natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The parties which have submitted observations are divided on the question whether the addressee of a document should be deemed to understand the language of the Member State of transmission because he has signed a clause agreeing to the use of that language, as described by the referring court.
Märkusi esitanud pooled on erineval arvamusel küsimuses, kas adressaat saab selle tõttu eeldatavalt aru edastava liikmesriigi keelest, et ta on alla kirjutanud niisugusele keelekasutust puudutavale tingimusele, nagu kirjeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus.
According to Grimshaw, it alone is in a position to say whether it understands the document served.
Grimshaw büroo on seisukohal, et ainult tema ise saab seda öelda, kas ta saab teatavaks tehtud dokumendist aru.
IHK Berlin defends the opposite position, namely that signature of such a clause entails acceptance of that language as the language in which a judicial document is to be served, in the same way as a jurisdiction clause is valid between parties.
IHK Berlin on vastupidisel seisukohal ning leiab, et niisugusele tingimusele allkirja andmine tähendab nõustumust kasutada seda keelt kohtudokumendi kättetoimetamise keelena, mis on võrreldav kohtualluvuse tingimusega ja on pooltele kohustuslik.
The other parties which submitted observations are of the view that, while knowledge of the language of the document for the purpose of Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be inferred from such a clause, it is an indication of knowledge of that language.
Ülejäänud pooled, kes märkusi esitasid, leiavad, et niisugusest tingimusest ei saa tuletada keelest arusaamist määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses, vaid see on keeleoskuse kohta kaudne tõend.
Weiss and the Czech and Slovak Governments point out, inter alia, that the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Weissi büroo, Tšehhi valitsus ja Slovaki valitsus rõhutavad eelkõige seda, et kirjavahetuse pidamiseks vajalik keeleoskuse määr ei ole võrreldav sellega, mida on vaja enese kohtus kaitsmiseks.
Grimshaw’s interpretation cannot be accepted, as that would mean that whether service was effective was dependent on whether the addressee of the document was willing to accept it.
Grimshaw büroo tõlgendusega ei saa nõustuda, kuna see seaks kättetoimetamise tegeliku laadi sõltuvusse dokumendi adressaadi heast tahtest.
Nor is it possible to accept IHK’s interpretation.
Samuti ei ole võimalik nõustuda IHK Berlini pakutud tõlgendusega.
In order for Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 to be effective, the competent court must verify that the requirements of that provision are in fact met.
Selleks et tagada määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõike 1 punkti b kasulik mõju, peab pädev kohus kontrollima, et selle normi tingimused oleksid tegelikult täidetud.
The fact that a clause has been signed which provides that a particular language is to be used for correspondence and performance of the contract cannot give rise to a presumption of knowledge of the agreed language.
Seda arvestades ei või niisuguse tingimuse allkirjastamine, mis näeb kirjavahetuse pidamiseks ja lepingu täitmiseks ette teatud keele kasutamise, kujutada endast eeldust, et kokkulepitud keelt osatakse.
On the other hand, the signature of such a clause must be regarded as evidence of knowledge of the language of the document served.
Seevastu tuleb asuda seisukohale, et niisuguse tingimuse allkirjastamine kujutab endast kaudset tõendit kättetoimetatava või teatavakstehtava dokumendi keele oskamise kohta.
Greater weight will attach to that evidence where the clause refers not only to correspondence between the parties but also to correspondence with the authorities and public institutions.
Sellel kaudsel tõendil on seda enam kaalu, et see tingimus puudutab mitte ainult pooltevahelist kirjavahetust vaid ka kirjavahetust ametiasutustega ja avalikõiguslike asutustega.
It may be supported by other evidence, such as the fact that correspondence was actually conducted by the addressee of the document in the language of the document served, or the presence in the original contract of clauses conferring jurisdiction on the courts of the Member State of transmission in the event of dispute or making the contract subject to the law of that Member State.
Seda tõendit võivad kinnitada veel teisedki tõendid, näiteks adressaadi enese poolt kättetoimetatava dokumendiga samas keeles saadetud kiri, või kui eellepingus esinevad tingimused, millega allutatakse leping vaidluse korral edastava riigi kohtutele või selle riigi õigusele.
As stated by Weiss and the Czech and Slovak Governments, the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Nagu märkisid Weissi büroo, Tšehhi valitsus ja Slovaki valitsus, ei ole kirjavahetuse pidamiseks vajalik keeleoskuse määr võrreldav sellega, mida on vaja enese kohtus kaitsmiseks.
However, that is a matter of fact to be taken into account by the court in determining whether the addressee of a document served is capable of understanding the document so as to be able to assert his rights.
Siiski on tegemist faktilise asjaoluga, mida kohus peab arvestama, kui ta kontrollib, kas kättetoimetatava dokumendi adressaat saab dokumendist niisugusel määral aru, et ta saab oma õigusi kaitsta.
It is necessary for the court, in accordance with the principle of equivalence, to take account of the extent to which an individual domiciled in the Member State of transmission would understand a judicial document written in the language of that State.
On oluline, et kohus võtaks vastavalt võrdsuse põhimõttele võrdluse lähtekohaks viisi, kuidas edastavas riigis elav õigussubjekt võib aru saada selle riigi keeles koostatud õigusaktist.
The answer to the second question must be that Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the fact that the addressee of a document served has agreed in a contract concluded with the applicant in the course of his business that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission does not give rise to a presumption of knowledge of that language, but is evidence which the court may take into account in determining whether that addressee understands the language of the Member State of transmission.
Teisele küsimusele tuleb vastata, et määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle asjaolu alusel, et kättetoimetatava dokumendi adressaat leppis oma majandustegevuse raames hagejaga sõlmitud lepingus kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ei saa eeldada, et keelt osatakse, vaid see on kaudne tõend, mida kohus võib arvestada, kui ta kontrollib, kas adressaat saab edastava liikmesriigi keelest aru.
By its third question, posed in the event that the second question referred by the Bundesgerichtshof is answered in the negative, that court asks whether Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not, in any event, rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Kolmanda küsimusega — mis on esitatud juhuks, kui Euroopa Kohus vastab eelotsusetaotluse esitanud kohtu teisele küsimusele eitavalt — soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kättetoimetatava dokumendi adressaat ei saa sellele sättele tuginedes mingil juhul keelduda dokumendi lisade vastuvõtmisest — mis ei ole adressaatliikmesriigi keeles ega edastava liikmesriigi keeles, millest ta aru saab —, kui ta sõlmib oma majandustegevuse raames lepingu, milles ta lepib kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ning kui edastatavad lisad seonduvad nimetatud kirjavahetusega ja on koostatud kokkulepitud keeles.
It follows from the answer given by the Court to the first question that it may be necessary to translate certain annexes to a document instituting proceedings which has been served if the content of that document which has been translated is insufficient to enable the subjectmatter of the claim and the cause of action to be identified, so that the defendant can assert his rights, on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in those annexes.
Euroopa Kohtu poolt esimesele küsimusele antud vastusest tuleneb, et kättetoimetatava menetluse algatamist käsitleva dokumendi teatud lisade tõlget võib nõuda, kui tõlgitud dokumendi sisu on nõude eseme ja põhjuse kindlaksmääramiseks ning kostjale tema õiguste kaitsmise võimaldamiseks ebapiisav, kuna mõningad olulised andmed asuvad selle dokumendi lisades.
The answer to the third question must therefore be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, where the addressee concluded a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Seega tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kättetoimetatava menetluse algatamist käsitleva dokumendi adressaat ei saa sellele sättele tuginedes mingil juhul keelduda dokumendi lisade vastuvõtmisest — mis ei ole adressaatliikmesriigi keeles ega edastava liikmesriigi keeles, millest ta aru saab —, kui ta sõlmis oma majandustegevuse raames lepingu, milles ta leppis kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ning kui edastatavad lisad seonduvad nimetatud kirjavahetusega ja on koostatud kokkulepitud keeles.
Article 8(1) of Council Regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters is to be interpreted as meaning that the addressee of a document instituting the proceedings which is to be served does not have the right to refuse to accept that document, provided that it enables the addressee to assert his rights in legal proceedings in the Member State of transmission, where annexes are attached to that document consisting of documentary evidence which is not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, but which has a purely evidential function and is not necessary for understanding the subjectmatter of the claim and the cause of action.
Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1348/2000 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise kohta artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et adressaadil puudub õigus keelduda kättetoimetatava menetluse algatamist käsitleva dokumendi vastuvõtmisest — ka siis kui sellel dokumendil on lisad, mis ei ole koostatud adressaatliikmesriigi keeles ega edastava liikmesriigi keeles, millest adressaat aru saab, kuid millel on vaid tõendifunktsioon ja mis ei ole hädavajalikud nõude eseme ja põhjuse mõistmiseks — juhul kui see dokument võimaldab adressaadil edastavas liikmesriigis toimuvas kohtumenetluses oma õigusi kaitsta.
Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the fact that the addressee of a document served has agreed in a contract concluded with the applicant in the course of his business that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission does not give rise to a presumption of knowledge of that language, but is evidence which the court may take into account in determining whether that addressee understands the language of the Member State of transmission.
Määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle asjaolu alusel, et kättetoimetatava dokumendi adressaat leppis oma majandustegevuse raames hagejaga sõlmitud lepingus kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ei saa eeldada, et keelt osatakse, vaid see on kaudne tõend, mida kohus võib arvestada, kui ta kontrollib, kas adressaat saab edastava liikmesriigi keelest aru.
Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands where the addressee concluded a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kättetoimetatava menetluse algatamist käsitleva dokumendi adressaat ei saa sellele sättele tuginedes mingil juhul keelduda dokumendi lisade vastuvõtmisest — mis ei ole adressaatliikmesriigi keeles ega edastava liikmesriigi keeles, millest ta aru saab aru —, kui ta sõlmis oma majandustegevuse raames lepingu, milles ta leppis kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ning kui edastatavad lisad seonduvad nimetatud kirjavahetusega ja on koostatud kokkulepitud keeles.
Case C-39/07
Kohtuasi C-39/07
Commission of the European Communities v Kingdom of Spain
Euroopa Ühenduste Komisjon versus Hispaania Kuningriik
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 89/48/EEC — Recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration — National legislation not providing for the recognition of diplomas allowing access to the profession of hospital pharmacist — Failure to transpose the directive)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 89/48/EMÜ — Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine — Siseriiklikud õigusnormid, millega ei nähta ette selliste diplomite tunnustamist, mis võimaldavad töötada haigla farmatseudina — Direktiivi üle võtmata jätmine
Judgment of the Court (Second Chamber), 8 May 2008
Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 8. mai 2008 . . . . . . . . . . . . . . .
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Workers — Recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration — Scope of Directive 89/48
Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Töötajad — Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine — Direktiivi 89/48 kohaldamisala
(Arts 43, second para., and 47(3) EC; Council Directive 89/48)
(EÜ artikli 43 teine lõik ja EÜ artikli 47 lõige 3; nõukogu direktiiv 89/48)
SUMMARY — CASE C-39/07
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-39/07
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Recognition of diplomas and formal qualifications
Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Diplomite ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamine
(Art. 47(3) EC)
(EÜ artikli 47 lõige 3)
implement such a system from being applied to the health professions. Such an interpretation would result not only in a failure to apply Directive 89/48 but more generally in precluding the right of Community nationals to recognition of diplomas of specialisations in pharmacy, even though that right stems from the second paragraph of Article 43 EC.
Liikmesriik on rikkunud direktiivist 89/48 (vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta) tulenevaid kohustusi, kuna ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke meetmeid selle direktiivi ülevõtmiseks farmatseudi kutseala puudutavas osas.
A Member State which fails to adopt all the measures necessary to transpose Directive 89/48 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration as far as the profession of hospital pharmacist is concerned has failed to fulfil its obligations under that directive.
tunnustamise üldsüsteemi kehtestamiseks vastu võetud direktiivi kohaldamine tervishoiuvaldkonna kutsealade suhtes. Niisugune tõlgendamine ei tooks kaasa mitte üksnes direktiivi 89/48 kohaldamatust, vaid üldisemalt selle, et ühenduse kodanikelt võetakse õigus farmaatsiaerialade diplomite tunnustamisele, samas kui see õigus tuleneb EÜ artikli 43 teisest lõigust.
Accordingly, the recognition of diplomas giving access to the profession of hospital pharmacist falls within the scope of Directive 89/48 and the Member States must provide for a system allowing for that recognition, under the conditions laid down in that directive.
Järelikult kuulub haigla farmatseudina tegutsemist võimaldavate diplomite tunnustamine direktiivi 89/48 kohaldamisalasse ning liikmesriigid peavad kehtestama sellist tunnustamist võimaldava süsteemi kooskõlas selles direktiivis ettenähtud tingimustega.
The right to recognition of diplomas is guaranteed as an expression of the fundamental right to freedom of establishment by the second paragraph of Article 43 EC.
Õigus diplomite tunnustamisele on asutamisvabaduse kui põhiõiguse väljendusvormina tagatud EÜ artikli 43 teise lõigu alusel.
Directive 89/48, which lays down a ‘method of recognition’ of the diplomas which it covers, establishes a general system for the recognition of higher-education diplomas enabling the holder to gain access to a regulated profession and thus to exercise a right enshrined in the Treaty.
Direktiiv 89/48, mis näeb ette „meetodi” selles käsitletavate diplomite „tunnustamiseks”, kehtestab üldsüsteemi niisuguste kõrgharidusdiplomite tunnustamiseks, mis võimaldavad alustada tegevust reguleeritud kutsealal, seega teostada asutamislepinguga ettenähtud õigust.
Article 47(3) EC cannot be interpreted as precluding a directive designed to
EÜ artikli 47 lõiget 3 ei saa tõlgendada nii, et selle alusel oleks välistatud diplomite lomite
(see paras 37-39, 43, 44, operative part)
(vt punktid 37–39, 43, 44 ja resolutiivosa)
COMMISSION v SPAIN
KOMISJON VS. HISPAANIA
therefore concerns a system which must be designed in such a way as to correspond with the progressive harmonisation of the provisions on the exercise of those professions.
korda, mille väljatöötamisel tuleb arvestada nimetatud kutsealadel tegutsemist reguleerivate sätete järkjärgulise ühtlustamisega.
The objective of Article 47(3) EC is not to restrict the scope of the right to recognition of diplomas, but to avoid the implementation of a system for the automatic recognition of diplomas giving access to the health professions in the absence of coordination of the provisions governing the exercise of those professions.
EÜ artikli 47 lõike 3 eesmärk ei ole piirata diplomite tunnustamise õiguse ulatust, vaid välistada seda, et tervishoiuvaldkonnas kehtestataks kutsealase tegevuse alustamist võimaldavate diplomite automaatse tunnustamise süsteem, kui nendel kutsealadel tegutsemist reguleerivad sätted ei ole kooskõlastatud.
That provision of the Treaty
Kõnealune asutamislepingu säte puudutab
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 1 February 2007,
Kohtuasjas C-39/07, mille ese on EÜ artikli 226 alusel 1. veebruaril 2007 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Commission of the European Communities, represented by H. Støvlbæk and R. Vidal Puig, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: H. Støvlbæk ja R. Vidal Puig, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, hageja, versus
Kingdom of Spain, represented by M. Muñoz Pérez, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, defendant,
Hispaania Kuningriik, esindaja: M. Muñoz Pérez, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, kostja,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, P. Kūris, J.-C. Bonichot and C. Toader (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (teine koda), koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans, kohtunikud L. Bay Larsen, P. Kūris, J.-C. Bonichot ja C. Toader (ettekandja), kohtujurist: M. Poiares Maduro, kohtusekretär: R. Grass, arvestades kirjalikku menetlust, arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta, on teinud järgmise otsuse
By its application, the Commission of the European Communities asks the Court to declare that, by failing to adopt all the measures necessary to transpose Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’ duration (OJ 1989 L 19, p. 16), as far as the profession of hospital pharmacist is concerned, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive.
Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagis Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke meetmeid nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta (EÜT 1989, L 19, lk 16; ELT eriväljaanne 05/01, lk 337) ülevõtmiseks haigla farmatseudi kutseala osas, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
On 16 September 1985, the Council adopted Directive 85/432/EEC concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of certain activities in the field of pharmacy (OJ 1985 L 253, p. 34).
Nõukogu võttis 16. septembril 1985 vastu direktiivi 85/432/EMÜ teatavat farmaatsiaalast tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 253, lk 34; ELT eriväljaanne 06/01, lk 129).
Under Article 1(1) of Directive 85/432:
Direktiivi 85/432 artikli 1 lõige 1 sätestab:
‘Member States shall ensure that holders of a diploma, certificate or other university or equivalent qualification in pharmacy which meets the conditions laid down in Article 2 shall be entitled at least to access to the activities mentioned in paragraph 2 and to pursue such activities subject, where appropriate, to the requirement of additional professional experience.’
„Liikmesriigid tagavad, et artiklis 2 sätestatud tingimustele vastava farmaatsiaalase diplomi, tunnistuse või muu ülikooliharidust või kvalifikatsiooni tõendava dokumendi omanikul on õigus alustada vähemalt lõikes 2 nimetatud tegevusi ja nendega tegelda, kui temalt ei nõuta vajaduse korral täiendavat erialast kogemust.”
Article 3 of Directive 85/432 provides:
Direktiivi 85/432 artikkel 3 sätestab:
‘Not more than three years after the expiry of the timelimit laid down in Article 5, the Commission shall submit to the Council appropriate proposals on specialisations in pharmacy and in particular hospital pharmacy.
„Hiljemalt kolme aasta pärast alates artiklis 5 sätestatud tähtaja möödumisest esitab komisjon nõukogule asjakohased ettepanekud farmaatsiaalase spetsialiseerumise ja eelkõige haiglafarmaatsia kohta.
The Council shall examine these proposals within one year.’
Nõukogu vaatab need ettepanekud läbi ühe aasta jooksul.”