natgillin/translations-raw huggingface dataset:
22 It follows that the examination required for the purpose of processing a request for access to documents must, first, be specific in nature because the mere fact that a document concerns an interest protected by an exception is not sufficient to justify application of that exception and, in addition, the institution to which the request is made must have previously assessed, having regard to the items of information which the document contains, whether access to the document was likely specifically and actually to undermine the protected interest, and the risk of a protected interest being undermined must be reasonably foreseeable and not purely hypothetical.
22 Sellest tuleneb, et dokumentidega tutvumise taotluse läbivaatusel neid dokumente vaja kõigepealt konkreetselt hinnata, sest üksnes asjaolu, et dokument puudutab erandiga kaitstud huve, ei õigusta erandi kohaldamist; ühtlasi on vaja, et taotluse saanud institutsioon oleks dokumendis sisalduva teabe põhjal eelnevalt hinnanud, kas juurdepääs dokumendile ohustab kaitstud huvi konkreetselt ja reaalselt ning kas kahjustamise oht on mõistlikult eeldatav ja mitte ainult oletuslik.
The examination must also be individual in nature and be carried out in respect of each document requested because only such an examination can enable the institution to assess the possibility of granting the applicant partial access. 23
Dokumente tuleb uurida iga taotletava dokumendi puhul eraldi, sest ainult selline uurimine võimaldab institutsioonil hinnata taotlejale osalise juurdepääsu andmise võimalust. 23
21 — In respect of that ‘promotion’ of the right of access to documents, I refer to the demonstration in my Opinion in Case C-64/05 P Sweden v Commission and Others (points 37 to 40), which is still pending before the Court.
21 – Dokumentidele juurdepääsu õiguse „edendamise” kohta lubatagu mul viidata tõendusele, mille ma juba esitasin oma 18. juuli 2007. aasta ettepanekus kohtuasjas C-64/05 P: Rootsi vs. komisjon jt (punktid 37–40), Euroopa Kohtus alles arutamisel.
For that purpose, the Court of First Instance first satisfied itself that the document requested was indeed a legal opinion and found that it was an ‘opinion of the Council’s legal service concerning a proposal for a Council directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States’.
Selleks veendus Esimese Astme Kohus kõigepealt, et taotletav dokument on tõepoolest õiguslik arvamus, ja täheldas, et see on „nõukogu õigustalituse arvamus, mis käsitleb nõukogu direktiivi ettepanekut, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides”.
25However, the Court of First Instance did not limit the requirement of a case-by-case examination to that.
25Kuid Esimese Astme Kohus ei piirdunud juhtumipõhise hindamise nõudega.
It also investigated whether ‘the Council has made an error of assessment in finding … that the disclosure of the legal opinion in question would undermine the protection to which that type of document may be entitled’ because ‘the fact that the document in question is a legal opinion cannot, of itself, justify application of the exception relied upon’.
Ta kontrollis veel, „kas nõukogu tegi käesolevas asjas kaalutlusvea, […] leides, et asjaomase õigusliku arvamuse avalikustamine kahjustaks seda liiki dokumentidele pakutud kaitset”, sest „ainuüksi fakt, et asjaomane dokument on õiguslik arvamus, ei saa siiski õigustada kõnealuse erandi kohaldamist”.
26In addition, it was only after noting that the Council had finally disclosed the introductory paragraph of the legal opinion in question that the Court of First Instance rejected the complaint that the Council had not considered the content of the opinion for the purpose of giving a decision on the request for access in question.
26Alles pärast seda, kui Esimese Astme Kohus oli tuvastanud, et nõukogu oli lõpuks avalikustanud kõnesoleva õigusliku arvamuse sissejuhatava lõigu, lükkas ta tagasi etteheite, et nimetatud nõukogu ei olnud kontrollinud arvamuse sisu vaidlusaluse juurdepääsutaotluse üle otsustamiseks.
23 — For a restatement of that obligation to make a specific and individual assessment, see most recently API v Commission, paragraphs 54 to 56; see, previously, Case T-2/03 Verein für Konsumenteninformation v Commission [2005] ECR II-1121, paragraphs 69 to 74; Case T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau v Commission [2006] ECR II-5131, paragraphs 77 to 79; and Franchet and Byk v Commission, paragraphs 105 and 115 to 117.
23 – Konkreetse ja individuaalse hindamise kohustuse meeldetuletuseks vt viimati eespool viidatud kohtuotsus API vs. komisjon, punktid 54–56; vt varasemad Esimese Astme Kohtu 13. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas T-2/03: Verein für Konsumenteninformation vs. komisjon (EKL 2005, lk II-1121, punktid 69–74); 14. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-237/02: Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon (EKL 2006, lk II-5131, punktid 77–79) ja eespool viidatud kohtuotsus Franchet ja Byk vs. komisjon, punktid 105 ja 115–117.
24 — Paragraph 69 of the judgment under appeal.25 — Paragraph 70 of the judgment under appeal.26 — Paragraphs 71 and 72 of the judgment under appeal.
24 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 69.25 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 70.26 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 71 ja 72.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P requested is one, but must be based on items of information which are actually to be found in that document.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-39/05 P JA C-52/05 P põhinema dokumendis tegelikult sisalduval teabel.
28 However, it is apparent from the caselaw that a general statement of reasons referring to a category of documents is acceptable in cases where it proves impossible to give specific reasons justifying the refusal of access to a document without disclosing the content of the document or an essential aspect of it and, accordingly, by undermining the interest which the exception on the ground of confidentiality is designed to protect, depriving the exception of its very purpose.
28Kohtupraktikast nähtub siiski, et dokumendiliigil põhinev üldine põhjendus on lubatav juhul, kui dokumendile juurdepääsu keelamise eriliste põhjuste märkimine osutub võimatuks ilma dokumendi sisu või selle põhielementi avaldamata ja seega kahjustaks huve, mida tuleb konfidentsiaalsuse erandiga kaitsta, kaotamata seejuures erandi põhieesmärki.
29 That is why Mr Turco cannot justifiably complain that the Court of First Instance did not require the Council to provide a statement of reasons specific to the document requested.
29Sellepärast ei saa M. Turco õigustatult Esimese Astme Kohtule ette heita, et viimane ei nõudnud nõukogult taotletava dokumendi kohta spetsiifilist põhjendust.
It is true that the Court of First Instance expressly acknowledged that the considerations set out by the Council to justify the refusal of access constituted reasoning applicable to all the Council’s legal advice on legislative acts and not specifically to the opinion in question.
Esimese Astme Kohus tunnistas küll sõnaselgelt, et nõukogu esitatud põhjendused juurdepääsu keelamise õigustamiseks on kohaldatavad kõikide õigusaktide ettepanekuid käsitlevate nõukogu õiguslike arvamuste suhtes ja mitte spetsiaalselt kõnealuse arvamuse suhtes.
It nevertheless found that the generality of the reasoning was justified in the present case ‘by the fact that giving additional information, making particular reference to the contents of the legal opinion in question, would deprive the exception relied upon of its [purpose]’. 30
Ta leidis siiski, et nõukogu põhjenduste üldine iseloom on õigustatud „asjaoluga, et asjaomase õigusliku arvamuse sisuga seotud täiendava teabe esitamine muudaks erandi kohaldamise tarbetuks”. 30
The approach of the Court of First Instance must be commended.
Esimese Astme Kohtu toimimisviis tuleb õigeks tunnistada.
The response to be given to an application for access must be assessed ‘on the basis of the actual information contained in the documents’ and not by reference to categories of documents.
Juurdepääsutaotlusele vastamist tuleb hinnata „dokumentides sisalduva konkreetse teabe alusel” ja mitte dokumendiliigi järgi.
Thus, it is not because a document is an opinion of the Council’s legal service relating to draft legislation or because it is headed ‘legal opinion’ that it must automatically enjoy the protection of the confidentiality of legal advice which is guaranteed by the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Seega ei ole dokument määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teises taandes õigusnõustamise jaoks tagatud konfidentsiaalsusega automaatselt kaitstud sellepärast, et see on nõukogu õigustalituse arvamus õigusakti ettepaneku kohta, ega sellepärast, et seda nimetatakse „õiguslikuks arvamuseks”.
Going beyond its drafter and its name, it is necessary to ensure that it does contain a legal opinion.
Peale dokumendi autori ja peale nimetuse tuleb kontrollida, kas see sisaldab tõepoolest õiguslikku arvamust.
If that is indeed the case, it is also important to draw a distinction between the arguments which, in the opinion, constitute general legal considerations and indicate its subject-matter, and those which actually express the opinion of the legal service on the legality of the draft legislation.
Kui see on tõepoolest nii, tuleb arvamuses eristada veel teavet, mis kajastab üldisi õiguslikke kaalutlusi, näidates ära selle eseme, ja teavet, mis väljendab tegelikult õigustalituse arvamust õigusakti ettepaneku õiguspärasuse kohta.
Given the requirement to accommodate the possibility of partial access, the former must be disclosed, and the Court of First Instance satisfied itself that this had been done by pointing out that the Council had finally communicated to Mr Turco the introductory paragraph which stated that the opinion in question contained the advice of the Council’s legal service on the question of the Community’s powers regarding access of third-country nationals to the labour market. 27
Arvestades kohustust võimaldada osalist juurdepääsu, tuleb esimest tüüpi teave avalikustada, mida Esimese Astme Kohus kontrollis, märkides, et nõukogu oli lõpuks M. Turcole teatavaks teinud sissejuhatava lõigu, milles märgiti, et kõnesolev arvamus sisaldab nõukogu õigustalituse nõuannet küsimuses, milline on ühenduse pädevus kolmandate riikide kodanike tööturule juurdepääsu valdkonnas.
(b) The limits of a case-by-case examination
27 b) Juhtumipõhise hindamise piirid
It is true that not only must a specific and individual assessment be carried out, but also that compliance with that obligation must be apparent from the grounds of the decision to refuse access.
Tõsi küll, läbi tuleb viia mitte üksnes konkreetne ja individuaalne hindamine, vaid selle kohustuse täitmisel tuleb ka keeldumisotsust põhjendada.
The statement of reasons given by the institution to justify a refusal of access cannot thus as a rule be limited to general assessments in respect of the nature or the type of documents of which the document
Institutsiooni esitatud põhjendused juurdepääsu keelamise õigustamiseks ei saa seega põhimõtteliselt piirduda üldiste hinnangutega nende dokumentide laadi või liigi kohta, mille hulka taotletav dokument kuulub, vaid need peavad
28 — See inter alia JT’s Corporation v Commission, paragraphs 46 and 65; Franchet and Byk v Commission, paragraph 130; Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraphs 77 and 80 to 83, and API v Commission, paragraphs 66 to 68.
28 – Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus JT’s Corporation vs. komisjon, punktid 46 ja 65; eespool viidatud kohtuotsus Franchet ja Byk vs. komisjon, punkt 130; eespool viidatud Esimese Astme Kohtu 14. detsembri 2006. aasta otsus Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon, punktid 77 ja 80–83; eespool viidatud kohtuotsus API vs. komisjon, punktid 66–68.
29 — See inter alia Sison v Council, paragraph 83, and API v Commission, paragraph 67.
29 – Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Sison vs. nõukogu, punkt 83; eespool viidatud kohtuotsus API vs. komisjon, punkt 67.
27 — See paragraph 75 of the judgment under appeal.
27 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 75.
30 — Paragraph 74 of the judgment under appeal.
30 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 74.
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL years later, had adopted an exception on the ground of confidentiality in respect of opinions of the legal services of the institutions concerning draft legislation on the ground that ‘were documents of that nature to be disclosed, the discussions and exchange of views within the institutions on the legality and scope of the legal measure to be adopted would be made public and hence, …, the Council might lose all interest in requesting the Legal Services for written opinions’; on the ground in other words ‘that disclosure of those documents could give rise to uncertainty with regard to the legality of Community measures and have a negative effect on the functioning of the Community institutions’.
ROOTSI JA M. TURCO VS. NÕUKOGU JT aastat hiljem konfidentsiaalsuse erandi institutsioonide õigustalituste õigusaktide ettepanekuid käsitlevate arvamuste kohta põhjusel, et „seda laadi dokumentide avalikustamisega avalikustataks institutsioonisisesed arutelud ja arvamustevahetus vastuvõetava õigusakti õiguspärasuse ja ulatuse teemal, ning et seetõttu […] võib institutsioonil õigustalitustelt kirjalike arvamuste küsimine tarbetuks muutuda”, – teisisõnu põhjusel, et „nende dokumentide avalikustamine võib tekitada ebakindlust ühenduse aktide õiguspärasuse suhtes ja tuua negatiivseid tagajärgi ühenduse institutsioonide toimivusele”.
33Thereafter, the Community judicature had also justified that exception by ‘public policy, which requires that the institutions can receive the advice of their legal service, given in full independence’.
33Hiljem on ta samuti õigustanud seda erandit „üldsuse huviga, mis nõuab, et institutsioonid saaksid oma õigustalitustelt täiesti sõltumatult antud arvamusi”.
34As I have already pointed out, that is the judicial approach which the legislature endorsed in Regulation No 1049/2001.
34Nagu ma juba meenutasin, tugines seadusandja määruses nr 1049/2001 just sellele kohtulikule lahendusele.
The generality of the statement of reasons for the refusal of access given by the Council in the present case is also accounted for because the requirement for a specific and individual examination of applications for access to legal advice cannot be without limits.
on nõukogu poolt juurdepääsu keelamisele antud põhjenduste üldisus seletatav ka seetõttu, et õiguslike arvamustega tutvumise taotluste konkreetse ja individuaalse hindamise nõue ei ole piiramatu.
Everything in the document requested which is the expression of the opinion of the legal service on the legality of the draft legislation, that is to say everything constituting the legal advice proper, is as a general rule protected by the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Kõik, mis väljendab taotletavas dokumendis õigustalituse arvamust õigusakti ettepaneku õiguspärasuse kohta, see tähendab kõik, mis moodustab sõna otseses mõttes õigusliku arvamuse –, on põhimõtteliselt määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taandega kaitstud.
Nothing but the legal advice, but all the legal advice, is covered by that provision.
See säte ei hõlma muud kui õigusnõustamist, aga see hõlmab kõiki õiguslikke arvamusi.
A case-by-case examination is thus designed only to establish to what extent the document requested is within the scope of the exception on the ground of confidentiality provided for in favour of legal advice, that is to say to identify that, in the document, which expresses the legal advice.
Juhtumipõhine hindamine on seega mõeldud üksnes selleks, et kindlaks määrata, mil määral kuulub taotletav dokument õigusnõustamise suhtes ette nähtud konfidentsiaalsuse erandi kohaldamisalasse, see tähendab – et teha kindlaks, mis väljendab dokumendis õiguslikku arvamust.
The second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 established a general presumption of confidentiality in respect of the legal advice given by the legal services of the institutions on draft legislation, precisely for the reasons put forward by the Council in the present case to justify its decision refusing access to the legal opinion requested.
Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taandega kehtestati üldine konfidentsiaalsuse eeldus institutsioonide õigustalituste poolt õigusaktide ettepanekute kohta koostatud õiguslike arvamuste jaoks, antud juhul täpsemalt põhjustel, mis nõukogu esitas õigustamaks taotletud õigusliku arvamusega tutvumise keelamise otsust.
A principle of nondisclosure of legal advice was thus laid down, which covers inter alia all the legal assessments given by the legal services of the institutions in respect of draft legislation.
Nii kehtestati õiguslike arvamuste avalikustamata jätmise põhimõte, mis hõlmab eelkõige institutsioonide õigustalituste kõiki õiguslikke hinnanguid õigusaktide ettepanekute kohta.
Even though some Member States, such as the Kingdom of Sweden, have provided for the opposite approach in their national legislation, that principle of nondisclosure is the result of a political choice on the part of the Community legislature which has let itself be convinced by the reasons pointed out above.
Isegi kui mõned liikmesriigid, näiteks Rootsi Kuningriik, on oma siseriiklikus õiguses kehtestanud vastupidise lahenduse, tuleneb see ühenduse seadusandja poliitilisest valikust, kelle veendumuse on kujundanud eespool meenutatud põhjused.
A short historical summary of that provision is sufficient to demonstrate that.
Selle kinnituseks piisab, kui meenutada lühidalt kõnealuse sätte ajalugu.
Advocate General Jacobs had already suggested that an opinion given by the Council’s legal service may not, without the express authorisation of the Council, be invoked by a party before the Court because its disclosure ‘would obviously be prejudicial to the public interest in the provision of independent legal advice’.
Juba kohtujurist F. G. Jacobs on soovitanud, et menetluse pooled ei saa tugineda Euroopa Kohtus nõukogu õigustalituse arvamusele ilma viimase sõnaselge loata, sest selle avalikustamine „kahjustaks ilmselgelt üldsuse huve, milleks on saada sõltumatu õiguslik arvamus”.
31 As I have already mentioned, 32 the Community judicature itself, less than three
31Nagu ma juba meenutasin, 32kehtestas ühenduse kohus ise vähem kui kolm
33 — See the order in Carlsen and Others v Council, paragraph 46.
33 – Vt määrus eespool viidatud kohtuasjas Carlsen jt vs. nõukogu, punkt 46.
31 — Opinion in Case C-350/92 Spain v Council [1995] ECR I-1985, I-1988, point 35.
31 – Ettepanek kohtuasjas Hispaania vs. nõukogu (13. juuli 1995. aasta otsus kohtuasjas C-350/92, EKL 2005, lk I-1988, punkt 35).
34 — Order in Case C-445/00 Austria v Council [2002] ECR I-9151, paragraph 12; Case T-44/97 Ghignone and Others v Council [2000] ECR-SC I-A-223 and II-1023, paragraph 48; and Case T-357/03 Gollnisch and Others v Parliament [2005] ECR II-1, paragraph 34.
34 – 23. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-445/00: Austria vs. nõukogu (EKL 2002, lk I-9151, punkt 12); Esimese Astme Kohtu 8. novembri 2000. aasta otsus kohtuasjas T-44/97: Ghignone jt vs. nõukogu (EKL AT 2000, lk I-A-223 ja II-1023, punkt 48) ja Esimese Astme Kohtu 10. jaanuari 2005. aasta määrus T-357/03: Gollnisch jt vs. parlament (EKL 2005, lk II-1, punkt 34).
32 — See above, point 26 of the Opinion.
32 – Ettepaneku punkt 26 eespool.
The interest protected by the exception on the ground of confidentiality which is provided for in respect of legal advice justifies as a general rule the secrecy of all the legal opinions of the legal services of the institutions in respect of draft legislation.
Õigusnõustamise kohta ette nähtud konfidentsiaalsuse erandiga kaitstud huvi õigustab põhimõtteliselt institutsioonide õigustalituste kõikide õigusaktide ettepanekuid käsitlevate õiguslike arvamuste salastatust.
Access to any of those opinions is capable of specifically and actually undermining the ability of an institution to get an opinion from its legal service which is frank, objective, comprehensive and, therefore, of use to the institution for the purpose of assessing the legality of a piece of legislation.
Juurdepääs mis tahes sellisele arvamusele võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada institutsiooni võimet saada oma õigustalituselt ausat, objektiivset, täielikku ja seega institutsioonile õigusakti teksti õiguspärasuse hindamiseks kasulikku arvamust.
The disclosure of such an opinion would mean that the legal service would display reserve and caution in drafting it, so as not to affect the institution’s scope for decisions.
Sellise arvamuse avalikustamine sunniks õigustalitust arvamuse koostamisel toimima vaoshoitult ja ettevaatlikult, et mitte mõjutada institutsiooni otsustusvõimet.
Its usefulness to the institution would be appreciably weakened.
Institutsioonil oleks sellest märgatavalt vähem kasu.
What is more, it is to be feared that the possibility of its legal opinions being disclosed may cause a legal service henceforth to express the main points only orally, which would reduce transparency even more than does the application of the principle of nondisclosure of legal advice.
Veelgi enam, võib karta, et õiguslike arvamuste avalikustamise võimalust arvestades hakkaks õigustalitus sellest peale peamiselt suuliselt väljenduma, mis kahjustaks läbipaistvust rohkem kui õiguslike arvamuste avalikustamata jätmise põhimõtte kohaldamine.
It should be remembered that the best can sometimes be the enemy of the good.
Tuleb meenutada, et parima püüdlemisel ülepingutamine võib vahel anda vastupidise tulemuse.
Furthermore, where the institution chose not to follow a negative opinion from its legal service, the disclosure of that opinion could, in the event of a subsequent challenge before the courts, harm the institution’s capacity to defend its action, particularly as it would be represented by its legal service.
Pealegi kui institutsioon otsustab oma õigustalituse negatiivset arvamust mitte järgida, võib sellise arvamuse avalikustamine kahjustada hiljem kohtuliku vaidlustamise korral institutsiooni võimet oma tegu kohtus kaitsta, sest teda esindaks seal tema õigustalitus.
It would in particular be contrary to the interest protected to seek to distinguish between ‘positive’ or ‘inoffensive’ opinions, which should be disclosed, and ‘negative’ or ‘sensitive’ opinions, which should remain confidential.
„positiivsete” ja „negatiivsete” arvamuste ning konfidentsiaalseks peetavate „negatiivsete” või „tundlike” arvamuste eristamine oleks kaitstava huvi vastane.
As the Council correctly contended, a refusal to disclose would indicate that it was a negative opinion and would bring with it all the harmful effects already mentioned and which the exception on the ground of confidentiality specifically seeks to avoid.
Nagu nõukogu õigesti vastu väitis, näitab avalikustamisest keeldumine, et tegemist on negatiivse arvamusega ja sellega kaasneksid kõik juba nimetatud kahjulikud mõjud, mida konfidentsiaalsuse erandiga just tahetakse vältida.
Nor is it possible to follow the Swedish Government, according to which it is necessary to take account of the stage reached in the deliberations on a legislative act.
Nõustuda ei saa ka Rootsi valitsusega, kes on seisukohal, et tuleb arvesse võtta, mis etapis õigusakti kohta otsuseid tehakse.
In that regard also, the Council correctly contended that the legality of a legislative act can be challenged at any time by means of a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality.
Ka siin väitis nõukogu õigusega vastu, et õigusakti õiguspärasust võib vaidlustada igal ajal eelotsuse küsimuse või õigusvastasuse väite abil.
On that point I can only completely agree with the finding of the Court of First Instance according to which ‘given the special nature of opinions of the Legal Services, it would not appear that those documents are bound, over the years, to lose their confidential character’.
Sellega seoses võib üksnes kinnitada Esimese Astme Kohtu seisukohta, mille kohaselt „arvestades õigustalituste arvamuste erilist olemust, ei peaks nende dokumentide konfidentsiaalsus põhimõtteliselt aastatega kaduma”.