natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 114(3), unless the Court otherwise decides, the remainder of the proceedings is to be oral.
Vastavalt sama artikli lõikele 3 on taotluse edasine menetlus suuline, v.a kui Esimese Astme Kohus otsustab teisiti.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information from the documents in the case and that it is not necessary to hear oral argument from the parties.
Käesoleva kohtuasja puhul leiab Esimese Astme Kohus, et antud kohtuasjas on toimikus sisalduvad materjalid asja piisavalt selgitanud ning suulist menetlust ei ole vaja avada.
The Commission raises two pleas of inadmissibility alleging, first, the applicant’s lack of capacity to be a party to legal proceedings and, second, that the applicant is not validly represented by the two agents who signed the application.
Komisjon esitab hagi vastuvõetamatuse kohta kaks põhjendust, millest esimene on hageja kohtumenetlusteovõime puudumine ning teine puuduste esinemine hageja esindamisel hagiavalduse allkirjastanud kahe esindaja poolt.
It must first be considered whether the applicant has capacity to be a party to legal proceedings.
Kõigepealt tuleb uurida, kas hagejal on kohtumenetlusteovõime.
The Commission contends that, in German public law, which is the only law relevant, Landtag Schleswig-Holstein indisputably does not have a legal personality of its own.
Komisjon väidab, et vastavalt Saksa avalikule õigusele, mis antud juhul on ainus asjakohane õigus, on ilmselge, et Landtag Schleswig-Holstein ei ole iseseisev juriidiline isik.
Only the region, the Land of Schleswig-Holstein, as a regional authority, has legal personality under German public law, whereas the applicant is merely one of its institutions.
Ainult Schleswig-Holsteini liidumaa kui territoriaalne üksus on Saksa avaliku õiguse alusel juriidiline isik, samas kui hageja on kõigest selle organ.
In the Commission’s view, the position of regional parliaments in regard to Article 230 EC cannot be more favourable that that of the national parliaments of the Member States.
Komisjoni sõnul ei saa piirkondlike parlamentide seisund olla EÜ artikli 230 kohaldamise osas liikmesriikide parlamentide seisundist soodsam.
It is generally accepted that national parliaments do not have a right to be parties to legal proceedings independent of that of the Member States, since as institutions of the Member States they are part of the legal person which each State constitutes.
Üldteada on asjaolu, et liikmesriikide parlamendid ei saa tugineda liikmesriikidest sõltumatule kohtumenetlusteovõimele, kuna liikmesriigi organina on nad liikmesriigi kui juriidilise isiku osad.
The ‘partial legal capacity’ claimed by the applicant cannot, in the Commission’s view, give it the status of a legal person.
„Piiratud õigusvõime”, millele hageja tugineb, ei anna komisjoni sõnul juriidilise isiku staatust.
The provisions of national law cited by the applicant certainly give it the capacity to be a party to legal proceedings and to bring actions in internal constitutional disputes in the Land of Schleswig-Holstein.
Hageja osundatud siseriikliku õiguse sätted annavad talle õiguse osaleda kohtumenetluses ja olla kohtumenetluse pooleks Schleswig-Holsteini liidumaa sisestes põhiseaduslikkuse vaidlustes.
However, such disputes are merely internal disputes between the institutions of a regional authority and not the defence in legal proceedings of that authority in regard to third parties.
Nende vaidluste puhul on tegemist kõigest territoriaalse üksuse siseste vaidlustega selle üksuse erinevate organite vahel, mitte kohtuvaidlusega, mille poolteks on kõnealune üksus ja kolmas isik.
In the latter case, German law permits only the Land itself, and not one of its institutions, to bring legal proceedings.
Viimatinimetatud juhul antakse Saksa õiguses kaebeõigus ainult liidumaale endale, mitte selle organitele.
Similarly, the organisational autonomy granted to the regional parliament under the constitution of the Land is valid only within the Land and in regard to its other institutions, but not outside it.
Ka liidumaa põhiseadusega piirkondlikule parlamendile antud organisatsiooniline iseseisvus kehtib kõigest liidumaa-siseselt liidumaa teiste organite suhtes, mitte sellest väljaspool.
The Commission concludes that the applicant does not have the capacity to be a party to legal proceedings and that the action should be dismissed as manifestly inadmissible.
Komisjon järeldab sellest, et hagejal ei ole kohtumenetlusteovõimet ning et hagiavaldus tuleb ilmselge vastuvõetamatuse tõttu jätta läbi vaatamata.
Moreover, the action cannot be reinterpreted as having been brought by the Land itself, represented by Landtag Schleswig-Holstein, because the latter has clearly expressed its wish, both in the way in which it has designated itself as applicant and in the entire text of its application, to act in its own name.
Pealegi ei saa hagi tõlgendada nii, et selle on esitanud liidumaa ise, keda esindab Landtag Schleswig-Holstein, kuna nimetades end hagejaks ning korrates seda kogu hagiavalduse tekstis väljendab Landtag selgelt oma tahet tegutseda enda nimel.
In reply to the Commission’s arguments, the applicant points out that, in its order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (paragraph 9), the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the following terms:
Komisjoni argumentidele vastates märgib hageja, et Euroopa Kohus tunnustas eespool viidatud kohtuasjas Landtag Schleswig-Holstein vs. komisjon 8. veebruaril 2007. aastal tehtud määruses (punkt 9) sõnaselgelt hageja kui juriidilise isiku seisundit järgmiselt:
‘On the other hand, in accordance with the Court’s caselaw concerning the right of action of regions and other local authorities … Landtag Schleswig-Holstein must be regarded as a legal person entitled to bring an action before the Court of First Instance against decisions addressed to it or which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, are of direct and individual concern to it, pursuant to the fourth paragraph of Article 230 EC.’
„Vastavalt piirkondade ja teiste territoriaalsete üksuste teovõimet puudutavale Euroopa Kohtu praktikale aga […] tuleb Landtag Schleswig-Holsteini käsitada kui juriidilist isikut, kes võib esitada Esimese Astme Kohtule kaebuse otsuste peale, mis on adresseeritud talle või mis vaatamata sellele, et on teisele isikule adresseeritud määruse või otsuse vormis, puudutavad teda otseselt ja isiklikult, vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule.”
It concludes that the first plea of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Hageja järeldab sellest, et komisjoni poolt vastuvõetavuse kohta esitatud vastuväidetest esimene tuleb tagasi lükata.
In its application, the applicant also claims that it fulfils the criteria for the independent Community concept of a legal person developed by the Community judicature.
Hageja väidab oma hagiavalduses lisaks, et tema puhul on täidetud tingimused, mida ühenduse kohtud on kasutanud juriidilise isiku mõiste määratlemisel ühenduse kontekstis.
Pursuant to that case-law, the applicant will have capacity to bring legal proceedings if it has the characteristic attributes of legal personality.
Selle kohtupraktika kohaselt piisab teovõime tunnustamiseks sellest, kui hagejal on juriidilisele isikule iseloomulikud omadused.
The applicant deduces from the order of the Court of Justice in Case 15/63 Lassalle v Parliament [1964] ECR 50, at p. 51, that those attributes include independence and responsibility, even if limited, which has already led the Community judicature to recognise that local and regional authorities under public law, such as the German Länder and municipalities, have the capacity to bring legal proceedings under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Hageja järeldab Euroopa Kohtu 14. novembri 1963. aasta määrusest kohtuasjas 15/63: Lassalle vs. parlament (EKL 1964, lk 97, punkt 100), et ühenduse kohtud on selliste avalik-õiguslike territoriaalsete üksuste nagu Saksamaa liidumaade ja valdade EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohast teovõimet tunnustanud eelkõige nende üksuste iseseisvuse ja vastutuse põhjal, olgugi et need on piiratud.
The applicant adds that as the highest institution elected by the people in the Land of Schleswig-Holstein, it is of the same rank as the other highest institutions of the Land, in particular its government.
Hageja lisab, et tema kui Schleswig-Holsteini liidumaa kõrgeim elanike valitud organ on samal astmel kõnealuse liidumaa teiste kõrgemate riigiorganitega, eelkõige selle valitsusega.
Landtag Schleswig-Holstein has partial legal capacity because the constitution of the Land grants it organisational independence, permitting it to constitute itself, organise itself and determine its procedure.
Landtag Schleswig-Holsteinil on piiratud õigusvõime, kuna liidumaa põhiseadus näeb ette, et ta on iseseisev organisatsioonilise ülesehituse küsimustes, oma tegevuse korraldamisel ja asjaajamise korra kindlaksmääramisel.
In constitutional matters, the applicant has the capacity to bring legal proceedings or be a party before the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) and the Landesverfassungsgericht (Constitutional Court of the Land).
Põhiseaduslikkuse vaidlustes on hagejal kohtumenetlusteovõime või õigus olla Bundesverfassungsgericht’i (liidu konstitutsioonikohus) või Landesverfassungsgericht’i (liidumaa konstitutsioonikohus) kohtumenetluse pooleks.
Finally, the applicant claims that, in the same way as the Land of Schleswig-Holstein, it has the capacity to be a party to the present proceedings, because, pursuant to the second sentence of Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, the president of the Landtag directly represents the Land of Schleswig-Holstein in all the legal acts and legal disputes of the Landtag. To that extent, the
Lõpuks väidab hageja, et tal nagu ka Schleswig-Holsteini liidumaal on käesolevas asjas kohtumenetlusteovõime, kuna vastavalt Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 14 lõike 3 teisele lausele esindab piirkondliku parlamendi eesistuja kõigis piirkondliku parlamendi juriidilistes tehingutes ja vaidlustes Schleswig-Holsteini
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION second sentence of Article 14(3) of the constitution constitutes a lex specialis in relation to Article 30 of the constitution, under which the Land is represented by its first minister.
KOMISJON liidumaad otse. Seega on põhiseaduse artikli 14 lõike 3 teine lause erinorm põhiseaduse artikli 30 suhtes, mille kohaselt esindab liidumaad liidumaa valitsuse juht.
First, it should be pointed out that, as the parties to the present proceedings accept, where actions are brought by sub-national territorial bodies, the Court assesses whether they have legal personality on the basis of national public law (see, to that effect, Case T-214/95 Vlaams Gewest v Commission [1998] ECR II-717, paragraph 28; order in Case T-238/97 Comunidad Autónoma de Cantabria v Council [1998] ECR II-2271, paragraph 43; and Joined Cases T-132/96 and T-143/96 Freistaat Sachsen and Others v Commission [1999] ECR II-3663, paragraph 81).
Kõigepealt tuleb märkida, et nagu käesoleva vaidluse pooled nendivad, hindab Esimese Astme Kohus riigist väiksemate territoriaalsete üksuste esitatud hagide puhul hageja staatust juriidilise isikuna siseriikliku õiguse kohaselt (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-214/95: Vlaams Gewest vs. komisjon, EKL 1998, lk II-717, punkt 28; Esimese Astme Kohtu 16. juuni 1998. aasta määrus kohtuasjas T-238/97: Comunidad Autónoma de Cantabria vs. nõukogu, EKL 1998, lk II-2271, punkt 43, ja Esimese Astme Kohtu 15. detsembri 1999. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-132/96 ja T-143/96: Freistaat Sachsen jt vs. komisjon, EKL 1999, lk II-3663, punkt 81).
Consequently, whether the applicant has legal personality must be considered in the light of German national law.
Seetõttu tuleb hageja kui juriidilise isiku seisundit uurida Saksa siseriikliku õiguse põhjal.
Community law cannot trespass on the constitutional independence of the Member States by deciding that their national public-law bodies have legal personality, which could confer on them rights at Community level which they do not enjoy at national level.
Ühenduse õigus ei saa tungida liikmesriikide konstitutsioonilise autonoomia valdkonda ning selle alusel ei saa otsustada, kas siseriiklikud avalik-õiguslikud asutused on juriidilise isiku staatuses või mitte, kuna muidu võidakse viimatinimetatutele omistada ühenduse tasandil õigusi, mis neil siseriiklikult puuduvad.
It follows that the applicant cannot find support in the order in Lassalle v Parliament, because in that case the body in question, the Staff Committee of the European Parliament, was exclusively governed by Community law.
Sellest tuleneb, et hageja ei saa tugineda oma argumendis eespool viidatud määrusele kohtuasjas Lassalle vs. parlament, kuna selle määruse aluseks olnud kohtuasjas reguleerib asjassepuutuvat üksust, s.o Euroopa Parlamendi personalikomiteed üksnes ühenduse õigus.
In that context, the applicant’s argument that the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission must be rejected.
Neil asjaoludel tuleb hageja argument, mille kohaselt Euroopa Kohus tunnustas eespool viidatud kohtuasjas Landtag Schleswig-Holstein vs. komisjon 8. veebruaril 2007. aastal tehtud määruses sõnaselgelt hageja staatust juriidilise isikuna, tagasi lükata.
In paragraph 9 of that order, the concept of ‘legal person’ in the fourth paragraph of Article 230 EC was referred to only by way of contrast with the concepts of ‘Member State’ and ‘Community institution’ in the second paragraph of that article, which are referred to in paragraph 8 of the order,
EÜ artikli 230 neljandas lõigus kasutatud mõistet „juriidiline isik” nimetati selle määruse punktis 9 üksnes selleks, et see eristuks EÜ artikli 230 teises lõigus kasutatud ja selle määruse punktis 8 nimetatud mõistetest „liikmesriik” ja „ühen-
It follows that the Court of Justice did not intend, in the passage cited, to recognise that the applicant had the capacity to bring legal proceedings, but merely intended to note that since the applicant was neither a Member State nor a Community institution it could not, in any event, bring a direct action before the Court of Justice and was therefore required to bring it before the Court of First Instance.
Sellest tuleneb, et Euroopa Kohus ei tunnustanud osundatud lõiguga hageja kui juriidilise isiku seisundit, vaid soovis üksnes märkida, et hageja ei ole ei liikmesriigi ega ühenduse institutsiooni staatuses ega saa esitada hagi otse Euroopa Kohtule, vaid peab esitama selle hagi Esimese Astme Kohtule.
However, the Court of First Instance has sole jurisdiction to consider the admissibility of such an action.
Ainult Esimese Astme Kohus on pädev sellise hagi vastuvõetavust hindama.
Moreover, as the Commission has rightly pointed out, it does not seem possible to interpret the present action as having been brought on behalf of the Land of Schleswig-Holstein, with the result that the provisions, customs or caselaw applying to the Land of Schleswig-Holstein or to the Länder in general cannot be relied on in support of the applicant’s position.
Peale selle, nagu komisjon õigesti märkis, ei tundu võimalik käesoleva hagi tõlgendamine selliselt, et see on esitatud Schleswig-Holsteini liidumaa nimel, mistõttu hageja seisukohad ei saa tugineda Schleswig-Holsteini liidumaa suhtes või liidumaadele üldiselt kohaldatavatele õigusnormidele, tavale või kohtupraktikale.
That is the case, in particular, in regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, in so far as that provision refers to the Land as a party to legal proceedings.
Nii on see Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 14 lõike 3 teisele lausele tugineva argumendi puhul, kuna nimetatud säte käsitab vaidluse osapoolena liidumaad.
With regard to the argument that the applicant, as the highest institution elected by the people, holds the same rank as the other highest institutions of the State, in particular, the government of the Land, since there is nothing to show that those institutions would have the capacity to bring an action before the Community courts, the argument is irrelevant in regard to the applicant’s capacity to bring such an action.
Mis puutub argumenti, mille kohaselt hageja kui kõrgeim elanike valitud organ on teiste kõrgemate riigiorganitega, eelkõige liidumaa valitsusega samal astmel, siis tõendite puudumisel selle kohta, et nimetatud riigiorganitel on ühenduse kohtutesse kaebuse esitamise õigus, ei ole see argument hageja kaebeõiguse küsimuses asjakohane.
Even supposing that the applicant has partial legal capacity under certain provisions of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein which grant it organisational independence, allowing it to constitute itself, organise itself and determine its internal procedure, it must be pointed out that Article 93(2a) of the German Basic Law and Article 44(1) and (2) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein,
Kui ka eeldada, et hagejal on Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse teatavate sätete alusel piiratud õigusvõime, mille alusel hageja organisatsiooniline iseseisvus võimaldab tal ise komplekteerida kaadrit, korraldada oma tegevust ning määrata kindlaks organisisene asjaajamise kord, tuleb rõhutada, et Saksa põhiseaduse artikli 93 lõige 2a ja Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 44
Finally, with regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, it is clear from the terms of that provision that the applicant’s argument that it has the capacity to be a party to legal proceedings in its own name cannot be accepted.
Lõpuks, mis puudutab Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 14 lõikele 3 tuginevat argumenti, siis selle sätte sõnastusest tuleneb selgelt, et hageja väide, mille kohaselt tal on kohtumenetlusteovõime, ei ole põhjendatud.
The provision in question, in so far as relevant to the present case, reads as follows:
Kõnealuse sätte sisu on käesolevat vaidlust puudutavas osas järgmine:
‘The President [of the Landtag] shall direct the activities of the Landtag.
„[Piirkondliku parlamendi] eesistuja juhib piirkondliku parlamendi tegevust.
That includes … the representation of the Land in all the legal acts and legal disputes of the Landtag …’
Sinna juurde kuulub […] liidumaa esindamine kõigis Landtag’i juriidilistes tehingutes ja vaidlustes […]”
It is apparent from that provision that, in disputes concerning Landtag Schleswig-Holstein, it is not the Landtag which is the party but the Land, represented, exceptionally, by the president of Landtag Schleswig-Holstein, inasmuch as the Land is normally represented by its first minister, as is clear from Article 30(1) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein.
Sellest sättest järeldub, et Landtag Schleswig-Holsteini puudutavates kohtuasjades ei ole menetluspooleks mitte Landtag, vaid liidumaa, mida esindab sel juhul erandkorras Landtag Schleswig-Holsteini eesistuja, kuna vastavalt Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 30 lõikele 1 on nimetatud esindajaks tavaliselt liidumaa valitsuse juht.
That conclusion is confirmed by German legal literature on the subject.
Seda järeldust kinnitab seda valdkonda puudutav Saksa õigusdoktriin.
The commentary on the constitution of the Land of Schleswig-Holstein cited by the applicant expressly states, first, that Landtag Schleswig-Holstein, as an institution of the Land, does not have legal capacity and, second, that Article 14(3) of the constitution
Hageja tsiteeritud Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse kommentaaris märgitakse esiteks sõnaselgelt, et Landtag Schleswig-Holstein ei ole liidumaa organina juriidiline isik ning teiseks, et Schleswig-Holsteini liidumaa põhiseaduse artikli 14 lõiget 3 tuleb
It must therefore be concluded that the applicant does not have legal capacity under German national law.
Seega tuleb järeldada, et hageja ei ole Saksa õiguse kohaselt juriidiline isik.
It therefore does not have the capacity to be a party to legal proceedings before the Community judicature.
Seetõttu ei ole tal ühenduse kohtu poole pöördumiseks kaebeõigust.
Consequently, the action must be dismissed as inadmissible without it being necessary to consider the other plea of inadmissibility raised by the Commission.
Järelikult tuleb hagi jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, ilma et oleks vaja uurida teist komisjoni esitatud vastuvõetamatuse vastuväidet.
Accordingly, it is not necessary to rule on the applications to intervene by the Republic of Finland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Neil asjaoludel on Soome Vabariigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi esitatud menetlusse astumise taotluste lahendamise vajadus ära langenud.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been asked for in the successful party’s pleadings.
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since the applicant has been unsuccessful, it must, having regard to the form of order sought by the Commission, be ordered to pay the costs.
Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, mõistetakse kohtukulud vastavalt komisjoni nõudele välja hagejalt.
Under Article 87(6) of the Rules of Procedure, where a case does not proceed to judgment, the costs are to be in the discretion of the Court.
Kodukorra artikli 87 lõike 6 kohaselt jaotab Esimese Astme Kohus juhul, kui asjas kohtuotsust ei tehta, kohtukulud omal äranägemisel.
In this case, it must be decided that the parties and the applicants for leave to intervene are to bear their own costs in relation to the applications to intervene lodged by the Republic of Finland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Käesoleval juhul tuleb jätta poolte kohtukulud ning Soome Vabariigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi menetlusse astumise taotlustega seotud kulud nende endi kanda.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby orders:
ESIMESE ASTME KOHUS (teine koda) määrab:
There is no need to rule on the applications to intervene.
Menetlusse astumise taotluste lahendamise vajadus on ära langenud.
Landtag Schleswig-Holstein shall bear its own costs and pay the Commission’s costs, except those relating to the applications to intervene.
Jätta Landtag Schleswig-Holsteini kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja komisjoni kohtukulud, v.a kohtukulud, mis on seotud menetlusse astumise taotlustega.
Landtag Schleswig-Holstein, the Commission, the Republic of Finland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland shall bear their own costs relating to the applications to intervene.
Landtag Schleswig-Holstein, komisjon, Soome Vabariik ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik kannavad menetlusse astumise taotlustega seotud kohtukulud ise.
Case T-271/03
Kohtuasi T-271/03
Deutsche Telekom AG v Commission of the European Communities
Deutsche Telekom AG versus Euroopa Ühenduste Komisjon
(Competition — Article 82 EC — Charges for access to the fixed-line telecommunications network in Germany — Margin squeeze — Charges approved by the national regulatory authority for telecommunications — Leeway of the dominant undertaking)
Konkurents – EÜ artikkel 82 – Telekommunikatsiooni tavavõrgule juurdepääsu hind Saksamaal – Hinnakruvi efekt – Siseriikliku telekommunikatsiooni reguleeriva asutuse poolt heaks kiidetud hinnad – Turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja tegutsemisruum
Judgment of the Court of First Instance (Fifth Chamber, Extended Composition), 10 April 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Esimese Astme Kohtu otsus (viies koda laiendatud koosseisus), 10. aprill 2008 . .
Competition — Community rules — Substantive scope (Arts 81 EC and 82 EC)
Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Esemeline kohaldamisala (EÜ artiklid 81 ja 82)