 viidatud väljendi „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” lugemine ei võimalda vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele.
It is also common ground that the concept of capital goods is not defined in that article or in any other provision of the Sixth Directive.
Samuti on selge, et kapitalikauba mõistet ei ole selles artiklis ega muudes kuuenda direktiivi sätetes määratletud.
According to the Danish Government, the preparatory material relating to Article 19(2) of the Sixth Directive shows that it was the specific intention of the Commission of the European Communities that all amounts of turnover relating to capital goods be disregarded, irrespective of whether the sales of capital goods form part of the business usually carried on by the taxable person.
Mis puudutab kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 ettevalmistustöid, siis need näitavad, et Euroopa Ühenduste Komisjoni selge eesmärk oli jätta kõrvale mis tahes käive, mis on tekkinud kapitalikaupadest, sõltumata asjaolust, kas kapitalikaupade müük on seotud maksukohustuslase tavapärase majandustegevusega.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING goods in the system for adjusting deductions, provided for in Article 20 of the Sixth Directive, is not deprived of usefulness or even called into question by the fact that the concept of ‘capital goods’ referred to in Article 19 of that Directive must have an autonomous and uniform content throughout the European Community.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING artiklis 20 ette nähtud mahaarvamiste korrigeerimise süsteemi raames ei kaota kasulikku mõju ja seda ei sea isegi kahtluse alla asjaolu, et nimetatud direktiivi artiklis 19 sätestatud mõiste „kapitalikaubad” sisu peab kogu ühenduses olema autonoomne ja ühetaoline.
may define the concept of capital goods for the application of Article 20(2) and (3).
lõigete 2 ja 3 kohaldamisel võivad liikmesriigid määratleda kapitalikauba mõiste.