natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Third, the appellants submit that the Court of First Instance found in the judgment under appeal that all the requests for an increase in capacity related to new vessels, many of them having been made in respect of vessels proposed to be built.
Kolmandaks väidavad apellandid, et Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuses leidnud, et kõik püügimahu suurendamise taotlused puudutasid uusi laevu, kuigi suur osa nendest oli esitatud laevade kohta, mille ehitamist kavandati.
That is said to be clear from the requests submitted to the Commission on the appellants’ behalf.
See ilmneb selgelt apellantide nimel komisjonile esitatud taotlustest.
Moreover, the Court of First Instance did not determine whether each of the vessels in respect of which a request had been submitted had been built as at the date of adoption of the contested decision or when the actions for annulment were
Peale selle ei ole Esimese Astme Kohus kontrollinud, kas kõik laevad, mille kohta taotlused on esitatud, olid valmis ehitatud vaidlusaluse otsuse tegemise päeval või tühistamishagide esitamise
The appellants also submit that, since the Court of First Instance held that the Commission was bound to consider applications to build new vessels, the Court of First Instance should have determined those applications according to the applicable law.
Apellandid väidavad veel, et kuna Esimese Astme Kohus otsustas, et komisjonil oli kohustus uute laevade ehitamise taotlused läbi vaadata, oleks Esimese Astme Kohus pidanud need taotlused kohaldatava õiguse alusel lahendama.
Consequently, the finding that the appellants were not individually concerned since the vessels in question were fictitious has no basis in law and is contradicted by the reasoning itself in the judgment under appeal.
Seega järeldus, et apellandid ei ole isiklikult puudutatud põhjusel, et asjaomased laevad on fiktiivsed, ei ole õiguslikult põhjendatud ja on vaidlustatud kohtuotsuse põhjendustega vastuolus.
The Commission contends that the admissibility of an action cannot be determined on the basis of a future hypothetical event.
Komisjon väidab, et hagi vastuvõetavust ei saa tuvastada tulevikus esineda võiva sündmuse alusel.
However, the Court of First Instance did not invoke such an event.
Esimese Astme Kohus ei ole siiski sellisele sündmusele tuginenud.
On the contrary, it took into account the undisputed fact that the appellants have never built the vessels referred to in Annex II to the contested decision.
Vastupidi, kohus on võtnud arvesse vaieldamatu asjaolu, et apellatsioonkaebuse esitajad ei ole vaidlusaluse otsuse II lisas loetletud laevu üldse valmis ehitanud.
According to the Commission, there was no evidence therefore to identify the owners of those vessels.
Komisjoni arvates ei olnud seega ühegi asjaolu alusel võimalik asjaomaste laevade omanikke kindlaks teha.
The question whether the Court of First Instance made an error of law by declaring the actions brought before it by the appellants to be inadmissible must be examined on the basis of that Court’s assessment of the appellants’ interest in bringing proceedings and of the question whether or not they were individually concerned.
Seda, kas Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta tunnistas apellatsioonkaebuste esitajate hagid vastuvõetamatuks, tuleb analüüsida hinnangu alusel, mille Esimese Astme Kohus andis viimati nimetatute menetluse algatamise huvi kohta, ja selle alusel, kas neil on isiklik puutumus või mitte.
According to established caselaw, an applicant’s interest in bringing proceedings must, in the light of the purpose of the action, exist at the time at which the action is
Väljakujunenud kohtupraktika järgi peab hageja menetluse algatamise huvi hagi eseme seisukohalt esinema hagi esitamise hetkel, vastasel juhul on hagi vastuvõetamatu.
That purpose must continue, like the interest in bringing proceedings, until the final decision, failing which there will be no need to adjudicate, which presupposes that the action must be liable, if successful, to procure an advantage to the party bringing it (see, to that effect, Case 53/85 AKZO Chemie and AKZO Chemie UK v Commission [1986] ECR 1965, paragraph 21; and, by analogy, Case C-19/93 P Rendo and Others v Commission [1995] ECR I-3319, paragraph 13; Case C-174/99 P Parliament v Richard [2000] ECR I-6189, paragraph 33; and Case C-362/05 P Wunenburger v Commission [2007] ECR I-4333, paragraph 42).
Selline vaidlusese, nagu ka menetluse algatamise huvi peavad säilima kuni kohtuotsuse tegemiseni, vastasel juhul võidakse asjas mitte teha kohtuotsust, mis eeldab, et hagi peab selle esitajale tooma selle lõpptulemuse kaudu mingit kasu (vt selle kohta 24. juuni 1986. aasta otsus kohtuasjas 53/85: AKZO Chemie ja AKZO Chemie UK vs. komisjon, EKL 1986, lk 1965, punkt 21, ning analoogia alusel 19. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-19/93 P: Rendo jt vs. komisjon, EKL 1995, lk I-3319, punkt 13; 13. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-174/99 P: parlament vs. Richard, EKL 2000, lk I-6189, punkt 33, ning 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-362/05 P: Wunenburger vs. komisjon, EKL 2007, lk I-4333, punkt 42).
It follows from paragraphs 61 and 62, read in conjunction with paragraph 17, of the judgment under appeal, that the Court of First Instance took into account the appellants’ status as owners — at the date of the contested decision — of the vessels referred to in Annex II to the decision as being crucial to the determination of their interest in bringing proceedings.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 61 ja 62 koostoimes sama kohtuotsuse punktiga 17 tuleneb, et Esimese Astme Kohus on võtnud apellantide menetluse algatamise huvi tuvastamisel peamise asjaoluna arvesse seda, et nad olid vaidlusaluse otsuse tegemise päeval otsuse II lisas osutatud laevade omanikud.
The Court of First Instance thus proceeded on the basis that 19 of the applicants, who implicitly were held to have already built or commenced building the vessels in question, could be regarded as being owners of the vessels at the date of the contested decision and therefore had an interest in procuring its annulment, whereas the same could not be said for the other four applicants.
Esimese Astme Kohus on niisiis lähtunud sellest, et 19 hagejat, kelle kohta ta kaudselt tuvastas, et nad olid asjaomased laevad juba valmis ehitanud või alustanud nende ehitamist, saab pidada vaidlusaluse otsuse tegemise päeval nende laevade omanikeks ning järelikult oli neil huvi selle otsuse tühistamiseks, samas kui neljal ülejäänud hagejal selline huvi puudus.
As to the latter, the Court of First Instance held that, at the date of the contested decision, they had not yet built the vessels referred to in Annex II to that decision, so that they were not owners of the vessels in question.
Viimati mainitute kohta leidis Esimese Astme Kohus, et nad ei olnud vaidlusaluse otsuse tegemise päeval otsuse II lisas osutatud laevade ehitamist veel alustanud ja seega ei olnud nad kõnealuste laevade omanikud.
The Court of First Instance inferred from this that they had no interest in bringing an action.
Esimese Astme Kohus tegi sellest järelduse, et seega ei olnud neil menetluse algatamise huvi.
In that respect, it must be borne in mind that the present cases concern an authorisation procedure.
Siinjuures tuleb meenutada, et käesolevates kohtuasjades on tegemist loamenetlusega.
A certain tonnage is authorised for the fishing fleet of each Member State and specific increases in that tonnage may be approved by Commission decision if certain criteria are fulfilled.
Iga liikmesriigi kalalaevastikule on kehtestatud teatav tonnaaž ning komisjoni otsusega saab seda tonnaaži mingil määral suurendada, kui on täidetud vastavad tingimused.
Those criteria include the increase in tonnage capacity resulting from modernisation works to the vessels concerned in order to improve safety.
Nende tingimuste kohaselt on muu hulgas nõutav, et tonnaaži osas püügimahu suurenemine tuleneks asjaomaste laevade ohutuse parandamiseks teostatud ajakohastamisest.
It must be noted also that it was not submitted before the Court of First Instance that that procedure requires the necessary works to be carried out, or at least initiated, before the authorisation in question is granted.
Veel tuleb märkida, et Esimese Astme Kohtus ei ole väidetud, et selle menetluse kohaselt tuleb vajalikud tööd teostada või vähemalt nendega alustada enne loa andmist.
As paragraph 61, read in conjunction with paragraph 17, of the judgment under appeal shows, it is the Court of First Instance which raised that question of its own motion.
Nagu vaidlustatud kohtuotsuse punktist 61 koostoimes punktiga 17 nähtub, tõstatas Esimese Astme Kohus selle küsimuse omal algatusel.
However, in its examination of that question, the Court of First Instance did not refer to any provision of applicable Community law that would give rise to such a requirement.
Antud küsimuse käsitlemisel ei ole Esimese Astme Kohus viidanud ühelegi kohaldatavale ühenduse õigusnormile, mis sellise nõude esitaks.
Moreover, the Court of First Instance held in paragraphs 100 to 134 of the judgment under appeal, and it is not disputed in the present appeals, that safety improvements which would justify an increase in tonnage capacity may be achieved by having a replacement vessel built.
Lisaks on Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 100–134 leidnud, ilma et käesolevates apellatsioonkaebustes oleks sellele vastu vaieldud, et ohutuse alased parandused, mis õigustavad tonnaaži osas püügimahu suurendamist, võivad tuleneda asenduslaeva ehitamisest.
In those circumstances, the Court of First Instance disregarded the fact that anyone who, in compliance with the applicable rules in that regard, has sought an increase in capacity on the ground of safety improvements by having a replacement vessel built clearly has an interest in seeking the annulment of a decision refusing the corresponding authorisation.
Neil kaalutlustel jättis Esimese Astme Kohus tähelepanuta asjaolu, et igal isikul, kes on taotlenud sellega seoses kohaldatavate sätete kohaselt püügimahu suurendamist asenduslaeva ehitamisest tulenevate ohutuse alaste paranduste tõttu, on ilmselge huvi taotleda vastavast loast keeldumise otsuse tühistamist.
While it is true that the interest is more urgent for those who had already, at the time of the decision, committed expenditure to the building of a vessel, those who have not yet commenced such building nevertheless have such an interest.
Ehkki vastab tõele, et selline huvi on palju märkimisväärsem nende isikute puhul, kes olid selle otsuse tegemise päevaks jõudnud teha kulutusi laeva ehitamiseks, on selline huvi siiski täheldatav ka nende puhul, kes ei ole veel ehitamist alustanud.
Where such authorisation is forthcoming, it means that whatever steps remain to be taken in order to achieve or use the increased capacity sought may be taken in compliance with any applicable conditions and time-limits.
Juhul kui luba antakse, tähendab see seda, et võib alustada veel tegemata jäänud töödega taotletud tonnaaži suurendamiseks või suurendatud tonnaaži kasutamiseks, järgides kõiki kohaldatavaid tingimusi ja tähtaegu.
Therefore, the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that the appellants did not have an interest in bringing an action on the ground that, at the date of the contested decision, they had not had the vessels referred to in Annex II to the decision built, so that at the date of that decision they were not owners of the vessels.
Järelikult rikkus Esimese Astme Kohus õigusnormi, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 62, et apellatsioonkaebuste esitajatel puudus menetluse algatamise huvi, kuna nad ei olnud vaidlusaluse otsuse tegemise päeval otsuse II lisas osutatud laevade ehitamist alustanud, mistõttu ei olnud nad sel kuupäeval kõnealuste laevade omanikud.
Consequently, it must be held that all the applicants at first instance had an interest in bringing an action against the contested decision.
Seetõttu tuleb märkida, et kõigil esimese kohtuastme hagejatel oli huvi esitada vaidlusaluse otsuse peale hagi.
First of all, it must be borne in mind that the Court has consistently held that persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them individually just as in the case of the person addressed by a decision (Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, at 107; Case 11/82 Piraiki-Patraiki and Others v Commission [1985] ECR 207, paragraph 11; and Case C-260/05 P Sniace v Commission [2007] ECR I-10005, paragraph 53).
Kõigepealt tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale saavad teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, väita, et see puudutab neid isiklikult ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga (15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223, 17. jaanuari 1985. aasta otsus kohtuasjas 11/82: Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, EKL 1985, lk 207, punkt 11, ja 22. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-260/05 P: Sniace vs. komisjon, EKL 2007, lk I-10005, punkt 53).
In declaring the actions of four of the applicants, including the present appellants, to be inadmissible, the Court of First Instance also concluded that the latter were not individually concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Tunnistades nelja hageja – kelle hulka kuuluvad käesolevate apellatsioonkaebuste esitajad – esitatud hagid vastuvõetamatuks, leidis Esimese Astme Kohus muu hulgas, et neil puudub EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses isiklik puutumus.
The Court of First Instance did accept that all the applicants at first instance were directly concerned by the contested decision and that the fact that they were owners
Esimese Astme Kohus küll nõustus, et vaidlusalune otsus puudutas kõiki esimese kohtuastme hagejaid otseselt ning et asjaolu, et nad olid vaidlusaluse otsuse lisades nimetatud laevade omanikud, oli piisav nende isikliku puutumuse tuvastamiseks, kuid eristas
As the Advocate General noted at points 31 and 32 of her Opinion, the word ‘fictitious’ has two possible meanings.
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 31 ja 32 märkis, on sõnal „fiktiivne” kaks võimalikku tähendust.
The ordinary meaning of the word relates to something that is not genuine or is feigned to exist and therefore exists only in the imagination.
Selle sõna tavatähendus on seotud millegagi, mis ei ole ehtne ja mis on välja mõeldud ning mis seetõttu eksisteerib ainult kujutluses.
Applied to the present cases, it would imply that the appellants did not really want to replace their original vessels with alternative vessels incorporating additional safety capacity, or that it was merely a vague idea or plan to which no effect of a discernible kind was given.
Käesolevates kohtuasjades viitaks nimetatud sõna sellele, et apellandid ei soovinud tegelikult algseid laevu suurema ohutusega asenduslaevade vastu välja vahetada või et see oli kõigest nende ebamäärane idee või kavatsus, mille tajutavat elluviimist ei oldud alustatud.
It follows from paragraph 62 of the judgment under appeal that, with regard to the appellants, the Court of First Instance inferred that their vessels were ‘fictitious’ from the fact that those vessels had not been built at the date of the contested decision.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktist 62 nähtub, et apellatsioonkaebuste esitajate puhul järeldas Esimese Astme Kohus nende laevade „fiktiivsust” asjaolust, et laevad ei olnud vaidlusaluse otsuse tegemise päevaks valmis ehitatud.
It is true, as the Commission submits, that the question whether a particular vessel has been built or not is a question of fact which cannot be the subject of an appeal, unless it transpires that the Court of First Instance has distorted the facts in that regard.
On tõsi, nagu leiab komisjon, et küsimus, kas konkreetne laev on juba valmis ehitatud või mitte, on faktiküsimus, mis ei saa olla apellatsioonkaebuse ese, välja arvatud juhul, kui ilmneb, et Esimese Astme Kohus on tõendeid moonutanud.
However, whether the fact that a planned vessel has not yet been built means that an applicant is not individually concerned is a question of law which may properly be appealed.
Seevastu küsimus sellest, kas asjaolu, et kavandatav laev ei ole veel valmis ehitatud, tähendab, et hageja ei ole isiklikult puudutatud, on õiguslik küsimus, mille osas saab apellatsiooni korras edasi kaevata.
For the same reasons as those indicated in paragraphs 25 to 32 of this judgment in relation to the interest in bringing proceedings, it must be held that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that the appellants were not individually concerned on the ground
Samadel põhjustel, mis on toodud käesoleva otsuse punktides 25–32 menetluse algatamise huvi osas, tuleb märkida, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, leides vaidlustatud kohtuotsuse punktis 62, et apellatsioonkaebuste esitajatel puudub isiklik puutumus, kuna vaidlusaluse otsuse tegemise päeval ei olnud nad otsuse
In fact, since they had submitted individual requests for an increase in safety tonnage in respect of the vessels referred to in Annex II, it is sufficient to note that that is a circumstance capable, in accordance with the caselaw referred to in paragraph 36 of this judgment, of differentiating them from all other persons and of distinguishing them individually just as in the case of the person addressed by that decision.
II lisas osutatud laevade ehitamist alustanud, mistõttu nad ei olnud sel kuupäeval laevade omanikud. Kuna nad aga esitasid individuaalsed ohutuse tonnaaži suurendamise taotlused vaidlusaluse otsuse II lisas loetletud laevade kohta, siis tuleb märkida, et see kujutab endast asjaolu, mis võib neid vastavalt käesoleva otsuse punktis 36 meenutatud kohtupraktikale kõigist teistest isikutest eristada ja individualiseerida neid sarnaselt kõnealuse otsuse adressaadiga.
It follows that the judgment under appeal must be set aside in so far as it declared inadmissible the applications brought before the Court of First Instance by the three appellants in this case.
Eeltoodust tulenevalt tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada osas, millega tunnistati käesolevate apellatsioonkaebuste esitajate hagid esimeses kohtuastmes vastuvõetamatuks.
Under Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the appeal is well founded, the Court is to quash the decision of the Court of First Instance.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 kohaselt tühistab Euroopa Kohus Esimese Astme Kohtu otsuse, kui apellatsioonkaebus on põhjendatud.
It may then itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Kui menetlusstaadium lubab, võib ta teha ise asja suhtes lõpliku kohtuotsuse või suunata asja tagasi Esimese Astme Kohtusse otsustamiseks.
In the present case, since the state of the proceedings is such as to permit final judgment in the matter, it falls to the Court to give final judgment on the appellants’ applications for annulment of the contested decision.
Kuna käesolevas asjas menetlusstaadium seda lubab, teeb Euroopa Kohus lõpliku otsuse apellatsioonkaebuste esitajate nõuete kohta, milles taotletakse vaidlusaluse otsuse tühistamist.
An examination of the procedural documents produced before the Court of First Instance shows that, once the admissibility of the appellants’ actions before that Court is accepted, there is nothing to differentiate them from the 19 other applicants whose actions were declared admissible.
Esimese Astme Kohtule esitatud menetlusdokumentidest ilmneb, et kui apellatsioonkaebuste esitajate poolt sellele kohtule esitatud hagid loetakse vastuvõetavaks, ei erista neid enam miski ülejäänud 19 hagejast, kelle hagi tunnistati vastuvõetavaks.
All the actions related to the same subjectmatter and all the applicants, represented by the same lawyers, relied on the same pleas in law.
Kõikidel hagidel oli sama ese ja kõik hagejad, keda esindasid samad advokaadid, on esitanud samu väiteid.
As regards the plea in law by which the applicants alleged before the Court of First Instance a lack of competence on the part of the Commission, inasmuch as the latter had, in Article 1(2) of the contested decision, applied a criterion not provided for in the applicable Community provisions, it must be held, on the same grounds as those set out in paragraphs 100 to 134 of the judgment under appeal, particularly in paragraphs 105 and 108 to 110, that Article 4(2) of Decision 97/413 imposes no limit as regards the age of a vessel eligible for an increase in capacity on safety grounds, and that the concept of improvements referred to in that provision refers to improvements to the national fleet, instead of to a particular vessel.
Mis puutub Esimese Astme Kohtus hagejate esitatud väitesse, et komisjonil puudus pädevus kohaldada vaidlusaluse otsuse artikli 1 lõikes 2 kohaldatavates ühenduse õigusnormides sätestamata kriteeriumi, tuleb samadel põhjustel, mis on toodud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 100–134, iseäranis punktides 105 ja 108–110, sedastada, et otsuse 97/413 artikli 4 lõige 2 ei sea ühtegi piirangut seoses laeva vanusega, mille püügimahtu tahetakse ohutusega seoses suurendada, ja et nimetatud sättes osutatud paranduste mõiste ei tähenda ühele konkreetsele laevale tehtud parandusi, vaid seda tuleb mõista tervet ühe riigi laevastikku hõlmavana.
It is not necessary therefore, in order to attain the objective pursued by that decision of conserving the fishing stocks in Community waters, that new vessels be excluded from the regime laid down by that provision.
Seega ei ole vaja uusi laevu nimetatud sättes ette nähtud menetlusest välja arvata, et saavutada selle otsusega taotletud eesmärk ehk kalavarude säilitamine ühenduse vetes.
In those circumstances, it must be held that, by adopting in the contested decision criteria which are not provided for in the applicable legislation, the Commission exceeded its powers.
Neil kaalutlustel tuleb märkida, et vaidlusaluses otsuses selliste kriteeriumide kehtestamisega, mida ei ole käesoleval juhul kohaldamisele kuuluvates õigusnormides ette nähtud, ületas komisjon oma pädevust.
That plea must therefore be upheld and, without there being any need to examine the other pleas relied upon by the appellants, the contested decision must be annulled in so far as it applies to the vessels of the appellants.
Seega tuleb selle väitega nõustuda ning vaidlusalune otsus apellatsioonkaebuste esitajate laevadele kohaldatavas osas tühistada, ilma et oleks vaja uurida apellantide teisi väiteid.
Since the appellants have applied in their pleadings for the Commission to be ordered to pay their costs of both the proceedings at first instance and the present appeals, and the Commission has been unsuccessful, the Commission must be ordered to pay the costs.
Kuna apellatsioonkaebuste esitajad on nõudnud kohtukulude väljamõistmist komisjonilt nii esimeses kohtuastmes kui ka käesolevate apellatsioonkaebuste raames ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb nimetatud kulud temalt välja mõista.