natgillin/translations-raw huggingface dataset:
None the less, the Court of First Instance considered, thirdly, that it was empowered to review the Security Council resolutions at issue in order to assess their conformity with the protection of fundamental rights, in so far as those rights formed part of the principle of jus cogens.
Sellegipoolest leidis Esimese Astme Kohus kolmandaks, et ta on pädev kontrollima kõnealuste Julgeolekunõukogu resolutsioonide vastavust põhiõiguste kaitse nõudele niivõrd, kuivõrd need õigused on ius cogens’i osa.
nor those resolutions could have the effect of precluding the courts from reviewing domestic implementing measures in order to assess their conformity with fundamental rights.
siseriiklike rakendusmeetmete kohtulikku kontrolli, hindamaks nende vastavust põhiõigustele.
In his rejoinder and at the hearing, the appellant refined his arguments and tailored them to fit more closely with Community law and the caselaw of this Court.
Oma vasturepliigis ja kohtuistungil täpsustas apellatsioonkaebuse esitaja oma argumente, sidudes neid enam ühenduse õiguse ja Euroopa Kohtu praktikaga.
The appellant maintains that, so long as the United Nations do not provide a mechanism of independent judicial review that guarantees compliance with fundamental rights of decisions taken by the Security Council and the Sanctions Committee, the Community Courts should review measures adopted by the Community institutions with a view to implementing those decisions for their conformity with fundamental rights as recognised in the Community legal order.
Apellatsioonkaebuse esitaja leiab, et seni kuni ÜRO ei ole loonud sõltumatu kohtuliku kontrolli mehhanismi, mis tagaks Julgeolekunõukogu ja sanktsioonide komitee otsuste vastavuse põhiõigustele, peaksid ühenduse kohtud kontrollima niisuguste meetmete vastavust ühenduse õiguskorras tunnustatud põhiõigustele, mille on vastu võtnud ühenduse institutsioonid eelnimetatud otsuste rakendamiseks.
The appellant cites the ruling of this Court in Bosphorus 16as a precedent.
Apellatsioonkaebuse esitaja tsiteerib kohtupraktikast Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas Bosphorus 16.
The appellant challenges this part of the judgment under appeal with a combination of arguments derived from international law and Community law.
Apellatsioonkaebuse esitaja vaidlustab vaidlustatud kohtuotsuse kõnealuse osa, esitades mitmeid rahvusvahelisest õigusest ja ühenduse õigusest tulenevaid argumente.
In his statement of appeal, he argues, inter alia, that the reasoning of the Court of First Instance in respect of the binding effect and the interpretation of the relevant Security Council resolutions is flawed from the perspective of international law.
Oma apellatsioonkaebuses väidab ta muu hulgas, et Esimese Astme Kohtu arutluskäik asjaomaste Julgeolekunõukogu resolutsioonide siduvuse ja tõlgenduse kohta on ekslik rahvusvahelise õiguse seisukohast.
The appellant claims that neither Article 103 of the UN Charter
Apellatsioonkaebuse esitaja väidab, et ei ÜRO põhikirja artikkel 103 ega kõnealused resolutsioonid ei saa välistada
The United Kingdom has raised a plea of inadmissibility as regards the line of argument based expressly on Community law on the ground that it would amount to a new plea in law.
Ühendkuningriik on seoses ühenduse õigusest sõnaselgelt tulenevate argumentidega esitanud vastuvõetamatuse vastuväite põhjendusel, et tegemist on uue õigusliku väitega.
I do not take the same view.
Mina sellist arvamust ei jaga.
The reasoning of the Court of First Instance gives rise to legitimate confusion as to how the primacy of Security Council resolutions can be grounded in Community law by virtue of a requirement that is an import from international law.
Esimese Astme Kohtu arutluskäik külvab põhjendatud segadust küsimuses, kuidas saab Julgeolekunõukogu resolutsioonide ülimuslikkus tuleneda ühenduse õigusest sellesse rahvusvahelisest õigusest ülevõetud nõude tõttu.
In that respect, the arguments derived from international law and those derived from Community law are,
Selles mõttes on rahvusvahelisest õigusest ja ühenduse õigusest tulenevad argumendid
15 — Article 103 of the UN Charter provides: ‘In the event of a conflict between the obligations of the Members of the United Nations under the present Charter and their obligations under any other international agreement, their obligations under the present Charter shall prevail.’
15 – ÜRO põhikirja artikkel 103 sätestab: „Kui organisatsiooni liikmete kohustused käesoleva põhikirja järgi on vastuolus kohustustega, mis neil on mingi teise rahvusvahelise kokkuleppe järgi, siis on põhikirja järgsetel kohustustel ülimuslik jõud”.
It is generally recognised that this obligation extends to binding Security Council decisions.
Üldtunnustatud on see, et kõnealune kohustus laieneb siduvatele Julgeolekunõukogu otsustele.
See the Order of 14 April 1992 of the International Court of Justice in Questions of Interpretation and Application of the 1971 Montreal Convention arising from the Aerial Incident at Lockerbie (Libyan Arab Jama­hiriya v. United Kingdom), Provisional Measures, Order of 14 April 1992, I.C.J. Reports 1992, p. 3, at paragraph 39.
Vt Rahvusvahelise Kohtu 14. aprilli 1992. aasta määrus (esialgsed meetmed), Lockerbie vahejuhtumist tulenev 1971. aasta Montreali konventsiooni tõlgendamise ja kohaldamise küsimus (Suur Liibüa Araabia Sotsialistlik Rahvadžamahirija vs. Ühendkuningriik), ICJ Reports 1992, lk 3, punkt 39).
16 — Case C-84/95 [1996] ECR I-3953.
16 – 30. juuni 1996. aasta otsus kohtuasjas C-84/95 (EKL 1996, lk I-3953).
Treaty is not merely an agreement between States, but an agreement between the peoples of Europe.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P et asutamisleping ei ole ainult riikide, vaid ka Euroopa rahvaste vaheline kokkulepe.
It considered that the Treaty had established a ‘new legal order’, beholden to, but distinct from the existing legal order of public international law.
Ta leidis, et asutamislepinguga kehtestati „uus õiguskord”, mis rajaneb kehtival rahvusvahelise avaliku õiguse õiguskorral, kuid eristub sellest.
In other words, the Treaty has created a municipal legal order of trans-national dimensions, of which it forms the ‘basic constitutional charter’.
Teisisõnu, asutamislepinguga loodi üleriigilise mõõtmega sisemine õiguskord, mille „konstitutsiooniline alus” see ise on.
18 fundamentally, two sides of the same coin.
18 põhimõtteliselt ühe mündi kaks külge.
Admittedly, the appellant would have been better advised to support his plea, from the outset, with both lines of argument.
Nõustun, et apellatsioonkaebuse esitaja oleks toiminud targemini, kui ta oleks oma väite toetuseks kohe alguses esitanud mõlemat liiki argumente.
Yet, even though he initially directed most of his arrows from the angle of international law, there was never a misunderstanding among the parties about the thrust of his claim, namely, that the Court of First Instance wrongly portrayed the nature of the Community’s obligations under international law and the relationship of those obligations with the duties of the Community Courts under the Treaty.
Ent kuigi ta esialgu esitas peamiselt rahvusvahelisest õigusest tulenevaid argumente, ei tekitanud pooltes kordagi arusaamatust see, mida ta oma väitega öelda tahtis, nimelt, et Esimese Astme Kohus lõi vale ettekujutuse rahvusvahelisest õigusest ühendusele tulenevate kohustuste olemusest ning nende kohustuste seosest ühenduse kohtute ülesannetega, mis tulenevad asutamislepingust.
Indeed, in each of their written and oral submissions to this Court, the Council and the Commission, as well as the United Kingdom, have given ample consideration to the key issue raised by the appellant: the relationship between the international legal order and the Community legal order.
Nii nõukogu, komisjon kui ka Ühendkuningriik on Euroopa Kohtule esitatud kirjalikes ja suulistes märkustes põhjalikult arutlenud apellatsioonkaebuse esitaja tõstatatud peamise küsimuse üle: milline on rahvusvahelise õiguskorra ja ühenduse õiguskorra vaheline suhe.
I fail to see, therefore, why the Court should characterise part of the appellant’s arguments as an additional plea in law.
Seetõttu ma ei mõista, miks peaks Euroopa Kohus leidma, et osa apellatsioonkaebuse esitaja argumente on uus õiguslik väide.
Instead, I believe the Court should consider his plea to be admissible in its entirety.
Leian vastupidi, et Euroopa Kohus peaks otsustama, et apellatsioonkaebuse esitaja väide on täielikult vastuvõetav.
This does not mean, however, that the Community’s municipal legal order and the international legal order pass by each other like ships in the night.
Ometi ei tähenda see seda, et ühendusesisese õiguskorra ja rahvusvahelise õiguskorra vahel puudub igasugune seos.
On the contrary, the Community has traditionally played an active and constructive part on the international stage.
Vastupidi, ühendus on alati olnud aktiivne ja edasiviiv jõud rahvusvahelisel tasandil.
The application and interpretation of Community law is accordingly guided by the presumption that the Community wants to honour its international commitments.
Sellest tulenevalt lähtub ühenduse õiguse rakendamine ja tõlgendamine eeldusest, et ühendus austab oma rahvusvahelisi kohustusi.
19The Community Courts therefore carefully examine the obligations by which
19Järe-likult kontrollivad ühenduse kohtud hoolikalt
This brings us to the question of how the relationship between the international legal order and the Community legal order must be described.
Siinkohal tõusetub küsimus, kuidas kirjeldada rahvusvahelise õiguskorra ja ühenduse õiguskorra vahelist suhet.
The logical starting point of our discussion should, of course, be the landmark ruling in Van Gend en Loos, in which the Court affirmed the autonomy of the Community legal order.
Arutelu oleks loogiline alustada loomulikult ajaloolise kohtuotsusega Van Gend en Loos, milles Euroopa Kohus kinnitas ühenduse õiguskorra autonoomsust.
17The Court held that the
17Euroopa Kohus sedastas,
18 — Case 294/83 Les Verts [1986] ECR 1339, paragraph 23.
18 – 23. aprilli 1986. aasta otsus kohtuasjas 294/83: Les Verts (EKL 1986, lk 1339, punkt 23).
19 — See, for instance, Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 22, and Case C-286/90 Poulsen and Diva Naviga­tion [1992] ECR I-6019, paragraphs 9 to 11.
19 – Vt näiteks 4. detsembri 1974. aasta otsus kohtuasjas 41/74: Van Duyn (EKL 1974, lk 1337, punkt 22) ja 24. novembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-286/90: Poulsen ja Diva Navigation (EKL 1992, lk I-6019, punktid 9–11).
17 — Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1, at p. 12.
17 – 5. märtsi 1963. aasta otsus kohtuasjas 26/62: Van Gend en Loos (EKL 1963, lk 1, punkt 12).
Member States and Community institutions are under a duty of loyal cooperation.
NÕUKOGU JA KOMISJON selliste kohustuste täitmist, mis on ühenduse jaoks siduvad rahvusvahelisel tasandil, ning võtavad neid õiguslikus mõttes arvesse.
23If the Community is bound on the international stage and take judicial notice of those obligations.
20 ka kohtuotsused, milles Euroopa Kohus on sedastanud, et rahvusvaheliste kohustuste võtmisel lasub liikmesriikidel ja ühenduse institutsioonidel lojaalse koostöö kohustus.
20 an international agreement is concluded in breach of that duty, it can be denied effect in the Community legal order.
23Juhul kui rahvusvahelise lepingu sõlmimisel on seda kohustust eiratud, siis on võimalik eitada asjaomase lepingu kehtivust ühenduse õiguskorras.
Even more apposite, in the context of the present case, is the fact that the Court has verified, on occasion, whether acts adopted by the Community for the purpose of giving municipal effect to international commitments were in compliance with general principles of Community law.
Käesolevas asjas väärib eriti märkimist tõsiasi, et Euroopa Kohus on mõnikord kontrollinud, kas rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks vastuvõetud ühenduse õigusaktid on kooskõlas ühenduse õiguse üldpõhimõtetega.
For instance, in Germany v Council the Court annulled the Council decision concerning the conclusion of the WTO Agreement to the extent that it approved the Framework Agreement on Bananas.
Näiteks kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu tühistas Euroopa Kohus nõukogu otsuse WTO lepingu sõlmimise kohta osas, milles kiideti heaks banaane käsitlev raamleping.
24The Court considered that provisions of that Framework Agreement infringed a general principle of Community law: the principle of non-discrimination.
24 Euroopa Kohus leidis, et nimetatud raamlepingu sätted rikkusid ühenduse õiguse üldpõhimõtet, nimelt mittediskrimineerimise põhimõtet.
Yet, in the final analysis, the Community Courts determine the effect of international obligations within the Community legal order by reference to conditions set by Community law.
Sellegipoolest teevad ühenduse kohtud rahvusvaheliste kohustuste mõju ühenduse õiguskorrale lõppkokkuvõttes kindlaks, tuginedes ühenduse õiguses sätestatud tingimustele.
The caselaw provides a number of examples.
Kohtupraktikast leidub selle kohta mitu näidet.
There are cases in which the Court has barred an international agreement from having effect within the Community legal order on the ground that the agreement was concluded on the wrong legal basis.
On kohtuotsuseid, milles Euroopa Kohus on rahvusvahelise lepingu kehtivuse ühenduse õiguskorras välistanud põhjendusel, et asjaomane leping oli sõlmitud valele õiguslikule alusele tuginedes.
The Court did so, recently, in Parliament v Council and Commission.
Alles hiljuti langetas Euroopa Kohus niisuguse otsuse kohtuasjas Euroopa Parlament vs. nõukogu ja komisjon.
21The Court’s approach is easy to understand once one realises that it would have ‘fundamental institutional implications for the Community and for the Member States’ 22if an agreement that was adopted without a proper legal basis — or according to the wrong decision-making procedure — were to produce effects within the Community legal order.
21 Euroopa Kohtu seisukohast on lihtne aru saada, sest juhul kui leping, mis on sõlmitud valele õiguslikule alusele tuginedes või vale otsustusmenetluse tagajärjel, mõjutaks ühenduse õiguskorda, siis oleksid sellel „põhimõttelise tähtsusega institutsionaalsed tagajärjed nii ühenduse kui ka liikmesriikide jaoks” 22.
All these cases have in common that, although the Court takes great care to respect the obligations that are incumbent on the Community by virtue of international law, it seeks, first and foremost, to preserve
Kõikidele nimetatud kohtuasjadele on ühine see, et kuigi Euroopa Kohus järgib hoolikalt kohustust austada rahvusvahelisest õigusest ühendusele tulenevaid kohustusi, on tema esmane ja peamine eesmärk
20 — See, for instance, Case C-431/05 Merck Genéricos­Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001; Case C-300/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33; Case C-162/96 Racke [1998] I-3655; Joined Cases 21/72 to 24/72 Inter­national Fruit Company and Others [1972] ECR 1219; and Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 19.
20 – Vt näiteks 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-431/05: Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos (EKL 2007, I-0000); 14. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-300/98: Dior jt (EKL 2000, lk I-11307, punkt 33); 16. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-162/96: Racke (EKL 1998, lk I-3655); 12. detsembri 1972. aasta otsus liidetud kohtuasjades 21/72–24/72: International Fruit Company jt (EKL 1972, lk 1219) ja 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Poulsen ja Diva Navigation.
23 — See, for instance, Ruling 1/78 of 14 November 1978 [1978] ECR 2151, paragraph 33; Opinion 2/91 [1993] ECR I-1061, paragraphs 36 to 38; and Case C-25/94 Commission v Council [1996] ECR I-1469, paragraphs 40 to 51.
23 – Vt näiteks 14. novembri 1978. aasta määrus kohtuasjas 1/78 (EKL 1978, lk 2151, punkt 33); 19. märtsi 1993. aasta arvamus 2/91 (EKL 1993, lk I-1061, punktid 36–38) ja 19. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C-25/94: komisjon vs. nõukogu (EKL 1996, lk I-1469, punktid 40-51).
21 — Joined Cases C-317/04 and C-318/04 [2006] ECR I-4721.
21 – 30. mai 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-317/04 ja C-318/04 (EKL 2006, lk I-4721).
See also Case C-327/91 France v Commission [1994] ECR-3641.
Vt samuti 9. augusti 1994. aasta otsus kohtuasjas C-327/91: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1994, lk 3641).
22 — Opinion 2/94 [1996] ECR I-1759, paragraph 35.
22 – 28. märtsi 1996. aasta arvamus 2/94 (EKL 1996, lk I-1759, punkt 35).
24 — Case C-122/95 [1998] ECR I-973.
24 – 10. märtsi 1998. aasta otsus kohtuasjas C-122/95 (EKL 1998, lk I-973).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P the constitutional framework created by the Treaty.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P
25Thus, it would be wrong to conclude that, once the Community is bound by a rule of international law, the Community Courts must bow to that rule with complete acquiescence and apply it unconditionally in the Community legal order.
25Järelikult oleks ekslik järeldada, et kui rahvusvahelise õiguse norm on ühenduse jaoks juba muutunud siduvaks, siis tuleb ühenduse kohtutel sellele normile täielikult alluda ning nad peavad seda ühenduse õiguskorras tingimusteta kohaldama.
The relationship between international law and the Community legal order is governed by the Community legal order itself, and international law can permeate that legal order only under the conditions set by the constitutional principles of the Community.
Rahvusvahelise õiguse ja ühenduse õiguskorra vahelist seost reguleerib ühenduse õiguskord ise ning rahvusvaheline õigus võetakse ühenduse õiguskorda üle ainult ühenduse konstitutsiooniliste põhimõtetega kehtestatud tingimustel.
of this Court in Bosphorus. 26In that ruling, the Court assessed whether a regulation that was adopted to implement a Security Council resolution which imposed a trade embargo on the Federal Republic of Yugoslavia infringed fundamental rights and the principle of proportionality.
Kohus, kas määrusega, mis oli vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamiseks, millega kehtestati kaubandusembargo Jugoslaavia Föderaalse Vabariigi suhtes, rikuti põhiõigusi ning proportsionaalsuse põhimõtet.
The Court held that the interest of ‘putting an end to the state of war in the region and to the massive violations of human rights and humanitarian law in the Republic of Bosnia-Herzegovina’ outweighed the interest of a wholly innocent party to be able to pursue its economic activities using assets it had leased from a company based in the Federal Republic of Yugoslavia.
Euroopa Kohus leidis, et huvi „lõpetada selles regioonis sõda ning massilised inimõiguste ja humanitaarõiguse rikkumised Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigis” kaalus üles täiesti süütu isiku huvi tegeleda majandustegevusega, kasutades vara, mille ta oli rentinud Jugoslaavia Föderaalses Vabariigis asuvalt äriühingult.
27 The Court made no suggestion whatsoever that it might not have powers of review because the regulation was necessary in order to implement a sanctions regime that was drawn up by the Security Council. 28
27Euroopa Kohus ei viidanud kordagi sellele, et tal ei pruugi olla kohtuliku kontrolli pädevust, kuna määrusega tuli sätestada Julgeolekunõukogu kehtestatud sanktsioonide rakendamise kord. 28
It follows that the present appeal turns fundamentally on the following question: is there any basis in the Treaty for holding that the contested regulation is exempt from the constitutional constraints normally imposed by Community law, since it implements a sanctions regime imposed by Security Council resolutions?
Sellest järeldub, et käesolev apellatsioonkaebus taandub põhimõttelisele küsimusele, kas asutamislepingule tuginedes saab otsustada, et vaidlustatud määrusele ei laiene konstitutsioonilised piirangud, mida tavaliselt ühenduse õiguses kohaldatakse, kuna asjaomases määruses sätestatakse Julgeolekunõukogu resolutsioonidega kehtestatud sanktsioonide rakendamise kord?
Or, to put it differently: does the Community legal order accord supra-constitutional status to measures that are necessary for the implementation of resolutions adopted by the Security Council?
Teisisõnu, kas ühenduse õiguskord kiidab heaks Julgeolekunõukogu resolutsioonide rakendamiseks vajalike meetmete konstitutsiooniülese staatuse.
Nevertheless, the Council, the Commission and the United Kingdom claim that the judgment in Bosphorus does not provide the authority the appellant seeks to ascribe to it.
Sellegipoolest väidavad nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik, et kohtuotsusele Bosphorus ei saa omistada sellist tähendust nagu apellatsioonkaebuse esitaja seda soovis.
They argue that the judgment is silent on the matter of the scope of the Court’s jurisdiction, because, at any rate, the regulation did not infringe fundamental rights.
Nende argument on, et kõnealune kohtuotsus ei ütle midagi Euroopa Kohtu pädevuse kohta, kuna asjaomase määrusega põhiõigusi igatahes ei rikutud.
I do not consider this argument very persuasive.
Ma ei leia, et see argument oleks eriti veenev.
True, while the Advocate General dismissed the idea in passing, the Court did not explicitly address whether the fact that the
Tõsi, kohtujurist loobus sellest mõttest möödaminnes ning Euroopa Kohus ei väljendanud oma
The appellant argues that the answer to that question can be inferred from the ruling
Apellatsioonkaebuse esitaja argumenteerib, et vastus sellele küsimusele tuleneb
26 — Cited in footnote 16.27 — Bosphorus, cited in footnote 16, paragraph 26.
27 – 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bosphorus, punkt 26.
28 — The impounding of the aircraft of Bosphorus Airways took place in accordance with Security Council Resolution 820(1993).
28 – Äriühingule Bosphorus Airways kuuluva lennuki arestimine toimus vastavalt Julgeolekunõukogu resolutsioonile 820(1993).
The UN Sanctions Committee had decided that a failure on the part of the authorities to impound the aircraft would amount to a breach of the resolution.
ÜRO sanktsioonide komitee otsustas, et kuna ametivõimud jätsid lennuki arestimata, siis on tegemist resolutsiooni rikkumisega.
25 — See, for instance, Opinion 2/94, cited in footnote 22, paragraphs 30, 34 and 35.
25 – Vt näiteks 22. joonealuses märkuses viidatud arvamus 2/94, punktid 30, 34 ja 35.
None the less, I would suppose that, instead of deliberately leaving the matter undecided, the Court accepted as self-evident what the Advocate General had felt useful to spell out, namely that ‘respect for fundamental rights is … a condition of the lawfulness of Community acts’. 29
Ometi leian, et Euroopa Kohus ei jätnud taotluslikult sellele küsimusele vastamata, vaid nõustus endastmõistetavalt kohtujuristi poolt öelduga, nimelt, et „põhiõiguste austamine on […] ühenduse õigusaktide õiguspärasuse eeltingimus”. 29 list 307.
The first paragraph of that article provides: ‘The rights and obligations arising from agreements concluded before 1 January 1958 or, for acceding States, before the date of their accession, between one or more Member States on the one hand, and one or more third countries on the other, shall not be affected by the provisions of this Treaty.’
Selle artikli esimene lõik sätestab: „Käesoleva lepingu sätted ei mõjuta õigusi ja kohustusi, mis tulenevad enne 1. jaanuari 1958 või ühinevate riikide puhul enne nende ühinemise kuupäeva sõlmitud lepingutest ühe või mitme liikmesriigi ja ühe või mitme kolmanda riigi vahel”.
In the view of the United Kingdom, that provision, read in conjunction with Article 10 EC, would impose on the Community an obligation not to impair Member State compliance with Security Council resolutions.
Ühendkuningriigi arvates tuleneb sellest sättest koosmõjus EÜ artikliga 10 ühenduse kohustus mitte takistada liikmesriike täitmast Julgeolekunõukogu resolutsioone.
In consequence, the Court should abstain from judicial review of the contested regulation.
Järelikult tuleb kohtul loobuda vaidlustatud määruse kohtulikust kontrollist.