natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Estimates of drug use in these settings are typically high, but are not generalisable to the wider population.
Liikmesriigid teatavad mitmest ööklubides või nendega seoses võetavast meetmest, mille sihiks on vähendada kahjusid või muuta sotsiaalset keskkonda paremuse suunas.
Concerns about the combined use of drugs and alcohol by young people in public settings have led to the development of strategies that aim to alter the social, economic and physical environments associated with alcohol and drug consumption, with the goals of: modifying consumption behaviours and norms; creating conditions less favourable to intoxication; and reducing opportunities for alcohol and drugrelated problems to occur (80).
Sinna kuuluvad baari- ja turvatöötajate koolitamine, olemaolevate õigusaktide parem jõustamine, teadlikkuse tõstmine nimetatud ainetega seotud kahjudest, öiste transporditeenuste pakkumine ja sammud öise meelelahutuskeskkonna turvalisemaks muutmiseks.
A number of measures are reported by Member States to take place in, or around, nightlife settings with the specific aim of reducing harm or positively modifying the social environment.
Kõnealuse valdkonna meetmed on mitmekesised, hõlmates näiteks tänavavalgustuse parandamist, joogivee kättesaadavust, korralikku ventilatsiooni ning isegi meetmeid kiireks reageerimiseks meditsiinilises kriisiolukorras.
These include: training for bar and security staff; increased enforcement of existing legislation; raising awareness of substance-related harms; provision of late-night transport services; and improvements intended to provide a safer nightlife environment.
Sellised lähenemised rajanevad tihti dialoogil eri huvirühmade vahel, kelleks on näiteks politsei, litsentse jagavad ametiasutused, klubiomanikud ja tervishoiuteenuste pakkujad, kes kohalike vajaduste ja võimalike lahenduste tuvastamiseks peavad partneritena koos töötama.
A study of young people aged 15–30, who regularly go out in nightlife settings, carried out in 2006 in nine European cities (Athens, Berlin, Brno, Lisbon, Liverpool, Ljubljana, Palma, Venice, Vienna) reported lifetime prevalence estimates of 27% for ecstasy use and 17% for amphetamine.
2004. ja 2005. aastal Prantsusmaal viies elektroonilise muusika klubis korraldatud uuringus oli 1496 vastajast koosnenud valimi hulgas viimase kuu jooksul ecstasytarbimise levimus 32% ja amfetamiini oma 13%.
Frequent use of these drugs was much lower, with only 1.4% of the respondents reporting that they used ecstasy once a week or more often and less than 1% that this was the case for amphetamine.
Samas peab märkima, et levimus oli suurem konkreetsete, alternatiivseteks nimetatud alarühmade hulgas, keda iseloomustasid vastukultuuri jooned.
The mean age at first use for both drugs among the study group was 18 years (78).
Nende alarühmade hulgas olid ecstasy ja amfetamiini levimuse hinnangud vastavalt 54% ja 29%.
Concomitant alcohol use was common, with 34% of those interviewed reporting having been ‘drunk’ more than twice during the four weeks before interview.
Euroopas on üha tavalisem suundumus, et ametiasutused käsitlevad kohaliku avaliku korra või terviseprobleemidega tegeledes legaalseid ja illegaalseid narkootikume koos.
Annual report 2008: the state of the drugs problem in Europe to medical emergencies.
2008.aastaaruanne:uimastiprobleemideolukordEuroopas uskumuste ja suhtumisega narkootikumide ja alkoholi tarbimisse konkreetsetes keskkondades.
Treatment provision
Ravi pakkumine
An example of work in this area can be found in Denmark where, in cooperation with municipal authorities and the police, restaurant owners and people working in the nightlife environment are offered courses to promote shared attitudes on limiting the use and sale of drugs and alcohol.
Mõnedesse keskkonnastrateegiatesse on lisatud teemana ka sõidukijuhtimise ning narkootikumide ja alkoholitarbimise suhe. Näiteks pakuvad mõned Pariisi ööklubid joobes juhtidele transporti ning Brüsseli klubid tutvustavad ühistranspordivõimalusi.
Some approaches in this area developed by individual Member States are also beginning to attract wider attention, as illustrated by the fact that the safe-dance guidelines developed in the UnitedKingdom have now been implemented in clubs in both Paris and Brussels.
Hispaanias on eriti nädalavahetustel korraldatud ennetuskampaaniaid, mis keskenduvad nn kainetele grupijuhtidele ja teadlikkuse suurendamisele sõidukijuhtimise ohtudest psühhoaktiivsete ainete mõju all.
Club owners, with the participation of outreach workers and local authorities, help promote moderate drinking, raising awareness of the harms of drugs and alcohol, while raising the safety characteristics of settings (e.g. providing free water, staff trained in first aid, chill-out areas).
Neil kampaaniatel võib olla oma osa selles, et Hispaanias vähenes 2006. aastal 18–20aastaste noortega juhtunud liiklusõnnetuste arv 16% võrra (81).
In most Member States, limited demand is reflected in the limited availability of treatment services specifically targeting users of amphetamine, methamphetamine or ecstasy.
Enamikus liikmesriikides kajastub piiratud ravinõudlus konkreetselt amfetamiini, metamfetamiini- või ecstasytarbijatele suunatud raviteenuste piiratud kättesaadavuses.
This situation is somewhat different in a few Member States with long-established chronic amphetamine- or methamphetamine-using populations.
Olukord on mõnevõrra erinev üksikutes liikmesriikides, kus on kaua aega tagasi tekkinud krooniliste amfetamiinivõi metamfetamiinitarbijate rühmad.
In these countries (principally the Czech Republic, Slovakia, Finland, Sweden), users of amphetamine or methamphetamine are treated within specialist services.
Nendes riikides (peamiselt Tšehhi Vabariigis, Slovakkias, Soomes, Rootsis) ravitakse amfetamiinivõi metamfetamiinitarbijaid spetsiaalsetes raviasutustes.
Treatment options appear to consist of detoxification, followed by individual therapy in an outpatient setting or group therapy in either outpatient or residential settings.
Ravivõimalused paistavad koosnevat detoksifitseerimisest, millele järgneb ambulatoorne individuaalteraapia või ambulatoorne või statsionaarne rühmateraapia.
The relationship between driving and drug and alcohol consumption has been an issue included in some environmental strategies. Examples here include the provision of alternative transportation for intoxicated drivers, which is available in some Parisian nightclubs, and the promotion of public transport options by clubs in Brussels.
Nendele keskkondadele suunatud strateegiatel, kus noored narkootikume ja alkoholi tarbivad, paistab olevat märkimisväärne potentsiaal rahvatervise ja avaliku korra parandamisel, kusjuures kasu võib sellest peale uimastitarbijate saada ka laiem kogukond.
In Spain, prevention campaigns that focus on ‘designated drivers’ and on raising awareness of the risks of driving under the influence of psychoactive substances have been conducted, particularly during weekends. These campaigns may have contributed to the 16% decrease observed in Spain in the number of traffic accidents involving young people aged 18–20, in 2006 (81).
Samas piirduvad kõnealused lähenemised praegu Euroopas pigem konkreetsete, tihti suurtes linnakeskustes asuvate tuntud probleempiirkondadega ning neid rakendatakse harva terviklikult, mis lubab väita, et edasised investeeringud ja arengud selles valdkonnas on väga olulised.
Strategies that address the environment in which young people consume both drugs and alcohol appear to have considerable potential for safeguarding public health and
Üldisemalt on kõnealuse valdkonna töö keskendunud pigem teatud probleemsele käitumisele või antud keskkonna üksikutele aspektidele kui laiemale ülesandele tegeleda noorte inimeste normatiivsete
Therapeutic options with robust evidence of effectiveness are generally lacking to guide the treatment of dependence on psychostimulants, such as amphetamines and cocaine.
Psühhostimulantide (nagu amfetamiinide ja kokaiini) sõltuvuse ravis puuduvad üldiselt kindlatel tõenditel rajanevad meetodid.
As noted in Chapter 5, no pharmacological agents are currently available to help users to manage abstinence or reduce the cravings associated with psychostimulant dependence.
Nagu märgitud 5. peatükis, ei ole praegu saadaval ühtegi farmakoloogilist toimeainet, mis vähendaks psühhostimulantide tarbimisega seonduvaid võõrutus- või sõltuvusnähte.
Furthermore, the literature would suggest that no particular psychosocial intervention has shown strong evidence of effectiveness in helping psychostimulant users to maintain abstinence.
Peale selle selgub kirjandusest, et ükski psühhosotsiaalne sekkumine ei ole kindlalt tõendanud oma tõhusust, et aidata psühhostimulantide tarbimisest loobuda.
For more information on prevention campaigns across Europe, see the 2007 selected issue on drugs and driving.
Ennetuskampaaniate kohta kogu Euroopas vt lähemalt 2007. aasta valikteemat uimastite ja sõidukijuhtimise kohta.
Analysis of the number of laboratories dismantled suggests that most production remains located in these three countries, although it may also occur in other South American countries, before exportation to the main consumer markets in North America and Europe.
Sissejuhatus toimuda ka teistes Lõuna-Ameerika riikides, enne kui aine peamistele tarbijaturgudele Põhja-Ameerikas ja Euroopas eksporditakse.
Information on illicit trafficking in potassium permanganate (a chemical reagent used in the synthesis of cocaine hydrochloride) supports this finding, with Colombia reporting 99 of the 101 tonnes of permanganate potassium seized globally in 2006 (INCB, 2008b).
Seda leidu toetab teave kaaliumpermanganaadi (kokaiini vesinikkloriidi sünteesimisel kasutatava reagendi) ebaseadusliku kaubitsemise kohta, kuna Kolumbias saadi kätte 99 tonni maailmas 2006. aastal konfiskeeritud 101 tonnist kaaliumpermanganaadist (INCB, 2008b).
The most recent data continues to point to an overall increase in the use of cocaine in Europe.
Kõige värskemad andmed osutavad jätkuvalt kokaiinitarbimise üldisele kasvule Euroopas.
Population surveys carried out in a numberofcountries have recorded a marked increase in use among young people since the mid-1990s.
Mitmes riigis korraldatud rahvastiku-uuringutest ilmneb alates 1990. aastate keskpaigast tarbimise oluline kasv noorte hulgas.
These findings are supported by the results of targeted studies, which have observed very high levels of cocaine use in some recreational settings (nightlife and dance-music venues).
Neid leide toetavad sihtuuringute tulemused, mille järgi on kokaiinitarbimise tase mõnedes meelelahutusasutustes (ööklubides ja tantsumuusikaüritustel) väga kõrge.
In parallel, indicators of cocaine availability in Europe, including the number of seizures of the drug and the amount seized, have increased dramatically.
Paralleelselt sellega on Euroopas kokaiini kättesaadavuse näitajad, sealhulgas narkootikumi konfiskeerimiste arv ja konfiskeeritud kogused, tugevasti kasvanud.
In some EU Member States, the demand for treatment for cocaine use has increased substantially in recent years, and now even exceeds that for opioid treatment in some countries, cities and regions.
Mõnes ELi liikmesriigis on kokaiini ravinõudlus viimastel aastatel märkimisväärselt kasvanud ning ületab nüüd mõnes riigis, linnas ja piirkonnas isegi opioidiravi nõudluse.
Moreover, a substantial proportion of opioid users in treatment report cocaine as their secondary drug, which may be contributing to their problems and can complicate their care.
Peale selle nimetab oluline osa ravi saavatest opioiditarbijatest oma teise narkootikumina kokaiini, mis võib patsientide probleeme suurendada ja ravi keerulisemaks muuta.
In many countries, cocaine is also reported in the toxicological analysis of a high proportion of drugrelated deaths, generally in combination with opioids and other substances.
Kokaiiniprobleemide kogemused on riigiti samuti väga erinevad – näiteks on enamik Euroopa kokaiiniravi taotlusi pärit suhteliselt väiksest arvust riikidest.
Cocaine produced in the Andean region is then smuggled to Europe from South American countries (via Brazil, Ecuador, Venezuela).
Andide piirkonnas toodetud kokaiin tuuakse seejärel Lõuna-Ameerika riikidest (Brasiilia, Ecuadori ja Venezuela kaudu) salakaubana Euroopasse.
While the Caribbean continues to be an important transit zone for cocaine heading to Europe, transhipment via countries in west Africa, in particular in the Gulf of Guinea and off the coasts of Cape Verde, Guinea and Guinea-Bissau, has been increasing markedly during the past few years (CND, 2008; INCB, 2008a) (83).
Kuigi Kariibi mere piirkond on endiselt Euroopasse suunduva kokaiini tähtis transiidiala, on ümberlaadimine Lääne-Aafrika riikides, eriti Guinea lahel ja Cabo Verde, Guinea ja Guinea-Bissau ranniku lähistel, viimase paari aasta jooksul märgatavalt kasvanud (CND, 2008, INCB, 2008a) (83).
Spain and Portugal remain the major entry points of cocaine in to Europe, the latter’s role having substantially increased since 2005.
Hispaania ja Portugal on endiselt peamised maad, kustkaudu kokaiin Euroopasse jõuab, kusjuures Portugali osa on 2005. aastast oluliselt kasvanud.
Cocaine continues, however, also to enter Europe more directly either by shipment across the Atlantic or by air; in particular to the Netherlands, Belgium, Italy, France, the UnitedKingdom and Germany.
Kokaiini veetakse Euroopa riikidesse, eriti Madalmaadesse, Belgiasse, Itaaliasse, Prantsusmaale, Ühendkuningriiki ja Saksamaale, endiselt ka otse üle Atlandi ookeani või õhu kaudu.
Both the Netherlands and France are reported to be major transit countries for further cocaine distribution in Europe (Europol, 2007b).
Madalmaad ja Prantsusmaa on peamised transiitriigid, kust kokaiini Euroopasse edasi levitatakse (Europol, 2007b).
Recent reports of cocaine importation via east European countries (Bulgaria, Estonia, Latvia, Lithuania, Romania, Russia) may point to the development of new trafficking routes in this part of Europe.
Hiljutised teated kokaiini importimise kohta Ida-Euroopa riikide (Bulgaaria, Eesti, Läti, Leedu, Rumeenia, Venemaa) kaudu võivad osutada uute kaubateede kujunemisele selles Euroopa osas.
Supply and availability
Konfiskeerimised
Cultivation of coca bush, the source of cocaine, continues to be concentrated in a few countries in the Andean region (82
Kokaiini saadakse kokapõõsast, mille kasvatamine on jätkuvalt koondunud üksikutesse Andide
Cocaine is the most trafficked drug in the world after herbal cannabis and cannabis resin.
Kokaiin on kanepiürdi ja kanepivaigu järel maailmas kõige enam kaubitsetud narkootikum.
In 2006, global seizures of cocaine decreased slightly to 706 tonnes.
2006. aastal vähenes konfiskeeritud kokaiini kogus veidi, jõudes 706 tonnini.
South America continued to report the largest amount seized, accounting for 45% of the global figure, followed by North America with 24%, and west and central Europe with 17% (UNODC, 2008).
Lõuna-Ameerikas konfiskeeriti jätkuvalt kõige suurem kogus kokaiini, mis moodustas 45% kogu maailma kogusest, järgnesid Põhja-Ameerika 24%-ga ning Lääneja Kesk-Euroopa 17%-ga (UNODC, 2008).
See also ‘West Africa: now a regional transit hub for trafficking to Europe’, p. 59.
Vt ka „Lääne-Aafrika kui piirkondlik transiidikeskus kokaiini toomisel Euroopasse”, lk 59.
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine
5. peatükk: kokaiin ja crack-kokaiin vähemalt korra elus kokaiini tarbinud ligikaudu 12 miljonit eurooplast ehk keskmiselt 3,6% täiskasvanutest vanuses 15–64 aastat (vt andmete kokkuvõtet tabelist 5).
West Africa: now a regional transit hub for trafficking to Europe amount seized in Portugal since 2005, accounting for 28% of the European total in 2006, points to the growing use of the Iberian peninsula by cocaine traffickers as an entry point to the European market.
Konfiskeeritud kogus on Portugalis alates 2005. aastast tohutult suurenenud, 2006. aastal moodustas see 28% kogu Euroopa kogusest, mis viitab sellele, et üha enam kasutavad kokaiinikaubitsejad Pürenee poolsaart selle aine Euroopa turule toomiseks.
Purity and price
Puhtus ja hind
The typical purity of cocaine in Europe ranged between 1% and 90% in 2006, although most countries reported values between 25% and 55% (85). Of the 23 countries
Kokaiini tavaline puhtus kõikus 2006. aastal Euroopas vahemikus 1% ja 90%, kuigi enamik riike teatas näitajatest, mis jäid 25% ja 55% vahele (85
providing sufficient data, most reported a declining trend in the purity of cocaine over the period 2001–06; increases were noted, however, in Greece and France over the period 2003–06.
Viimase viie aastaga on Lääne-Aafrikast kui transiidi-, ladustamis- ja ümberpakendamiskeskusest saanud oluline piirkond kokaiini vedamisel Euroopasse (1) (Europol, 2007b; UNODC 2007b; USDS, 2008).
Cocaine is trafficked from west Africa to Europe mainly by sea, with large shipments transported by fishing vessels to unloading sites mainly on the coast of northern Portugal and Galicia in Spain.
Hinnangute kohaselt veeti peaaegu neljandik 2007. aastal Euroopasse jõudnud kokaiinist läbi selle piirkonna (UNODC, 2008).
Smaller shipments of cocaine are trafficked by air or overland, increasingly associated with smuggling cannabis resin from north Africa.
Arvestades kokaiinitarbimise kasvu Euroopas võib oletada, et kokaiini hinna langusele on kaasa aidanud uimastikaubitsemise suurenemine Lääne-Aafrika kaudu, mis ühtlasi on tugevdanud Pürenee poolsaare rolli kokaiini sisseveol Euroopasse (Europol, 2007b).
In 2006, the typical retail price of cocaine varied between EUR 50 and EUR 75 per gram in most European countries, although Cyprus, Romania, Sweden and Turkey reported much higher values.
2006. aastal jäi tavaline kokaiini jaehind enamikus Euroopa riikides vahemikku 50 kuni 75 eurot grammi kohta, kuigi Küpros, Rumeenia, Rootsi ja Türgi teatasid palju kõrgemast hinnast.
Over the period 2001–06, cocaine sold on the streets has become cheaper in the 18 countries reporting sufficient data, with the exception of Romania, where an increase in price (adjusted for inflation) was noted.
Ajavahemikus 2001–2006 muutus tänaval müüdav kokaiin odavamaks 18 piisavalt andmeid esitanud riigis, erandiks oli Rumeenia, kus täheldati hinnatõusu (arvestades inflatsiooni).
Prevalence and patterns of use
Tarbimise levimus ja harjumused
The growth of the west African cocaine trafficking route has been attributed to several factors.
Kokaiini Lääne-Aafrika salakaubamarsruudi arengut seostatakse mitme teguriga.
These include more effective controls on alternative trafficking routes (Europol, 2007b); the geographical position of west Africa; and the economic vulnerabilities of countries in this area, often resulting in weak judicial and law enforcement systems.
Nende hulka kuulub tõhusam kontroll alternatiivsetel kaubateedel (Europol, 2007b), Lääne-Aafrika geograafiline asend ning selle piirkonna riikide majanduslik haavatavus, mis on sageli nõrga kohtuja õiguskaitsesüsteemi tagajärg.
The international community has launched several initiatives to address the problem.
Mitmekesine pole mitte üksnes üldine kokaiinitarbimise tase liikmesriikides, ka kokaiinitarbijaid ennast iseloomustab lai sotsiaalne spektrum, mis ulatub ühiskonna kõige privilegeeritumatest kõige tõrjutumate liikmeteni.
Among other initiatives taken by the European Union, the Council, through the horizontal working party on drugs, has placed west Africa at the top of the agenda and presented a resolution on the strengthening of international support to west Africa to the 2008 UN Commission on Narcotic Drugs.
Sama eripalgelised võivad olla ka kokaiinitarbimise harjumused, ulatudes juhuslikust või meelelahutuslikust tarbimisest lausa sundusliku ja sõltuvuslikuni.
Furthermore, seven Member States, with EU support, have acted together to establish the Maritime Analysis and Operations Centre–Narcotics (MAOC-N), a law enforcement centre, located in Lisbon, with military support, that aims to suppress cocaine trafficking, with special focus on the eastern part of the Atlantic.
Täiendavad komplitseerivad tegurid on tarbitav kokaiinivorm (kokaiini vesinikkloriid või crack-kokaiin) ja manustamisviis.
(1) UNODC (2007b) reports that Senegal, Ghana, Mauritania, Guinea-Bissau, Cape Verde, Nigeria, Benin and Sierra Leone registered the largest seizures in 2006/07.
Selle mitmekesisusega tuleb arvestada, kui tahetakse mõista erinevate kokaiinitarbimise harjumustega seonduda võivat probleemiskaalat ning anda teavet teenuste suunamiseks ja väljatöötamiseks väga erinevale uimastitarbijate rühmale.
Patterns of cocaine use can be correspondingly diverse, ranging from the occasional and recreational to the highly compulsive and dependent.
Rahvusvaheline üldsus on probleemi lahendamiseks käivitanud mitu algatust.
The form that cocaine is used in (cocaine hydrochloride or crack cocaine), and the route of administration by which it is used, are additional complicating factors.
Teiste Euroopa Liidu käivitatud algatuste seas seadis nõukogu horisontaalne narkootikumide töörühm Lääne-Aafrika oma tegevuskava prioriteediks ja esitas 2008. aasta ÜRO narkootikumide komisjonile resolutsiooni rahvusvahelise toetuse tugevdamise kohta Lääne-Aafrikale.
This diversity is an important consideration, both for understanding the range of problems that are likely to be associated with different patterns of cocaine use, and also for informing the targeting and development of services for a disparate group of drug users.
Lisaks sellele lõid seitse liikmesriiki ELi toetusel Mereanalüüsi ja -operatsioonide Keskuse – Narkootikumid (MAOC-N), Lissabonis asuva sõjalise toetusega õiguskaitsekeskuse, mille eesmärk on tõkestada kokaiinikaubandust ja mis keskendub eelkõige Atlandi ookeani idaosale.
Among the general population
Kogu elanikkonna hulgas
It is estimated that around 12 million Europeans have used it at least once in their lifetime; on average 3.6% of adults aged 15–64 years (see Table 5 for a summary of the data).
) UNODC (2007b) teatel toimusid aastatel 2006/2007 kõige suuremad konfiskeerimised Senegalis, Ghanas, Mauritaanias, Guinea Bissaus, Cabo Verdes, Nigeerias, Beninis ja Sierra Leones.
Spain continued to be the country reporting the highest seizures, accounting for 58% of all seizures and 41% of the quantity intercepted in Europe that year.
Üldiselt on kokaiin endiselt kanepi järel teine kõige enam tarbitav ebaseaduslik narkootikum Euroopas, kuigi tarbimine on riigiti üsna erinev.
The huge increase in the
Hinnanguliselt on
The data on European cocaine seizures mentioned in this chapter can be found in Tables SZR-9 and SZR-10 in the 2008 statistical bulletin.
Käesolevas peatükis nimetatud Euroopa kokaiinikonfiskeerimiste andmed on toodud tabelites SZR-9 ja SZR-10 2008. a statistikabülletäänis.
Note that across the chapter, where national data for 2006 are absent, the corresponding data for 2005 are used to estimate European totals.
Juhime tähelepanu sellele, et kogu peatükis on 2006. aasta andmete puudumisel Euroopa üldhinnangute saamiseks kasutatud 2005. aasta asjakohaseid andmeid.
See Tables PPP-3 and PPP-7 in the 2008 statistical bulletin for purity and price data.
Puhtuse ja hinna andmete kohta vt tabeleid PPP-3 ja PPP-7 2008. a statistikabülletäänis.
Annual report 2008: the state of the drugs problem in Europe reporting very low levels of lifetime prevalence among all adults (0.4–1.2%).
2008.aastaaruanne:uimastiprobleemideolukordEuroopas
Estimating cocaine use by analysing communal wastewater
Kokaiinitarbimise hindamine kommunaalreovee analüüsi teel
It is estimated that around 4 million Europeans have used the drug in the last year (1.2% on average), although again national variation between countries is considerable.
Hinnanguliselt on viimase aasta jooksul tarbinud kokaiini umbes neli miljonit eurooplast (keskmiselt 1,2%), kuigi riikidevahelised erinevused on ka siin märkimisväärsed.
This can be seen in results from recent national surveys, which report last year prevalence estimates of between 0.1% and 3%; though only in four countries do levels of use exceed 1%.
See nähtub hiljutiste riiklike uuringute tulemustest, mille kohaselt viimase aasta jooksul tarbimise hinnangud jäävad vahemikku 0,1–3%, kuigi ainult neljas riigis ületavad need 1% piiri.