natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While confirming national competence for employment policy, employment was declared in Article 126 of the Treaty
Eesmärgipärast juhtimist toetavad ka mitmes valdkonnas püstitatavad mõõdetavad eesmärgid ELi või riiklikul tasandil ning arengut mõõtvate statistiliste näitajate järkjärguline väljatöötamine, milles on komisjon ja liikmesriigid eelnevalt kokku leppinud.
Accordingly, European Employment Guidelines are decided each year by the Council following a proposal from the Commission; these Guidelines have to be taken into account in national action plans (NAPs), which are assessed through the Joint Employment Report from the Commission and the Council, with a view to set the next annual guidelines.
Arutelud algasid Maastrichti kokkuleppe läbirääkimiste (1992) ajal, mis kindlustas Euroopa mudeli sotsiaalmõõdet läbi sotsiaalprotokolli.
Since 2000, the Council, following a proposal from the Commission, issues specific recommendations to Member States, in order to complement the Employment Guidelines.
Selle tagajärjel jõuti kokkuleppeni asutamisleppe uute tööhõive sätete asjus Euroopa Ülemkogu kohtumisel Amsterdamis (1997).
The “management by objectives” approach is also supported by the setting of measurable targets at EU or national level in a number of areas, as well as by the progressive development of statistical indicators — agreed between the Commission and Member States — to measure progress.
Kuigi kinnitati ka riiklikku pädevust tööhõivepoliitika väljatöötamiseks, kuulutati tööhõive Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 126 ühiseks probleemiks ning liikmesriike kutsuti üles välja
YEARS establishing the European Community (TEC) a matter of common concern and Member States were called on to develop a coordinated employment strategy at EU level. Largely inspired by the Treaty’s provisions on economic policy co-or-dination2and by the coordination of employment policies launched at the Essen European Council of 1994, the new Article 128 TEC instituted a framework for developing national employment policies on the basis of shared European priori- ties and interests.
Innustatuna asutamislepingu sätetest majanduspoliitika kooskõlastamise kohta2ning 1994. aasta Esseni Euroopa Ülemkogu kohtumisel käivitatud tööhõivepoliitika kooskõlastamisest algatati Euroopa Ühenduse asutamislepingu uue artikliga 128 raamprogramm, et välja töötada ühistel Euroopa prioriteetidel ja huvidel põhinev riiklik tööhõivepoliitika.
of the European Employment Strategy
Euroopa tööhõivestrateegiat
Implementation of the EES allowed for a number of approaches and called for the involvement of all actors, namely national governments, EU institutions, social partners, civil society, academics, etc.
EESi rakendamine oli võimalik tänu mitmesugusele lähenemisele ning selleks oli vaja kõikide osapoolte osalemist, sealhulgas riikide valitsused, ELi institutsioonid, sotsiaalpartnerid, kodanikuühiskond, akadeemikud jne.
This is in accordance with the wide range of national institutional set-up and social dialogue practices.
See on vastavuses riigi institutsioonilise struktuuri laiahaardelisusega ja sotsiaalse dialoogi praktikatega.
The openness of the coordination process led, inter alia, to calls on social partners, both at national and EU level, to develop specific actions and initiatives to develop regional and local involvement.
Muu hulgas põhjustas kooskõlastamise avatus üleskutse sotsiaalpartneritele nii riiklikul kui ka Euroopa Liidu tasandil, et välja töötada spetsiifilised tegevused ja algatused piirkondliku ning kohaliku osaluse arendamiseks.
Since the Amsterdam Treaty, the European Parliament, other Community institutions and the Employment Committee have also played an active part in the development of the Employment Guidelines.
Alates Amsterdami lepingust on Euroopa Parlament, teised Euroopa Liidu institutsioonid ning tööhõivekomitee samuti mänginud olulist rolli
2 Art. 98 and 99 TEC
2 Euroopa Liidu asutamislepingu artiklid 98 ja 99.
In anticipation of entry into force of the Amsterdam Treaty, the Luxembourg Jobs Summit (November 1997) launched the implementation of the new, open method of coordination embedded in Article 128 TEC and endorsed the first set of Employment Guidelines.
Amsterdami lepingu jõustumise eel alustati Luksemburgis tööalasel tippkohtumisel (november 1997) uueavatud kooskõlastamisemeetodi rakendamist, missisaldub ka Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis128, ning kiideti heaks esimene tööhõivesuuniste kogum.
These guidelines were presented under four integrated strands of action, or the so-called pillars of the Employment Guidelines: employability, entrepreneurship, adaptability, and equal opportunities.
Neid suuniseid esitati nelja omavahel ühendatud tegevusvaldkonnana, mida kutsutakse ka tööhõivesuuniste sammasteks: tööhõivealane konkurentsivõime, ettevõtlus, kohanemisvõimelisus ning võrdsed võimalused.
These actions constituted a comprehensive response to the employment challenge, integrating essential supply and demand oriented policies.
Need tegevused moodustasid laiahaardelise reageeringu tööhõive väljakutsele, kaasates olulise pakkumisele ja nõudlusele suunatud poliitika.
The EES in action
EESi mõju
Employment expansion of 18 million
Tööhõive laienemine 18 miljoni võrra
While the Amsterdam Treaty did not change the basic principle of the Member States having the sole competence for employment policy, it entrusted the Council and the European Commission with a stronger role, new tasks and more forceful tools.
Kuigi Amsterdami leping ei muutnud põhiprintsiipi, mille alusel on liikmesriikidel ainupädevus tööhõivepoliitika osas, usaldati Euroopa Nõukogule ja Euroopa Komisjonile mõjuvõimsam roll uute ülesannete ning jõulisemate vahenditega.
It also integrated the European Parliament more closely into the decision making process.
Leping suurendas Euroopa Parlamendi osalust otsustamisprotsessis.
The responsibilities of the Social Partners and their possibilities to contribute are also enhanced through the inclusion of the Social Protocol into the Treaty.
Ka sotsiaalpartnerite vastutus ning nende panustamise võimalused paranesid sotsiaalprotokolli lisamisega leppesse.
Beyond the overall strengthening of the Community approach to employment, the key elements of the Amsterdam Treaty in this area were the following:
Lisaks ühenduse lähenemisviisi üleüldisele kindlustamisele tööhõive küsimuses olid Amsterdami lepingu olulisimad osad selles valdkonnas järgmised:
The employment situation in the EU has witnessed a clear improvement since the inception of the European Employment Strategy in 1997.
Tööhõive olukord Euroopa Liidus on paranenud märgatavalt alates EESi rakendamisest 1997. aastal.
Between 1997 and 2006 the overall employment rate has increased from 60.7% to 64.3% (see charts 1 and 3).
Aastatel 1997–2006 suurenes üldise tööhõive määr 60,7 protsendilt 64,3 protsendini (vt graafikuid 1 ja 3).
Especially since the revision of the strategy in 2005, employment growth has picked up resulting in increasing employment rates and declining unemployment rates (including long term unemployment).
Eriti alates strateegia ülevaatamisest 2005. aastal on tööhõive kasv kiirenenud, mille tulemusteks on suurenevad tööhõive ja vähenevad töötuse määrad (sealhulgas pikaajaline töötus).
Importantly, the increase in employment and participation rates in the EU has demonstrated less sensitivity to cyclical conditions.
Oluline on märkida, et tööhõive ning osalemismäärade suurenemine ELis on näidanud väiksemat tundlikkust tsükliliste tingimuste suhtes.
This re-fl flects both the effects of reforms and longlasting socio-economic change.
See kajastab nii reformide mõjusid kui ka pikaajalist sotsiaal-majanduslikku muutust.
The former is also shown by an increase in the employment rate of 5.3 percentage points for the Member States which launched the EES in 1997.
Viimast kinnitab ka tööhõive määra suurenemine 5,3 protsendipunkti võrra nendes liikmesriikides, kus alustati EESiga 1997. aastal.
It should be noted, also, that employment rates vary considerably between Member States ranging from 54.5% in Poland to 77.4% in Denmark (see chart 3).
Tuleks ka mainida, et tööhõive määrad kõiguvad liikmesriikide vahel märkimisväärselt, alates 54,5 protsendist Poolas kuni 77,4 protsendini Taanis (vt graafikut 3).
It emphasised that employment is an issue of “common concern”.
Leping rõhutas, et tööhõive on „ühine probleem”.
The Member States committed themselves to co-ordinate their employment policies at Community level, and as the way labour market measures were implemented in one country inevitably influenced the parameters of other Member States’ labour market policy.
Liikmesriigid pühendusid oma tööhõivepoliitika kooskõlastamisele ühenduse tasandil ning kui tööturu mõõtmismeetmeid rakendati ühes riigis, siis mõjutas see paratamatult teise liikmesriigi tööturupoliitika parameetreid.
It emphasised the important principle of “mainstreaming” employment policy.
Leping rõhutas tähtsat tööhõive süvalaiendamise printsiipi.
Article 127 requires that the employment impact of all community policies must be taken into account.
Artikkel 127 kohustab võtma arvesse kõiki kohaliku poliitika mõjusid tööhõivele.
It created the framework for a country surveillance procedure (Article 128).
Leping pani aluse raamprogrammile, mille abil saab luua järelevalveprotseduuri riigi üle (artikkel 128).
Member States’ employment policies are examined through a yearly Joint Employment Report established by the Commission and Council.
Liikmesriikide tööhõivepoliitikaid uuritakse iga-aastase ühendatud tööhõive aruande abil, mille kehtestasid komisjon ja Euroopa Nõukogu.
Furthermore, the Commission proposes and the Council adopts yearly Employment Guidelines for the Member States (broadly in a similar manner as in the field of economic and monetary policy), on the basis of which Member States develop National Action Plans for Employment.
Lisaks esitab Euroopa Komisjon ning Euroopa Nõukogu võtab vastu iga-aastased tööhõive suunised liikmesriikidele (üldjoontes sarnaselt nagu majandus- ja rahapoliitika valdkondades), vastavalt sellele, millised liikmesriigid arendavad tööhõive valdkonnas riiklikke tegevuskavasid.
Finally the Commission may propose and the Council adopt Recommendations to individual Member States.
Lõpuks võib komisjon esitada ning Euroopa Nõukogu vastu võtta soovitusi konkreetsetele liikmesriikidele.
It established permanent, treaty-based institutional structures (Article 130, the Employment Committee) which allowed a visible, continuous and transparent debate on employment and other structural policy issues at the European level.
Leping kehtestas alalised lepingupõhised institutsionaalsed struktuurid (artikkel 130, tööhõivekomitee), mille mõjul sai tekkida nähtav, pidev ja läbipaistev arutelu tööhõive ning teiste struktuuripoliitika probleemide üle Euroopa tasandil.
It further enabled improved preparation of Council deliberations.
Leping võimaldas veelgi paremini hakata ette valmistama Euroopa Nõukogu arutelusid.
It created a legal basis for the analysis, research, exchange of best practices and promotion of incentive measures for employment (Article 129) as well as other work undertaken by the Commission at the Community level in this area, which did not exist before.
Leping lõi seadusliku aluse heade tavade analüüsiks, uuringuteks, vahetamiseks ja tööhõivet ergutavate meetmete eden- damiseks (artikkel 129) samuti teisteks töödeks selles valdkonnas, mida varem ei olnud ning millega nüüd ühenduse tasandil tegeles komisjon.
YEARS of the European Employment Strategy
AASTAT
The “open method of co-ordination” of the Luxembourg Process has proven its worth and was considered by the Lisbon Summit in 2000 as a model to be adopted into other policy fields such as social inclusion.
Luksemburgi protsessi avatud kooskõlastamise meetod on ennast tõestanud ning seda kaaluti 2000. aasta Lissaboni tippkohtumisel mudelina, mida võiks rakendada ka teistes poliitikavaldkondades, näiteks sotsiaalses kaasatuses.
A recognised strength of the Luxembourg Process is multilateral surveillance.
Luksemburgi protsessile on toonud edu mitmepoolne järelevalve.
Based on annual reporting and comparable indicators, it has highlighted the best performers in the EU.
Põhinedes iga-aastastel aruannetel ja võrreldavatel näitajatel, on protsess esile tõstnud ELi edukaimad riigid.
Annual reporting and monitoring has led to increased and more thorough exchanges of information between Member States and the peer review process set up to evaluate the transferability of good practices3has allowed for more in-depth evaluations.
Iga-aastane aruandlus ja järelevalve on suurendanud ning muutnud põhjalikumaks liikmesriikidevahelise teabevahetuse ning heade tavade3ülekandmiseks ja hindamiseks loodud vastastikused eksperthinnangud on võimaldanud läbi viia põhjalikumaid hindamisi.
Many Member States have intensified their bilateral contacts and found inspiration in other Member States’ approaches.
Mitu liikmesriiki on tõhustanud oma kahepoolseid kokkuleppeid ning leidnud inspiratsiooni teiste liikmesriikide lähenemistest.
The establishment of the Employment Committee, which regularly brings together top
Tööhõivekomitee asutamine, kuhu koonduvad regulaarselt riikliku tööhõivepoliitika kavandamise ja rakendamise eest vastutavad riigi
The EES has recognised the key role of social partners in a wide range of areas related to employment.
EES on tunnustanud sotsiaalpartnerite võtmerolli mitmes tööhõivega seotud valdkonnas.
While the initial guidelines referred to the social partners in relation to their specific area of adaptability, their wider role and recognition was acknowledged after the Lisbon Summit.
Kuigi esialgsed suunised viitasid sotsiaalpartneritele seoses nende konkreetse rakendusvaldkonnaga, siis pärast Lissaboni kohtumist kinnitati nende olulisemat rolli ning tunnustati nende tegevust.
The involvement of social partners in the preparation of the NAPs at national level has improved steadily.
Sotsiaalpartnerite kaasamine riiklike tegevuskavade koostamisse riiklikul tasandil on püsivalt suurenenud.
European social partners engaged in their own processes of implementation around key issues such as lifelong learning.
Euroopa sotsiaalpartnerid on oma olulisimate probleemide lahenduste rakendamistega hõivatud, näiteks elukestva õppega.
The EES has supported the development of a territorial dimension to employment policies, as demonstrated by the emergence of territorial action plans (see section 3.4).
EES on toetanud territoriaalmõõtme arendamist tööhõivepoliitikas, millele viitab ka territoriaalsete tegevuskavade esilekerkimine (vt jaotist 3.4).
Local and regional authorities, whether as social service providers or local employers, have increasingly become partners in implementing employment policies, not least through theuse of the European Social Fund, the priorities of which were aligned to the EES in 2000 (see section 3.7).
Kohalikud ja piirkondlikud asutused, kas siis sotsiaalteenuste pakkujatena või kohalike tööandjatena, on aina olulisemad partnerid tööhõivepoliitika rakendamisel, ennekõike Euroopa Sotsiaalfondi kasutamise teel, mille eesmärgid ühtlustati EESi omadega 2000. aastal (vt jaotist 3.7).
10 years of the European Employment Strategy
10 aastat Euroopa tööhõivestrateegiat nistrite nõukogu ning tööhõive/sotsiaalpoliitika ministrite (tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu)), nende vastavate komiteede4ning ka komisjoni talituste vahel, kes vastutavad mitme tööhõivega seotud poliitika kavandamise ja järelevalve eest (näiteks hariduse/väljaõppe, majanduspoliitika, maksustamise või ettevõtluse valdkondades).
Cooperation between the Commission and the Council, notably via the Employment Committee, has been strengthened as a result.
Tööhõivekomitee rajamise tulemusena on koostöö komisjoni ja Euroopa Nõukogu vahel märkimisväärselt suurenenud.
The European Parliament was closely involved in the annual review process and thereby contributed to the development of the strategy, while the other institutions also made valuable contributions.
Euroopa Parlament oli lähedalt seotud iga-aastase ülevaatusega ning seetõttu aitas kaasa strateegia arendamisele, kuid ka teiste institutsioonide panus oli väärtuslik.
Public employment services, represented in an active EU level network, have been strongly mobilised around EU priorities.
Toimivas ELi tasemel võrgustikus esindatud riigi tööturuasutused on ELi prioriteetide osas aktiivselt kaasatud.
E.g. the Employment Committee, the Economic Policy Committee and the Social Protection Committee
Näiteks tööhõivekomitee, majanduspoliitikakomitee ja sotsiaalkaitsekomitee.
Milestones of the EES
Euroopa tööhõivestrateegia saavutused
The EES in action
EESi mõju saavutused5
Higher labour market participation, slower progress on unemployment
Suurem osalus tööjõuturul, väiksem mõju töötusele
The increase in employment rates from 1997-2006 mainly reflects higher labour market participation (see chart 4 showing a 3.7 percentage point increase for the EU15 and 2.8 points in the EU25).
EESi avatud kooskõlastamise meetodi edu tunnustati Euroopa Ülemkogu kohtumisel Lissabonis 2000. aasta märtsis.
The improvements in the unemployment rate were more modest; down from 9.8% to 7.4% for the EU15 and from 9.3% to 7.9% for the EU256(see charts 2, 3 and 5) and the issue of youth employment remains a major concern (see section 3.3).
Samas lepiti kokku uues strateegilises eesmärgis järgmiseks aastakümnen-diks, nimelt et Euroopa Liit peaks saama kõige konkurentsivõimelisemaks ja dünaamilisemaks teadmistepõhiseks majanduseks maailmas, olles võimeline jätkusuutlikuks majanduskasvuks arvukamate ja paremate töökohtadega ning suurema sotsiaalse ühtekuuluvusega.
Structural improvements in the functioning of labour markets are reflected in lower structural unemployment rates; increased efficiency in matching between the unemployed and unfilled vacancies; wage formation processes that take better account of prevailing conditions in the economy and competitiveness constraints; development of certain types of labour contracts (part-time and temporary work) that are positively correlated with employment creation; and expenditure on Active Labour Market Policies (ALMPs) that has been increased and better targeted7.
Samuti suunati tähelepanu töötuse vähendamiselt täistööhõive tingimuste taastamisele ning üleüldiseks eesmärgiks sai Euroopa Liidu tööhõive määra tõstmine 70 protsendini ning naiste tööhõive määra suurendamine rohkem kui 60 protsendini aastaks 2010.
The success of the open method of coordination of the EES was acknowledged at the Lisbon European Council (March 2000) and a new strategic goal for the next decade was agreed upon; namely, the European Union should become the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world, capable of sustainable economic growth with more and better jobs and greater social cohesion.
Tööhõive määrade suurenemine ajavahemikus 1997–2006 viitab põhiliselt suuremale tööturul osalemisele (vt graafik 4, kus 3,7 protsendipunkti suurune tõus on 15 liikmesriigiga ja 2,8 protsendine tõus 25 liikmesriigiga Euroopa Liidus). Võrreldes tööhõive määrade suurenemisega on töötute määra paranemine tagasihoidlikum.
Also, the focus was shifted from the reduction of unemployment to regaining the conditions of full employment and that the overall aim should be to raise the EU employment rate to 70% and increase the number of employed women in to more than 60% by 2010.
See langes 9,8 protsendilt 7,4 protsendini 15 liikmesriigiga Euroopa Liidus ja 9,3 protsendilt 7,9 protsendini 25 liikmesriigiga Euroopa Liidus6 (vt graafikuid 2, 3 ja 5) ning endiselt on noorte tööhõive küsimus suur probleem (vt jaotist 3.3).
To be compared with the US where the unemployment rate continued to fall and was at 4.6% in 2006.
Võrrelda USAga, kus töötuse määr jätkas kahanemist ning oli 2006. aastaks 4,6 protsenti.
7 Source “Employment in Europe 2005”, chapter 2
Allikas „Tööhõive Euroopas 2005”, teine peatükk.
10 years of the European Employment Strategy k h s to c
10 aastat Euroopa tööhõivestrateegiat k h st oc
The Lisbon European Council discussed progress in the delivery of the Strategy, which covered a number of other open methods of coordination (education, social inclusion, pensions, etc.), every year at a spring European Council.
Lissaboni Euroopa Ülemkogu arutas strateegia rakendamist, mis hõlmas mitut avatud kooskõlastamise meetodit (haridus, sotsiaalne kaasatus, pensionid jne), Euroopa Ülemkogu iga-aastasel kevadisel tippkohtumisel.
Subsequent European Councils recommended new or strengthened priorities such as quality in work (Nice, December 2000), active ageing and lifelong learning (Barcelona, March 2002).
Hilisemad Euroopa Ülemkogud soovitasid uusi või kindlustatud prioriteete, nagu töökvaliteet (Nice, detsember 2000), aktiivne vananemine ja elukestev õpe (Barcelona, märts 2002).
These priorities were integrated into the annual Employment Guidelines together with the employment rate targets.
Need prioriteedid koos tööhõive määrade eesmärkidega lisati iga-aastas-tele tööhõivesuunistele.
In 2003, the EES was subject to a fi ve year evaluation.
2003. aastal hinnati EESi viie aasta tegevust.
Considerable progress was noted in terms of job creation, curbing long term unemployment, reducing taxation of low paid labour, and spreading lifelong learning and equal opportunity policies for women and men.
Märkimisväärset edu täheldati töökohtade loomisel, pikaajalise töötuse vähendamisel, madalapalgalise tööjõu maksustamise vähendamisel, elukestva õppe ning meeste ja naiste võrdsete võimaluste poliitika edendamisel.
However, it became clear that the Strategy needed to be more focused on priorities and improved governance.
Siiski sai selgeks, et strateegia pidi rohkem keskenduma prioriteetidele ning juhtimise parandamisele.
The 2003 Employment Guidelines were therefore articulated on the three overarching priorities of full employment, quality in work and social inclusion, as well as a number of newly quantified targets (notably in the field of lifelong learning).
2003. aasta tööhõivesuunised sõnastati seetõttu kolme peamise prioriteedi alusel – täistööhõive, töö kvaliteet ning sotsiaalne kaasatus –, millele lisandus ka mitu uut mõõdetavat eesmärki (eriti elukestva õppe valdkonnas).
Later that year, a taskforce headed by Wim Kok, former Prime Minister of the Netherlands, was charged with carrying out an independent in-depth examination of key employmentrelated policy challenges.
Hiljem samal aastal tehti Wim Koki (endine Hollandi peaminister) juhitava rakkerühma ülesandeks läbi viia sõltumatu süvauuring tööhõivega seotud poliitika olulisimate probleemide kohta.
The taskforce was to identify practical reform measures that would have the most direct and immediate impact on the ability of Member States to implement the revised European Employment Strategy and to achieve its objectives and targets.
Rakkerühma ülesandeks oli kindlaks määrata otstarbekaid reformimise meetmeid, millel oleks kõige otsesem ja vahetum mõju liikmesriikide võimekusele rakendada uuesti läbi vaadatud Euroopa tööhõivestrateegia ning saavutada selle eesmärke.
The taskforce report (“Jobs, Jobs, Jobs – Creating more employment in Europe”) presented the main challenges and priorities for increasing employment in Europe: increasing adaptability of workers and enterprises; making work a
Rakkerühma aruanne („Töö, töö, töö – tööhõive suurendamine Euroopas”) sisaldas põhilisi väljakutseid ja prioriteete tööhõive suurendamisel Euroopas: töötajate ja ettevõtete suurem kohanemisvõimelisus, muuta töö kõigi jaoks reaalseks võimaluseks, kindlustades aktiivse tööturu poliitikat ning keskendudes rohkem ebasoodsas olu-
YEARS real option for all through strengthening active labour market policies and targeting more vulnerable groups like women, older people and ethnic minorities; investing in human capital, especially in lifelong learning; and improving governance for employment by mobilising all actors in society.
AASTAT korras olevatele rühmadele, nagu naised, eakamad inimesed ja etnilised vähemused, inimkapitali investeerimine – eriti elukestvasse õppesse – ning tööhõive juhtimise parandamine, kaasates kõik ühiskonnaliikmed.