natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Parliament is in direct contact with civil society and human rights organisations throughout the world, and can pass on reports of human rights violations in certain countries.
Euroopa Parlament on otsekontaktides kogu maailma kodanikuühendustega ja inimõigusi kaitsvate organisatsioonidega, seega saab ta kajastada inimõiguste
It has always been free to set its agenda, adopt its resolutions,
Vaatamata sellele, et Euroopa Parlamendil ei olnud pikka aega ametlikku eelisõigust üldiste väärtuste kaitsmiseks, on tal siiski olnud vajalikud otsesed või kaudsed vahendid surve avaldamiseks, mida ta on
But this was not enough.
Kuid Euroopa Parlamendile ei ole sellest piisanud.
In this area as in others, it wanted to be more than a deliberative or consultative body.
Ta on nii selles kui ka muudes valdkondades tahtnud olla enamat kui vaid arutelu pidav või nõuandev institutsioon.
in what it judges to be the public interest, or reject it.
esitada selle muudatusettepanekuid või selle tagasi lükata.
powers granted to it, for the budget in particular, to inu-ence decisions inside and outside the European Community that did not appear to uphold or defend fundamental rights.
puudutavaid otsuseid, mille puhul ta leiab, et need ei ole vastavuses põhiõiguste austamise või kaitsmise nõuetega.
and which since 1995 must be included in any EU agreement with a nonmember country – are those which the Union has acquired as a result of Parliament’s eorts.
näiteks inimõigusi käsitlev säte, mis tänu Euroopa Parlamendi pikaajalisele võitlusele on alates 1995. aastast kõikide Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitavate kokkulepete kohustuslik koostisosa.
As the President of Parliament, Hans-Gert Pöttering, said during his investiture speech on 13 February 2007 in Strasbourg: ‘We are not the world’s teachers, but our humanitarian image and our values become more convincing to others if we live our own lives with credibility’.
Nagu ütles Euroopa Parlamendi president Hans-Gert Pöttering oma ametisseasumise puhul peetud kõnes 13. veebruaril 2007 Strasbourgis:„Me ei ole maailma õpetajad, kuid meie inimesepilt ja meie väärtused muutuvad teistele veenvamaks, kui me ise nende järgi usutavalt elame”.
But that was still not suf-cient.
Ka sellest ei ole parlamendile piisanud.
It wanted to share decisionmaking equally with the Council in drawing up Community law and it has largely succeeded: it can amend proposed legislation
Ka ühenduse õigusaktide väljatöötamisel soovib Euroopa Parlament jagada nõukoguga ühiselt otsustamisõigust ning on seda suures osas ka saavutanud: vastavalt sellele, kas ta leiab, et teatav õigusakti eelnõu on Euroopa kodanike huvides või mitte, võib ta
Promotion of fundamental rights inside and human rights outside the EU goes hand in hand.
Põhiõiguste edendamine Euroopa Liidu sees ja inimõiguste edendamine väljaspool seda on toimunud käsikäes.
Europe has credibility in the world only if it ‘sweeps in front of its door’ and it wants to be beyond reproach in
Euroopa saab maailmas olla usaldusväärne vaid juhul, kui ta„hoiab „hoiab
1. e Charter and the Agency for Fundamental Rights
Võitlus põhiõiguste harta ja põhiõiguste ameti eest
A. 1953-2007: the long road towards the Charter of Fundamental Rights
A. 1953–2007: pikk tee põhiõiguste hartani
RESPECT FOR VALUES INSIDE THE EUROPEAN UNION the ceremony in Lisbon, the three Presidents recognised the symbolic value of demonstrating that the EU’s fundamental values predominated over all other considerations in the building of Europe.
Euroopa Liidu põhiväärtustega.
Hans-Gert Pöttering said these values ‘form the basis of our European identity ... First and foremost, however, we are a community of values, we put solidarity, freedom and equal rights into practice every day’.
Hans-Gert Pötteringi väitel on need väärtused „Euroopa identiteedi keskmes”; […] „Me oleme eeskätt väärtuste liit, solidaarsus, vabadus ja võrdõiguslikkus on meie jaoks igapäevased mõisted,”märkis ta.
Starting with Article 1a, it proclaims recognition of fundamental values as the foundation of the Union.
Kaugeleulatuv võitlus artiklis 1a nimetatakse ühiste põhiväärtuste tunnustamist Euroopa Liidu aluseks.
Unlike the Constitutional Treaty, which remained at the draft stage after rejection by French and Dutch voters, the Treaty of Lisbon does not incorporate the Charter but it recognises in Article 6 that it has ‘the same legal value as the Treaties’.
Erinevalt põhiseaduse lepingust, mis pärast tagasilükkamist Prantsusmaa ja Madalmaade valijate poolt jäigi projektiks, ei hõlma Lissaboni leping põhiõiguste hartat, vaid tunnistab artiklis 6, et sellel on „lepin-gutega võrdne õigusjõud”.
The President of the European Parliament, Hans-Gert Pöttering, the Prime Minister of Portugal, José Sócrates, whose country then held the Presidency of the European Union, and the President of the Commission, José Manuel Durão Barroso, were in the Chamber of the European Parliament for the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Euroopa Parlamendi president Hans-Gert Pöttering, ELi eesistujariigi Portugali peaminister José Socrates ja Euroopa Komisjoni president José Manuel Durão Barroso kuulutasid Euroopa Parlamendi istungisaalis pidulikult välja Euroopa Liidu põhiõiguste harta.
By underlining the Charter’s importance, 24 hours before
Parlamendi võitlus algas Euroopa ülesehituse esimeste sammudega.
Parliament has been working for a long time for the
10. märtsil 1953 tegi Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ)
Community in 1954 and ran into opposition from France.
Poliitiline liit on inimõigustest lahutamatu.
defence of human rights to be given primacy.
(Euratom) ja Euroopa Majandusühenduse (EMÜ) asutamislepingud, millega luuakse Euroopa ühisturg, ei hõlma ühtegi põhiõigusi käsitlevat artiklit.
The silence of the founding treaties
Põhiõigussätete puudumine aluslepingutes
The treaty was never ratied.
Põhiõigussätete puudumine aluslepingutes läks peagi vastuollu tegelikkusega.
It foundered with the associated proposal to create a European Defence
Ühenduse tegevuse käigus, mis oli küll piiratud majandusvaldkondadega, kerkisid peagi esile
The Treaties signed in Rome on 25 March 1957, establishing the European Atomic Energy Community (Euratom) and the European Economic Community (EEC) and founding a European Common Market, contained no article relating to fundamental rights.
25. märtsil 1957. aastal Roomas allkirjastatud Euroopa Aatomienergiaühenduse
The Charter of Fundamental Rights is signed by Hans-Gert Pöttering, President of the European Parliament, José Manuel Barroso, President of the Commission, and José Sócrates, President-in-Oce of the Council of the European Union, at a ceremony in Strasbourg.
Euroopa Parlamendi president Hans-Gert Pöttering, komisjoni president José Manuel Barroso ja nõukogu eesistuja José Sócrates kirjutavad Strasbourgis toimunud pidulikul tseremoonial alla põhiõiguste hartale
A year later the Heads of State and Government of the nine Member States, associated themselves with this declaration when they met in Copenhagen on 7 and 8 April 1978.
Aasta hiljem, 7. ja 8. aprillil 1978 ühinesid deklaratsiooniga Kopenhaagenis kogunenud üheksa riigi riigipead ja valitsusjuhid.
The silence of the founding treaties was soon challenged by realities. Community activity, even when conned to the economic sphere, rapidly raised questions relating to fundamental rights, for example property rights and nondiscrimination in the common agricultural policy and procedural rights in competition policy.
kinnitatud, et allakirjutanud riigid on„jõudnud otsusele töötada koos, et edendada demokraatiat põhiõiguste, eriti vabaduse, võrdsuse ja ühiskondliku õigluse alusel, mida on tunnustanud liikmesriikide konstitutsioonid ja seadused, inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon ning Euroopa sotsiaalharta”.
In relations with nonmember countries, even when these were purely economic and commercial, the Community could not totally ignore all references to universal values.
Ühendus peab vajalikuks„esile tuua demokraatia põhimõtteid ning neid siduvate õigusaktide ja inimõiguste järgimist” välissuhetes. Ühtne Euroopa akt on seega esimene ühenduse põhileping, milles on osutatud nendele mõistetele.
Nevertheless it was another 20 years before the first signicant step forward.
Alles kakskümmend aastat hiljem toimus esimene märkimisväärne edasiminek.
On 1 July 1987 a new Treaty, the Single European Act, came into force.
1. juulil 1987 jõustus uus leping – ühtne Euroopa akt, mille preambulas on
declaration thus remained a European Parliament resolution with only moral value.
ning eeskätt teatatakse lepingus, et Euroopa Liiduga ühinemiseks peavad kandidaatriigid neid põhimõtteid austama.
the fact that it had not been associated with the preparatory work and regretted that the Charter was not binding, something that it had called for on several occasions.
Euroopa Parlament osaleb aktiivselt põhiõiguste harta koostamisel sõlmimisega, püüdis Euroopa Parlament igati saavutada, et valitsused muudaksid põhiõiguste ja -vabaduste deklaratsiooni liikmesriikide jaoks siduvaks. Need pingutused ei kandnud vilja.
adopted under the impetus of the Italian MEP Altiero Spinelli but which was not accepted by the Council.
12. aprillil 1989 võttis Euroopa Parlament vastu põhiõiguste ja -vabaduste deklaratsiooni, nagu ta oli Itaalia saadiku Altiero Spinelli initsiatiivil lubanud teha vastuvõetud Euroopa Liidu lepingu projektis, mis aga ei leidnud nõukogu toetust.
This declaration was a catalogue of fundamental rights to be respected by the Community institutions.
See deklaratsioon annab põhjaliku ülevaate põhiõigustest, millega ühenduse institutsioonid oma tegevuses peavad arvestama.
During the Intergovernmental Conference1 that opened in the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and the European Social Charter, notably freedom, equality and social justice’.
sotsiaalhartast ja teatavatest Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonidest.
The Community undertook ‘in particular to display the principles of democracy and compliance with the law and with human rights’ in external relations. The Single European Act was the first Community treaty to refer to these concepts.
22. novembril 1989 väljendas Euroopa Parlament kahetsust, et teda harta ettevalmistamisse ei kaasatud ning ei pidanud õigeks seda, et harta ei ole siduva iseloomuga, vastupidiselt sellele, mida Euroopa Parlament oli mitmel korral soovinud.
Rome in December 1990 and which resulted in the Treaty of Maastricht, Parliament did everything possible to get the governments to make the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms binding. It was unsuccessful and the
1990. aasta detsembris Roomas alanud valitsustevahelise konverentsi1 käigus, mis tipnes Maastrichti lepingu
Further progress was made in the Treaty of Amsterdam, which came into force on 1 May 1999.
Uus samm edasi tehti 1. mail 1999. aastal jõustunud Amsterdami lepinguga.
Article 6 includes the general principle of respect for human rights and fundamental freedoms.
Lepingu artiklis 6 on toodud välja üldine inimõiguste ja põhivabaduste austamise põhimõte.
It makes provision for penalties in the event of a serious and persistent breach of these principles by a Member State and it declares that candidate countries must respect these principles if they are to join the EU.
Lepingus nähakse ette sanktsioonid liikmesriikidele, kus neid õigusi „oluliselt ja jätkuvalt”rikutakse rikutakse
On 12 April 1989 the European Parliament proclaimed the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms, in line with its undertaking in the draft Treaty of European Union which it had
Sama aasta detsembris Strasbourgis toimunud Euroopa Ülemkogul võtsid üksteist liikmesriiki (v.a Ühendkuningriik) vastu ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta. Harta sai innustust Euroopa
In December of the same year, during the European Council meeting in Strasbourg, 11 Member States (without the United Kingdom), adopted the Charter of the Fundamental Social Rights of Workers. It was inspired by the European Social Charter and certain International Labour Organisation conventions.
1999. aasta juunis lülitas Kölnis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu sisse uue käigu, otsustades Euroopa Parlamendi ettepanekul ja eesistujariigi Saksamaa toetusel moodustada töörühma, mille ülesandeks oli töötada välja Euroopa Liidu põhiõiguste harta.
On 22 November 1989 Parliament deplored
See otsus vastas Euroopa Parlamendi väga ammusele
The Intergovernmental Conference consisted of government representatives who negotiated reform of the treaties.
Valitsustevaheline konverents koondab valitsuste esindajaid, kelle ülesandeks on aluslepingute reformimine.
Parliament’s role in drawing up the Charter of Fundamental Rights
nõudmisele, kuivõrd Euroopa Parlament nägi sellise harta vastuvõtmises ühte oma põhiseaduslikku prioriteeti.
MEPs played an important role at the Convention to draw up the Charter.
Euroopa Parlamendi delegatsioon, mida juhatas Íñigo Méndez de Vigo, mängis kõigi osapoolte arvates määravat rolli konvendi tegevuses.
For the first time in the process of reforming the treaties, MEPs, national MPs, the Commission and personal representatives of the Heads of State worked together to move the EU forward.
Põhiküsimustes, nagu sotsiaalõiguste kaitse, sooline võrdõiguslikkus, bioeetika, õigus abielluda ja luua perekonda, mõjutasid Euroopa Parlamendi liikmete seisukohad tööd märkimisväärselt.
It was also the first time that the European Parliament was fully associated with a process that might lead to a decision with ‘constitutional’ implications.
Esimest korda aluslepingute reformimise kestel tegid Euroopa Parlament, liikmesriikide parlamendid, Euroopa Komisjon ja riigijuhtide isiklikud esindajad ühiseid pingutusi Euroopa Liidu edasiviimiseks.
In June 1999, the European Council, meeting in Cologne, moved up a gear by deciding, at Parliament’s request and under the impetus of the German Presidency, to set up a working party to draw up a Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Euroopa Parlamendi delegatsioon osaleb 17. detsembril 1999 tegevust alustanud põhiõiguste harta konvendi töös.
The European Parliament delegation at the Convention for drafting the Charter of Fundamental Rights, which held its first meeting on 17 December 1999.
„Kõik Euroopa Liidu kodanikud peavad teadma, et nüüdsest […] on harta assamblee seaduseks. […] Hartale viidatakse
It was unanimously agreed that Parliament’s delegation, chaired by Íñigo Méndez de Vigo, played a decisive role
Samuti oli tegemist esmakordse juhtumiga, kui Euroopa Parlament oli sedavõrd ulatuslikult kaasatud toimingusse,
in the Convention’s work.
7. detsember 2000 tuleb läbirääkimiste käigus lülitada uue lepingu koosseisu, tuues seejuures välja, et asjaolu, et harta näol ei ole tegemist siduva õigusaktiga, vähendab selle jõudu.
Parliamentary views had a decisive inuence on fundamental points such as protection of social entitlements, gender equality, bioethics, and marriage and family law.
2000. aasta detsembris sõlmitud Nice’i lepingu puhul ei kandnud Euroopa Parlamendi pingutused vilja, kuid Euroopa Parlament ei loobunud selle nõudmise kordamisest.
Parliament, Nicole Fontaine, on 7 December 2000 in Nice, during the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union by the European Parliament, the Commission and the Council of the European Union.
Parlamendi ja komisjoni president ning nõukogu eesistuja kirjutavad Nice’is põhiõiguste hartale alla.
Incorporating the Charter in the Treaties
Need õigused jagunevad kuude suurde rühma – väärikus, vabadus, võrdõiguslikkus, solidaarsus, kodanikuõigused ja õiglus.
The Presidents of the three institutions sign the Charter of Fundamental Rights in Nice.
Võitlus harta lülitamise eest lepingutesse
‘I trust that all the citizens of the Union will understand that from now on ... the Charter will be the law guiding the actions of the Assembly. ...
Harta preambulas väljendavad liikmesriigid oma soovi„jagada rahulikku, ühistel väärtustel rajanevat tulevikku”.
From now on it will be the point of reference for all the Parliament acts which have a direct or indirect bearing on the lives of citizens throughout the Union’.
„Euroopa Liit teadvustab oma vaimset ja moraalset pärandit ning ta on rajatud inimväärikuse, vabaduse, võrdõiguslikkuse
In the preamble, the member countries arm they ‘are resolved to share a peaceful future based on common values’.
Euroopa Parlament avaldas 2000. aasta jooksul mitmel korral veendumust, et harta
On several occasions in 2000 the European Parliament called for the Charter to be incorporated in the new treaty that was being negotiated, pointing out that, unless it was binding, it would lose some of its eectiveness.
Oma 23. oktoobri 2002. aasta resolutsioonis teatas Euroopa Parlament, et avalikkus ei saa rahulduda üksnes harta väljakuulutamisega ning pidas õigeks lülitada harta Euroopa Liidu põhiseaduslikku õigusesse.
It did not succeed with the Treaty of Nice, concluded in December 2000, but continued to push for incorporation.
D harta väljatöötamist koordineerinud konvendi tööl.
by French voters in a referendum on 29 May 2005, followed three days later by Dutch voters.
Konvendi töö tulemusena koostatud põhiseaduse lepingu projekt sisaldas nimetatud hartat.
This time, the MPs – European and national – were heard.
Kuid leping, mis kiideti heaks enamiku liikmeriikide2
On 13 December 2007 the Treaty of Lisbon was signed.
13. detsembril 2007 allkirjastati Lissaboni leping.
Article 1a states that the Union is founded on fundamental values.
Lepingu artiklis 1a nimetatakse põhiväärtuste tunnustamist Euroopa Liidu aluseks.
The text does not incorporate the Charter but Article 6 recognises that it has the same legal value as the Treaties2.
Kuigi leping ei hõlma hartat, nagu oli soovinud Euroopa Parlament, on selle artiklis 6 sätestatud, et hartal on aluslepingutega võrdne õigusjõud.
The ceremony on 12 December 2007, mentioned at the
Et tähistada kõigi Euroopa Liidu kodanike õiguste ametlikku tunnustamist, toimuski 12. detsembril 2007 eespool nimetatud pidulik tseremoonia Euroopa Parlamendis.
Strengthening the Charter would be eminently symbolic at a time when the EU was preparing to open the door to the Central and Eastern European countries.
Just Euroopa Parlament on nende õiguste otsene esindaja.
The draft constitutional treaty incorporated the Charter.
Seekord võeti Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide liikmeid kuulda.
However, although this treaty was ratied by a majority of Member States, it was rejected
2002. aasta veebruaris rakendati tööle uus konvent, mille ülesandeks oli välja töötada põhiseaduse lepingu projekt. Konvendi töömeetod põhines
The United Kingdom and Poland have an opt-out, on the grounds of particular national circumstances.
Välja arvatud (opt-out) Ühendkuningriigid ja Poola, kes nõudsid mitmete eritingimuste kehtestamist.
Proclaiming fundamental rights is not sucient, they must be respected.
B. Põhiõiguste amet
Parliament is the citizens’ direct representative.
Euroopa Parlament kui kodanike õiguste austamise järelevalvaja
Parliament alerts the Member States, the EU institutions, the nongovernmental organisations and civil society when fundamental rights are breached.
Alates 1992. aastast tegutseb Euroopa Parlamendi juures kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon.
Parliament watches over citizens’ rights
Komisjoni pädevuses on kõik Euroopa Liidu kodanike tegevusega seotud valdkonnad – kodakondsus, põhiõigused, diskrimineerimine, isikuandmete kaitse jne.
The Committee on Civil Liberties, Justice and Home Aairs began its work in Parliament in 1992.
liikmesriike, Euroopa Liidu institutsioone, valitsusväliseid organisatsioone ja kodanikuühendusi.
Its powers cover the whole range of citizens’ rights in the EU: fundamental rights, citizenship, discrimination, personal data protection, etc.
Iga-aastased aruanded hõlmavad institutsioonidele ja liikmesriikidele esitatavaid soovitusi ning varasemates aruannetes käsitletud probleemide uut ülevaadet.
Each annual report contains recommendations for the Member States’ institutions and an account of action taken on previous reports.
Euroopa Parlament on veendunud, et inimõiguste rikkumisega väljaspool Euroopa Liitu ei ole võimalik võidelda, kui sedasama ei tehta ka Euroopa Liidu sees.
It began drawing up an annual report on respect for fundamental rights in the European Union in 1993.
Alates 1993. aastast koostab see parlamendikomisjon igal aastal aruande põhiõiguste kaitse kohta Euroopa Liidus.
The Charter has provided the working framework since 2000.
Alates 2000. aastast põhineb aruanne põhiõiguste hartal.
If there were a serious crisis in an EU Member State that was manifestly violating human rights, Parliament, through its annual reports, would be in a position to act as watchdog, in the warning system
Üksnes põhiõiguste väljakuulutamisest ei piisa, tuleb tagada ka nende õiguste austamine.
The European Parliament is convinced that breaches of human rights can be eectively combated outside the EU only if they are tackled inside the EU.
Kui mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis peaks tekkima tõsine kriis ning seal rikutaks rängalt ja ilmselt inimõigusi, oleks Euroopa Parlament tänu oma iga-aastastele aruannetele suuteline täitma lepingutes sätestatud hoiatussüsteemi raames oma järelevalveorgani rolli ja pöörduma nõukogu
The credibility of Parliament’s activities depends on it.
Reaalsest põhiõiguste rikkumisest hoiatab Euroopa Parlament oma seisukohavõttudega
Parliament’s eorts to obtain a fundamental rights agency provided for in the Treaties, and inform the Council that sanctions might be envisaged.
Parlamendi võitlus põhiõigustega tegeleva ameti loomise eest
Ministers and Parliament. Their conclusions met Parliament’s wishes in several areas.
Ministrite nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahel algasid läbirääkimised.
The scale and diversity of the cases required the creation of an independent specialised body, something that Parliament supported.
Nende tulemused vastasid mitmes küsimuses Euroopa Parlamendi ootustele.
–Strengthening of the agency’s legitimacy and independence, particularly its Scientic Council
–Ameti, eeskätt selle teadusnõukogu õigusliku jõu ja sõltumatuse suurendamine.
Beyond these possible extreme events, Parliament moves legislation forward and watches over fundamental rights.
Selle järelevalveülesande täitmisel nõudsid käsitletavate küsimuste ulatus ja keerukus eraldi sõltumatu asutuse moodustamist.
It has brought several cases before the European Court of Justice.
Euroopa Parlament rõhutas selle vajalikkust.
–Parliament’s involvement in dening the Agency’s mandate and structure.
–Euroopa Parlamendi osalemine ameti volituste ja struktuuri kindlaksmääramisel.
One was against the directive on family reunication, the other was on forwarding personal data on air passengers to the USA.
Euroopa Ülemkogu ühines parlamendi seisukohaga.
The European Council came to share this view and on 13 December 2003 it decided to extend the mandate of the European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (EUMC) to make it an Agency for Fundamental Rights.
13. detsembril 2003 otsustas ta laiendada Rassismi ja Ksenofoobia Euroopa Järelevalvekeskuse (EUMC) volitusi ja muuta see Euroopa Põhiõiguste Ametiks.
–Ensuring the best possible working procedures, in particular by close cooperation with the Council of Europe and national bodies.
–Parima võimaliku koostoime saavutamine eeskätt tiheda koostöö abil Euroopa Nõukogu ja liikmesriikide asutustega.
It thought the EU had conceded too much.
Teine käsitles lennureisijate isikuandmete edastamist Ameerika Ühendriikidele.
Negotiations were opened between the Council of
Euroopa Parlament oli seisukohal, et Euroopa Liit on mainitud riigi taotlustele liialt järele andnud.
remit. However, monitoring is in any case carried out by the Council of Europe.
ameti pädevusalasse, kuid selle tegevuse jälgimise kohustus lasub Euroopa Nõukogul.
for debate and lead to consensus which may then enrich the parliamentary approach to fundamental rights.
Liidu institutsioonide, liikmesriikide ametiasutuste ja kodanikuühendustega peaks ergutama arutelu ja viima konsensuseni, mis rikastaks Euroopa Parlamendi seisukohti põhiõigustega seotud küsimustes.