natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian State misled the Commission by failing to inform it that those undertakings were also the holders of acquired rights, and in so doing it infringed the legitimate expectation which those undertakings had that they would be able to lodge a reformulated application.
Õigupoolest eksitas Itaalia Vabariik komisjoni, jättes ta teavitamata asjaolust, et ka need ettevõtjad on saanud õigusi, kahjustades sellega nimetatud ettevõtjate õiguspärast ootust, et neil on võimalus esitada ülevaadatud taotlus.
The national court is of the opinion that Nuova Agricast had a ‘relevant legal interest’ in having its amended application entered on the list relating to the first appropriate invitation to apply following the invitation in respect of which it waived its right to automatic inclusion of its original application.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et Nuova Agricastil oli „õiguslik huvi” nõuda, et tema ülevaadatud taotlus kantaks pingeritta, mis koostatakse sellele kutsele, mille osas ta loobus oma esialgse taotluse automaatsest ülekandmisest, järgneva esimese sobiva kutse kohta.
As a result, the legitimate expectation of Nuova Agricast was definitively frustrated by the contested decision, since that decision amended the 20002006 aid scheme by comparison with the 1997-1999 aid scheme by providing that only expenditure for implementing approved projects incurred after the lodging of the application was
Vaidlustatud otsus rikub kindlasti Nuova Agricasti õiguspärast ootust, kuna see otsus muutis 2000.–2006. aasta abikava võrreldes 1997.–1999. aasta abikavaga, nähes ette, et abikõlblikud on üksnes kulutused, mida toetuse saanud projektide eluviimisel on
The national court states that in order to give a ruling on Nuova Agricast’s application for damages, it must determine whether a causal link exists between the conduct of the Italian State which is complained of and the damage which is alleged.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et Nuova Agricasti esitatud hüvitise nõude lahendamiseks tuleb kindlaks teha, kas Itaalia Vabariigile ette heidetud vigade ja väidetava kahju vahel on põhjuslik seos.
In so far as the contested decision — which the national court regards as the event giving rise to loss (eventum damni) — is interposed between the conduct of the Italian Government which is complained of, that is to say, the failure to inform, or the failure fully to inform, the Commission, and the occurrence of the damage alleged by Nuova Agricast, the national court considers that in order to establish the causal link between that conduct and that damage it must determine whether that damage could have been avoided if the Italian State had conducted itself differently and, for that purpose, determine whether the Commission would have adopted a different transitional provision were it to have been ‘provided with full and accurate information on the legal situations of the undertakings having an interest in obtaining grants under Law No 488/1992’.
Kuna vaidlustatud otsus, mille puhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu väitel tegemist kahju põhjustanud sündmusega (eventum damni), asetub Itaalia Vabariigile etteheidetava sisulise käitumise, mis seisneb komisjoni täpselt teavitamata jätmises, ja Nuova Agricastile väidetavalt tekitatud kahju vahele, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et selle käitumise ja selle kahju vahelise põhjusliku seose kindlakstegemiseks tuleb välja selgitada, kas seda kahju oleks saanud vältida, kui Itaalia Vabariik oleks käitunud teisiti, ja selleks tuleb välja selgitada, kas komisjon oleks võtnud vastu teistsuguse üleminekusätte, kui teda oleks „täpselt ja täielikult teavitatud seaduse nr 488/1992 alusel toetuse saamisest huvitatud ettevõtjate õiguslikust olukorrast”.
According to the national court, proof of the certainty of a different result which would have been favourable to Nuova Agricast requires the invalidity of the transitional provision contained in the contested decision to be established on the ground that that provision is contrary to the rules and principles of the Community legal order.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu väitel oleks kindlalt tõendatud, et teistsugune tulemus oleks olnud Nuova Agricastile soodne, kui tuvastataks, et vaidlustatud otsuses olev üleminekusäte oli kehtetu, kuna see rikkus ühenduse õiguskorra norme ja põhimõtteid.
The national court asks, first, whether, since the transitional provision does not benefit undertakings in the situation of Nuova Agricast, it should not be held to be invalid on the basis that it infringes the principle of equal treatment.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatab esiteks küsimuse, kas üleminekusätet, mis ei laiene Nuova Agricastiga sarnases olukorras olevatele ettevõtjatele, ei tuleks tunnistada kehtetuks võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tõttu.
That court takes the view that on the expiry of the authorisation for the 1997-1999 aid scheme, there were three categories of undertakings:
Nimetatud kohus leiab, et hetkel, mil lõppes 1997.–1999. aasta abikavale antud heakskiit, oli kolme liiki ettevõtjaid:
— undertakings such as Nuova Agricast, whose application for aid had been entered on the list under the third invitation to apply, which did not obtain the aid applied for under that invitation by reason of there being insufficient funds available and which had then waived their right to automatic inclusion of their application in the list relating to the fourth invitation to apply in order to submit a reformulated application under the next appropriate invitation to apply following that invitation (‘undertakings in the first category’);
– ettevõtjad nagu Nuova Agricast, kelle taotlus oli kolmanda kutse alusel kantud ühte piirkondlikku pingeritta, kes ei saanud selle kutse alusel taotletud abi rahaliste vahendite ebapiisavuse tõttu ja kes olid neljanda kutse avaldamisel loobunud oma taotluse automaatse ülekandmise õigusest, et esitada ülevaadatud taotlus sellele kutsele järgneva esimese sobiva kutse alusel (edaspidi „esimese kategooria ettevõtjad”);
— undertakings whose application had been entered on the list relating to the fourth invitation to apply, which did not obtain the aid applied for by reason of there being insufficient funds available (‘undertakings in the second category’);
– ettevõtjad, kelle taotlus oli kantud neljanda kutse pingeritta, kuid kes ei olnud taotletud abi saanud rahaliste vahendite ebapiisavuse tõttu (edaspidi „teise kategooria ettevõtjad”);
— undertakings which had not yet submitted an application for aid, although work on their investment project had already started (‘undertakings in the third category’).
– ettevõtjad, kes ei olnud veel abitaotlust esitanud, kuigi nende investeerimisprojekt oli juba käivitatud (edaspidi „kolmanda kategooria ettevõtjad”).
It takes the view that the undertakings in the first category and those in the third category, which were also precluded from taking advantage of the transitional provision, were not in the same situation and thus did not have to be treated in the same way.
Samas leiab kõnealune kohus esiteks, et esimese kategooria ja teise kategooria ettevõtjad, kelle osas ühtviisi välistati üleminekusättega antud soodustuse kasutamine, ei olnud samas olukorras, ja seega ei tulnudki neid ühtemoodi kohelda.
It also considers that the undertakings in the first category and those in the second category were in similar legal situations and accordingly that the former should have been in a position to take advantage of the transitional position, in the same way as those in the second category.
Teiseks leiab ta, et esimese kategooria ettevõtjad ja teise kategooria ettevõtjad olid sarnases õiguslikus olukorras, esimesed oleksid pidanud saama kasutada üleminekusättega antud soodustust samamoodi nagu teised.
The national court asks, secondly, whether the transitional provision should not be held to be invalid as infringing the obligation to state reasons for Community acts laid down in Article 253 EC.
Teiseks tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse, kas üleminekusätet ei tuleks tunnistada kehtetuks seetõttu, et rikutud on ühenduse institutsioonide õigusaktide põhjendamise kohustust, mis on kehtestatud EÜ artiklis 253.
The Tribunale ordinario di Roma therefore decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Neil asjaoludel otsustas Tribunale ordinario di Roma menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Is [the contested decision valid] as regards only the transitional provision, which lays down an exceptional derogation from the principle “that aid must be necessary” — on the occasion of the first implementation of the scheme in question — solely for applications “made under the last invitation to apply organised on the basis of the preceding scheme approved by the Commission until 31 December 1999, which were considered eligible for aid but in respect of which no aid was granted because insufficient funds were allocated to that invitation” …, with the consequent unjustified passing-over — in breach of the principle of equal treatment and of the obligation to state the reasons on which the decision was based pursuant to Article 253 EC — of applications which had not been satisfied because of a lack of available funds and which were waiting to be included automatically in the next invitation to apply or to be reformulated and resubmitted in the first “appropriate” invitation to apply under the new scheme[?]’
„Kas [vaidlusalune] otsus on kehtiv üleminekusätte osas, mis näeb kõnealuse kava esmakordsel kohaldamisel ette erakorralise erandi „abi vajalikkuse” põhimõttest vaid taotluste suhtes, „mis esitati varasema, komisjoni poolt 31. detsembrini 1999 heaks kiidetud kava raames avaldatud viimase kutse alusel ja mis tunnistati abikõlblikeks, kuid millele selle kutse jaoks eraldatud rahaliste vahendite vähesuse tõttu abi ei antud” […], mille tagajärjel, rikkudes võrdse kohtlemise põhimõtet ja EÜ artiklist 253 tulenevat põhjendamiskohustust, jäeti õigustamatult kõrvale eelmiste kutsete alusel esitatud taotlused, mida ei rahuldatud rahaliste vahendite ebapiisavuse tõttu ning mis ootasid automaatset ülekandmist vahetult järgneva kutse peale esitatud taotluste hulka või ülevaadatud kujul esitamist esimese uue kava alusel avaldatud „sobiva” kutse peale[?]”
Preliminary observation
Sissejuhatavad märkused
It must be noted at the outset that, by its question, the national court has considered it necessary to ask the Court to review the validity of the contested decision only in the light of the principle of equal treatment and of the obligation to state reasons.
Esiteks tuleb märkida, et esitatud küsimusega on eelotsusetaotluse esitanud kohus pidanud vajalikuks paluda Euroopa Kohtul kontrollida vaidlustatud otsuse kehtivust üksnes seoses võrdse kohtlemise põhimõtte ja põhjendamiskohustusega.
According to established caselaw, in proceedings under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court (see Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 59; Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraph 48; and Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 18).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt põhineb EÜ artiklis 234 sätestatud menetlus liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, nii et üksnes liikmesriigi kohus, kellele kaebus on esitatud ja kes peab lõpuks selle kohta otsuse tegema, saab asja eripärast lähtuvalt hinnata nii seda, kas otsuse tegemiseks on vaja saada Euroopa Kohtult eelotsust, kui ka Euroopa Kohtule esitatud küsimuste asjakohasust (vt 15. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-415/93: Bosman, EKL 1995, lk I-4921, punkt 59; 11. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-208/05: ITC, EKL 2007, lk I-181, punkt 48, ning 26. juuni 2007. aasta kohtuasjas C-305/05: Ordre des barreaux francophones et germanophone jt, EKL 2007, lk I-5305, punkt 18).
That being so, even though Nuova Agricast put forward other grounds of invalidity as regards the contested decision in the main proceedings, it is inappropriate to extend the inquiry into the validity of that decision to those other grounds of invalidity, which the national court has not referred to (see, by way of analogy, Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others, paragraphs 17 to 19).
Kuigi Nuova Agricast on põhikohtuasjas välja toonud ka teisi vaidlustatud otsuse kehtetuse põhjuseid, ei tule neil asjaoludel selle otsuse kehtivuse kontrolli laiendada nendele teistele kehtetuse põhjustele, mida eelotsusetaotluses ei ole märgitud (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Ordre des barreaux francophones et germanophone jt, punktid 17–19).
The Commission contends that the link referred to by the national court between any liability there may be on the Italian State’s part and the validity of the contested decision has not been established, with the result that the question referred for a preliminary ruling has no connection with the main proceedings.
Komisjon väidab, et sellise seose olemasolu, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus väidab olevat Itaalia riigi võimaliku vastutuse ja vaidlustatud otsuse vahel, ei ole tõendatud, mistõttu ei ole eelotsuse küsimus põhikohtuasjaga seotud.
First, it is possible for the Italian State to have infringed the principle of equal treatment when it notified the 20002006 aid scheme without there being any defect whatsoever in the contested decision, by which the Commission adjudicated on the
Esiteks on võimalik, et Itaalia riik rikkus 2000.–2006. aasta abikavast teatamisel võrdse kohtlemise põhimõtet, ilma et vaidlustatud otsuses, milles komisjon tegi otsuse abikavast teatanud liikmesriigi väljapakutud abikava kohta, oleks võimalik tuvastada ühtegi viga. Lisaks ei ole seost Itaalia riigi vastutuse ja vaidlustatud otsuse
In that regard, as was mentioned in paragraph 35 of this judgment, the national court takes the view that the contested decision is the event occasioning loss and is interposed between the conduct of the Italian Government which is complained of by Nuova Agricast and the occurrence of the damage alleged by the latter.
Nagu on märgitud käesoleva otsuse punktis 35, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus selles osas, et vaidlusaluse otsuse puhul on tegemist kahju põhjustanud sündmusega, mis asub Nuova Agricasti poolt Itaalia riigile etteheidetava sisulise käitumise ja kahju vahel, mida Nuova Agricast väidab endale tekitatud olevat.
Consequently, if the contested decision were to be declared invalid by reason of its having infringed the principle of equal treatment or by reason of a failure to state reasons, such a finding would be liable to have an impact on the reasoning of the national court at the time at which it came to rule on the damages applied for by Nuova Agricast.
Kui vaidlustatud otsus tunnistataks kehtetuks võrdse kohtlemise või põhjendamiskohustuse rikkumise tõttu, võiks see järeldus seetõttu mõjutada eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangut Nuova Agricasti esitatud hüvitise nõude lahendamisel.
The question referred for a preliminary ruling is therefore admissible in its entirety.
Seetõttu on eelotsuse küsimus tervikuna vastuvõetav.
The validity of the contested decision in the light of the principle of equal treatment
Vaidlustatud otsuse kehtivus võrdse kohtlemise põhimõtte seisukohalt
First, the Commission argues that the contested decision is not capable of having infringed the principle of equal treatment, since the transitional provision which it contains is the result of a choice freely made by the Italian authorities.
Esiteks märgib komisjon, et vaidlusalune otsus ei saa rikkuda võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna selles sisalduv üleminekusäte on Itaalia ametivõimude vaba valiku tulemus.
In that regard, it is clear from the general scheme of the Treaty that the procedure under Article 88 EC must never produce a result which is contrary to the specific provisions of the Treaty (see, inter alia, Case C-204/97 Portugal v Commission [2001] ECR I-3175, paragraph 41, and Case C-456/00 France v Commission [2002] ECR
Selles osas tuleneb asutamislepingu üldisest ülesehitusest, et EÜ artiklis 88 sätestatud menetlus ei või kunagi viia tulemuseni, mis on vastuolus asutamislepingu konkreetsete sätetega (vt eelkõige 3. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-204/97: Portugal vs.
I-11949, paragraph 30).
NUOVA AGRICAST komisjon, EKL 2001, lk I-3175, punkt 41, ja 12. detsembri 2002 aasta otsus kohtuasjas C-456/00: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2002, lk I-11949, punkt 30).
Accordingly, State aid, certain conditions of which contravene other provisions of the Treaty, cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market (see Case C-113/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7601, paragraph 78 and the caselaw cited there).
Seetõttu ei saa komisjon ühisturuga kokkusobivaks kuulutada sellist riigiabi, mille mingi osa rikub asutamislepingu teisi sätteid (vt 19. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-113/00: Hispaania vs. komisjon, EKL 2002, lk I-7601, punkt 78 ja viidatud kohtupraktika).
Similarly, State aid, certain of the conditions of which contravene the general principles of Community law, such as the principle of equal treatment, cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market.
Samuti ei saa komisjon ühisturuga kokkusobivaks kuulutada sellist riigiabi, mille mingi osa rikub ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, näiteks võrdse kohtlemise põhimõtet.
The Commission’s argument summarised in paragraph 49 of this judgment must therefore be rejected.
Seetõttu tuleb käesoleva otsuse punktis 49 kokkuvõetud komisjoni argument kõrvale jätta.
In that regard, it is established caselaw that the lawfulness of a decision concerning State aid is to be assessed in the light of the information available to the Commission when the decision was adopted (see, inter alia, Case 234/84 Belgium v Commission [1986] ECR 2263, paragraph 16; Joined Cases C-74/00 P and C-75/00 P Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission [2002] ECR I-7869, paragraph 168; and Case C-276/02 Spain v Commission [2004] ECR I-8091, paragraph 31).
Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et riigiabi küsimuses tehtud otsuse õiguspärasust tuleb hinnata seda informatsiooni arvesse võttes, mis oli komisjoni käsutuses otsuse tegemise hetkel (vt eelkõige 10. juuli 1986. aasta otsus kohtuasjas 234/84: Belgia vs. komisjon, EKL 1986, lk 2263, punkt 16; 24. septembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-74/00 P ja C-75/00 P: Falck ja Acciaierie di Bolzano vs. komisjon, EKL 2002, lk I-7869, punkt 168, ja 14. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-276/02: Hispaania vs. komisjon, EKL 2004, lk I-8091, punkt 31).
Even though that caselaw has, until now, been applied only in the case of an action directed against a decision taken by the Commission at the end of the procedure laid down under Article 88(2) EC, it is all the more relevant where what is at issue is the validity of a decision not to raise objections against an aid measure or an aid scheme, such as the contested decision.
Kuigi seda kohtupraktikat ei ole kuni praeguse ajani kohaldatud juhule, kus hagi on esitatud EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud menetluse tulemusel komisjoni otsuse peale, on see kohtupraktika iseäranis asjakohane, kui vaatluse all on see, kas vaidlusaluse otsusega sarnane otsus mitte esitada vastuväiteid abi või abikava kohta on kehtiv.
With respect more particularly to the latter category of decisions, that caselaw appears justified in the light of the general scheme of the review procedure for State aids laid down by the Treaty.
Konkreetsemalt viimati nimetatud liiki otsuseid käsitledes tundub nimetatud kohtupraktika olevat põhjendatud asutamislepinguga kehtestatud riigiabi kontrollimise menetluse ülesehituse seisukohalt.
Under the procedure for reviewing State aid, it is necessary to distinguish between the preliminary stage of the procedure for reviewing aids under Article 88(3) EC, which is governed by Articles 4 and 5 of Regulation No 659/1999 and is intended merely to allow the Commission to form a prima facie opinion on the partial or complete conformity of the aid in question, and the investigation stage envisaged by Article 88(2) EC, which is governed by Articles 6 and 7 of that regulation and is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case (Case C-198/91 Cook v Commission [1993] ECR I-2487, paragraph 22; Case C-225/91 Matra v Commission [1993] ECR I-3203, paragraph 16; Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 38; and judgment of 29 November 2007 in Case C-176/06 P Stadtwerke Schwäbisch Hall and Others v Commission, paragraph 20).
Riigiabi kontrollimise menetluses tuleb eristada ühelt poolt abi esialgse uurimise staadiumi, mis on kehtestatud EÜ artikli 88 lõikega 3 ja mida reguleerivad määruse nr 659/1999 artiklid 4 ja 5, mille eesmärk on üksnes võimaldada komisjonil kõnealuse abi ühisturuga osalise või täieliku kokkusobivuse kohta esmane arvamus kujundada, ning teiselt poolt EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud uurimise staadiumi, mida reguleerivad nimetatud direktiivi artiklid 6 ja 7 ja mis on mõeldud selleks, et komisjon saaks asja kõikide andmete kohta täielikku teavet koguda (vt 19. mai 1993. aasta otsus kohtuasjas C-198/91: Cook vs. komisjon, EKL 1993, lk I-2487, punkt 22; 15. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas C-225/91: Matra vs. komisjon, EKL 1993, lk I-3203, punkt 16; 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punkt 38, ning 29. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-176/06 P: Stadtwerke Schwäbisch Hall jt vs. komisjon, punkt 20).
The Commission may restrict itself to the preliminary stage under Article 88(3) EC in order to take a decision favourable to an aid measure if can satisfy itself, after having undertaken a preliminary investigation, that the project concerned is compatible with the Treaty.
Komisjon võib teha abi osas soodsa otsuse EÜ artikli 88 lõikes 3 ette nähtud esialgse staadiumi raames, kui ta esmase uurimise lõpuks on jõudnud veendumusele, et vastav projekt on asutamislepinguga kooskõlas.
It is only where that preliminary investigation has led the Commission to the oppos- ite conclusion or if such an investigation does not permit all the difficulties involved in determining whether the aid is compatible with the common market to be overcome, that the Commission is under a duty to carry out all the requisite consultations and for that purpose to initiate the procedure under Article 88(2) EC (see to that effect, inter alia, Case 84/82 Germany v Commission [1984] ECR 1451, paragraph 13; Cook v Commission, paragraph 29; Matra v Commission, paragraph 33; Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 39; and Portugal v Commission, paragraph 33).
Üksnes juhul, kui esmane uurimine viib komisjoni vastupidise veendumuseni või kui see ei võimalda tal ületada kõiki kõnealuse meetme ühisturuga kokkusobivuse hindamisel tekkinud raskusi, on komisjoni ülesanne koguda kõik vajalikud arvamused ja algatada selleks EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus (vt selle kohta eriti 20. märtsi 1984. aasta otsus kohtuasjas 84/82: Saksamaa vs. komisjon, EKL 1984, lk 1451, punkt 13; eespool viidatud kohtuotsus Cook vs. komisjon, punkt 29; eespool viidatud kohtuotsus Matra vs. komisjon, punkt 33, eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, punkt 39, ning eespool viidatud kohtuotsus Portugal vs. komisjon, punkt 33).