natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The dominant undertaking’s own knowledge of the abusive nature of its conduct is not, therefore, a prerequisite for the application of Article 82 EC.
Turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja subjektiivne teadlikkus oma tegevuse kuritarvitavast laadist ei ole seega EÜ artikli 82 kohaldamise eeltingimus.
an attenuating circumstance the fact that the national regulatory authority for telecommunications intervened in setting the undertaking’s prices and that that authority has, on several occasions, considered the question of the existence of a margin squeeze resulting from the tariff practices of the undertaking, when reducing the basic amount of the fine by 10%.
kui ta võtab kergendava asjaoluna arvesse seda, et siseriiklik telekommunikatsiooni reguleeriv asutus sekkus ettevõtja hindade kehtestamisse ning et kõnealune asutus analüüsis korduvalt ettevõtja hinnapraktikast tuleneva hinnakruvi efekti olemasolu küsimust, ning vähendab trahvi 10% võrra.
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber,Extended Composition)
ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (viies koda laiendatud koosseisus)
In Case T-271/03,
Kohtuasjas T-271/03,
Deutsche Telekom AG, established in Bonn (Germany), represented initially by K. Quack, U. Quack and S. Ohlhoff, and subsequently by U. Quack and S. Ohlhoff, lawyers, applicant, v
Deutsche Telekom AG, asukoht Bonn (Saksamaa), esindajad: advokaadid K. Quack, U. Quack ja S. Ohlhoff ning hiljem advokaadid U. Quack ja S. Ohlhoff, hageja, versus
Commission of the European Communities, represented initially by K. Mojzesowicz and S. Rating, then by K. Mojzesowicz and A. Whelan, and subsequently by K. Mojzesowicz, W. Mölls and O. Weber, acting as Agents, defendant,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: K. Mojzesowicz ja S. Rating, hiljem K. Mojzesowicz ja A. Whelan ning lõpuks K. Mojzesowicz, W. Mölls ja O. Weber, kostja,
EWE TEL GmbH, established in Oldenburg (Germany),
EWE TEL GmbH, asukoht Oldenburg (Saksamaa),
HanseNet Telekommunikation GmbH, established in Hamburg (Germany),
HanseNet Telekommunikation GmbH, asukoht Hamburg (Saksamaa),
Versatel West-Deutschland GmbH, formerly Versatel Deutschland GmbH & Co. KG, established in Dortmund (Germany), represented by N. Nolte, T. Wessely and J. Tiedemann, lawyers, interveners, APPLICATION for annulment of Commission Decision 2003/707/EC of 21 May 2003 relating to a proceeding under Article 82 EC (Case COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (OJ 2003 L 263, p. 9), and, in the alternative, reduction of the fine imposed on the applicant in Article 3 of that decision,
Versatel West-Deutschland GmbH, varem Versatel Deutschland GmbH & Co. KG, asukoht Dortmund (Saksamaa), esindajad: advokaadid N. Nolte, T. Wessely ja J. Tiedemann, menetlusse astujad, mille ese on nõue tühistada komisjoni 21. mai 2003. aasta otsus 2003/707/EÜ, mis käsitleb EÜ artikli 82 kohaldamise menetlust (Juhtumid COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 – Deutsche Telecom AG) (ELT L 263, lk 9), ning teise võimalusena nõue vähendada kõnealuse otsuse artikliga 3 hagejale määratud trahvi. EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHUS (viies koda laiendatud koosseisus), koosseisus: koja esimees M. Vilaras, kohtunikud M. E. Martins Ribeiro, D. Šváby, K. Jürimäe ja N. Wahl, kohtusekretär: ametnik K. Andová, arvestades kirjalikus menetluses ja 3. mai 2007. aasta kohtuistungil esitatut,
The applicant, Deutsche Telekom AG, is the incumbent telecommunications operator in Germany.
Hageja Deutsche Telekom AG on pikaajaline telekommunikatsiooniettevõtja Saksamaal.
The German State holds 30.92% of shares directly in the capital of the applicant and (through the Kreditanstalt für Wiederaufbau) 12.13% indirectly; the remaining 56.95% of the shares are held by institutional and private investors.
Saksa riigil on hageja aktsiakapitalis otsene 30,92-protsendiline osalus ja kaudne (Kreditanstalt für Wiederaufbau kaudu) 12,13-protsendiline osalus ning ülejäänud osalus 56,95% ulatuses kuulub institutsionaalsetele ja erainvestoritele.
The applicant operates the German fixed telephone network.
Hageja haldab Saksamaa telefonivõrku.
Before the full liberalisation of telecommunications markets, it enjoyed a legal monopoly in the retail provision of fixed-line telecommunications services.
Enne telekommunikatsiooniturgude täielikku liberaliseerimist oli hagejal seaduslik monopol tavavõrgus abonentidele telekommunikatsiooniteenuste osutamise valdkonnas.
The German markets in the provision of infrastructure and in the provision of telephone services have been liberalised since 1 August 1996, when the Telekommunikationsgesetz (German Law on telecommunications; ‘TKG’) of 25 July 1996 (BGBl. 1996 I, p.
Alates 25. juuli 1996. aasta telekommunikatsiooniseaduse (Telekommunikationsgesetz, BGBl.
Since then, the applicant has faced varying degrees of competition from alternative operators on the two markets.
Sellest ajast peale konkureerivad neil kahel turul hagejaga teised ettevõtjad vahelduva eduga.
The applicant’s local networks each consist of a number of local loops for subscribers.
Hageja iga kohtvõrk sisaldab mitut kliendiliini abonentideni.
The term ‘local loop’ signifies the physical circuit connecting the network termination point at a subscriber’s premises to the main distribution frame or equivalent facility in the fixed public telephone network.
Sõna „kliendiliin” tähistab füüsilisi juhtmeid, mis ühendavad sidevõrgu lõpp-punkti abonendi ruumides peajaotla või samaväärse seadmega üldkasutatavas tavatelefonivõrgus.
The applicant offers access to its local networks to other telecommunications operators and to subscribers.
Hageja pakub juurdepääsu oma kliendiliinidele nii teistele telekommunikatsiooniettevõtjatele kui abonentidele.
As regards the applicant’s access services and charges, it is therefore necessary to distinguish between the local network access services which the applicant offers its competitors (‘wholesale access’) and the local network access services which the applicant offers its subscribers (‘retail access’).
Juurdepääsuteenuste ja hageja tariifide puhul tuleb eristada kohtvõrgule juurdepääsu võimaldavaid teenuseid, mida hageja pakub oma konkurentidele (edaspidi „võrguteenused”), ja kohtvõrgule juurdepääsu võimaldavaid teenuseid, mida hageja pakub oma abonentidele (edaspidi „abonentidele osutatavad juurdepääsuteenused”).
I — Wholesale access
I – Võrguteenused
By Decision No 223a of the Federal Ministry of Post and Telecommunications (‘BMPT’) of 28 May 1997, the applicant was required to offer its competitors fully unbundled access to the local loop with effect from June 1997.
Liitvabariigi posti- ja telekommunikatsiooniministri (edaspidi „BMPT”) 28. mai 1997. aasta otsusega nr 223a kohustati hagejat alates juunist 1997 võimaldama konkurentidele täielikku eraldatud juurdepääsu kliendiliinile.
The applicant’s charges for wholesale access are made up of two components: a monthly subscription charge, and a one-off charge.
Tasu hageja võrguteenuste eest koosneb kahest osast: esiteks igakuisest abonemenditasust ja teiseks ühekordsest tasust.
When a competitor discontinues access to a local loop, the applicant charges him the cost of discontinuance.
Kui konkurent ütleb abonendiliini üles, küsib hageja temalt tasu ülesütlemise eest.
Under Paragraph 25(1) of the TKG, the applicant’s wholesale access charges must be approved in advance by the Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post (German regulatory authority for telecommunications and post; ‘RegTP’).
Telekommunikatsiooni- ja postiteenuseid reguleeriv asutus (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post, edaspidi „RegTP”) peab vastavalt TKG § 25 lõikele 1 hageja võrguteenuste tariifid eelnevalt heaks kiitma.
In that context, RegTP checks whether the wholesale access charges proposed by the applicant satisfy the requirements laid down by Paragraph 24 of the TKG.
Selleks kontrollib RegTP, kas hageja väljapakutud võrguteenuste tariifid vastavad TKG §-s 24 kehtestatud tingimustele.
Thus, under Paragraph 24(1) of the TKG, ‘[r]ates shall be based on the costs of efficient service provision’.
TKG § 24 lõige 1 sätestab, et „[t]asumäärad tuleb kehtestada lähtuvalt teenuste tõhusa osutamise kuludest”.
Furthermore, under Paragraph 24(2) of the TKG, rates shall not:
Vastavalt TKG § 24 lõikele 2 ei või tariifid:
‘1. contain surcharges which prevail solely as a result of the provider’s dominant position … in the relevant telecommunications market;
„1) sisaldada hinnalisa, mida on võimalik kehtestada üksnes seetõttu, et teenuse pakkujal on asjaomasel telekommunikatsiooniturul turgu valitsev seisund […];
2. contain discounts which prejudice the competitive opportunities of other companies in a telecommunications market; or
2) sisaldada hinnaalandust, mis kahjustab teiste ettevõtjate võimalust konkureerida telekommunikatsiooniturul, ega
3. create any advantages for individual users in relation to other users of identical or similar telecommunications services in the relevant telecommunications market; unless there is evidence of an objectively justifiable reason therefor’.
3) anda teatavatele teenusesaajatele eeliseid võrreldes teiste teenusesaajatega, kes tellivad kõnealusel telekommunikatsiooniturul võrdväärseid või sarnaseid telekommunikatsiooniteenuseid, välja arvatud juhul, kui see on õigustatud objektiivse põhjuse tõttu, mis on tõendatud.”
Under Paragraph 29(1) of the TKG, the applicant is required to apply the charges authorised by RegTP throughout the period of validity of RegTP’s authorisation.
TKG § 29 lõike 1 kohaselt on hageja kohustatud RegTP loa kehtivuse ajal kohaldama tariife, milleks RegTP on loa andnud.
II — Retail access
II – Abonentidele osutatavad juurdepääsuteenused
As regards retail access, the applicant offers two basic variants: the traditional analogue connection (brand name: ‘T-Net’) and the digital narrowband connection (integrated services digital network, or ISDN; brand name: ‘T-ISDN’).
Abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste puhul pakub hageja kahte põhipaketti, st traditsioonilist analoogliini (teenuse nimi: T-Net) ja kitsasribaühendusega digitaalliini (Integrated Services Digital Network – integreeritud teenustega digitaalvõrk (ISDN), teenuse nimi: T-ISDN).
Both these variants of enduser access can be provided over the applicant’s existing copper pair network (narrowband connections).
Neid kahte põhipaketti, mis võimaldavad abonente ühendada, võidakse pakkuda hageja vaskpaaridega ajaloolises võrgus (kitsasribaühendus).
The applicant also offers endusers a broadband connection (asymmetrical digital subscriber line, or ADSL; brand name: ‘T-DSL’), for which it had to upgrade the existing T-Net and T-ISDN networks so as to be able to offer broadband services such as faster Internet access.
Hageja pakub oma abonentidele ka lairibaühendust (Digital Subscriber Line – digitaalne abonendiliin (DSL), teenuse nimi: T-DSL või ADSL), mille jaoks ta on pidanud olemasolevad T-Net- ja T-ISDN-võrgud ümber kohandama, et oleks võimalik pakkuda lairibateenuseid, näiteks kiiret Interneti-ühendust.
The applicant’s charges for retail access (also referred to as ‘retail charges’ or ‘retail prices’) for analogue and ISDN lines are regulated by a price cap system.
Hageja abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste tariifid (edaspidi nimetatud ka „jaehinnad”) on analoogliinide ja ISDN-liinide puhul reguleeritud hinnalaesüsteemiga (price-cap-süsteem).
By contrast, the applicant sets its retail prices for ADSL at its own discretion, but these may be reviewed subsequently.
Seevastu ADSL-i jaehindade kehtestamisel on hageja vaba. Neid hindu aga võidakse siiski tagantjärele reguleerida.
The applicant’s retail prices are made up of two components: a basic monthly charge, which depends on the quality of the line and services supplied, and a one-off charge for a new connection or takeover of a line, depending on the work needed at the two ends of the line.
Hageja jaehinnad koosnevad kahest osast: igakuisest abonemenditasust, mis lähtub liinide ja osutatavate teenuste kvaliteedist, ja ühekordsest tasust liiniga esmakordse liitumise või liini ülevõtmise eest vastavalt sellele, milline on vajalik tööde maht liini kummaski otsas.
The applicant does not charge its endusers the cost of discontinuance.
Hageja ei küsi abonentidelt tasu lepingu ülesütlemise eest.
A — Charges for retail analogue lines (T-Net) and digital narrowband or ISDN lines (T-ISDN)
A – Analoogsete abonendiliinide (T-Net) ja digitaalsete kitsasribaühendusega abonendiliinide – ISDN (T-ISDN) tariifid
Retail prices for analogue and ISDN lines are regulated under a price cap system.
Analoogsetele abonendiliinidele ja ISDN-liinidele juurdepääsu hinnad määratakse kindlaks hinnalaesüsteemi raames.
Under point 2 of Paragraph 27(1) and Paragraph 25(1) of the TKG, and Paragraphs 4 and 5 of the Telecommunications Charges Order of 1 October 1996 (BGBl. 1996 I, p.
Vastavalt TKG § 27 lõike 1 teisele lausele ja § 25 lõikele 1 ning 1. oktoobri 1996. aasta telekommunikatsiooni valdkonnas tariifide reguleerimist käsitleva määruse (BGBl.
1492; ‘the Charges Order’), retail prices for connection to the applicant’s network and for telephone calls are not regulated separately for each service, according to the individual cost of that service; they are regulated for a block of services at a time, with different services being grouped together in ‘baskets’.
1996 I, lk 1492; edaspidi „tariifide reguleerimise määrus”) §-dele 4 ja 5 ei kehtestata hageja võrguga ühendamise ja kõnede jaehindu kulupõhiselt iga teenuse kohta eraldi, vaid hinnad määratakse kindlaks mitme teenuse kohta koos, kusjuures erinevad teenused koondatakse portfellidesse.
The price cap system for access to the applicant’s network was introduced by decision of the BMPT of 17 December 1997 (Communication 202/1997, Amtsblatt (BMPT) 34/97, p. 1891).
Hageja võrgule juurdepääsu hinnalaesüsteem kehtestati BMPT 17. detsembri 1997. aasta otsusega (teatis 202/1997, ametlik väljaanne (BMPT) 34/97, lk 1891).
The system was taken over by RegTP on 1 January 1998, whereupon RegTP established two baskets, one for services to residential customers and the other for services to business customers.
Selleks moodustas RegTP kaks portfelli, millest esimene sisaldas eraklientidele osutatavaid teenuseid ja teine äri -klientidele osutatavaid teenuseid.
Each basket contained both retail access (standard analogue and ISDN connections) and the full range of telephone products offered by the applicant, such as local, regional, long-distance and international calls.
Kumbki portfell sisaldas samal ajal nii abonentidele osutatavaid juurdepääsuteenuseid (standardne analoogühendus ja ISDN-ühendus) kui ka hageja poolt telefonisektoris pakutavate teenuste kogu valikut, st kohalikke, piirkondlikke, kauge- ja rahvusvahelisi kõnesid.
In accordance with Paragraph 4(1) and (2) of the Charges Order, RegTP determines a starting charge level for all the services grouped in a basket, and targets for the movement of basket prices over a specified period.
Vastavalt tariifide reguleerimise määruse § 4 lõigetele 1 ja 2 kehtestab RegTP kõikidele ühes portfellis sisalduvatele teenustele lähtehinna ja eesmärgid hindade muutumisele teataval perioodil.
The tariff system in question thus establishes a price ceiling for each basket but makes no provision for mandatory minimum basket prices.
Kõnealuse hinnasüsteemiga kehtestatakse niisiis iga portfelli hinnalagi. Samas ei sisalda see kohustuslikke miinimumhindu.
Under the terms of the decision of the BMPT of 17 December 1997, the applicant was to reduce the aggregate price for each of the two baskets by 4.3% in the period from 1 January 1998 to 31 December 1999 (first price cap period).
BMPT 17. detsembri 1997. aasta otsuse kohaselt pidi hageja alandama kummagi portfelli koguhinda 4,3% võrra ajavahemikus 1. jaanuarist 1998 kuni 31. detsembrini 1999 (esimene hinnalae seadmise periood).
When that first period ended on 31 December 1999, RegTP — by decision of 23 December 1999 — essentially maintained the composition of the baskets and lowered the prices by a further 5.6% in the period from 1 January 2000 to 31 December 2001 (second price cap period).
RegTP jättis 23. detsembri 1999. aasta otsusega esimese perioodi lõppemisel 31. detsembril 1999 portfellide koosseisu enamjaolt samaks ning alandas hindu 5,6% võrra ajavahemikus 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2001 (teine hinnalae seadmise periood).
Within this framework of binding price reductions, the applicant could modify the charges for individual components of each basket after obtaining prior authorisation from RegTP.
Selles hindade langetamise siduvas raamistikus võis hageja RegTP-lt eelneva loa saamise korral muuta kummassegi portfelli kuuluvate erinevate teenuste hindu.
Under Paragraph 27(2) of the TKG and Paragraph 5(3) of the Charges Order, adjustments to charges would be authorised if the average price of a basket did not exceed the price cap index imposed.
Vastavalt TKG § 27 lõikele 2 ja tariifide reguleerimise määruse § 5 lõikele 3 anti luba hindade muutmiseks juhul, kui portfelli keskmine hind ei ületanud kehtestatud hinnalage.
The system thus enabled the charges for one or more components of a basket to be increased, provided that the price ceiling for the basket was not exceeded.
Süsteem võimaldas seega tõsta ühe või mitme portfelli kuuluva teenuse hinda, kui portfelli hinnalage ei ületatud.
However, under Paragraph 27(3) of the TKG, approval could be refused if ‘it [was] obvious that [the charges did] not meet the requirements of points 2 or 3 of Paragraph 24(2) [of the TKG] or where they [were] not in conformity with [the TKG] or other legal provisions’.
TKG § 27 lõike 3 kohaselt keelduti loa andmisest siiski juhul, kui hinnad „ei [olnud] ilmselgelt kooskõlas [TKG] § 24 lõike 2 punkti 2 või 3 sätetega või […] kui hinnad ei [olnud] kooskõlas [TKG] või muude õigusnormidega”.
In the first two price cap periods, the applicant reduced the retail prices in both baskets substantially, going far beyond the mandatory reductions.
Kahel esimesel hinnalae seadmise perioodil langetas hageja mõlema portfelli jaehindu suuremas ulatuses, kui talle pandud kohustus ette nägi.
Those price reductions essentially applied to call charges.
Hindade langetamine puudutas sisuliselt kõnehindu.
Retail prices for analogue lines (monthly and one-off access charges), on the other hand, remained unchanged throughout both price cap periods, that is, from 1998 until the end of 2001.
Seevastu analoogliinide jaehinnad (igakuine abonemenditasu ja ühekordsed tasud) jäid neil kahel hinnalae seadmise perioodil, st 1998. aastast kuni 2001. aasta lõpuni, muutumatuks.
As regards retail prices for ISDN lines, the applicant lowered basic monthly charges during the same period, but did not adjust its one-off charges to end-users.
Mis puudutab ISDN-liinide jaehindu, siis langetas hageja samal perioodil igakuise abonemenditasu määra, kuid ei muutnud ühekordseid tasusid, mida ta oma abonentidelt küsis.
A new price cap system was adopted by decision of RegTP of 21 December 2001 and has been in effect since 1 January 2002 (Amtsblatt (RegTP) 2/2002, of 6 February
Alates 1. jaanuarist 2002 kehtib uus hinnalaesüsteem, mis on vastu võetud RegTP 21. detsembri 2001. aasta otsusega (Amtsblatt (RegTP) 2/2002, 6.2.2002, lk 75). Uues
On 15 January 2002, the applicant informed RegTP that it proposed to increase its monthly charges for analogue and ISDN lines by EUR 0.56.
Hageja teatas 15. jaanuaril 2002 RegTP-le oma kavatsusest tõsta analoog- ja ISDN-liinide igakuiseid abonemenditasusid 0,56 euro võrra.
That increase was authorised by RegTP by decision of 13 March 2002.
RegTP andis 13. märtsi 2002. aasta otsusega selleks hinnatõusuks loa.
On 31 October 2002, the applicant made a further application to increase its retail charges.
Hageja esitas 31. oktoobril 2002 uue taotluse jaehindade tõstmiseks.
RegTP partly refused that application by decision of 19 December 2002 and authorised an increase of EUR 0.33 in the monthly charge for a T-Net analogue line instead of the increase of EUR 0.99 sought by the applicant, and refused the increase of EUR 13.40 in the one-off takeover charge for T-Net and T-ISDN lines.
RegTP jättis selle taotluse 19. detsembri 2002. aasta otsusega osaliselt rahuldamata. RegTP andis loa analoogliini T-Net igakuise abonemenditasu suurendamiseks 0,33 euro võrra, mitte 0,99 euro võrra, mida taotles hageja, ning keeldus loa andmisest T-Net- ja T-ISDN-ühenduse ülevõtmise eest ühekordse tasu suurendamiseks 13,40 euro võrra.
ADSL (T-DSL) charges are not subject to advance regulation under the price cap system.
ADSL-i (T-DSL) tariife hinnalaesüsteemi raames ei reguleerita.
Under Paragraph 30 of the TKG, those charges may be reviewed subsequently.
Vastavalt TKG §-le 30 võidakse neid tariife tagantjärele reguleerida.
On 2 February 2001, following a number of complaints from competitors of the applicant, RegTP initiated a retrospective investigation of the applicant’s ADSL prices in order to determine whether there was any practice of belowcost selling, contrary to the German rules on competition.
Pärast seda, kui RegTP oli hageja konkurentidelt saanud mitu kaebust, asus RegTP 2. veebruaril 2001 tagantjärele uurima hageja ADSL-i hindu, et teha kindlaks, kas toimub kahjumiga müük, mis on vastuolus Saksa konkurentsinormidega.
RegTP closed the proceeding on 25 January 2002, having found that the price increase which the applicant had announced on 15 January 2002 did not give rise to a suspicion of price dumping.
RegTP lõpetas menetluse 25. jaanuaril 2002, olles tuvastanud, et tariifide suurendamine, millest hageja oli 15. jaanuaril 2002 teatanud, ei andnud enam alust kahtlusele, et toimub kahjumiga müük.
Administrative procedure
Haldusmenetlus
Between 18 March and 20 July 1999, the Commission received complaints from 15 companies which were competitors of the applicant, challenging the applicant’s pricing.
Ajavahemikus 18. märtsist 20. juulini 1999 esitasid viisteist hagejaga konkureerivat ettevõtjat komisjonile kaebused. Kaebustes kritiseeriti hageja hinnapraktikat.
On 15 July 1999, the Commission sent the applicant a request for information pursuant to Article 11 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81 EC] and [82 EC] (OJ, English Special Edition 19591962, p. 87).
Komisjon saatis 15. juulil 1999 nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17 (esimene määrus [EÜ] artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3)) artikli 11 alusel hagejale informatsiooninõude.
The applicant responded to that request by letters of 13 and 25 August 1999.
Hageja vastas sellele 13. ja 25. augusti 1999. aasta kirjadega.
On 19 January 2000, the Commission sent a request for information to the applicant’s competitors.
Komisjon saatis 19. jaanuaril 2000 informatsiooninõude hageja konkurentidele.
On 22 June 2001, the Commission sent a further request for information to the applicant.
Komisjon saatis 22. juunil 2001 hagejale uue informatsiooninõude.
On 2 May 2002, the Commission sent the applicant a statement of objections pursuant to Article 19(1) of Regulation No 17.
Komisjon saatis 2. mail 2002 hagejale vastuväiteteatise, mis põhines määruse nr 17 artikli 19 lõikel 1.
On 29 July 2002, the applicant filed observations on the statement of objections.
Hageja esitas 29. juulil 2002 märkused vastuväiteteatise kohta.
On 25 October 2002, the applicant filed observations on the complainants’ responses to the statement of objections.
Hageja esitas 25. oktoobril 2002 märkused vastuste kohta, mis kaebajad olid esitanud vastuväiteteatisele.
On 21 February 2003, the Commission sent the applicant a further statement of objections.
Komisjon saatis 21. veebruaril 2003 hagejale vastuväiteteatise täienduse.
On 14 March 2003, the applicant filed observations on the further statement of objections.
Hageja esitas 14. märtsil 2003 märkused vastuväiteteatise täienduse kohta.