natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— declare her cross-appeal admissible and uphold the submitted claims for annulment and damages;
– tunnistada tema enda vastuapellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja rahuldada esitatud tühistamis- ja hüvitamisnõuded;
The Commission states that it is not seeking to argue that the unlawfulness of the decisions by which it rejected Ms Girardot’s various applications has not caused damage for which compensation can be paid.
Komisjon täpsustab, et ta ei püüa väita, et M.-C. Girardot’ kandidatuuri kõrvalejätmise otsuste õigusvastasus ei tekitanud hüvitatavat kahju.
Indeed, it states that it accepts the idea that the loss of an opportunity to fill a post constitutes material damage.
Ta ütleb, et ta nõustub mõttega, et töökoha saamise võimaluse kaotamine tähendab varalist kahju.
VI — The main appeal
Apellatsioonkaebus
A — Arguments of the parties
A. Poolte argumendid
COMMISSION v GIRARDOT judgement under appeal, that in order to assess the extent of the damage arising from the loss of an opportunity it is appropriate to determine the difference between the earnings which Ms Girardot would have received in the event that the opportunity of having her application accepted had materialised and that which she actually received following the unlawful rejection of her application amounts to quantifying mater- ial damage which is no longer that of loss of an opportunity to be recruited and wrongly interprets the notion of loss of an opportunity as that of loss of a guarantee of obtaining a post.
KOMISJON VS. GIRARDOT põhjendus – mille kohaselt tuleb võimaluse kaotusest tuleneva kahju ulatuse hindamisel kindlaks määrata töötasu erinevus, võrreldes M.-C. Girardot’ töötasu juhul, kui tema valituks osutumise võimalus oleks täitunud, ja tema kandidatuuri õigusvastaselt kõrvalejätmise tulemusel tegelikult saadavat töötasu – tähendab seda, et hinnatakse kvantitatiivselt varalist kahju ja mitte enam töölesaamise võimaluse kaotamisest tingitud kahju ning moonutatakse seega töölesaamise võimaluse kaotamise mõistet, asendades selle töölesaamise tagatuse kaotamise mõistega.
The Commission takes the view that it cannot be disputed that it is accorded a wide margin of discretion in matters of recruitment.
Komisjoni arvates ei ole aga vaieldav, et tal on töötajate töölevõtmise küsimuses ulatuslik kaalutlusruum.
The Commission takes the view that that premiss in the reasoning put forward in the judgment under appeal shows that the Court of First Instance is seeking to quantify the damage resulting from a hypothetical loss of earnings, since it is not automatically the case (‘if appropriate’) that the person concerned lost only an opportunity of being recruited.
See vaidlustatud kohtuotsuse arutluskäigu eeldus näitab komisjoni arvates, et Esimese Astme Kohus püüab kvantitatiivselt hinnata oletatavast saamata jäänud töötasust tulenevat kahju, sest asjaolu, et huvitatud isik on kaotanud vaid töölesaamise võimaluse, ei saa järeldada automaatselt („vajaduse korral”).
Thirdly, the Court of First Instance quantified the likelihood of being recruited of the person concerned on the basis of uncertain conjectures.
Kolmandaks tegi Esimese Astme Kohus komisjoni arvates huvitatud isiku töölesaamise tõenäosuse kvantifitseerimisel juhusest sõltuvaid oletusi.
However, as stated in paragraph 57 of the interim judgment, the person concerned had no right to be recruited.
Nimelt, nagu oli märgitud esialgse kohtuotsuse punktis 57, ei olnud huvitatud isikul mingit õigust ametikohta saada.
Nevertheless, by first calculating the material damage as if the person concerned enjoyed such a right, the judgment under appeal is inconsistent with the interim judgment.
Kuna aga vaidlustatud kohtuotsuses arvutati kõigepealt välja varaline kahju, nagu oleks huvitatud isikul nimetatud õigus olnud, on see otsus esialgse kohtuotsusega vastuolus.
The Commission takes the view that the existence of such an error of law is confirmed, first, by the fact that, in order to calculate the loss of earnings, the Court of First Instance takes into consideration the earnings received in the intervening period by the person concerned.
Komisjon leiab, et sellist õigusnormi rikkumist kinnitab esiteks asjaolu, et Esimese Astme Kohus võtab saamata jäänud töötasu arvutamisel arvesse töötasu, mida huvitatud isik sai vahepealsel ajal.
However, in the event that the person concerned had, during that intervening period, taken up a post that was better paid than that which she could have obtained at the Commission during the same period, no loss of earnings would be suffered, although the person concerned would, nonetheless, have indeed suffered a loss of opportunity.
Kui huvitatud isik oleks sel ajavahemikul töötanud tasuvamal töökohal kui ametikoht, mille ta oleks võinud samal perioodil saada komisjonis, ei oleks ta töötasu osas kaotanud, kuigi huvitatud isik oleks ju samamoodi võimaluse kaotanud.
The method of calculation used by the Court of First Instance is therefore illogical and liable to cause discrimination.
Esimese Astme Kohtu arvutusmeetod ei ole seega loogiline ja võib põhjustada diskrimineerimist.
Secondly, the Commission argues that the existence of the error of law which it identifies is also confirmed by the assessment, again contained
Teiseks väidab komisjon, et tema tuvastatud õigusnormi rikkumist kinnitab ka vaidlustatud kohtuotsuse punktis 58 esitatud hinnang, mille kohaselt võib varalise kahju summat, mis määrati saadava töötasu erinevuse arvutamise teel, „vajaduse korral” hinnata huvitatud isiku töölesaamise
According to the Commission, all those considerations must lead to the conclusion that the calculation of the damage resulting from the loss of opportunity to be recruited must be founded on a basis other than that used by the Court of First Instance and cannot in any event be applied to a loss of earnings, which presupposes the existence of a guarantee (hypothetical and not certain) of being recruited.
Komisjon on seisukohal, et kõikidest nendest põhjendustest järeldub, et töölesaamise võimaluse kaotamisest tuleneva kahju arvutamine peaks tingimata põhinema teistel alustel kui need, mida Esimese Astme Kohus arvesse võttis, ning et seda ei saa mingil juhul arvutada saamata jäänud töötasu järgi, mis eeldab (oletuslikku ja mitte kindlat) töölesaamise tagatist.
At the hearing, the Commission added that the damage resulting from the unlawful act of failing to examine an application cannot be a loss of earnings.
Kohtuistungil lisas komisjon, et õigusvastasest käitumisest – kandidatuuri kaalumata jätmisest – tulenevaks kahjuks ei saa lugeda saamata jäänud töötasu.
Commission is not justified in criticising the assessment of the Court of First Instance or, a fortiori, in expecting the Court of Justice to deliver a decision of principle on the method which must be used to calculate compensation for the material damage resulting from the loss of an opportunity.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-348/06 P põhimõttelist otsust võimaluse kaotusest tuleneva varalise kahju hüvitise arvutamisel kasutatava meetodi kohta.
Moreover, she submits that there exists, in that regard, a large number of different situations which can be dealt with only on a case-by-case basis.
Pealegi esineb tema sõnul selles osas palju erinevaid olukordi, mida saab käsitleda vaid juhtumipõhiselt.
Secondly, Ms Girardot claims that the plea alleging that the Court of First Instance is making good the loss of a guarantee and not the loss of an opportunity is inadmissible since that plea was not raised at first instance before the Court of First Instance.
Teiseks väidab M.-C. Girardot, et väide, mille kohaselt Esimese Astme Kohus määras hüvitise töölesaamise tagatuse ja mitte võimaluse kaotuse eest, on vastuvõetamatu, sest seda väidet ei esitatud juba Esimese Astme Kohtus.
Consequently, the Commission asks the Court, in accordance with the second sentence of the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, to declare that the damage suffered by Ms Girardot on account of the Commission’s wrongful act of failing to examine her application for one of the posts in question, and which entailed the loss of an opportunity of being recruited, may be fairly compensated for by the award of a lump sum equal to three months’ net pay and corresponding to the sum which the Commission must pay during the period of notice of a contract for an indefinite period — that is, in the present case, EUR 18 917.43 — increased by the sum, also fixed, of EUR 5 000 as compensation for the fact that the person concerned may no longer take part in a subsequent recruitment procedure.
Järelikult palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teisele lausele, et M.-C. Girardot’le komisjoni rikkumisega – mis seisneb selles, et komisjon ei kaalunud tema kandidatuuri ühele kõnesolevatest ametikohtadest – tekitatud kahju, mille tõttu ta kaotas töölesaamise võimaluse, võib õiglaselt hüvitada ühekordse summaga, mis võrdub kolme kuu netotöötasuga ja vastab summale, mille komisjon peaks talle maksma tähtajalises lepingus sätestatud etteteatamisperioodil – ehk antud juhul 18 917,43 eurot –, millele lisandub samuti ühekordne summa 5000 eurot, millega hüvitatakse asjaolu, et huvitatud isik ei saa enam osaleda tulevases töölevõtmise menetluses.
Ms Girardot proposes that the Court should dismiss the main appeal as inadmissible or, in any event, as unfounded.
M.-C. Girardot teeb ettepaneku jätta apellatsioonkaebus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või igal juhul põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
As regards admissibility, she claims, first, that, according to the case-law, the Court of First Instance has exclusive jurisdiction to assess the damage resulting from the loss of an opportunity.
Vastuvõetavuse kohta väidab ta esiteks, et kohtupraktika kohaselt on Esimese Astme Kohus ainsana pädev hindama võimaluse kaotamisest tulenevat kahju.
She considers that, unless the Commission takes issue with the Court of First Instance for having failed to specify the criteria used to assess the damage suffered by her, quod non, the
Ta leiab, et kui komisjon ei heida Esimese Astme Kohtule ette talle tekitatud kahju hindamisel kasutatud kriteeriumide täpsustamata jätmist – mida ta aga ei tee –, ei ole komisjonil õigust Esimese Astme Kohtu hinnangut kritiseerida ja a fortiori oodata Euroopa Kohtult
With regard, first of all, to the actual and certain nature of the damage, Ms Girardot points out that, as regards the damage resulting from the loss of an opportunity, the Court of First Instance has ruled that the requirement as to actual damage is satisfied where an applicant establishes that it is the institution’s allegedly unlawful act which
Mis puutub esiteks sellesse, et kahju on tegelik ja kindel, siis M.-C. Girardot meenutab, et võimaluse kaotusest tuleneva kahju kohta on Esimese Astme Kohus varem täpsustanud, et ta peab tegelikkuse tingimust täidetuks, kui hageja tõendab, et ta kaotas kõnesoleva võimaluse nimelt institutsiooni õigusvastase käitumise tõttu (Esimese Astme Kohtu 21. märtsi 1996. aasta
COMMISSION v GIRARDOT deprived him of that opportunity (Case T-230/94 Farrugia v Commission [1996] ECR II-195, paragraph 43).
KOMISJON VS. GIRARDOT otsus kohtuasjas T-230/94: Farrugia vs. komisjon, EKL 1996, lk II-195, punkt 43).
In this case, it is no longer disputed that the Commission’s unlawful refusal to examine Ms Girardot’s applications deprived her of the opportunity, first, of having one or more of the applications accepted and, second, of usefully expressing an interest in any other post subsequently, if she had been entitled to do so.
Antud juhul ei vaielda aga selle üle, et komisjoni õigusvastase keeldumise tõttu kaaluda M.-C. Girardot’ kandidatuure kaotas viimane võimaluse ühelt poolt osutuda valituks ühele ametikohale ja teiselt poolt avaldada edaspidi arvessevõetavalt huvi ametikohtade vastu, kui tal oleks veel olnud õigus seda teha.
Instance’s line of reasoning, the very purpose of which, she submits, is to determine the factor which must be applied to the loss of earnings that would have resulted if the opportunity had been realised and which represents the probability of the opportunity materialising.
põhjustatava diskrimineerimise kohta, et komisjon ignoreerib oma vastuväidetes täielikult Esimese Astme Kohtu arutluskäigu teist osa, mis käsitleb just näitajat, mida tuleb kohaldada töölesaamise võimaluse teostumise korral saadava sissetuleku kaotusele ja mis vastab selle võimaluse teokssaamise tõenäosusele.
Furthermore, it would seem fair that, where there is an equal probability of being recruited, a candidate who has suffered a greater loss of income should be awarded higher compensation than a candidate who has suffered a smaller loss of earnings.
Peale selle näib tema arvates õiglane, et ühesuguse töölesaamistõenäosuse korral saab sissetulekus enam kaotanud kandidaat suuremat hüvitist kui kandidaat, kes kaotas töötasus vähem.
Since such candidates are not in a comparable situation, there can be no infringement of the principle of equal treatment.
Kuna nende kandidaatide olukord ei ole võrreldav, ei saa tema arvates täheldada võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.
B — Analysis
B. Õiguslik analüüs
With regard, secondly, to the alleged misinterpretation of the notion of loss of an opportunity as loss of a guarantee, Ms Girardot notes that the approach used in the judgment under appeal, consisting in listing the advantages which she would have enjoyed if she had been recruited and of subsequently determining the percentage chance which she had of being recruited, is a traditional approach which has already been used by the Court of First Instance in its judgment of 5 October 2004 in Eagle and Others v Commission 23 and which is referred to in Belgian legal literature.
Teiseks, mis puudutab võimaluse kaotamise mõiste väidetavat moonutamist tagatuse kaotamiseks, siis märgib M.-C. Girardot, et vaidlustatud kohtuotsuses kasutatud meetod, mille kohaselt võeti arvesse eeliseid, mis oleksid talle töölesaamise korral osaks langenud, ja määrati seejärel protsentuaalselt kindlaks tema võimalused tööle saada, on klassikaline meetod, mida Esimese Astme Kohus on kasutanud juba 5. oktoobri 2004. aasta otsuses kohtuasjas T-144/02: Eagle jt vs. komisjon 23; EKL AT 2004, lk I-A 275 ja II-1231, punktid 149 ja 163. ning mis leiab kinnitust Belgia õigusteooriast.
That method does not misinterpret the notion of loss of chance, but is suited to the reparation of damage resulting from the loss of an opportunity which is not, by definition, certain to materialise.
See meetod ei moonuta võimaluse kaotuse mõistet, vaid on sobiv sellise võimaluse kaotamisest tuleneva kahju hüvitamiseks, mille teokssaamine ei ole oma olemusest tulenevalt kindel.
23 — Case T-144/02 [2004] ECR II-3381; ECR-SC I-A-275 and II-1231, paragraphs 149 and 163.
Kolmandaks leiab M.-C. Girardot Esimese Astme Kohtu kasutatud meetodiga
According to the case-law, a dispute between an official or a temporary servant and the institution to which he is or was answerable concerning compensation for damage is pursued, where it originates in the relationship of employment between the person concerned and the institution, under Article 236 EC and the Staff Regulations and
Euroopa Kohtu praktika kohaselt menetletakse kahju hüvitamise vaidlusi, kus on vastandatud ajutine ametnik või teenistuja ja institutsioon, kellest ta sõltub või sõltus, juhul kui vaidlus tekkis asjaomast isikut institutsiooniga siduva töösuhte üle, EÜ artikli 236
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P lies outside the sphere of application of Articles 235 EC and 288 EC.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-348/06 P ja personalieeskirja raames ning see ei kuulu EÜ artiklite 235 ja 288 kohaldamisalasse.
24 ment and in the judgment under appeal, although this is challenged in part by the Commission in this case — are therefore, in essence, analogous to those which govern the Community’s noncontractual liability, pursuant to Article 288 EC.
24 otsuses täidetuks ning mida komisjon käesolevas kohtuasjas osaliselt vaidlustab – on seega põhiosas analoogsed ühenduse lepinguvälist vastutust reguleerivate tingimustega EÜ artikli 288 kohaldamisel.
In that regard, it is to be noted that neither Article 236 EC nor the Staff Regulations, unlike the second paragraph of Article 288 EC, make reference to the rule that the Community must make good any damage caused by its institutions, ‘in accordance with the general principles common to the laws of the Member States’.
Siinkohal tuleb märkida, et – vastupidiselt EÜ artikli 288 lõikele 2 – ei viidata ei EÜ artiklis 236 ega personalieeskirjades normile, mille kohaselt ühendus peab hüvitama oma institutsioonide tekitatud kahju „vastavalt liikmesriikide seaduste ühistele üldpõhimõtetele”.
It also follows from the caselaw concerning proceedings for compensation in the context of the Community public service that for the Community to incur noncontractual liability three cumulative conditions must be satisfied, namely the illegality of the allegedly wrongful act committed by the institutions, the existence of damage and the existence of a causal link between the act and the damage alleged to have been suffered.
Ühenduse kohtupraktikast seoses hüvitamist käsitlevate menetlustega avaliku teenistuse valdkonnas tuleneb ka, et ühenduse lepinguvälise vastutuse tekkimise eelduseks on see, et samal ajal on täidetud kolm tingimust, st institutsioonile etteheidetava käitumise õigusvastasus, kahju tekkimine ning põhjuslik seos väidetava käitumise ja viidatud kahju vahel.
25In that context, the Court ruled that the Court of First Instance did not depart from that case-law, pointing out that in order to claim compensatory interest, officials had to demonstrate fault on the part of the institution, the existence of certain and quantifiable damage and a causal link between the fault and the alleged damage. 26
25Sellega seoses täpsustas Euroopa Kohus, et Esimese Astme Kohus ei kaldunud kõrvale sellest kohtupraktikast, kui ta märkis, et intresside saamise õiguse nõudmiseks peavad ametnikud tõendama, et institutsioon pani toime rikkumise, et kindel ja hinnatav kahju on tegelik ning et rikkumise ja väidetava kahju vahel on põhjuslik seos. 26
Those conditions — which were found to have been satisfied in the interim judg-
Need tingimused – mis tunnistati esialgses kohtuotsuses ja vaidlustatud kohtu-
24 — See Case 9/75 Meyer-Burckhardt [1975] ECR 1171, paragraph 7; Case 48/76 Reinarz v Council and Commission [1977] ECR 291, paragraph 10; Case 176/83 Allo v Commission [1985] ECR 2155, paragraph 18; and Case 401/85 Schina v Commission [1987] ECR 3911, paragraph 9.
24 – Vt 22. oktoobri 1975. aasta otsus kohtuasjas 9/75: Meyer-Burckhardt vs. komisjon (EKL 1975, lk 1171, punkt 7); 17. veebruari 1977. aasta otsus kohtuasjas 48/76: Reinarz vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1977, lk 291, punkt 10); 4. juuli 1985. aasta otsus kohtuasjas 176/83: Allo jt vs. komisjon (EKL 1986, lk 2155, punkt 18) ja 7. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 401/85: Schina vs. komisjon (EKL 1987, lk 3911, punkt 9).
25 — Case 111/86 Delauche v Commission [1987] ECR 5345, paragraph 30; Case C-136/92 P Commission v Brazzelli Lualdi and Others [1994] ECR I-1981, paragraph 42; and Case C-259/96 P Council v De Nil and Impens [1998] ECR I-2915, paragraph 23.
25 – 16. detsembri 1987. aasta otsus kohtuasjas 111/86: Delauche vs. komisjon (EKL 1987, lk 5345, punkt 30); 1. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-136/92 P: komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt (EKL 1994, lk I-1981, punkt 42) ja 14. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-259/96 P: nõukogu vs. De Nil ja Impens (EKL 1998, lk I-2915, punkt 23).
26 — Commission v Brazzelli Lualdi and Others, paragraph 42.
26 – Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt (punkt 42).
See, also, Case T-99/95 Stott v Commission [1996] ECR II-2227, paragraph 72.
Vt ka Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 1996. aasta otsus kohtuasjas T-99/95: Stott vs. komisjon (EKL 1996, lk II-2227, punkt 72).
However, since the noncontractual liability of the Community is governed both in the case of Article 288 EC and in that of Article 236 EC and the Staff Regulations by similar unwritten principles, I take the view that there is nothing to preclude the carrying out of an examination of the legal systems of the Member States in order to ascertain, if not whether there exist any general principles common to the laws of the Member States, at least whether some of them recognise any legal constructions from which the Community judicature may draw inspiration.
Kuna ühenduse lepinguvälist vastutust reguleerivad nii EÜ artikli 288 kui ka EÜ artikli 236 ja personalieeskirjade puhul sarnased kirjutamata põhimõtted, ei takista minu arvates miski uurimast liikmesriikide õiguskordi, et kontrollida kui mitte liikmesriikide õigussüsteemide ühiste üldpõhimõtete olemasolu, siis vähemalt seda, kas mõned neist tunnustavad juriidilisi konstruktsioone, mille ühenduse kohus võiks aluseks võtta.
Moreover, a brief survey of national laws may be of interest in the present case from the point of view of how they define the loss of an opportunity, whether or not they classify such a loss as capable of compensation and the method which some of those laws use to evaluate the extent of the damage resulting from that type of loss.
Pealegi võib riikide õigussüsteemide lühiuuring antud juhul pakkuda huvi nendes kasutatava võimaluse kaotuse mõiste poolest, selle tunnustatava hüvitatavuse ning meetodi poolest, mida kasutatakse mõnes neist õigussüsteemidest sellisest kaotusest tekkiva kahju ulatuse hindamiseks.
This survey also allows
See uuring võimaldab samuti paremini mõista käesolevas kohtuasjas Esimese Astme
COMMISSION v GIRARDOT a better understanding of the approach of the Court of First Instance in this case — which certainly took into consideration some national legal systems — an approach which, in the light of the latter, does not seem as ‘illogical’ as the Commission claims in the main appeal.
Kohtus järgitud arutluskäiku – milles võeti kindlasti arvesse siseriiklikke õiguskordi –, mis ei näigi nimetatud õiguskordade seisukohast nii „ebaloogiline”, nagu komisjon väidab apellatsioonkaebuses.
By contrast, the notion of loss of opportunity and the possibility of compensating for it as such, in particular in disputes in the field of employment law and/or the national public service, are recognised in Belgian, Spanish, French, Greek, Irish, Italian, Luxembourg, Netherlands and United Kingdom laws.
Seevastu tunnustatakse võimaluse kaotuse mõistet ja selle hüvitatavust iseenesest, eelkõige tööõiguse ja/või avaliku teenistuse alastes menetlustes, Belgia, Kreeka, Hispaania, Prantsuse, Iiri, Itaalia, Luksemburgi, Madalmaade ja Ühendkuningriigi õiguses.
It is not possible from an examination of the laws of the Members States at the time of the application initiating proceedings before the Court of First Instance, that is to say in 2003, to identify a common general principle underlying such rights under which the loss of an opportunity to be recruited constitutes damage capable of compensation, which, moreover is made good in accordance with common or comparable rules.
Liikmesriikide õigussüsteemide uurimisest menetluse algatamise dokumendi Esimese Astme Kohtusse andmise hetke seisuga – see tähendab 2003. aastal – ei saa välja tuua ühist üldpõhimõtet nende õiguste kohta, mille kohaselt töölesaamise võimaluse kaotamine kujutaks endast hüvitatavat kahju, mis oleks peale selle hüvitatav ühiste või sarnaste tingimuste kohaselt.
Essentially, according to those laws, the notion of loss of opportunity is defined as the unrealised expectation of obtaining an advantage and/or of avoiding the occurrence of a risk.
Nendes õigussüsteemides määratletakse võimaluse kaotuse mõiste sisuliselt järgmises tähenduses: eelise saamise ja/või riski teokssaamise vältimise lootuse petmine.