natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the advertisement contains false information on the activities in which the establishment in question is authorised to engage or the services it is authorised to provide or contains no mention of the health care director, the administrative authorisation to engage in medical practice shall be suspended for a period of between six months and one year.
Kui reklaamkuulutus sisaldab valeandmeid tegevuse või teenuste kohta, mille osutamise õigus on asutusele antud, või puuduvad andmed meditsiinijuhi kohta, peatatakse meditsiinilist tegevust puudutav haldusluba kuueks kuuks kuni üheks aastaks.
The advertising referred to in Article 4 shall be authorised by the region, after seeking the opinion of the regional federations of the professional associations or organisations, where so established, which must ensure that the practitioners in question possess valid scientific and other academic qualifications, and the notice, sign or advertisement, complies with the aesthetic format laid down in Article 2(3).
Artiklis 4 nimetatud reklaami jaoks annab loa maakond arvamuse alusel, mille annavad kutsealaliitude või -rühmituste maakondlikud föderatsioonid – kui need eksisteerivad –, kes peavad tagama akadeemiliste ja teaduslike kutsenimetuste olemasolu ja kehtivuse ning plaadi, sildi või kuulutuse esteetiliste omaduste vastavuse artikli 2 lõikele 3.
Those engaged in the medical professions referred to in Article 1 and the health care establishments referred to in Article 4 may engage in advertising in the forms permitted under this law, incurring expenditure thereon only to an extent equivalent to 5% of income declared for the preceding year.’
Artiklis 1 nimetatud meditsiinierialadel tegutsevad isikud ja artiklis 4 nimetatud meditsiiniasutused võivad teha reklaami käesoleva seadusega lubatud viisil ja kulu piires, mille ülemmääraks on kehtestatud 5% eelneva aasta deklareeritud tulust.”
The advertisements covered by this provision must indicate the conditions of the regional authorisation.
Käesolevas artiklis sätestatud reklaamkuulutustel peavad olema märgitud maakondlikus loas mainitud andmed.
The national court also refers to Law No 248 of 4 August 2006, entitled ‘[c]onverting into law, with amendments, Decree-Law No 223 of 4 July 2006 laying down urgent measures for social and economic recovery, containing and rationalising public expenditure and measures relating to income and combating tax evasion’, 11 adopted offer the facts in the main proceedings.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus mainis ka 4. augusti 2006. aasta seadust nr 248, mille pealkiri on „4. juuli 2006. aasta dekreetseaduse nr 223, mis puudutab kiireloomulisi sätteid majanduslikuks ja sotsiaalseks ergutamiseks, riiklike kulude piiramiseks ja ratsionaliseerimiseks, sekkumiseks tulude valdkonnas ja võitlemiseks maksupettustega, koos muudatustega seaduseks muutmine”, 11
The proprietors and health care directors responsible for the establishments referred to in Article 4 who place advertisements in the forms permitted, but without regional authorisation, shall be subject to the disciplinary penalties of a reprimand or suspension from medical practice …
Artiklis 4 nimetatud asutuse omanikke ja vastutavaid arste, kes teevad lubatud viisil reklaami ilma maakondliku nõusolekuta, karistatakse distsiplinaarnoomitusega või meditsiinialase kutsetegevuse peatamisega […]
11 — Ordinary Supplement to GURI No 183 of 11 August 2006.
11 – GURI nr 183 regulaarne lisa, 11.8.2006.
OPINION OF BOT — CASE C-500/06
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-500/06 mis võeti vastu pärast põhikohtuasja asjaolude toimumist.
In accordance with the Community principle of free competition, freedom of movement of persons and freedom to provide services and in order to guarantee consumers a proper choice in exercising their rights and the ability to compare services offered on the market, upon the date of entry into force of this decree shall be abolished the laws and regulations which impose, with regard to the professions and those engaged in intellectual work:
Käesoleva menetluse aluseks on kohtuasi esteetilist ravi ning meditsiinilisi ja kirurgilisi raviteenuseid pakkuva Hispaania õiguse
The present proceedings originate in a dispute between Corporación Dermoestética SA, 12 a company constituted under Spanish law with the object of providing cosmetic treatments and medical and surgical services in that field, and To Me Group Advertising Media Srl, an advertising agency. 13
Vastavalt ühenduse vaba konkurentsi põhimõttele ning isikute ja teenuste vaba liikumise põhimõttele ning selleks, et tagada tarbijatele tegelik valikuvõimalus oma õiguste teostamisel ja turul pakutavate teenuste võrdlemise võimalus, tunnistatakse alates käesoleva dekreedi jõustumisest kehtetuks õigus- ja haldusnormid, mis sätestavad vabakutselise ja vaimse tegevuse osas: alusel asutatud äriühingu Corporación Dermoestética SA 12ja reklaamiagentuurina tegutseva äriühingu To Me Group Advertising Media Srl 13 vahel.
Dermoestética started its business in 2003 in Italy, where it has 24 beauty centres and 21 medical centres, located in 23 cities.
Dermoestética alustas oma tegevust aastal 2003 Itaalias, kus ta avas 24 ilukeskust ja 21 meditsiinikeskust kokku 23 linnas.
(b) a prohibition, even a partial one, on placing advertisements providing information relating to professional qualifications and specialisations, the features of the services provided as well as the price and overall costs of the services, in accordance with the principles of transparency and accuracy in advertising, the observance of which shall be guaranteed by the relevant professional association;
b) keelu teha – isegi osaliselt – teavet andvat reklaami diplomite ja kutsealase spetsialiseerumise, pakutava teenuse omaduste ning teenuste hindade ja kogukulude kohta vastavalt läbipaistvuse ja tõelevastavuse kriteeriumile, mille järgimise tagab kutsealaliit;
On 10 October 2005, Dermoestética entered into an agreement with Advertising Media under which the latter was to arrange for five television advertisements to be broad-
Dermoestética sõlmis Advertising Mediaga 10. oktoobril 2005 lepingu, mille alusel viimati nimetatu pidi esitama viis rek-
12 — ‘Dermoestética’.13 — ‘Advertising Media’.
12 – Edaspidi „Dermoestética”.13 – Edaspidi „Advertising Media”.
The agreed price was EUR 46 000, before tax, plus agency fees of EUR 4 000.
Kokkulepitud hind ilma maksuta oli 46 000 eurot, millele lisandus 4000 euro suurune tasu agentuurile.
It was in those circumstances that the Giudice di Pace di Genova decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Selles olukorras otsustas Giudice di pace di Genova menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
After taking receipt of a payment on account of EUR 2 000, Advertising Media informed Dermoestética that, in view of the applicable Italian legislation, it would not be possible to broadcast the advertisements proposed in the contract on the national television network.
Pärast 2000 euro suuruse ettemakse saamist teatas Advertising Media Dermoestéticale, et lähtudes Itaalias kehtivatest õigusaktidest, on tal võimatu teha lepingus ette nähtud reklaami üleriigilise levikuga telekanalis.
It proposed finding advertising slots on local television stations, subject to an increase in the agreed price.
Ta tegi ettepaneku otsida reklaampinda Itaalia kohalikes telekanalites, tingimusel et kokkulepitud hinda suurendatakse.
Dermoestética asked for its payment on account of EUR 2 000 to be refunded.
Dermoestética nõudis 2000 euro suuruse ettemakse tagastamist.
When Advertising Media refused to do so, it brought an action against it before the Giudice di Pace di Genova (Italy) for payment of that sum.
Pärast Advertising Media poolt tema nõude täitmisest keeldumist nõudis ta selle summa maksmist Giudice di pace di Genova (Itaalia) kaudu.
Before that court, Cliniche Futura Srl, a subsidiary of Dermoestética established in Genoa, at whose premises the contract at issue had been signed, applied for leave to intervene, arguing that the Italian legislation on television advertising for medical activities was contrary to the freedom of establishment enshrined in Article 43 EC.
Dermoestética Genovas asutatud tütarettevõtja Cliniche Futura Srl, kelle ruumides vaidlusalune leping sõlmiti ja kes palus luba menetlusse astuda, väitis, et meditsiinilist tegevust puudutavat telereklaami käsitlevad Itaalia õigusnormid on vastuolus EÜ artiklis 43 sätestatud asutamisvabadusega.
OPINION OF BOT — CASE C-500/06 prior authorisation from each individual municipally and the opinion of the provincial professional association and to impose a ceiling on expenditure of 5% of declared income for the preceding year?
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-500/06
(5) In any event, is the interpretative practice adopted by FNOMCEO incompatible with Articles 3(1)(g) EC, 4 EC, 98 EC, 10 EC, 81 EC and, possibly, Article 86 EC, in so far as the practice is permitted by a national law which requires the competent provincial professional associations to verify that advertisements by medical practitioners are transparent and accurate without indicating the criteria and procedures to be applied in exercising that authority?’
Kas FNOMCEO kasutatud tõlgenduspraktika on igal juhul vastuolus EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g, EÜ artiklitega 4, 98, 10, 81 ja tõenäoliselt EÜ artikliga 86, kuna see praktika on lubatud siseriikliku õigusega, mille kohaselt provintsi asjaomased kutsealaliidud peavad kontrollima arstide edastatud reklaami läbipaistvust ja tõelevastavust, ilma et sellise pädevuse teostamiseks oleks kehtestatud mingeid kriteeriume või üksikasjalikke eeskirju?”
(3) Is it contrary to Articles 43 EC and/or 49 EC for the broadcasting of advertisements providing information on medical and surgical treatments of a cosmetic nature in private health care establishments, duly authorised for that purpose, to be made subject to additional prior authorisation by the local authorities and/or professional associations?
Kas EÜ artikliga 43 ja/või 49 on vastuolus see, kui nõuetekohaselt litsentseeritud eraõiguslikes raviasutustes esteetilise ravi valdkonnas osutatavate meditsiiniliste ja kirurgiliste raviteenuste kohta teavet andva reklaami puhul nõutakse kohalike haldusasutuste ja/või kutsealaliitude eelnevat luba?
A — The purpose of the questions referred to the Court and their admissibility
A. Eelotsuse küsimuste ese ja nende vastuvõetavus
The questions referred by the Giudice di Pace di Genova may be divided into two groups.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused võib jagada kahte rühma.
The first group is composed of the first, second and third questions.
Esimese rühma moodustavad esimene kuni kolmas küsimus.
By those three questions, the national court is seeking to ascertain whether the 1992 Law is compatible with Articles 43 EC and 49 EC in so far as it prohibits the broadcasting of advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature on national television networks.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma kolme küsimusega hinnata 1992. aasta seaduse vastavust EÜ artiklitele 43 ja 49 osas, milles 1992. aasta seadus keelab esteetilise ravi valdkonnas osutatavate meditsiiniliste ja kirurgiliste raviteenuste reklaami üleriigilise levikuga telekanalites.
The second group of questions covers the fourth and fifth questions.
Küsimuste teine rühm hõlmab neljanda ja viienda küsimuse.
Those two questions concern a code of conduct adopted by FNOMCEO and the practice adopted by that federation in applying the code.
Need kaks küsimust puudutavad FNOMCEO vastu võetud eetikakoodeksit ja FNOMCEO praktikat selle koodeksi kohaldamisel.
Their purpose is to ascertain whether the code and the practice are compatible with a number of provisions of the Treaty, in particular Article 81 EC, which prohibits agreements between undertakings which are incompatible with the common market.
Küsimuste eesmärk on hinnata nimetatud koodeksi ja selle praktika vastavust asutamislepingu mitmete sätetega, eelkõige EÜ artikliga 81, mis keelab ettevõtjatevahelised ühisturuga vastuolus olevad kokkulepped.
The Italian Government argues that all of the questions are inadmissible, on the ground that the national court did not take account of the fact that Decree-Law No 223 of 4 July 2006, 14 repealed the laws and regulations prohibiting the professions and those engaged in intellectual work from providing information by way of advertising.
Itaalia valitsus väidab, et kõik need küsimused on vastuvõetamatud põhjusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei võtnud arvesse, et 4. juuli 2006. aasta dekreetsea- dus nr 223 14tunnistas kehtetuks õigus- ja haldusnormid, mis keelavad vabakutselise ja vaimse tegevuse osas teavitava reklaamimise.
By way of preliminary remark, it must be recalled that, according to settled caselaw, in proceedings for a preliminary ruling, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Kõigepealt tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on eelotsuse menetluses ainult siseriiklikul kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, pädevus kohtuasja eripära arvestades hinnata nii eelotsuse vajalikkust oma otsuse tegemiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling. 15
Kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud otsuse langetama. 15
It also contends that the third to fifth questions are not relevant to the resolution of the main proceedings because the non-performance of the contract between Dermoestética and Advertising Media is due to the position adopted by the latter and not to a refusal on the part of the Canale 5 television company.
Itaalia valitsus väidab veel, et kolmas kuni viies küsimus ei ole põhikohtuasja lahendamiseks asjakohased, sest Dermoestética ja Advertising Media vahel sõlmitud lepingu täitmata jätmine on tingitud viimati nimetatu seisukohast, mitte televisiooniorganisatsiooni Canale 5 keeldumisest.
It is only where it is quite obvious that the interpretation of a provision of Community law that is sought by the national court bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it that those questions may be declared inadmissible. 16
Eelotsuse küsimused võib tunnistada vastuvõetamatuks vaid siis, kui on ilmne, et ühenduse õigusnormi tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele. 16
The Commission considers that the first group of questions is admissible.
Komisjon leiab omalt poolt, et küsimuste esimene rühm on vastuvõetav. Seevastu
15 — See, in particular, Case C-318/00 Bacardi-Martini and Cellier des Dauphins [2003] ECR I-905, paragraph 41 and the caselaw cited.
15 – Vt mh 21. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-318/00: Bacardi-Martini ja Cellier des Dauphins (EKL 2003, lk I-905, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
14 — GURI No 153 of 4 July 2006, p. 4, hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 223/2006’.
14 – GURI nr 153, 4.7.2006, lk 4, edaspidi „dekreetseadus nr 223/2006”.
16 — Ibidem (paragraph 43 and the caselaw cited therein).
16 – Ibidem (punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
In addition, the question whether the contested provisions of the 1992 Law are compatible with Articles 43 EC and 49 EC is not manifestly irrelevant to the outcome of the dispute in the main proceedings.
Lisaks ei ole põhikohtuasja lahendamisel ilmselgelt asjakohatu küsimus, kas 1992. aasta seaduse vaidlusalused sätted on kooskõlas EÜ artiklitega 43 ja 49.
In addition, in the procedure laid down in Article 234 EC providing for cooperation between the national courts and the Court of Justice, the functions of the Court of Justice and the national courts are clearly separate and the latter has exclusive jurisdiction to interpret its national legislation. 17
EÜ artiklis 234 ette nähtud kohtuliku koostöö menetluses on Euroopa Kohtu ja eelotsusetaotlusi esitavate kohtute ülesanded üksteisest selgelt eraldatud ning üksnes viimane on pädev tõlgendama siseriiklikke õigusakte. 17
If those articles, or one of them, must be interpreted as meaning that they preclude provisions, such as those introduced by the 1992 Law, which prohibit television advertising, the national court must set aside such provisions, in accordance with the caselaw on the primacy of rules of Community law which are directly applicable. 19
Kui neid artikleid või mõnda neist peaks tõlgendatama nii, et nendega on vastuolus sellist telereklaami keeldu sätestavad sätted, mille on kehtestanud 1992. aasta seadus, tuleb siseriiklikul kohtul jätta sellised sätted kohaldamata vastavalt vahetult kohaldatava ühenduse õiguse ülimuslikkust käsitlevale kohtupraktikale. 19
In the light of those considerations, the first group of questions is indeed admissible.
Nende kaalutluste põhjal tundub eelotsuse küsimuste esimene rühm tõesti vastuvõetav.
It is for the referring court to assess the effects of Decree-Law No 223 on the resolution of the main proceedings and not the government of the Member State from which the reference is made.
Tegelikult tuleb dekreetseaduse nr 223/2006 mõju põhikohtuasja lahendamisele hinnata eelotsusetaotluse esitanud kohtul, mitte selle kohtu asukohajärgse liikmesriigi valitsusel.
18In referring these questions to the Court of Justice for a preliminary ruling, the Giudice di Pace di Genova considered that Decree-law No 223, Article 12 of which it sets out, did not prevent the application of the 1992 Law to the case before it.
18Euroopa Kohtule käesolevat eelotsusetaotlust esitades leidis Giudice di pace di Genova, et see dekreetseadus, mida on muu hulgas tsiteeritud artiklis 12, ei sea kahtluse alla 1992. aasta seaduse kohaldamist talle lahendamiseks esitatud kohtuasjas.
It is not for the Court to challenge that assessment.
Euroopa Kohus ei saa seda hinnangut kahtluse alla seada.
The Italian Government’s argument that Decree-law No 223 repealed the provisions of the 1992 Law prohibiting advertising, as it did all laws and regulations prohibiting the professions and those engaged in intellectual work from providing information by way of advertising, cannot therefore be accepted and deprive the first group of questions of their purpose.
Itaalia valitsuse argumendiga, mille kohaselt viimati nimetatud dekreetseadus tunnistas kehtetuks 1992. aasta seaduse reklaami keelavad sätted samal alusel, kui kõik õigus- ja haldusnormid, mis keelavad vabakutselise ja vaimse tegevuse osas teavitava reklaami, ei saa seega nõustuda ja see ei saa võtta eelotsuse küsimuste esimeselt rühmalt selle eset.
The purpose of that group of questions is to ascertain whether a code of conduct adopted by a federation of doctors and that federation’s practice in applying the code are compatible with Community law.
Selle küsimuste rühma eesmärk on hinnata, kas ühenduse õigusega on kooskõlas arstide föderatsiooni vastuvõetud eetikakoodeks ja föderatsiooni praktika selle koodeksi kohaldamisel.
However, the Giudice di Pace di Genova has not provided any details as to the content of that code or that practice.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole siiski esitanud mitte mingisuguseid andmeid nimetatud koodeksi sisu ega selle praktika kohta.
Nor did it explain how the Court’s examination of that code and that practice would be relevant to the outcome of the main proceedings.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole ka selgitanud, miks eetikakoodeksi ja viimati nimetatud praktika uurimine Euroopa Kohtu poolt oleks põhikohtuasja lahendamise seisukohast asjakohane.
17 — See, in particular, Case C-295/97 Piaggio [1999] ECR I-3735, paragraph 29 and the caselaw cited.
17 – Vt mh 17. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-295/97: Piaggio (EKL 1999, lk I-3735, punkt 29 seal viidatud kohtupraktika).
18 — Case C-153/02 Neri [2003] ECR I-13555, paragraph 35.
18 – 13. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-153/02: Neri (EKL 2003, lk I-13555, punkt 35).
19 — Case 106/77 Simmenthal [1978] ECR 629, paragraph 21.
19 – 9. märtsi 1978. aasta otsus kohtuasjas 106/77: Simmenthal (EKL 1978, lk 629, punkt 21).
Since rules on television advertising for medical treatments have been harmonised in Directive 89/552, it is necessary to consider whether the compatibility of the provisions of the 1992 Law at issue must be examined in the light of that directive or the provisions of the Treaty on freedom of movement.
Kuna meditsiinilises valdkonnas tehtavat telereklaami ühtlustatakse direktiivis 89/552, tuleb kindlaks teha, kas 1992. aasta seaduse vaidlusaluste sätete vastavust tuleb analüüsida selle direktiivi või vaba liikumist käsitlevate asutamislepingu sätete põhjal.
Indeed, it would appear to be obvious that those questions are irrelevant since, according to the information supplied by the referring court, Advertising Media explained that it was impossible for it to fulfil its contractual obligations because of the 1992 Law, in so far as it prohibited the broadcasting of all advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments on national television networks, and not because of the code adopted by FNOMCEO or its practice in applying it.
See asjakohasuse puudumine võib näida isegi ilmselge selles osas, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmete kohaselt selgitas Advertising Media, et ta pidas võimatuks oma lepinguliste kohustuste täitmist 1992. aasta seaduse tõttu, mis keelas esteetilise ravi valdkonnas eraõiguslikes raviasutustes osutatavate meditsiiniliste ja kirurgiliste raviteenuste igasuguse reklaami üleriigilise levikuga telekanalites, kuid mitte FNOMCEO vastuvõetud koodeksi ja sellest tuleneva praktika tõttu.
The relevant provisions of Community law
Asjakohased ühenduse õigusnormid
That is why I propose that the Court should decide that the fourth and fifth questions are manifestly irrelevant to the outcome of the main proceedings and should be declared inadmissible.
Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et neljas ja viies küsimus on põhikohtuasja lahendamisel ilmselgelt asjakohatud, ja tunnistada need vastuvõetamatuks.
Article 14(1) of Directive 89/552 expressly prohibits television advertising for medicinal products and medical treatment available only on prescription in the Member State within whose jurisdiction the broadcaster falls.
Tuletan meelde, et direktiivi 89/552 artikli 14 lõige 1 keelab sõnaselgelt selliste ravimite ja raviteenuste telereklaami, mis on selles liikmesriigis, kelle jurisdiktsiooni alla ringhäälinguorganisatsioon kuulub, kättesaadavad üksnes arsti ettekirjutuse alusel.
B — The first three questions
B. Esimesed kolm eelotsuse küsimust
The question is therefore whether the 1992 Law, to the extent that it prohibits the broadcasting of advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments on national television networks, is an implementation of Article 14(1) of Directive 89/552.
Seega tuleb hinnata, kas 1992. aasta seadus – osas, milles see keelab esteetilise ravi valdkonnas eraõiguslikes raviasutustes osutatavate meditsiiniliste ja kirurgiliste raviteenuste reklaami üleriigilise levikuga telekanalites – rakendab direktiivi 89/552 artikli 14 lõiget 1.
The directive does not give a more precise definition of the medical treatments which are covered by the ban on television advertising laid down in Article 14(1).
See direktiiv ei määratle täpsemalt raviteenuseid, mida artikli 14 lõikes 1 nimetatud telereklaami keeld silmas peab.