natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With that aim in mind, I shall present to the Court a methodology for the provisions on citizenship which will resolve Mr Petersen’s case and provide guidance for many of the cases which will arise in the Union over the coming years.
Sel eesmärgil pakun Euroopa Kohtule välja kodakondsust käsitlevate normide metodoloogia, mis võimaldab lahendada J. Peterseni kohtuasja ja annab juhtnööre nende kohtuasjade lahendamiseks, mis tulevatel aastatel liidus tõusetuvad.
The movement of free citizens in a Union governed by the rule of law
Vabade kodanike liikumine õigusel põhinevas liidus
At the outset, the concept of citizenship of the Union, as it is framed in Part Two of the EC Treaty, provided a basis for the provisions guaranteeing freedom of movement which was more symbolic than real.
Algselt oli Euroopa kodakondsus, nagu see on sätestatud EÜ asutamislepingu teises osas, pigem sümboolne kui tegelik alus vaba liikumist tagavatele sätetele.
The cre -ation of procedures for participating in local democratic processes and for diplomatic and consular protection provided a status with a tendency to be confined to Articles 17 EC to 22 EC.
Kohalikes demokraatlikes protsessides osalemise või diplomaatilise ja konsulaarkaitse võimaluste loomine vabastasid teatud staatuses olevad isikud EÜ artiklitele 17–22 tuginemisest.
29 However, the Court noticed that the freedoms of movement suffered from serious restrictions.
29Euroopa Kohus mõistis, et liikumisvabadused olid oluliselt piiratud.
Frequently, those shortcomings were reflected in clear injustices for the beneficiaries of the rights conferred by Community law.
Tihtipeale tingisid need puudused selgelt ebaõiglaseid tagajärgi ühenduse õiguskorraga antud õiguste adressaatidele.
Such well-known cases as Martínez Sala, Baumbast and R, and Carpenter placed the Court in a difficult situation: if the Court applied strictly the provisions on freedom of movement, it would achieve an outcome that
Sellised äärmiselt tuntud kohtuasjad nagu Martínez Sala, Baumbast või Carpenter seadsid Euroopa Kohtu keeruka dilemma ette: kui kohaldada rangelt vaba liikumist käsitlevaid norme, siis oleks selle tagajärg õiglust nõudvate isikute jaoks ebaõiglane; vastupidisel juhul, kui laiendada
The Court has prompted a significant change in the definition of citizenship which
Euroopa Kohus on algatanud olulise kannapöörde 1992. aastal liikmesriikide poolt
PETERSEN in some cases, where a fundamental right is not at stake but a clear injustice has been committed, a stringent review of proportionality may be carried out.
PETERSEN õigus, kuid on tegemist ilmselge ebaõiglusega, viiakse läbi põhjalik proportsionaalsuse kontroll.
31That definition calls for the freedoms of movement to be reinterpreted where the individuals who are entitled to those freedoms hold the status conferred in Articles 17 EC and 18 EC.
31Selline tähendus kohustab liikumisvabadusi uuesti tõlgendama, kui nende omanikud on liidu kodanikud EÜ artiklite 17 ja 18 tähenduses.
would be untenable for those seeking justice; however, if the Court increased the protection beyond those freedoms, it would extend the scope of the Treaties towards an uncertain destination.
kaitset nendest vabadustest kaugemale, siis ulatuks asutamislepingute kohaldamisala ebakindla tulevikuga aladele.
To avoid both possibilities, the Court relied on the concept of citizenship in Articles 17 EC and 18 EC, in order to give the freedoms a more sophisticated subject-matter. 30
Nende võimaluste vältimiseks kasutas Euroopa Kohus EÜ artiklite 17 ja 18 kohast kodaniku mõistet eesmärgiga anda vabadustele täpsemalt väljatöötatud sisu. 30
Thus, the free movement of persons becomes the movement of free citizens.
Sel moel saab isikute vabast liikumisest vabade kodanike liikumine.
That change of perspective is not insignificant, because, rather than falling on the concept of movement, the focus of attention has shifted to the individual.
See perspektiivi muutus ei ole sugugi tühine, sest tähelepanu keskmeks ei ole enam liikumine, vaid selleks saab indiviid.
I believe that that new dialectic must be interpreted as follows: the concept of citizenship, which entails a legal status for individuals, means that the Member States must pay particular attention to individual legal situations.
Leian, et seda uut tõlgendust tuleb mõista nii: kodakondsuse mõiste, mis tingib õigusliku staatuse omistamise indiviidile, nõuab liikmesriikidelt erilise tähelepanu pööramist individuaalsele õiguslikule olukor­rale.
The fundamental rights play a vital role in the performance of that task.
Selle raames on põhiõigustel äärmiselt tähtis roll.
As an integral part of the status of citizenship, the fundamental rights strengthen the legal position of the individual by introducing a decisive aspect for the purposes of substantive justice in the case concerned.
Kodakondsuse osana tugevdavad põhiõigused isikute õiguslikku olukorda, tuues sisse materiaalõiguslikult otsustava mõõtme.
Holding their fundamental rights as prerogatives of freedom, citizens of the Union afford their claims greater legitimacy. Moreover,
Kasutades oma põhiõigusi kui vabaduse eeltingimusi, saavutab Euroopa kodanik oma nõuete suurema õiguspärasuse.
While the fundamental rights introduce an individual dimension, the democratic element provides greater protection
Kui põhiõigused toovad sisse individuaalse mõõtme, siis demokraatlik element annab suurema tähtsuse teatud poliitilisse
Indeed, the systematic aim of the principle of nondiscrimination could lead, paradoxically, to unfair outcomes.
Tõepoolest, diskrimineerimise loogika võib paradoksaalsel kombel tuua kaasa ebaõiglased tagajärjed.
It is precisely that situation which the Court has sought to avoid in its most recent case-law.
Just seda võimalust soovis Euroopa Kohus vältida oma hiljutises kohtupraktikas.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 the Union.
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK – KOHTUASI C-228/07 sele sobivama tundlikkuse. 33
34 Therefore, a Member State may not deprive a citizen of the Union of his rights on the ground that he does not officially reside on its territory if that individual carries on his personal and professional life inside that State’s borders.
Nii ei saa liikmesriik jätta Euroopa kodanik - ku kaitsest ilma põhjendusel, et viimane ei ela formaalselt tema territooriumil, kui selle isiku pere- ja tööelu toimub riigi territooriumil.
35Similarly, even though it may become a burden on public funds, States to the conditions for membership of a political community.
35Samuti, isegi kui see kujutab kogukonda kuulumise tingimustele.
Although the freedoms of movement were restricted to the removal of barriers and the prohibition of discrimination, it was understood that an individual who exercised freedom of movement belonged to a community of origin, in other words, the State of his nationality.
Liikumisvabadused piirdusid takistuste kõrvaldamise ja diskrimineerimise keelamisega, kuid samas mööndi vaikimisi siiski, et liikumisõigust teostav indiviid säilitas seose päritolujärgse kogukonnaga – riigiga, mille kodanik ta on.
That factor alone would be sufficient to justify responsibility for individuals falling on their respective States, thereby giving rise to policies of solidarity which are restricted to those who contribute resources and participate in the structure of the State. 32
Selline tegelik olukord õigustas iseenesest seda, et vastutus kodanike eest lasus vastaval riigil; seetõttu piirdus sotsiaalpoliitika nendega, kes andsid ühiskonda oma panuse vahendite näol ja osalesid polis’e ülesehitamises. 32
33 — The most representative example of that break with the elements of the State linked to democracy is supplied by the judgment in Case C-145/04 Spain v United Kingdom [2006] ECR I-7917, which concerned the lawfulness of United Kingdom electoral legislation pursuant to which nationals of third countries with ties of identity in the United Kingdom were entitled to vote in elections to the European Parliament.
33 – Riiklikest demokraatlikest elementidest lahknemist kõige paremini esindava juhu leiab Euroopa Kohtu 12. septembri 2006. aasta otsusest kohtuasjas C-145/04: Hispaania vs. Ühendkuningriik (EKL 2006, lk I-7917), kus käsitleti selliste Briti valimisi käsitlevate õigusnormide õiguspärasust, mille kohaselt võisid Euroopa Parlamendi valimistel osaleda kolmandate riikide kodanikud, kellel on tihedad sidemed Ühendkuningriigiga.
The Court upheld the lawfulness of that measure in broad terms, finding that the link between an individual and his State of nationality does not exclude other manifestations of democratic participation in other political communities.
Euroopa Kohus kinnitas üldsõnaliselt selle meetme õiguspärasust, märkides, et kodaniku seos riigiga, mille kodanik ta on, ei välista tema demokraatlikku osalemist teistes poliitilistes ühiskondades.
At paragraph 78 of the judgment, the Court made its position categorically clear: ‘the definition of the persons entitled to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament falls within the competence of each Member State in compliance with Community law, and … Articles 189 EC, 190 EC, 17 EC and 19 EC do not preclude the Member States from granting that right to vote and to stand as a candidate to certain persons who have close links to them, other than their own nationals or citizens of the Union resident in their territory.’
Kohtuotsuse punktis 78 asus Euroopa Kohus konkreetsele seisukohale, et: „[…] Euroopa Parlamendi valimistel hääletamis- ja kandideerimisõigust omavate isikute määratlemine [kuulub] liikmesriikide pädevusse, kes peavad seejuures arvestama ühenduse õigusega, ning et EÜ artiklid 189, 190, 17 ja 19 ei keela liikmesriigil anda hääletamis- ja kandideerimisõigust isikutele, kelle kohta on leitud, et neil on selle riigiga tihe side, kuid kes ei ole tema enda kodanikud või tema territooriumil elavad liidu kodanikud”.
On the state of the issue at national level, where the democratic process may include those who should not hold the right of re presentation and vice versa, see Presno Linera, M.A., El derecho de voto, Tecnos, Madrid, 2003, pp. 155 to 172.
Selle küsimuse kohta siseriiklikus raamistikus, kus demokraatlik protsess võib hõlmata ka neid, kellel ei ole esindusõigust, ja vastupidi, vt. Presno Linera, M.A., El derecho de voto, Tecnos, Madrid, 2003, lk 155–172.
The Court has gone beyond that State perspective and incorporated into the acquis communautaire an approach more in keeping with the nature of citizenship of
Euroopa Kohus läks sellest riigikesksest lähenemisest kaugemale, tuues ühenduse acquis’sse Euroopa kodakondsuse olemu-
34 — It is appropriate to point out that the United States Supreme Court took the same approach throughout a century of caselaw, most notably after the adoption of the 14th amendment, which, as is well known, derives its subjectmatter from Dred Scott v Sandford (60 U.S. (19 How.) 393 (1856)) and from the subsequent Civil War which bathed the young Federation of States in blood between 1861 and 1865.
34 – On sobilik märkida, et Ameerika Ühendriikide Ülemkohus on järginud seda sama ideed ligi 100-aastase kohtupraktika käigus, selgelt alates 14. paranduse heakskiitmisest, mille sisu tuleneb teadaolevalt kohtuotsusest Dred Scott vs. Sand­ford (60 U.S. [19 How.] 393 [1856]) ja järgnenud kodusõjast, mis uputas aastatel 1861–1865 noored ühendriigid verre. Viidatud parandus sätestas, et „all persons born or naturalized in the United States, and subject to the jurisdiction thereof, are citizens of the United States and of the State wherein they reside.
No State shall make or enforce any law which shall abridge the privileges or immunities of citizens of the United States’.
No State shall make or enforce any law which shall abridge the privileges or immunities of citizens of the United States” (Ameerika Ühendriikide ja elukohajärgse osariigi kodanikud on kõik Ameerika Ühendriikides sündinud või naturalisatsiooni korras kodakondsuse saanud isikud, kes kuuluvad Ameerika Ühendriikide volialasse.
It is significant that even now, nearly a century and a half after the adoption of that provision, the United States Supreme Court is still fighting against State laws which provide that those who seek to enforce a right must satisfy residence requirements.
On märkimisväärne, et isegi praegu, ligi poolteist sajandit pärast selle normi heakskiitmist jätkab ülemkohus võitlust osariikide õigusnormidega, mis seavad teatud õiguste teostamise tingimuseks elukoha omamise selle osariigi territooriumil.
In the recent judgment in Saenz v Roe, 526 U.S. 489 (1999), the Supreme Court declared that a Californian law which prohibited people who had not lived in the state for more than 12 months from claiming a social security benefit was unconstitutional.
Hiljutises kohtuotsuses Saenz vs. Roe, 526 U.S. 489 (1999), luges ülemkohus põhiseadusega vastuolus olevaks California seaduse, mille kohaselt ei olnud isikutel, kes olid elanud nimetatud osariigis alla 12 kuu, õigust ühele sotsiaaltoetusele.
With two individual votes against, the Supreme Court took the view that the measure concerned was incompatible with the right of every citizen of the United States to freedom of movement.
Kahele eriarvamusele vaatamata leidis ülemkohus, et tegemist oli meetmega, mis on vastuolus Ühendriikide kodanike liikumisvabadusega. Vt selles osas seisukohta, mida väljendas küll enne viidatud kohtuotsuse tegemist väljaantud teoses autoriteetne õigusteadlane Warren, E., „Fourteenth Amendment: Retrospect and Prospect”, teoses Schwartz, B. (väljaandja), The Four­teenth Amendment, New York University Press, New York, 1970, lk 216 jj.
32 — An aspect which leaves its own mark on social policy, as a special force for the integration of individuals.
32 – See peegeldub sotsiaalpoliitikas iseseisvalt kui isikute integratsiooni eripärane edasiviiv jõud. Hantrais, L. Social policy in the European Union, St. Martin’s Press, New York, 1995, lk 34–42, ja Majone, G., „The EC Between Social Policy and Social Regulation”, Journal of Common Market Studies, vol. 31, nr 2, 1993.
The well-known Pintasilgo report, drafted in 1996 by a Comité des sages, and entitled ‘For a Europe of Civil and Social Rights’, deserves special mention and also has a bearing on the importance of social policies as vehicles for integration.
Eraldi äramärkimist väärib 1996. aastal ekspertide komitee poolt pealkirja For a Europe of civic and social rights all koostatud tuntud Pintasilgo aruanne, mis samuti tunnustab sotsiaalpoliitika tähtsust integratsiooni edasiviimisel.
35 — Judgment in Grzelczyk (cited in footnote 8).
35 – 8. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Grzelczyk.
PETERSEN must provide the same services to all citizens of the Union, irrespective of their nationality and residence, if they prove that they carry out activities comparable to those carried out by persons who do have a link with the political community of that State.
40 endast lisakoormust avalikele vahenditele, peavad riigid osutama samu teenuseid kõigile Euroopa kodanikele hoolimata nende kodakondsusest ja elukohast, kui on tõendatud, et nende tegevus on samastatav nende isikute tegevusega, kes on selle riigi poliitilise kogukonna liikmed.
36That principle is strengthened where a citizen of the Union proves that he is not a financial burden on the host State, regardless of his source of income or the method used to obtain citizenship. 37
36See kohustus on veelgi suurem, kui Euroopa kodanik tõendab, et ta ei koorma vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalsüsteemi, sõltumata oma sissetuleku allikatest ja kodakondsuse omandamiseks kasutatud meetodist.
It is, therefore, the notion of belonging in a material sense, aside from any administrative requirements, which justifies the inclusion of citizens of the Union in the political community.
Lisaks on kuuluvuse mõiste materiaalses tähenduses ja mis tahes administratiivsest nõudest eraldiseisvana see, mis õigustab Euroopa kodaniku hõlmamist poliitilisse kogukonda.
38 When the ties of identity with a single State are broken so that they may be shared with others, a connection is woven in a wider sphere.
38Üheainsa riigiga esinevate tihedate seoste katkestamisel teiste riikidega seoste loomiseks tekib palju laiaulatuslikum seotus.
As a result, the notion of European belonging is created, which the Treaties seek to strengthen.
Seega luuakse nimetatud Euroo­passe kuuluvuse mõiste, mille tugevdamist asutamislepingud soodustavad.
Justice Benjamin Cardozo expressed it superbly in Baldwin v G.A.F. Seelig, in connection with the Constitution of the United States of America, when he pointed out that the Constitution ‘was framed upon the theory that the peoples of the several states must sink or swim together, and that in the long run prosperity and salvation are in union and not division’. 39
Seda seisukohta väljendas meeldejääval moel kohtunik Benjamín Cardozo kohtuotsuses Baldwin vs. G.A.F. Seelig, viidates Ameerika Ühendriikide põhiseadusele ning märkides, et „teooria aluseks on see, et eri osariikide kodanikud kas upuvad koos või ujuvad koos ja et lõppkokkuvõttes on õitseng ja lunastus ühise tegevuse ja mitte eraldatuse vili” 39.
In the light of that discussion, I suggest that the Court should continue to strengthen the concept of citizenship but that it should refine the legal methods of protection, because, occasionally, the application of the Treaties is incorrect.
Selle arutelu jätkuks teen Euroopa Kohtule ettepaneku jätkata kodakondsuse tugevdamist, kuid palun tal samas täpsustada kaitse õiguslikku tehnikat, sest teatud juhtudel on asutamislepingute kohaldamine väär.
To avoid that, I believe that it is essential to identify the precise scope of Articles 17 EC and 18 EC in order to define the status of citizen of the Union, particularly where the facts relate to the free movement of persons, whether they are workers or employers.
Seetõttu on minu arvates hädavajalik täpselt määratleda EÜ artiklite 17 ja 18 ulatus, et määratleda Euroopa kodaniku staatus, eelkõige siis, kui asjaolud seonduvad isikute – kas siis töötajate või ettevõtjate – vaba liikumisega.
36 — Judgment in Bidar (cited in footnote 7).37 — Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925.
37 – 19. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-200/02: Zhu ja Chen (EKL 2004, lk I-9925).
38 — Which excludes, conversely, the right to belong of anyone who attempts to rely on the provisions on citizenship without demonstrating any link with a political community, as occurred in Case C-138/02 Collins [2004] ECR I-2703.
38 – Mis välistab vastupidi sellise isiku kuuluvuse, kes soovib kodakondsust käsitlevaid norme instrumentaliseerida, tõendamata seejuures oma seoseid poliitilise kogukonnaga, nagu juhtus kohtuasjas Collins (23. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C-138/02, EKL 2004, lk I-2703).
40 — I have taken the term ‘Union governed by the rule of law’ from Rideau, J., ‘L’incertaine montée vers l’Union de droit’, De la Communauté de droit à l’Union de droit. Continuités et avatars européens, LGDJ, Paris, 2000, p. 1.
40 – Võtsin mõiste Unión de derecho järgmisest teosest: Rideau, J., „L’incertaine montée vers l’Union de droit”, De la Commu­nauté de droit à l’Union de droit. Continuités et avatars européens, LGDJ, Pariis, 2000, lk 1.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 freedoms of movement for employed and selfemployed persons (Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC), having regard to the prevailing circumstances.
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK – KOHTUASI C-228/07 selle töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate liikumisvabadustega (EÜ artiklid 39, 43 ja 49) ning arvestades kohtuasja eripäraga.
If there is a link to the fundamental rights or to the democratic factors of belonging to a political community, the freedoms should be interpreted in the light of Articles 17 EC and 18 EC, in order to afford the citizen of the Union in question the maximum protection.
Kui esineb seos põhiõiguste või poliitilisse kogukonda kuuluvuse demokraatlike asjaoludega, siis tuleb vabadusi tõlgendada, arvestades EÜ artiklitega 17 ja 18, et tagada Euroopa kodanikule maksimaalne kaitse.
The Court has described in detail the scope of freedom of movement for workers (Article 39 EC), freedom of establishment (Article 43 EC) and freedom to provide ser -vices (Article 49 EC).
Euroopa Kohus on detailselt eristanud töötajate liikumisvabaduse (EÜ artikkel 39), asutamisvabaduse (EÜ artikkel 43) ja teenuste osutamise vabaduse (EÜ artikkel 49).
Despite the progress made in caselaw, there are uncertainties surrounding whether those provisions of the Treaty may be invoked, either because the individual concerned is not a worker within the meaning of the Treaty or because he does not pursue an economic activity.
Vaatamata edasiminekule kohtupraktikas püsib siiski kahtlus nendele asutamislepingu sätetele tuginemise osas, kuna asjaomase subjekti puhul ei ole tegemist töötajaga asutamislepingu tähenduses või kuna ta ei tegele majandustegevusega.
In those circumstances, Articles 17 EC and 18 EC come into play as provisions of last resort in the system, which protect individuals who exercise freedom of movement when they are not protected by other provisions or when the protection provided is subject to restrictions either because of a lack of harmonisation in the field concerned or because of the particular features of the cases arising in that context.
Sellises olukorras astuvad mängu EÜ artiklid 17 ja 18 kui süsteemi lõppklauslid, mis kaitsevad kodanikku, kes kasutab liikumisvabadust, kui teised normid talle kaitset ei paku või kui need pakuvad kaitset vaid piiratud ulatuses, kas siis vastava valdkonna ühtlustamise puudumise või selles valdkonnas tõusetuvate kohtuasjade eripärade tõttu.
However, in the event that the freedoms laid down in Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC are not applicable to the present case, I propose that the Court should find two levels of protection in Articles 17 EC and 18 EC: where the conditions of freedom and democracy referred to above are present, the highest level of protection is afforded to individuals; where those conditions are not present, the margin of discretion of the Community legislature and the national authorities must be increased.
Seevastu kui EÜ artiklites 39, 43 ja 49 sätestatud vabadused ei ole käesoleval juhul kohaldatavad, siis kutsun ma Euroopa Kohut üles tuvastama EÜ artiklite 17 ja 18 pakutava kaitse kaks taset: kui on tegemist eespool viidatud vabaduse ja demokraatia tingimustega, siis kaitstakse indiviidi maksimaalsel määral; kui tegu ei ole nende tingimustega, siis tuleb laiendada ühenduse seadusandja ja siseriiklike ametiasutuste kaalutlusõigust.
At the same time, there appears to be a certain amount of redundancy in the caselaw, which tends to analyse the facts by distinguishing between the provisions governing citizenship and the provisions governing the freedoms but then goes on to treat them identically.
Samas aimub kohtupraktikast teatavat kattuvust, sest kohtuasjade analüüsimisel püütakse eristada kodakondsusele ja vabadustele osutavaid elemendirühmi, et neid seejärel samamoodi käsitleda.
That is clear in Schwarz and Gootjes-Schwarz and Commission v Germany, where it is possible to see both a distinction and a similarity between the subject-matters and the outcomes.
See toimub eespool viidatud kohtuotsustes Schwarz ja komisjon vs. Saksamaa, millest nähtub nende kahe rühma eristamine, kuid samas ühtsus nii sisu kui ka tagajärgede osas.
If that identity is more substantive than procedural, then to my mind there is no point retaining separate spheres of application.
Kui see samasus on sisuline, mitte formaalne, ei ole minu arvates mõtet käsitleda kohaldamisalasid eraldiseisvalt.
Therefore, I propose that the Court should examine this case in the light of the
Teen seega Euroopa Kohtule ettepaneku lahendada käesolev kohtuasi, sidudes
That approach would endow the spirit which infuses the caselaw with a more refined legal method.
Selle lähenemisviisiga antakse kohtupraktika aluseks olevale mõttele selgem õiguslik tehnika.
At the same time, Art -icles 17 EC and 18 EC would acquire their full meaning, including when they touch on the definitions of the traditional freedoms of movement.
Samal ajal omandavad EÜ artiklid 17 ja 18 täie tähenduse, sealhulgas juhtudel, kui need artiklid seostuvad traditsiooniliste liikumisvabadustega.