natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, it follows from recitals 743, 747, 748, 761 and 768 to Decision 2003/2 that the Commission granted a reduction of 50% of the fine that would otherwise have been imposed on BASF solely on the basis of the documents which BASF had communicated to it between 2 June and 30 July 1999 concerning vitamin sA, E, B2, B5, C and D3, beta-carotin and carotinoids.
Muus osas nähtub otsuse 2003/2 põhjendustest 743, 747, 748, 761 ja 768, et komisjon vähendas trahvisummat, mis oleks BASF-ile muul juhul määratud, 50% võrra üksnes dokumentide põhjal, mille BASF talle edastas 2. juuni ja 30. juuli 1999. aasta vahelisel ajal, ning mis käsitlesid vitamiine A, E, B2, B5, C ja D3, beetakaroteeni ja karotinoide.
The reference to the document of 6 May 1999 at recital 747 to that decision serves only to indicate the date on which BASF informed the Commission that it intended to cooperate in the investigation.
Selle otsuse 747. põhjenduses esitatud viide 6. mai 1999. aasta dokumendile üksnes näitab kuupäeva, millal BASF andis komisjonile teada oma soovist uurimisel koostööd teha.
No reduction for cooperation was therefore granted to BASF by Decision 2003/2 on account of those actions.
Otsusega 2003/2 BASF-i trahvi koostöö alusel nende sammude tõttu seega ei vähendatud.
The communication of 21 May 1999
21. mai 1999. aasta teade
By the communication of 21 May 1999, BASF sent the Commission the judicial settlement and also the accompanying memorandum, which constitutes the charge in the proceedings initiated in the United States.
21. mai 1999. aasta teatega esitas BASF komisjonile kohtuliku kokkuleppe ja sellele lisatud memorandumi, mis kujutab endast Ühendriikides algatatud menetluse raames esitatud süüdistusakti.
As regards the value of those documents by reference to the 1996 Leniency Notice, the Court observes that the Commission does not use them either directly or indirectly in the Decision in order to establish the existence of the infringement in the EEA.
Mis puudutab nende dokumentide väärtust seoses 1996. aasta koostööteatisega, siis tuleb märkida, et rikkumise olemasolu tuvastamiseks EMP-s komisjon neid otsuses otseselt ega kaudselt ei kasutanud.
Therefore, in the absence of other matters showing that the disclosure of the judicial settlement in question helped to confirm the existence of an infringement affecting the EEA, that disclosure does not fall within the scope of section D of the 1996 Leniency Notice (see, to that effect, Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission [2003] ECR II-2597, paragraph 297).
Seega, kuna puuduvad muud tõendid, mis kinnitaks, et kõnealuse kohtuliku kokkuleppe avalikustamine aitas kaasa EMP-d puudutava rikkumise olemasolu tõendamisele, ei kuulu see avalikustamine 1996. aasta koostööteatise D osa kohaldamisalasse (vt selle kohta 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-224/00: Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midland Ingredients vs. komisjon, EKL 2003, lk II-2597, punkt 297).
Accordingly, the omission of any reference to those documents does not imply any breach of section D of the 1996 Leniency Notice.
Järelikult ei tähenda neile dokumentidele viitamata jätmine mingil moel 1996. aasta koostööteatise D osa rikkumist.
The communication of 23 July 1999
23. juuli 1999. aasta teade
BASF maintains that recital 49 to the Decision is incorrect in that it states that the information sent by the communication of 23 July 1999 was the same as that which BASF had already sent in connection with the Vitamins case, cited in paragraph 39 above.
BASF leiab, et otsuse 49. põhjendus on ekslik osas, milles seal on märgitud, et 23. juuli 1999. aasta teates esitatud informatsioon on sama mis see, mille ta juba esitas eespool punktis 39 viidatud vitamiinide kohtuasjas.
BASF claims that it produced additional documents concerning choline chloride.
BASF väidab, et ta on esitanud koliinkloriidi kohta täiendavaid dokumente.
The parties are agreed that those documents were sent in response to a request for information dated 22 June 1999 and issued pursuant to Article 11 of Regulation No 17 .
Poolte vahel puudub vaidlus selle üle, et need dokumendid edastati vastusena määruse nr 17 artikli 11 alusel 22. juunil 1999 esitatud informatsiooninõudele.
In fact, documents supplied to the Commission in response to a request for information are supplied under a legal obligation and cannot be taken into account under the 1996 Leniency Notice even if they may serve to establish, as against the undertaking which supplies them or as against a different undertaking, the existence of anticompetitive conduct (Commission v SGL Carbon, cited in paragraph 92 above, paragraphs 41 and 50).
Komisjonile informatsiooninõude vastusena esitatud dokumendid on esitatud seadusest tuleneva kohustuse alusel ja neid ei saa 1996. aasta koostööteatise kohaldamisel arvesse võtta isegi siis, kui nende alusel on tuvastatav need esitanud ettevõtja või mõne muu ettevõtja konkurentsivastane tegevus (eespool punktis 92 viidatud kohtuotsus komisjon vs. SGL Carbon, punktid 41 ja 50).
BASF’s argument must therefore be rejected as unfounded.
Järelikult ei saa BASF-i argumendiga selle põhjendamatuse tõttu nõustuda.
For the same reasons, the Court also rejects the general complaint that the Commission was wrong, when appraising BASF’s cooperation, to accord greater significance to BASF’s communications which were not preceded by a request for information (see paragraph 85 above).
Samadel põhjustel tuleb tagasi lükata ka üldine etteheide, mille kohaselt omistas komisjon ekslikult BASF-i koostöö hindamise raames suurema tähtsuse BASF-i nendele teadetele, millele ei eelnenud informatsiooninõuet (vt eespool punkt 85).
The appraisal of the report of 15 June and the communication of 23 June 1999 in light of the request for information of 26 May 1999
15. juuni aruande ja 23. juuni 1999. aasta teate hindamine 26. mai 1999. aasta informatsiooninõude kontekstis
As stated at paragraph 21 above, the Commission considered, at recital 221 to the Decision, that, notwithstanding that BASF had submitted the report of 15 June and
Nagu on märgitud eespool punktis 21, leidis komisjon otsuse 221. põhjenduses, et sõltumata asjaolust, et BASF esitas 15. juuni aruande ja 23. juuni 1999. aasta teate
2007 — JOINED CASES T-101/05 AND T-111/05 the communication of 23 June 1999 in response to the request for information of 26 May 1999, those documents must be taken into consideration as a voluntary submission of evidence.
26. mai 1999. aasta informatsiooninõude vastusena, tuleb neid käsitleda vabatahtlikult esitatud tõenditena.
Contrary to BASF’s contention, therefore, the Commission did not overlook the voluntary nature of the submission of those documents.
Seega, vastupidiselt BASF-i väidetule, ei ole komisjon nende tõendite edastamise vabatahtlikku iseloomu arvestamata jätnud.
The communication of 16 July 1999
16. juuli 1999. aasta teade
According to recital 223 to the Decision, the communication of 16 July 1999 contained no evidence which contributed to establishing the existence of the infringement.
Otsuse 223. põhjenduse kohaselt ei sisaldanud 16. juuli 1999. aasta teade mingeid tõendeid, mis oleksid toimepandud rikkumise tuvastamisele kaasa aidanud.
A reading of that document substantiates that appraisal.
Selle dokumendi lugemine kinnitab antud hinnangut.
The two tables annexed to that communication which, apparently, concern choline chloride (entitled ‘Premixes and Blends’) show only the value and volume of BASF’s production and sales in the EEA between 1994 and 1998.
Kaks lisatud tabelit, mis ilmselt käsitlevad koliinkloriidi (pealkirjaga „Premixes and Blends”), illustreerivad vaid BASF-i toomise ja müügi väärtust ning mahtu EMP-s aastatel 1994–1998.
Consequently, whether or not that communication was a response to a request for information dated 22 June 1999, it could not be taken into consideration under the 1996 Leniency Notice.
Seega sõltumata sellest, kas see teade oli vastus 22. juuni 1999. aasta informatsiooninõudele, ei saa seda 1996. aasta koostööteatise alusel arvesse võtta.
Global assessment of the reduction granted to BASF
BASF-ile võimaldatud vähendamise üldine hinnang
It follows from all of the foregoing considerations that the Commission was correct to treat the report of 15 June 1999 and the communication of 23 June 1999 as the sole bases on which to assess the extent of BASF’s cooperation and to assess the reduction to be applied to the basic amount of its fine under section D of the 1996 Leniency Notice.
Kõikidest eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et komisjon tugines õigesti üksnes 15. juuni aruandele ja 23. juuni 1999. aasta teatele, et hinnata BASF-i koostöö ulatust ja tema trahvi põhisummale kohaldatavat vähendamist 1996. aasta koostööteatise alusel.
BASF acknowledges, moreover, that it could not benefit from section B or section C of that notice.
BASF möönab muu hulgas ka seda, et mainitud teatise jagusid B või C tema suhtes kohaldada ei saa.
The report of 15 June 1999 describes, in the three pages which make up part G, a number of meetings which took place in connection with the global cartel, but provides no details of the matters discussed at those meetings.
15. juuni 1999. aasta aruande kolmel lehel asuv peatükk G kirjeldab teatavaid koosolekuid, mis toimusid ülemaailmse kartelli tasandil, täpsustamata seejuures vähimalgi määral neil koosolekutel arutatud teemasid.
The first two meetings described by BASF (in spring and summer 1992 in Mexico) proved irrelevant for the purposes of these proceedings, since the Commission acknowledged, at recitals 136 and 163 to the Decision, that no agreement was reached at the close of those meetings and proceeded to set the starting date of the infringement at 13 October 1992 (the date of the third meeting in Mexico).
BASF-i kirjeldatud kaks esimest koosolekut (1992. aasta kevadel ja suvel Méxicos) osutusid käesoleva menetluse jaoks tähtsusetuteks, kuna komisjon möönis otsuse 136. ja 163. põhjenduses, et neil koosolekutel mingile kokkuleppe ei jõutud, ning asetas rikkumise alguse 13. oktoobrile 1992 (kolmas koosolek Méxicos).
It must be borne in mind, moreover, that BASF did not disclose any information as to the existence of the European arrangements, which proved particularly harmful to the EEA market.
Lisaks tuleb meenutada, et BASF ei avalikustanud mingit teavet Euroopa tasandi kokkulepete olemasolu kohta, mis olid EMP turu jaoks iseäranis kahjulikud.
Even in its communication of 4 November 2002, BASF mentions only two potentially relevant meetings having as their subjectmatter a ‘discussion on the European market for choline chloride’ (February 1995, with UCB and Akzo Nobel) and another on ‘the choline chloride market’ (July 1995, with no indication of those taking part).
Isegi 4. novembri 2002. aasta teates märgib BASF vaid kahte potentsiaalselt olulist koosolekut, mille esemeks oli „arutelu Euroopa koliinkloriidi turu üle” (2005. aasta veebruar, koos UCB ja Akzo Nobeliga) ja „arutelu koliinkloriidi turu üle”) (1995. aasta juuli, osalejaid ei nimetatud).
It was only after receiving the statement of objections that, by not substantially contesting the facts, BASF acknowledged the existence of a cartel at European level.
BASF tunnistas Euroopa tasandi kartelli olemasolu alles pärast vastuväiteteatise saamist, kui ta ei vaidlustanud faktide sisulist õigsust.
The information in question was therefore at the very least incomplete, since it failed to mention a very significant part of the collusive action.
Kõnealune informatsioon oli seega vähemalt mittetäielik, kuna sellest oli välja jäetud märkimisväärne osa salajasest tegevusest.
The communication of 23 June 1999 contains five documents, distributed at the Ludwigshafen meeting, which concern 1992 production capacities for producers and converters as well as international dispatches for that year.
23. juuni 1999. aasta teatis sisaldab viite Ludwigshafeni koosolekul jagatud dokumenti, mis käsitlevad tootjate ja töötlejate toomismahte aastal 1992 ning samuti rahvusvahelisi saadetisi samaks aastaks.
Apart from that, that communication contains documents of limited interest, which, moreover, were not used by the Commission in the Decision.
Muus osas sisaldab see teade piiratud tähtsusega dokumente, mida komisjon otsuses muu hulgas ei kasutanud.
While those documents confirm the infringement, and therefore fall within the scope of section D of the 1996 Leniency Notice, their contribution is none the less marginal, in view of the scope and detailed nature of the matters which the Commission explained at section 1.4 of the statement of objections and,
Kuigi need dokumendid kinnitavad toimepandud rikkumist ja kuuluvad seetõttu 1996. aasta koostööteatise D osa kohaldamisalasse, on nende osakaal siiski vähetähtis, võttes arvesse nende tõendite ulatuslikkust ja üksikasjalikkust, mille komisjon tõi antud juhtumi faktiliste asjaolude kirjeldamiseks välja vastuväiteteatise punktis 1.4 ja seejärel otsuse põhjendustes 63–121.
In those circumstances, BASF’s argument that the Commission delayed in sending the first requests for information, in order to evaluate the value of the evidence supplied by Bioproducts on 7 May 1999, cannot succeed.
Neil asjaoludel ei saa nõustuda BASF-i argumendiga, mis põhineb sellel, et komisjon saatis Bioproductsi poolt 7. mail 1999 esitatud tõendite väärtuse hindamiseks esimesed informatsioonitaotlused hilinenult.
Furthermore, in light of its limited value, the evidence supplied by BASF cannot be compared with that provided by Bioproducts or Chinook.
Lisaks, võttes arvesse nende piiratud väärtust, ei ole BASF-i esitatud tõendid võrreldavad nendega, mille esitasid Bioproducts ja Chinook.
Accordingly, even on the assumption that the value of the latter evidence did not achieve the level claimed by the Commission, that cannot alter the assessment of BASF’s cooperation.
Seega isegi eeldusel, et viimatimainitud tõendite väärtus ei saavutanud komisjoni nõutud taset, ei muuda see kuidagi hinnangut BASF-i koostööle.
The Commission therefore did not err in assessing the value of BASF’s cooperation and granting it a reduction of 20% of the fine that would otherwise have been imposed on it .
Seega ei teinud komisjon mingit viga, kui hindas BASF-i koostööd ja vähendas trahvi, mis BASF-ile muidu oleks määratud, 20% võrra.
Accordingly, the third plea must be rejected.
Järelikult ei saa kolmanda väitega nõustuda.
It must be made clear, however, that this finding is without prejudice to the consequences that the Court’s findings in respect of the fifth plea may have for that reduction (see paragraphs 212 to 223 below).
Siiski tuleb täpsustada, et see sedastus ei mõjuta tagajärgi, mis võivad Esimese Astme Kohtu poolt viiendale väitele antaval hinnangul selle vähendamise suhtes olla (vt allpool punktid 212–223).
Fourth plea raised by BASF: insufficiency of the reduction in the fine, independently of the 1996 Leniency Notice
BASF-i neljas väide, mis põhineb trahvi ebapiisaval vähendamisel sõltumata 1996. aasta koostööteatisest
Independently of the 1996 Leniency Notice, BASF maintains that it deserved a greater reduction, on the following grounds:
Sõltumata 1996. aasta koostööteatisest leiab BASF, et ta vääris suuremat vähendamist järgmistel põhjustel:
— it offered to cooperate at a very early stage (6 May 1999);
– ta pakkus oma koostööd väga varajases staadiumis (6. mai 1999);
— it brought its participation in the cartel to an end before that date;
– ta lõpetas kartellis osalemise enne seda kuupäeva;
— it provided detailed information at the meeting of 17 May 1999 and then in writing, sending additional information that had not been requested;
– ta esitas üksikasjalikku teavet 17. mai 1999. aasta kohtumisel ja seejärel kirjalikult, saates täiendavat teavet, mida ei olnud nõutud;
— it supplied the Commission with the judicial settlement concluded with the United States authorities, which also covered choline chloride;
– ta esitas komisjonile Ühendriikide ametivõimudega sõlmitud kohtuliku kokkuleppe, mis käsitles ka koliinkloriidi;
— it immediately dismissed all the employees responsible for the cartel and implemented a competition compliance programme.
– ta vallandas viivitamatult kõik töötajad, kes olid kartellis osalemise eest vastutavad, ja rakendas konkurentsieeskirjadega vastavusse viimise programmi.
Since, according to recital 221 to the Decision, BASF was the first of the three European producers to communicate evidence of the infringement on a voluntary basis, and in light of the reductions granted to the other European producers, BASF requests the Court to use its unlimited jurisdiction to reduce the fine imposed on it .
Võttes arvesse asjaolu, et ta oli otsuse 221. põhjenduse kohaselt esimene kolmest Euroopa tootjast, kes rikkumise kohta vabatahtlikult tõendeid esitas, ja pidades silmas teistele Euroopa tootjatele võimaldatud vähendamisi, palub BASF Esimese Astme Kohtul kasutada oma täielikku pädevust, et vähendada määratud trahvi.
BASF also emphasises that any argument as to the relevance of the evidence supplied by way of cooperation must be set out in the Decision and that the Commission cannot provide additional information where it fails to state reasons .
BASF rõhutab samuti, et kogu argumentatsioon, mis puudutab koostöö raames esitatud tõendite olulisust, peab sisalduma otsuses, ja et komisjon ei suuda esitada täiendavaid täpsustusi olukorras, kus põhjendused puuduvad.
BASF refutes the Commission’s assertion that the crucial documents were produced after the class actions in the United States had been closed.
BASF lükkab ümber komisjoni väite, mille kohaselt esitati olulised dokumendid pärast kollektiivmenetluse lõpetamist Ühendriikides.
The last pleadings lodged by BASF were dated 23 July 1999 (see paragraph 110 above), or more than three months before the first class action was closed.
BASF esitas viimase menetlusdokumendi 23. juulil 1999 (vt eespool punkt 110) ehk teisisõnu rohkem kui kolm kuud enne esimese kollektiivhagi läbivaatamist.
The Commission contends that the arguments put forward in connection with this plea and those presented in support of the preceding plea overlap.
Komisjon leiab, et käesoleva väite ja sellele eelnenud väite toetuseks esitatud argumendid kattuvad.
The fact that BASF ceased to participate in the cartel before offering to cooperate is not an attenuating circumstance and is not an element of cooperation.
Komisjon on seisukohal, et asjaolu, et BASF lõpetas kartellis osalemise enne koostöö pakkumist, ei kujuta endast kergendavat asjaolu ega ka koostöö osa.
Furthermore, the subsequent implementation of a compliance programme has no relevance to the value of BASF’s cooperation.
Lisaks ei oma BASF-i koostöö hindamisega seoses tähtsust ka hilisem vastavusse viimise programmi rakendamine.
The Commission therefore submits that those arguments are also unfounded.
Seega väidab komisjon, et need argumendid on samuti põhjendamatud.
As regards BASF’s request that the Court exercise its unlimited jurisdiction, the Commission claims that the evidence supplied to it by BASF does not concern the European aspect of the cartel.
BASF-i palve osas teostada Esimese Astme Kohtu täielikku pädevust rõhutab komisjon, et talle hageja poolt esitatud tõendid ei käsitle kartellikokkuleppe Euroopat puudutavaid aspekte.
The Commission refers to its assertions concerning the value of those elements and emphasises the importance of the information supplied by UCB and Akzo Nobel concerning the European aspect of the cartel.
Komisjon viitab oma väidetele nende tõendite väärtuse kohta ja rõhutab selle teabe olulisust, mida kartelli Euroopa tasandi aspektide osas esitasid UCB ja Akzo Nobel.
BASF’s conduct was deceptive, since it attempted to mislead the Commission as to the importance of the meeting held in Mexico in October 1992 and the existence of the European level of the cartel.
BASF-i käitumine oli petturlik, sest ta üritas viia komisjoni eksitusse seoses 1992. aasta oktoobris Méxicos toimunud koosolekuga ja Euroopa tasandi kartelli olemasoluga.
The items in the first, third and fourth indents of paragraph 121 above have already been appraised in the context of the preceding plea.
Eespool punkti 121 esimeses, kolmandas ja neljandas taandes esitatud asjaolusid on eelneva väite raames juba hinnatud.
In view of the analysis of that plea, the Court considers that there is no ground on which to grant a reduction greater than the 20% applied by the Commission under the sixth indent of point 3 of the Guidelines, owing, in particular, to what is at best the incomplete nature of the information which BASF supplied to the Commission (see paragraph 116 above).
Arvestades nimetatud väite analüüsi, leiab Esimese Astme Kohus, et ükski põhjus ei õigusta täiendavat vähendamist sellele 20-protsendilisele vähendamisele, mida komisjon kohaldas suuniste punkti 3 kuuenda taande alusel, võttes eelkõige arvesse asjaolu, et BASF-i poolt komisjonile esitatud informatsioon on parimal juhul lünklik (vt eespool punkt 116).
The fact that BASF voluntarily brought the infringement to an end before the Commission initiated its inquiry was taken sufficiently into account by the calculation of the duration of the infringement period found against BASF, so that it
Seda asjaolu, et BASF vabatahtlikult lõpetas rikkumises osalemise enne komisjoni uurimise algust, on rikkumise kestuse arvutamisel piisavalt arvesse võetud, mistõttu ei saa ta suuniste punkti 3 kolmandale lõigule tugineda (vt selle kohta Esimese
BASF AND UCB v COMMISSION cannot rely on the third indent of point 3 of the Guidelines (see, to that effect, Joined Cases T-236/01, T-239/01, T-244/01 to T-246/01, T-251/01 and T-252/01 Tokai Carbon and Others v Commission [2004] ECR II-1181, paragraph 341, and Case T-50/00 Dalmine v Commission [2004] ECR II-2395, paragraphs 328 to 332).
Astme Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-236/01, T-239/01, T-244/01–T-246/01, T-251/01 ja T-252/01: Tokai Carbon jt vs. komisjon, EKL 2004, lk II-1181, punkt 341, ja 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-50/00: Dalmine vs. komisjon, EKL 2004, lk II-2395, punktid 328–332).
Indeed, termination of the infringement as soon as the Commission intervenes can logically constitute an attenuating circumstance only if there are reasons to suppose that the undertakings concerned were encouraged to cease their anticompetitive activities by the interventions in question, whereas a case where the infringement has already come to an end before the date on which the Commission first intervenes is not covered by that provision of the Guidelines (Case C-407/04 P Dalmine v Commission [2007] ECR I-829, paragraph 158).
Rikkumise lõpetamine komisjoni esimesel sekkumisel võib loogiliselt olla kergendav asjaolu vaid siis, kui on põhjust oletada, et asjaomane sekkumine on pannud asjaomaseid ettevõtjaid oma konkurentsivastast tegevust lõpetama, sest olukord, kus rikkumine on juba lõppenud enne komisjoni esimest sekkumist, ei ole suuniste selle sättega kaetud (Euroopa Kohtu 25. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-407/04 P: Dalmine vs. komisjon, EKL 2007, lk I-829, punkt 158).
The dismissal of the employees who played a decisive role in the infringement does not in the Court’s view constitute action that justifies a reduction in the fine.
Rikkumises otsustavat rolli mänginud töötajate vallandamise osas ei leia Esimese Astme Kohus, et see kujutaks endast tegu, mis õigustab määratud trahvi vähendamist.
It represents a measure designed to ensure that BASF’s employees comply with the competition rules, which in any event is an obligation borne by BASF and cannot therefore be regarded as an attenuating circumstance.
Tegemist on meetmega, mille eesmärk on sundida oma töötajaid järgima konkurentsieeskirju, mis on igal juhul ettevõtja kohustus ja seega ei saa seda käsitleda kergendava asjaoluna.
The argument that BASF was the first European producer to have supplied evidence to the Commission clearly does not affect the foregoing assessments.
Argumendi osas, mille kohaselt oli BASF esimene Euroopa tootja, kes komisjonile tõendeid esitas, tuleb märkida, et see asjaolu ei mõjuta eelnevaid hinnanguid.