natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A specific dificulty in the context of the Lisbon Strategy arose from the fact that most of the matters under consideration were the subject of national, rather than Community competence.
Lissaboni strateegia raames tekitas erilist raskust asjaolu, et enamik küsimusi, mida selles käsitletakse, kuuluvad liikmesriikide, mitte ühenduse pädevusse.
Indeed, this even applies to the Employment Strategy: Article 128 of the Treaty provides for Employment Guidelines, which the Member States should take into account in drawing up their national employment policies, but there is no Common Employment Policy as such.
See kehtib isegi tööhõivestrateegia puhul: EÜ asutamislepingu artiklis 128 on ette nähtud tööhõivesuunised, mida liikmesriigid peaksid oma tööhõivepoliitikas arvesse võtma, kuid ühist tööhõivepoliitikat kui sellist ei ole olemas.
The European Employment Strategy represented an important first step in responding to persistently high levels of unemployment resulting from structural changes in the European economy.
Euroopa tööhõivestrateegia oli esimeseks oluliseks sammuks, millega reageeriti püsivalt kõrgele tööpuudusele, mis tuleneb Euroopa majanduse struktuurilistest muudatustest.
It was soon realised, however, that the issue needed to be tackled on a broader front and, in 2000, the Lisbon Strategy for Growth and Employment was launched with the aim of making Europe by 2010 “the most dynamic knowledge-based economy in the world capable of sustainable economic growth with more and better jobs and greater social cohesion, and respect for the environment”.
Peagi ilmnes siiski, et küsimust tuleb käsitleda laiemalt, ning 2000. aastal käivitati majanduskasvu ja tööhõivet käsitlev Lissaboni strateegia eesmärgiga muuta Euroopa 2010. aastaks „maailma kõige dünaamilisemaks teadmistepõhiseks majandusjõuks, mida iseloomustaks jätkusuutlik majanduskasv, paremate ja suurema arvu töökohtade loomine ning suurem sotsiaalne ühtekuuluvus ja keskkonnasäästlikkus”.
The strategy embraced not only employment policy, but also the transition to the knowledge society, the need to increase competitiveness both through completion of the internal market and by addressing problems such as low productivity,
See strateegia ei hõlmanud mitte ainult tööhõivepoliitikat, vaid ka üleminekut teadmisteühiskonnale, vajadust suurendada konkurentsivõimet nii siseturu väljakujundamise kaudu kui ka tegeldes selliste probleemidega nagu madal tootlikkus, paigalseis ning oskuste ja vabade töökohtade mittevastavus ning vajadust suurendada nii sotsiaalset kaasatust kui ka keskkonna jätkusuutlikkust.
Against this background, therefore, the awareness of shared problems and the search for common solutions gave rise to a new approach, namely the Open Method of Coordination, which has proved to be a key tool in promoting shared objectives in the employment and social policy elds.
Teadlikkus ühistest probleemidest ning ühiste lahenduste otsimine panid eespool kirjeldatud tausta arvesse võttes seetõttu aluse uuele lähenemisviisile, nimelt avatud koordinatsioonimeetodile, mis on osutunud tööhõive ja sotsiaalpoliitika valdkonnas peamiseks ühiste eesmärkide edendamise vahendiks.
The Lisbon Strategy: towards a knowledge-based society am805477EN_Int.indd 59 am805477EN_Int.indd 59
Lissaboni protsessi raames laiemalt liideti 2005. aastal tööhõivesuunised koos majanduspoliitika üldsuunistega ühtseteks kompleksseteks suunisteks, mille puhul kehtib
The most recent of these is the Directive on Artificial Optical Radiation, adopted in April 2006.
Neist kõige hilisem on tehislikku optilist kiirgust käsitlev direktiiv, mis võeti vastu 2006. aasta aprillis.
Appropriate indicators and benchmarks are essential to ensuring real comparability between the different Member States’ performances, the analysis of which should permit exchanges of information, expertise and best practice and the promotion of innovative approaches which can be reflected in revised guidelines.
• Sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamine vahetada teavet, eksperdiarvamusi ja parimaid tavasid ning edendada uuenduslikke lähenemisviise, mida võib kajastada muudetud suunistes.
The OMC has provided a framework for mutual learning and has promoted openness, transparency and the involvement of stakeholders, European and national, with a view to better policy-making.
Avatud koordinatsioonimeetodi raames toimub vastastikune õppimine ning sellega on edendatud avatust, läbipaistvust ning Euroopa ja siseriiklike sidusrühmade kaasamist parema poliitikakujundamise eesmärgil.
The field of working conditions is a broad one including working time, health and safety at work and worker representation.
Töötingimuste valdkond on lai ning hõlmab tööaega, tervishoidu, tööohutust ja töötajate esindatust.
Although this last field is at present relatively inactive, important legislative acts adopted in the past include the European Works Council Directive, the Information and Consultation of Workers Directive, and acts providing for worker representation in the context of European Companies and European Cooperatives.
Kuigi viimasena nimetatud valdkonnas ei ole hetkel eriti aktiivset tegevust, võib varem vastu võetud oluliste õigusaktidena nimetada direktiivi Euroopa töönõukogu kohta, direktiivi töötajate teavitamise ja nendega konsulteerimise kohta ning õigusakte, millega nähakse ette töötajate esindatus Euroopa ettevõtetes ja ühistutes.
At the present time, important proposals remain on the table in the elds of working time and temporary agency work.
Hetkel on esitatud olulisi ettepanekuid tööaja ja ajutise töö kohta.
In the context of the “four freedoms”, the coordination of social security schemes is essential to the free movement of labour.
Nelja vabadusega seoses on sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamine suure tähtsusega tööjõu vaba liikumise jaoks.
In fact, freedom of movement cannot be e ec-tive if it involves sacrificing acquired rights in the areas of health insurance, social security and pensions.
Liikumisvabadus ei saa toimida, kui selle raames tuleb tuua ohvriks tervisekindlustuse, sotsiaalkindlustuse ja pensionide valdkonnas omandatud õigused.
The fundamental aim of Regulation (EEC) No 1408/71 is to bring about a suficient degree of coordination of the different social security schemes to safeguard these rights.
Määruse (EMÜ) nr 1408/71 põhieesmärk on saavutada erinevate sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamine sellisel tasemel, millest piisaks nimetatud õiguste säilitamiseks.
Following many amendments through the years to reflect changes in the different national systems, the time had come for a complete overhaul of the Regulation which led, in 2004, to the adoption of the new Regulation (EC) No 883/04.
Pärast aastate jooksul tehtud mitmeid muudatusi, mis kajastasid erinevate siseriiklike süsteemide arengut, oli aeg määrus põhjalikult läbi vaadata ning sellest tulenevalt võeti 2004. aastal vastu uus määrus (EÜ) nr 883/2004.
This new Regulation cannot, however, enter into force without the adoption of a parallel implementing regulation setting out many of the more detailed operating rules, and it is on this that work is currently being concentrated.
Nimetatud uus määrus ei saa siiski jõustuda enne, kui sellega koos on vastu võetud rakendusmäärus, milles on esitatud mitmed üksikasjalikumad tegevuseeskirjad, ning praegu on töö keskendunud just sellele.
Care of the elderly: a growing sector of social welfare
• Sotsiaalkaitse ajakohastamine ja parandamine
Under this heading a number of different activities are going on, also within the context of the open method of coordination, with a view to the creation of “greater social cohesion” within the Union and its Member States.
Tervishoiu ja tööohutuse valdkonnas on peamiseks õigusaktiks nn raamdirektiiv (direktiiv 89/391/EMÜ), milles sätestatakse tööandjate tervishoiu- ja tööohutusealaseid kohustusi käsitlevad miinimumsätted.
In the Social Policy eld, in particular, the OMC is “lighter” insofar as common objectives have been defined which are, however, less specific than the Guidelines adopted in the employment context.
Selles rubriigis viiakse läbi mitmeid erinevaid tegevusi, seda ka avatud koordinatsioonimeetodi raames, et liidus ja selle liikmesriikides tekiks suurem sotsiaalne ühtekuuluvus.
ESTABLISHING AN AREA OF FREEDOM, SECURITY AND JUSTICE –THE COUNCIL’S ROLE IN JUSTICE AND HOME AFFAIRS am805477EN_Int.indd 62 am805477EN_Int.indd 62
VABADUSEL, TURVALISUSEL JA ÕIGUSEL RAJANEVA ALA LOOMINE.NÕUKOGU ROLL JUSTIITS JA SISEKÜSIMUSTE VALDKONNAS
JHA: a recent field of activity
Justiits- ja siseküsimused – suhteliselt uus tegevusvaldkond
Union). While maintaining the pillared structure of the Union, the Treaty of Amsterdam nally transferred some JHA questions to the first pillar.
Euroopa koostöö justiits- ja siseküsimuste valdkonnas sai alguse 1990. aastate alguses tänu Maastrichti lepingule.
Matters concerning asylum, immigration, the crossing of external borders and civil cooperation therefore fall under the “Community method” through which the roles of the Commission and the European Parliament are strengthened.
Selle lepingu sammastega struktuur võimaldas sobitada niivõrd erinevaid eesmärke, nagu seda on ühelt poolt politsei- ja õigusalane koostöö ning teiselt poolt isikute vaba liikumisega seotud eesmärgid, nagu viisapoliitika, varjupaik või piiriületus.
European cooperation in the field known as JHA (Justice and Home Affairs) started in the ‘90s thanks to the Maastricht Treaty.
Teiseks otsustavaks sündmuseks oli Tampere (Soome) tippkohtumise toimumine.
The pillared structure of the Treaty made it possible to reconcile objectives as different as police or judicial cooperation on one hand with objectives concerning the free movement of persons such as visa policy, asylum or the crossing of borders on the other.
Euroopa Ülemkogu (ehk seega riigipead ja valitsusjuhid) kogunes esimest korda selleks, et määrata kindlaks vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala saavutamise kava.
However, the instruments made available by the Maastricht Treaty did not enable JHA policy to be developed suficiently rapidly: neither international conventions (subject to lengthy ratification procedures in each Member State) nor common positions made it possible to respond to the many challenges with regard to security and freedom of movement voiced by public opinion in the Member States.
Kokkulepitud eesmärkide hulgas on näiteks õigusalase koostöö üksuse (Eurojust) loomine, kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamine ning vajadusel õigusaktide ühtlustamine, sageli väga pika väljaandmismehhanismi asendamine liikmesriikidevahelise üleandmissüsteemiga ning ka Europoli volituste suurendamine.
The notable example dating from this period concerns cooperation between Member States’ police forces in the form of the Europol agency established in 1995.
Tampere tippkohtumisel määrati samuti kindlaks integreeritud varjupaiga, sisserände- ja viisapoliitika eesmärgid, mille olemasolu oli sisepiirideta alal hädavajalik.
It was in fact from 1999 onwards that the foundations were laid for the establishment of an area of freedom, security and justice.
Nice’i lepinguga tugevdati Euroopa Parlamendi rolli kaasotsustajana varjupaiga, sisserände ja viisavaldkonnas.
The Tampere Summit also set the objectives for an integrated asylum, immigration and visa policy that is part and parcel of an area without internal borders.
Sellest ajast on pärit üks märkimisväärne erand, mis on seotud liikmesriikide politseikoostööga ning mis väljendus juba 1995. aastal loodud Europoli agentuuri näol.
The Treaty of Nice strengthened the European Parliament’s co decision role in the areas of asylum, immigration and visas.
Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomine sai aluse alates 1999. aastast. Sellele aitasid kaasa mitmed faktorid.
The Member States’ commitment to JHA cooperation was also strengthened for tragic reasons by the terrorist attacks on 11 September 2001 and other terrorist attacks in subsequent years, in particular in Madrid and London and more generally by a feeling (shown by Eurobarometer surveys) that the people of the Member States expect the most from Europe in the area of security (and in that of unemployment).
Liikmesriikide osalust justiits- ja siseküsimuste alases koostöös tugevdasid samuti 11. septembri 2001. aasta traagilised terrorirünnakud ning ka järgnevatel aastatel eelkõige Madridis ja Londonis toimunud terrorirünnakud ning üldine tunnetus (mida tõestasid Eurobaromeetri küsitlused), mille kohaselt liikmesriikide elanikud ootavad Euroopalt kõige rohkem turvalisuse (ja ka tööpuuduse) valdkonnas.
Coordination and cooperation in the area of JHA external relations with partners such as the United States,
Samal ajal hakkas märkimisväärselt arenema ka kooskõlastus- ja koostöötegevus justiits- ja siseküsimuste välissuhete valdkonnas selliste partneritega nagu Ameerika Ühendriigid, Venemaa, Lääne-Balkani riigid ja liidu naaberriigid.
The first to be mentioned is the Treaty of Amsterdam.
Esimesena tuleb nimetada Amsterdami lepingut.
It incorporated the complete Schengen acquis, by means of which 13 EU Member States (as well as Norway and Iceland) had already laid down arrangements for an area without internal border controls.
See kaasas tervikuna Schengeni acquis’, mille kaudu 13 ELi liikmesriiki (ning Norra ja Island) olid juba kindlaks määranud sisepiirikontrollita ala käsitleva korra.
The Schengen dimension has continued to expand after its incorporation into the European Union and now covers almost all the territory of the European Union.
Amsterdami lepinguga määrati samuti kindlaks ühine eesmärk, milleks on luua vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine (ELi lepingu artikkel 2).
The Treaty of Amsterdam enabled a common objective to be defined, that of establishing “an area of freedom, security and justice, in which the free movement of persons is assured” (Article 2 of the Treaty on European am805477EN_Int.indd 63 am805477EN_Int.indd 63
Amsterdami lepinguga säilitati liidu sambaline ülesehitus, kuid osa justiits- ja siseküsimustest viidi üle esimese samba alla.
Russia, the Western Balkans and the Union’s neighbouring countries developed considerably during this period.
Seega kohaldatakse varjupaiga, sisserände, välispiiride ületamise ja tsiviilasjades tehtava koostööga seotud küsimuste suhtes ühenduse
Protecting fundamental rights and creating a European area of freedom, security and justice are two closely linked tasks which are at the same time two of the key goals of European integration for the years to come.
Põhiõiguste kaitsmine ning vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva Euroopa ala loomine on kaks tihedalt seotud ülesannet, mis on samas ka kaks Euroopa integratsiooni põhieesmärkidest eelseisvateks aastateks.
There are several tools in the European Union for enshrining these rights.
Euroopa Liidus on selliste õiguste austamiseks mitmeid vahendeid.
Two of the most important are the Charter of Fundamental Rights and the European Union Agency for Fundamental Rights established in 2007.
Kaks peamist on põhiõiguste harta ja 2007. aastal loodud Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet. ELi
The EU Charter of Fundamental Rights was signed and proclaimed in Nice on 7 December 2000.
64 põhiõiguste harta allkirjastati ja kuulutati välja 7. detsembril 2000 Nice’is.
An adapted version of the Charter was signed and proclaimed in Strasbourg on 12 December 2007.
Harta kohandatud versioon allkirjastati ja kuulutati välja 12. detsembril 2007 Strasbourgis.
The third is called the Committee on Civil Law Matters.
Keeruline institutsiooniline raamistik
Certain JHA proceedings fall directly under Coreper’s authority, such as the Working Party on Schengen Evaluation or the Committee on Civil Law Matters.
Schengeni hindamise töörühm ja tsiviilõiguse komitee, kuuluvad otseselt Coreperi pädevusse.
Working parties on other JHA linked activities such as the High-Level Working Group on Asylum and Migration report to the External Relations Council.
Mõned muud justiits- ja siseküsimustega seotud menetlused, mida viib läbi näiteks kõrgetasemeline varjupaiga ja rändetöörühm, kuuluvad välissuhete nõukogu alluvusse.
The Council, meeting in its JHA formation, brings together Ministers with responsibility for home affairs, justice and immigration in their Member States.
Justiits- ja siseküsimuste nõukogu koosseisus kogunevad ministrid, kes on oma liikmesriigis pädevad justiits- ja siseküsimustes ning sisserände valdkonnas.
Responsibilities are allocated in very different ways in the Member States, straddling one, two and sometimes three ministries.
Liikmesriikides võib täheldada väga erinevaid pädevuste jaotusi, millega hõlmatakse ühte, kahte ja mõnikord ka kolme ministeeriumi.
The Commission is represented at the JHA Council by the Vice-President responsible for Justice, Freedom and Security.
Komisjoni esindab justiits- ja siseküsimuste nõukogus õiguse, vabaduse ja turvalisuse eest vastutav asepresident.
In the context of the third pillar, the Council may adopt decisions or framework decisions on the initiative of the Commission or Member States, generally in consultation with the European Parliament.
Nõukogu võib kolmandas sambas võtta vastu otsuseid ja raamotsuseid komisjoni või liikmesriikide algatusel ning üldjuhul konsulteerides Euroopa Parlamendiga.
Essentially, the Council must adopt decisions unanimously.
Nõukogu peab oma otsused võtma vastu peamiselt ühehäälselt.
It should be noted that implementation of the Treaty of Lisbon would simplify the legal basis for the Council’s action in the JHA area as the procedures for the first pillar should be extended to cover most questions.
Tuleks märkida, et Lissaboni lepinguga lihtsustataks nõukogu justiits- ja siseküsimuste alase tegevuse õiguslikku alust, kuna enamiku küsimuste puhul tuleks hakata kasutama esimese samba menetlusi.
Cooperation in combating terrorism has taken concrete form in a number of JHA activities.
Koostöö terrorismivastase võitluse valdkonnas väljendub mitmete justiits- ja siseküsimuste alaste tegevuste näol.
Examples are the exchange of information and adoption of measures concerning the nancing of terrorism, radicalisation and recruitment.
Näitena võib nimetada teabevahetust ning terrorismi rahastamist, radikaliseerumist ja uute terroristide värbamist käsitlevate meetmete vastuvõtmist.
The ght against organised crime is carried out through police cooperation and combating money laundering and various forms of traficking.
Võitluseks organiseeritud kuritegevuse vastu kasutatakse politseikoostööd ning võitlust rahapesu ja erinevate ebaseaduslike kaubitsemisvormide vastu.
Preparations for the Council’s proceedings are made by three high-level coordination committees under the general responsibility of the Permanent Representatives Committee (Coreper).
Nõukogu töö valmistavad Coreperi üldise vastutuse all ette kolm kõrgetasemelist kooskõlastuskomiteed.
The first is called the Article 36 Committee (with reference to that article in the EU Treaty).
Nendest esimeseks on artikli 36 komitee (ingliskeelne lühend CATS; viidatakse ELi lepingu artikli sättele).
Proceedings take place under its aegis on matters such as police cooperation, judicial cooperation in criminal matters, combating drug traficking, customs cooperation, part of the proceedings on combating terrorism, proceedings am805477EN_Int.indd 64 am805477EN_Int.indd 64
Selle komitee pädevusse kuuluvad menetlused, mis käsitlevad politseikoostööd, õigusalast koostööd kriminaalasjades, narkootikumide vastast võitlust, tollikoostööd, üht osa terrorismivastase võitlusega seotud tööst, Schengeni infosüsteemiga seotud tööd jms.
Page 65
65 menetletakse nõukogu moodustatud Schengeni segakomitees.
known as the Schengen Mixed Committee. The Mixed Committee was set up to enable other Schengen area States, i.e. Iceland, Norway and Switzerland, to be associated with the development of the Schengen acquis.
Nimetatud segakomitee loomine võimaldas Schengeni acquis’ väljatöötamisse kaasata teised Schengeni ala liikmesriigid ehk Islandi, Norra ja Šveitsi.
The Mixed Committee dimension applies at ministerial, ambassadorial (Coreper) and working party level.
Segakomitee kohtumised toimuvad nii ministrite kui ka suursaadikute (Coreper) ja töörühmade tasandil.
The Schengen acquis applies to the United Kingdom and Ireland only to the extent desired by those States.
vahendite alusel võimalikult head abi.
In December 2007, the Schengen acquis was applied in its entirety in nine of the Member States that came into being after the 2004 enlargement, with the exception of Cyprus.
Sellise abistamise näol väljendab Euroopa Liit konkreetselt oma solidaarsust liikmesriikide ja kolmandate riikidega.
Finally, it should be noted that part of the EU acquis in the JHA area is implemented by agencies that are separate from the institutions, such as Europol and Eurojust (The Hague), FRONTEX (European Agency for the Management of Operational Cooperation at the External Borders of the Member States of the European Union – Warsaw) or CEPOL (European Police College – Bramshill, United Kingdom).
Olgugi, et antud küsimus kuulub esimese samba alla (ning selles küsimuses tegutsetakse alati komisjoni ettepanekul, konsulteerides Euroopa Parlamendiga ning ühehäälselt otsustades), teeb sellekohased otsused üldjuhul justiits- ja siseküsimuste nõukogu.
Increasing activities in European cooperation in the area of civil protection should also be noted in this context.
Kõik justiits- ja siseküsimuste menetlused viiakse hetkel läbi Haagi programmiks nimetatava tööprogrammi alusel, mis võeti vastu 2004. aastal.
In 2007, following the abovementioned terrorist acts and an increasing number of natural disasters (for example the oods in Europe, the tsunami in South-East Asia in 2004, hurricane Katrina in the United States, the earthquake in Pakistan in 2006 and the forest res in Greece in August 2007), the European Union revised the necessary legal instruments in order to be able to give the best possible assistance to victims of such events both within and outside the EU, always on the basis of means made available by the Member States.
Lisaks eespool nimetatud eesmärkide täitmisele, mille puhul tuginetakse sellistele põhimõistetele nagu ühtlustamine, operatiivkoostöö ja vastastikune tunnustamine, võib täheldada, et toetuspinda on leidmas uuenduslik kontseptsioon, milleks on teabe kättesaadavus kõikidele selle kasutajatele liikmesriikides.
This assistance reflects the European Union’s practical solidarity with the Member States and third countries.
Sellisel teabe kasutamisel tuleb siiski väga rangelt kinni pidada andmekaitsealastest standarditest ja tavadest.
All JHA proceedings are currently taking place under the Hague work programme, adopted in 2004.
Schengeni acquis’d kohaldatakse Ühendkuningriigis ja Iirimaal üksnes sellises ulatuses, nagu need riigid seda soovivad.
In addition to achieving the abovementioned objectives based on essential concepts of harmonisation, operational cooperation and mutual recognition, it will be noted that an innovative concept is being introduced, that of the availability of information to all those who use it in the Member States.
Schengeni acquis hakkas 2007. aasta detsembris täies ulatuses kehtima üheksas 2004. aasta laienemise järgses liikmesriigis, kelle hulka ei kuulu Küpros.
Information must, however, be used in strictest compliance with data protectionstandards and practices.
Lõpetuseks tuleks veel märkida, et ühte osa ELi justiits- ja siseküsimuste valdkonna õigusaktidest rakendavad institutsioonidest eraldiseisvad asutused, nagu Europol ja Eurojust (Haag), Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (Frontex; Varssavi) ja Euroopa Politseikolledž (CEPOL; Bramshill, Ühendkuningriik).
It should be emphasised that a substantial proportion of JHA proceedings (approximately a third) takes place in a Council format am805477EN_Int.indd 65 am805477EN_Int.indd 65
Samuti tuleb rõhutada, et olulist osa (peaaegu kolmandikku) justiits- ja siseküsimustest
The treaties on which the Union is founded constitute the rules according to which it functions.
VVK alustas tööd 2007. aasta juulis ning jõudis lõplikule kokkuleppele sama aasta oktoobris.