natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, Article 4(6) of the Framework Decision sets out a ground for optional nonexecution of the European arrest warrant pursuant to which the executing judicial authority may refuse to execute such a warrant issued for the purposes of execution of a sentence where the requested person ‘is staying in, or is a national or a resident of, the executing Member State’, and that State undertakes to execute that sentence in accordance with its domestic law.
Sellega seoses sätestab raamotsuse artikli 4 punkt 6 Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtliku aluse, mille kohaselt võib vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui vahistamismäärus on tehtud vabadusekaotuse täitmiseks ja tagaotsitav „viibib vahistamismäärust täitvas liikmesriigis või on selle kodanik või omab seal elukohta” ning see riik kohustub täitma karistuse vastavalt oma siseriiklikule õigusele.
Thus, according to Article 4(6) of the Framework Decision, the scope of that ground for optional nonexecution is limited to persons who, if not nationals of the executing Member State, are ‘staying’ or ‘resident’ there.
Raamotsuse artikli 4 punkti 6 kohaselt on selle täitmata jätmise vabatahtliku aluse kohaldamisala piiratud isikutega, kes – juhul kui nad ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi kodanikud – „elavad” või „viibivad” selles liikmesriigis.
However, the meaning and scope of those two terms are not defined in the Framework Decision.
Nimetatud kahe mõiste sisu ja ulatus ei ole siiski raamotsuses määratletud.
The Commission of the European Communities, while conceding that, in some linguistic versions of the Framework Decision, the wording of Article 4(6) could suggest that the term ‘staying’ is on the same level of importance as the criteria of residence or nationality, contends that, in any case, that provision must be interpreted as meaning that the fact that the requested person is staying in the executing Member State is a necessary but not sufficient condition for invoking the ground for optional nonexecution referred to in Article 4(6).
Mööndes küll, et raamotsuse artikli 4 punkti 6 sõnastus võib mõnes raamotsuse keeleversioonis viidata sellele, et mõiste „viibib” asetub samale tasemele selliste kriteeriumidega nagu elukoht või kodakondsus, märgib Euroopa Ühenduste Komisjon siiski, et seda sätet tuleb igal juhul tõlgendada nii, et asjaolu, et tagaotsitav isik elab vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, on kõnesoleva artikli 4 punktis 6 sätestatud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele tuginemiseks vajalik, ent mitte piisav eeltingimus.
In that regard, it is certainly true that the term ‘staying’ cannot be interpreted in a broad way which would imply that the executing judicial authority could refuse to execute a European arrest warrant merely on the ground that the requested person is temporarily located on the territory of the executing Member State.
Vastab tõele, et mõistet „viibib” ei saa tõlgendada laiendavalt, sest see tähendaks, et vahistamismäärust täitev õigusasutus võiks keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest üksnes põhjusel, et tagaotsitav isik viibib ajutiselt vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil.
However, Article 4(6) of the Framework Decision equally cannot be interpreted as meaning that a requested person who, without being a national or resident of the executing Member State, has been staying there for a certain period of time is not in any circumstances capable of having established connections with that State which could enable him to invoke that ground for optional nonexecution.
Raamotsuse artikli 4 punkti 6 ei saa siiski tõlgendada nii, et tagaotsitaval isikul, kes ei ole küll vahistamismäärust täitva liikmesriigi kodanik või elanik, ent on seal juba mõnda aega viibinud, ei võiks ühelgi juhul olla tekkinud selle riigiga sidet, mis võiks õigustada tuginemist täitmata jätmise vabatahtlikule alusele.
It follows that, notwithstanding differences in the various language versions of Article 4(6), the category of requested persons who are ‘staying’ in the executing Member State within the meaning of that provision is not, as was argued in par -ticular by the Netherlands Government at the hearing of the present case, completely irrelevant for the purposes of ascertaining the scope of that provision.
Sellest tuleneb, et vaatamata kõnealuse artikli 4 punkti 6 keeleversioonide erinevustele ei saa siiski öelda, et nende tagaotsitavate isikute kategooria, kes „viibivad” vahistamismäärust täitvas liikmesriigis kõnealuse sätte tähenduses, oleks täiesti asjakohatu selle sätte kohaldamisala kindlaksmääramisel – nagu märkis käesolevas asjas toimunud kohtuistungil ka Madalmaade valitsus.
Consequently, it is not sufficient to take into account only the term ‘resident’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision, but it is also necessary to ascertain in what way the term ‘staying’ may complement the meaning of the first of those two terms.
Järelikult ei piisa üksnes mõiste „elab” arvessevõtmisest raamotsuse artikli 4 punkti 6 tähenduses, vaid lisaks tuleb kindlaks määrata, mil viisil võib mõiste „viibib” täiendada esimesena mainitud mõiste ulatust.
First, that reading of Article 4(6) of the Framework Decision cannot be affected by the fact that, according to the wording of Article 5(3) of the Framework Decision, which concerns a person who is the subject of a European arrest warrant for the purposes of prosecution, surrender may be made subject by the law of the executing Member State to the condition contained in that provision only if the person concerned is a national or resident of that Member State, no reference being made to his ‘staying’ there.
Ühelt poolt ei saa raamotsuse artikli 4 punkti 6 sellist tõlgendamist mõjutada asjaolu, et vastavalt sama raamotsuse artikli 5 punkti 3 sõnastusele – mis puudutab isikut, kelle suhtes on tehtud vahistamismäärus kohtu alla andmiseks – võib vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigus allutada üleandmise selles sättes sisalduvale tingimusele vaid siis, kui asjaomane isik on selle liikmesriigi kodanik või elanik, ilma et oleks viidatud tema „viibimisele”.
Second, with regard to the interpretation of the terms ‘staying’ and ‘resident’, it should be pointed out that, contrary to the argument of the Czech and Netherlands Governments, the definition of those two terms cannot be left to the assessment of each Member State.
Teiselt poolt on mõistete „viibib” ja „elab” kohta oluline täpsustada, et vastupidi Tšehhi ja Madalmaade valitsuse väidetele ei saa nende kahe mõiste määratlemist jätta liikmesriikide otsustada.
It follows from the need for uniform application of Community law and from the principle of equality that the terms of a provision of Community law which makes no express reference to the law of the Member States for the purpose of determining its meaning and scope must normally be given an autonomous and uniform interpretation throughout the Union, having regard to the context of the provision and the objective pursued by the legislation in question (see, by analogy, Case C-195/06 Österreichischer Rundfunk [2007] ECR I-8817, paragraph 24 and caselaw cited).
Nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttest tuleneb, et nimetatud õiguse sellist sätet, mis ei sisalda ühtki selgesõnalist viidet liikmesriikide õigusele sätte sisu ja ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt tõlgendada kogu liidus autonoomselt ja ühetaoliselt, arvestades sätte konteksti ja vastava regulatsiooniga taotletavat eesmärki (vt analoogia alusel 18. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-195/06: Österreichischer Rundfunk, EKL 2007, lk I-8817, punkt 24 ja viidatud kohtupraktika).
Since the objective of the Framework Decision, as indicated in paragraph 31 of this judgment, is to put in place a system of surrender, as between judicial authorities, of convicted persons or suspects for the purpose of enforcing judgments or of criminal proceedings, based on the principle of mutual recognition — a surrender which the executing judicial authority can oppose only on one of the grounds for refusal provided for by the Framework Decision — the terms ‘staying’ and ‘resident’, which determine the scope of Article 4(6), must be defined uniformly, since they concern autonomous concepts of Union law.
Arvestades, et raamotsuse eesmärk on – nagu tuleneb käesoleva otsuse punktist 31 – seada sisse vastastikuse tunnustamise põhimõttel rajanev õigusasutustevaheline üleandmissüsteem süüdimõistetute kriminaalkaristuste täitmiseks või kahtlustatavatele süüdistuse esitamiseks, kusjuures vahistamismäärust täitev õigusasutus saab sellisest üleandmisest keelduda vaid mõnel raamotsuses ettenähtud täitmata jätmise alustest, tuleb mõistetele „viibib” ja „elab”, mis määravad kindlaks raamotsuse artikli 4 punkti 6 kohaldamisala, anda ühtne definitsioon, sest tegemist on ühenduse õiguse autonoomsete mõistetega.
Therefore, in their national law transposing Article 4(6), the Member States are not entitled to give those terms a broader meaning than that which derives from such a uniform interpretation.
Liikmesriikidel ei ole järelikult õigust anda neile mõistetele kõnealuse artikli 4 punkti 6 ülevõtvas siseriiklikus õiguses laiemat ulatust kui see, mis tuleneb eelnimetatud ühetaolisest tõlgendusest.
In order to establish whether, in a specific situation, the executing judicial authority may refuse to execute a European arrest warrant, it must, initially, ascertain only whether the requested person is a national of the executing Member State, a ‘resident’ of that State or ‘staying’ there within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision and thus covered by it.
Selleks et saada teada, kas vahistamismäärust täitev õigusasutus võib konkreetses olukorras keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, tuleb sel õigusasutusel esiteks kõigest kindlaks teha, kas tagaotsitav isik on kodanik, kas ta „elab” või „viibib” selles riigis raamotsuse artikli 4 punkti 6 tähenduses ja on seega kõnealuse artikli kohaldamisalaga hõlmatud.
Second, and only if the executing judicial authority finds that that person is covered by one of those terms, it must assess whether there is a legitimate interest which would justify the sentence imposed in the issuing Member State being executed on the territory of the executing Member State.
Teiseks ja ainult juhul, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus tõdeb, et mõni nimetatud mõistetest kehtib asjaomase isiku kohta, tuleb sel õigusasutusel hinnata, kas eksisteerib õigustatud huvi, millega saab põhjendada vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud karistuse täideviimist seda määrust täitva liikmesriigi territooriumil.
In that regard, it must be emphasised, as also pointed out by all the Member States which submitted observations to the Court as well as by the Commission, that the ground for optional nonexecution stated in Article 4(6) of the Framework Decision has in particular the objective of enabling the executing judicial authority to give particular weight to the possibility of increasing the requested person’s chances of reintegrating into society when the sentence imposed on him expires.
Selle kohta on sarnaselt Euroopa Kohtule märkused esitanud liikmesriikide valitsustega ja komisjoniga oluline rõhutada, et raamotsuse artikli 4 punktis 6 sätestatud täitmata jätmise vabatahtliku aluse eesmärk on võimaldada vahistamismäärust täitval õigusasutusel suurendada tagaotsitava isiku ühiskonda taasintegreerimise tõenäosust pärast seda, kui viimane on talle mõistetud karistuse ära kandnud.
Accordingly, the terms ‘resident’ and ‘staying’ cover, respectively, the situations in which the person who is the subject of a European arrest warrant has either established his actual place of residence in the executing Member State or has acquired, following a stable period of presence in that State, certain connections with that State which are of a similar degree to those resulting from residence.
Mõistetega „elab” ja „viibib” peetakse seega silmas olukordi, mille puhul isik, kelle suhtes on antud Euroopa vahistamismäärus, on asunud tegelikult elama vastuvõtvasse liikmesriiki või siis on tal mõnda aega püsivalt selles liikmesriigis viibimise tulemusena tekkinud selle riigiga side, mis vastab selles riigis elamisest tulenevale seotuse astmele.
In the light of the information contained in the order for reference, Mr Kozłowski is not ‘resident’ in Germany within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Eelotsusetaotluses esitatud teavet arvestades ei „ela” S. Kozłowski Saksamaal raamotsuse artikli 4 punkti 6 mõttes.
Consequently, the interpretation which follows concerns only the term ‘staying’ contained in that provision.
Järelikult puudutab järgnev tõlgendus üksnes selles sättes sisalduvat mõistet „viibib”.
In order to determine whether, in a specific situation, there are connections between the requested person and the executing Member State which lead to the conclusion that that person is covered by the term ‘staying’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision, it is necessary to make an overall assessment of various objective factors characterising the situation of that person, which include, in par -ticular, the length, nature and conditions of his presence and the family and economic connections which he has with the executing Member State.
Selleks et määrata kindlaks, kas tagaotsitava isiku ja vahistamismäärust täitva liikmesriigi vahel eksisteerib konkreetsel juhtumil selline seotus, mis võimaldaks tõdeda, et see isik kuulub mõiste „viibib” kohaldamisalasse raamotsuse artikli 4 punkti 6 mõttes, tuleb anda üldhinnang mitmele selle isiku olukorda iseloomustavale objektiivsele näitajale, mille hulka kuuluvad eelkõige tagaotsitava isiku viibimise kestus, laad ja tingimused ning selle isiku perekondlikud ja majanduslikud sidemed vahistamismäärust täitva liikmesriigiga.
Since it is for the executing judicial authority to make an overall assessment in order to determine, initially, whether the person concerned falls within Article 4(6) of the Framework Decision, a single factor characterising the person concerned cannot, in principle, have a conclusive effect of itself.
Arvestades, et vahistamismäärust täitev õigusasutus on kohustatud andma olukorrale üldhinnangu, et määrata esiteks kindlaks, kas raamotsuse artikli 4 punkt 6 käib kõnesoleva isiku kohta, ei saa seda isikut iseloomustavad üksikud asjaolud omada põhimõtteliselt eraldiseisvana määravat tähtsust.
With regard to circumstances such as those related by the national court in its first question, under points (a) to (d), the fact that, as explained under point (a), the requested person’s stay in the executing Member State was not uninterrupted and the fact that, as described under point (b), his stay in that State does not comply with the national legislation on residence of foreign nationals, while not constituting factors which lead by themselves to the conclusion that he is not ‘staying’ in that Member State within the meaning of Article 6(4) of the Framework Decision, can however be of relevance to the executing judicial authority when it is called upon to assess whether the person concerned is covered by that provision.
Asjaolude kohta, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus tõi välja esimese küsimuse punktides a–d, tuleb märkida, et ehkki punktis a esitatud tõsiasi, et tagaotsitav isik ei ole viibinud vahistamismäärust täitvas liikmesriigis katkematult, ega ka punktis b märgitud asjaolu, et isik ei viibi seal kooskõlas siseriikliku õigusega, mis reguleerib välismaalaste riiki sisenemist ja riigis elamist, ei kujuta endast asjaolusid, mis võimaldaksid üksnes neile tuginedes järeldada, et kõnesolev isik ei „viibi” selles liikmesriigis raamotsuse artikli 4 punkti 6 tähenduses, võivad need siiski osutuda vahistamismäärust täitva õigusasutuse jaoks asjakohaseks, kui viimasel palutakse hinnata, kas isik kuulub kõnealuse sätte kohaldamisalasse.
With regard to the fact that, as explained in point (c) of the first question, according to which that person systematically commits crimes in the executing Member State and the fact that, as described in point (d) of that question, he is in detention there serving a custodial sentence, it must be held that they are not relevant factors for the executing judicial authority when it initially has to ascertain whether the person concerned is ‘staying’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Mis puudutab esimese küsimuse punktis c väljatoodud asjaolu, mille kohaselt isik paneb vahistamismäärust täitvas liikmesriigis korrapäraselt toime õigusrikkumisi, ja punktis d esitatud tõsiasja, et isik viibib seal vahi all vabadusekaotusliku karistuse täideviimiseks, siis tuleb märkida, et tegemist on asjaoludega, mis on vahistamismäärust täitva õigusasutuse jaoks tähtsuseta, kui tal tuleb esialgselt kindlaks teha, kas kõnesolev isik „viibib” selles liikmesriigis raamotsuse artikli 4 punkti 6 mõttes.
By contrast, such factors may, supposing that the person concerned is ‘staying’ in the executing Member State, be of some relevance for the assessment which the executing judicial authority is then called upon to carry out in order to decide whether there are grounds for not implementing a European arrest warrant.
Kui eeldada, et see isik „viibib” vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, võivad need asjaolud seevastu omada teatavat tähtsust hinnangus, mille asjassepuutuv õigusasutus peab seejärel vajaduse korral andma, et selgitada, kas on õigustatud, et Euroopa vahistamismääruse täitmist ei jätkata.
It follows that, without being conclusive, two of the four circumstances related by the national courts in its first question, under points (a) and (b), can be of relevance for the executing judicial authority when it has to ascertain whether the situation of the person concerned falls within Article 4(6) of the Framework Decision.
Eelnevast järeldub, et ehkki eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt esimese küsimuse punktides a ja b väljatoodud neljast asjaolust kaks ei ole määravad, võivad need siiski osutuda vahistamismäärust täitva õigusasutuse jaoks asjakohaseks, kui viimasel tuleb hinnata, kas isiku olukord kuulub kõnealuse artikli 4 punkti 6 kohaldamisalasse.
In that regard, it must be held that, in the light of various factors referred to by the national court as characterising the situation of a person such as Mr Kozłowski, in particular the length, nature and conditions of his stay, the absence of family ties and his very weak economic connections with the executing Member State, such a person cannot be regarded as covered by the term ‘staying’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Selle kohta tuleb märkida, et arvestades mitmeid asjaolusid, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus osutas kui põhikohtuasjas kõne all olevaga sarnase isiku olukorda kirjeldavatele – eelkõige viibimise kestust, laadi ja tingimusi ning peresidemete puudumist ja äärmiselt nõrku majanduslikke sidemeid vahistamismäärust täitva liikmesriigiga –, ei saa seda isikut pidada raamotsuse artikli 4 punktis 6 sisalduva mõiste „viibib” alla kuuluvaks.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 4(6) of the Framework Decision is to be interpreted as meaning that:
Neil kaalutlustel tuleb vastata esimesele küsimusele, et raamotsuse artikli 4 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et:
— a requested person is ‘resident’ in the executing Member State when he has established his actual place of residence there and he is ‘staying’ there when, following a stable period of presence in that State, he has acquired connections with that State which are of a similar degree to those resulting from residence;
– tagaotsitav isik „elab” vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, kui ta on asunud sinna tegelikult elama, ja „viibib” seal, kui tal on mõnda aega püsivalt selles liikmesriigis viibimise tulemusena tekkinud selle riigiga side, mis vastab selles riigis elamisest tulenevale seotuse astmele;
— in order to ascertain whether there are connections between the requested person and the executing Member State which lead to the conclusion that that person is covered by the term ‘staying’ within the meaning of Article 4(6), it is for the executing judicial authority to make an overall assessment of various objective factors characterising the situation of that person, including, in particular, the length, nature and conditions of his presence and the family and economic connections which that person has with the executing Member State.
– selleks et määrata kindlaks, kas tagaotsitava isiku ja vahistamismäärust täitva liikmesriigi vahel eksisteerib konkreetsel juhtumil selline seotus, mis võimaldaks tõdeda, see isik kuulub mõiste „viibib” kohaldamisalasse raamotsuse artikli 4 punkti 6 mõttes, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus andma üldhinnangu mitmele selle isiku olukorda iseloomustavale objektiivsele näitajale, mille hulka kuuluvad eelkõige tagaotsitava isiku viibimise kestus, laad ja tingimused ning selle isiku perekondlikud ja majanduslikud sidemed vahistamismäärust täitva liikmesriigiga.
According to the national court, it must authorise the execution of the Euorpean arrest warrant issued against Mr Kozłowski if it finds that he does not have his ‘habitual residence’, within the meaning of Article 83b(2)(b) of the IRG, in Germany.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tuleks tal lubada S. Kozłowski suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmist, kui ta tuvastab, et viimasel puudub Saksamaal „alaline elukoht” IRG § 83b lõike 2 punkti b mõttes.
Having regard to paragraphs 47 and 53 of this judgment and to the reply given by the Court to the first question, it is no longer necessary in the present case to reply to the second question referred, since the requested person in the main proceedings is not covered by Article 4(6) of the Framework Decision.
Arvestades käesoleva otsuse punkte 47 ja 53 ning Euroopa Kohtu vastust esimesele küsimusele, ei ole vaja teisele küsimusele vastata, sest tagaotsitav isik, kes on kõne all põhikohtuasjas, ei kuulu raamotsuse artikli 4 punkti 6 kohaldamisalasse.
Article 4(6) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States, is to be interpreted to the effect that:
Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta artikli 4 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et:
— in order to ascertain whether there are connections between the requested person and the executing Member State which lead to the conclusion that that person is covered by the term ‘staying’ within the meaning of Article 4(6), it is for the executing judicial authority to make an overall assessment of various objective factors characterising the situation of that person, including, in particular, the length, nature and conditions of his presence and the family and economic connections which that person has with the executing Member State.
– selleks et määrata kindlaks, kas tagaotsitava isiku ja vahistamismäärust täitva liikmesriigi vahel eksisteerib konkreetsel juhtumil selline seotus, mis võimaldaks tõdeda, et see isik kuulub mõiste „viibib” kohaldamisalasse raamotsuse artikli 4 punkti 6 mõttes, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus andma üldhinnangu mitmele selle isiku olukorda iseloomustavale objektiivsele näitajale, mille hulka kuuluvad eelkõige tagaotsitava isiku viibimise kestus, laad ja tingimused ning selle isiku perekondlikud ja majanduslikud sidemed vahistamismäärust täitva liikmesriigiga.
Case C-142/07
Kohtuasi C-142/07
(Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Contencioso-Administrativo No 22 de Madrid)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 22 de Madrid)
(Directives 85/337/EEC and 97/11/EC — Assessment of the effects of projects on the environment — Refurbishment and improvement works on urban roads — Whether subject to assessment)
Direktiivid 85/337/EMÜ ja 97/11/EÜ – Projektide keskkonnamõju hindamine – Linnatänavate renoveerimise ja parendamise tööd – Kohustuse kehtestamine