natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conversely, the French Republic, the Kingdom of the Netherlands, the United Kingdom and the Council approve, in essence, the analysis made in that connection by the Court of First Instance in the judgments under appeal and endorse the conclusion drawn therefrom that, so far as concerns the internal lawfulness of the contested regulation, the latter, inasmuch as it puts into effect resolutions adopted by the Security Council pursuant to Chapter VII of the Charter of the United Nations, in principle escapes all review by the Community judicature, even concerning observance of fundamental rights, and so for that reason enjoys immunity from jurisdiction.
Prantsuse Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Ühendkuningriik ja nõukogu kiidavad vastupidi sisuliselt heaks Esimese Astme Kohtu sellekohase analüüsi vaidlustatud kohtuotsustes ja nõustuvad tema järeldusega, mis ta sellest tuletas ja mille kohaselt ei saa vaidlusaluse määruse sisemist seaduslikkust silmas pidades selle õigusakti suhtes osas, milles sellega rakendatakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatüki alusel vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsioone, teostada mingit ühenduse kontrolli, sealhulgas põhiõiguste austamise seisukohalt, ning selle suhtes kehtib kohtulik immuniteet.
However, unlike the Court of First Instance, those parties take the view that no review of the internal lawfulness of resolutions of the Security Council may be carried out by the Community judicature.
Vastupidi Esimese Astme Kohtule leiavad need pooled siiski, et ühenduste kohus ei saa teostada mingisugust Julgeolekunõukogu resolutsioonide sisemise seaduslikkuse kontrolli.
They therefore complain that the Court of First Instance decided that such review was possible in the light of jus cogens.
Nad heidavad seega Esimese Astme Kohtule ette, et ta otsustas, et ius cogens’i seisukohast on selline kontroll võimalik.
They argue that the judgments under appeal, by allowing an exception in that regard, but without identifying its legal basis, in particular under the provisions of the Treaty, are inconsistent, inasmuch as the arguments excluding in a general manner the exercise of judicial review by the Community judicature of resolutions of the Security Council also militate against the recognition of powers to carry out such a review solely in the light of jus cogens.
Vaidlustatud kohtuotsused on vasturääkivad selles osas, milles need möönavad sellekohase erandi olemasolu, esitamata siiski selle õiguslikku alust, mis tugineks eelkõige asutamislepingu sätetele, kuna argumendid, mis välistavad üldiselt Julgeolekunõukogu resolutsioonide üle kohtuliku kontrolli teostamise ühenduste kohtu poolt, on samuti selle vastu, et tunnistada sellise kontrolli teostamise pädevust, mis puudutab ainult ius cogens’it.
Further, the French Republic, the Kingdom of the Netherlands, the United Kingdom and the Commission consider that the Court of First Instance erred in law when it ruled that the fundamental rights at issue in these cases fell within the scope of jus cogens.
Lisaks leiavad Prantsuse Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Ühendkuningriik ning komisjon, et Esimese Astme Kohus on õigusnormi rikkunud, kui ta otsustas, et kõnesolevates asjades käsitletavad põhiõigused kuuluvad ius cogens’i alla.
A norm may be classified as jus cogens only when no derogation from it is possible.
Õigusnormi saab kvalifitseerida ius cogens’i alla kuuluvaks ainult siis, kui sellest ei saa teha mitte mingeid erandeid.
The rights invoked in the cases in point — the right to a fair hearing and the fight to respect for property — are, however, subject to limitations and exceptions.
Õiguste suhtes, millele kõnesolevas asjas on viidatud – õigus õiglasele kohtumenetlusele ja omandiõigus – kehtivad piirangud ja erandid.
The United Kingdom has brought a cross-appeal in this connection, seeking to have set aside the parts of the judgments under appeal dealing with jus cogens, viz., paragraphs 226 to 231 of Kadi and 277 to 281 of Yusuf and Al Barakaat.
Ühendkuningriik esitab seoses sellega vastuapellatsioonkaebuse, milles nõuab vaidlustatud kohtuotsuste ius cogens’it käsitlevate osade, s.o vaidlustatud kohtuotsuse Kadi punktide 226–231 ning vaidlustatud kohtuotsuse Yusuf ja Al Barakaat punktide 277–281 tühistamist.
For their part, the French Republic and the Kingdom of the Netherlands suggest that the Court should undertake a replacement of grounds, claiming that Mr Kadi’s and Al Barakaat’s pleas in law relating to jus cogens should be dismissed by reason of the absolute lack of jurisdiction of the Community judicature to carry out any review of resolutions of the Security Council, even in the light of jus cogens.
Prantsuse Vabariik ja Madalmaade Kuningriik teevad omalt poolt Euroopa Kohtule ettepaneku asendada põhjendused, paludes Y. A. Kadi ja Al Barakaati ius cogens’iga seotud väited tagasi lükata, kuna ühenduste kohtutel puudub täielikult pädevus kontrolli teostamiseks Julgeolekunõukogu resolutsioonide üle, sealhulgas ius cogens’i seisukohalt.
The Commission maintains that two reasons may justify not giving effect to an obligation to implement resolutions of the Security Council such as those at issue, whose strict terms leave the Community authorities no discretion in their implementation; they are, first, the case in which the resolution concerned is contrary to jus cogens and, second, the case in which that resolution falls outside the ambit of or violates the purposes and principles of the United Nations and was therefore adopted ultra vires.
Komisjon väidab omalt poolt, et selliste Julgeolekunõukogu resolutsioonide rakendamise kohustuse täitmatajätmist, nagu on käsitlusel käesolevas asjas ja mille range sõnastus ei jäta nende rakendamise käigus ühenduse ametiasutustele mingit tõlgendamisruumi, võib õigustada kahe põhjusega, s.o esiteks juhul, kui asjaomane resolutsioon on vastuolus ius cogens’iga ja teiseks siis, kui see resolutsioon väljub Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni pädevuse piiridest või rikub selle eesmärke ja põhimõtteid ning on seega vastu võetud ultra vires.
The Commission takes the view that, given that, according to Article 24(2) of the Charter of the United Nations, the Security Council is bound by the purposes and principles of the United Nations, including, according to Article 1(3) of the Charter, the development of human rights and their promotion, an act adopted by that body in breach of human rights, including the fundamental rights of the individuals at issue, might be regarded as having been adopted ultra vires and, therefore, as not binding on the Community.
Nimelt, kuna vastavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja artikli 24 lõikele 2 on Julgeolekunõukogu seotud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni eesmärkide ja põhimõtetega, sealhulgas selle põhikirja artikli 1 lõike 3 kohaselt inimõiguste arendamise ja edendamisega, võib selle organi poolt inimõigusi, kaasa arvatud käesolevas asjas käsitletavaid isikute põhiõigusi rikkudes vastu võetud õigusakti lugeda vastu võetuks ultra vires ja seega pidada ühendusele mittesiduvaks.
In the Commission’s view, however, the Court of First Instance was right to hold that the Community judicature cannot in principle review the validity of a resolution of the Security Council in the light of the purposes and principles of the United Nations.
Komisjon leiab siiski, et Esimese Astme Kohus otsustas õigesti, et ühenduste kohus ei saa põhimõtteliselt kontrollida Julgeolekunõukogu resolutsiooni kehtivust Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja eesmärke ja põhimõtteid silmas pidades.
If, nevertheless, the Court were to accept that it could carry out such a review, the Commission argues that the Court, as the judicature of an international organisation other than the United Nations, could express itself on this question only if the breach of human rights was particularly flagrant and glaring, referring here to Racke.
Juhul kui sellise kontrolli võimalust siiski mööndakse, väidab komisjon, et Euroopa Kohus kui muu rahvusvahelise organisatsiooni kui ÜRO kohus saab selle küsimuse üle otsustada ainult siis, kui inimõiguste rikkumine on eriti oluline ja ilmne, ning tugineb seoses sellega eespool viidatud kohtuotsusele Racke.
That is not, in the Commission’s view, the case here, owing to the existence of the re-examination procedure before the Sanctions Committee and because it must be supposed that the Security Council had weighed the requirements of international security at issue against the fundamental rights concerned.
Käesolevas asjas ei ole see nii, kuna eksisteerib läbivaatamise menetlus sanktsioonide komitees ja kuna tuleb eeldada, et Julgeolekunõukogu on kaalunud käesolevas asjas käsitletavaid rahvusvahelise julgeoleku huvisid ja asjaomaseid põhiõigusi.
With regard to the guidance given in Bosphorus, the Commission maintains that, in contrast to the case giving rise to that judgment, the question of the lawfulness and possible nullity of the resolution in question could arise with regard to the contested regulation if the Court were to rule that the Community may not implement a binding resolution of the Security Council because the standards applied by that body in the sphere of human rights, especially in respect of the right to be heard, are insufficient.
Eespool viidatud kohtuotsuse Bosphorus sõnumi kohta väidab komisjon, et vastupidi selle kohtuotsuse aluseks olevale kohtuasjale võib tõusetuda käesolevas asjas käsitletava resolutsiooni kehtetuse küsimus selles osas, mis puudutab vaidlusalust määrust, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et ühendus ei saa Julgeolekunõukogu kohustuslikku resolutsiooni rakendada, kuna selle organi kohaldatud inimõiguste standardid, eelkõige mis puudutab õigust olla ära kuulatud, ei ole piisavad.
In addition, the United Kingdom is of the view that Mr Kadi’s arguments that the lawfulness of any legislation adopted by the Community institutions in order to give effect to a resolution of the Security Council remains subject, by virtue of Community law, to full review by the Court, regardless of its origin, constitute a new ground of appeal because they were put forward for the first time in that appellant’s reply.
Peale selle leiab Ühendkuningriik, et Y. A. Kadi argumentatsioon, mille kohaselt ühenduse institutsioonide poolt Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamiseks vastu võetud kõikide õigusaktide seaduslikkus jääb ühenduse õiguse kohaselt allutatuks Euroopa Kohtu täielikule kontrollile, olenemata selle päritolust, kujutab endast uut väidet, kuna need argumendid esitati esimest korda apellandi repliigis.
That Member State submits that in accordance with Articles 42(2) and 118 of the Rules of Procedure, those arguments must therefore be rejected.
Niisiis tuleb see argumentatsioon vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõikele 2 ja artiklile 118 tähelepanuta jätta.
In the alternative, the United Kingdom maintains that the special status of resolutions adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, as a result of the interaction of Articles 25, 48 and 103 of that Charter, recognised by Article 297 EC,
Teise võimalusena väidab nimetatud liikmesriik, et Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatüki alusel vastu võetud resolutsioonide eriline staatus, mis tuleneb selle põhikirja artiklite 25, 48 ja 103 koosmõjust ning mida on tunnustatud
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION implies that action taken by a Member State to perform its obligations with a view to maintaining international peace and security is protected against any action founded on Community law.
EÜ artiklis 297, tähendab seda, et liikmesriigi tegevuse suhtes, mille eesmärk on täita oma kohustusi rahvusvahelise rahu ja julgeoleku tagamiseks, ei saaks esitada mingit ühenduse õigusel põhinevat hagi.
The primacy of those obligations clearly extends to principles of Community law of a constitutional nature.
Selliste kohustuste ülimuslikkus laieneb ilmselgelt ühenduse õiguse konstitutsioonilistele põhimõtetele.
That Member State maintains that, in Bosphorus, the Court did not declare that it had jurisdiction to determine the validity of a regulation intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, but did no more than interpret the regulation concerned for the purpose of determining whether a measure laid down by that regulation had to be applied by the authorities of a Member State in a given case.
Sama liikmesriik väidab, et eespool viidatud kohtuotsuses Bosphorus ei lugenud Euroopa Kohus ennast pädevaks sellise määruse kehtivuse hindamiseks, millega rakendati Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatüki alusel vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsiooni, vaid piirdus asjaomase määruse tõlgendamisega, eesmärgiga teha kindlaks, kas liikmesriigi ametiasutused peavad selles ette nähtud meedet konkreetsel juhul kohaldama.
The French Republic essentially agrees with that interpretation of Bosphorus.
Prantsuse Vabariik jagab põhimõtteliselt nimetatud määruse sellist tõlgendust.
Before addressing the substance of the question, the Court finds it necessary to reject the objection of inadmissibility raised by the United Kingdom in respect of the line of argument put forward by Mr Kadi in his reply, to the effect that the lawfulness of any legislation adopted by the Community institutions, including an act intended to give effect to a resolution of the Security Council remains subject, by virtue of Community law, to full review by the Court, regardless of its origin.
Esmalt tuleb tagasi lükata Ühendkuningriigi vastuvõetamatuse vastuväide, mis puudutab Y. A. Kadi repliigis esitatud argumentatsiooni, mille kohaselt ühenduse institutsioonide poolt vastu võetud kõikide õigusaktide, sealhulgas Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamiseks vastu võetud õigusaktide seaduslikkus jääb ühenduse õiguse kohaselt allutatuks Euroopa Kohtu täielikule kontrollile, olenemata selle päritolust.
In point of fact, as Mr Kadi has stated, that is an additional argument supplementing the ground of appeal set out earlier, at least implicitly, in the notice of appeal and closely connected to that ground, to the effect that the Community, when giving effect to a resolution of the Security Council, was bound to ensure, as a condition of the lawfulness of the legislation it intended thus to introduce, that that legislation should observe the minimum criteria in the field of human rights (see, to that effect, inter alia, the order in Case C-430/00 P Dürbeck v Commission [2001] ECR I-8547, paragraph 17).
Nimelt, nagu väidab Y. A. Kadi, on tegemist täiendava argumendiga, mis kujutab endast varem, vähemasti kaudselt apellatsioonkaebuses esitatud väite laiendust ja mis on tihedalt seotud selle väitega, mille kohaselt komisjon oli Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamise käigus kohustatud selle õigusakti seaduslikkuse tingimusena, mida ta selliselt tahtis kehtestada, jälgima, et see vastaks inimõigusi puudutavatele miinimumkriteeriumidele (vt selle kohta eelkõige 13. novembri 2001. aasta määrus kohtuasjas C-430/00 P: Dürbeck vs. komisjon, EKL 2001, lk I-8547, punkt 17).
The Court will now consider the heads of claim in which the appellants complain that the Court of First Instance, in essence, held that it followed from the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order that the contested regulation, since it is designed to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations affording no latitude in that respect, could not be subject to judicial review of its internal lawfulness, save with regard to its compatibility with the norms of jus cogens, and therefore to that extent enjoyed immunity from jurisdiction.
Tuleb kontrollida vastuväiteid, mille kohaselt apellandid heidavad Esimese Astme Kohtule ette, et ta otsustas sisuliselt, et Ühinenud Rahvaste Organisatsiooniga seotud rahvusvahelise õiguskorra ja ühenduse õiguskorra vahelisi suhteid reguleerivatest põhimõtetest tuleneb, et vaidlusaluse õigusakti sisemise seaduslikkuse osas ei saa selles osas, milles selle õigusaktiga rakendatakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatüki alusel vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsiooni, mis ei jäta selleks mingit ruumi, teostada mingit kohtulikku kontrolli, välja arvatud ius cogens’i alla kuuluvatele õigusnormidele vastavuse seisukohast, ning selle suhtes kehtib kohtulik immuniteet.
In this connection it is to be borne in mind that the Community is based on the rule of law, inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid review of the conformity of their acts with the basic constitutional charter, the EC Treaty, which established a complete system of legal remedies and procedures designed to enable the Court of Justice to review the legality of acts of the institutions (Case 294/83 Les Verts v Parliament [1986] ECR 1339, paragraph 23).
Seoses sellega tuleb meelde tuletada, et Euroopa Ühendus on õigusel rajanev ühendus, mis tähendab seda, et liikmesriigid ega institutsioonid ei pääse kohtulikust kontrollist nende õigusaktide vastavuse üle konstitutsioonilisele põhilepingule, mis on EÜ asutamisleping, ning et viimasega on loodud täielik õiguskaitsevahedite süsteem ja menetlused, millega antakse Euroopa Kohtule õigus kontrollida institutsioonide õigusaktide seaduslikkust (23. aprilli 1986. aasta otsus kohtuasjas 294/83: Les Verts vs. parlament, EKL 1986, lk 1339, punkt 23).
It is also to be recalled that an international agreement cannot affect the allocation of powers fixed by the Treaties or, consequently, the autonomy of the Community legal system, observance of which is ensured by the Court by virtue of the exclusive jurisdiction conferred on it by Article 220 EC, jurisdiction that the Court has, moreover, already held to form part of the very foundations of the Community (see, to that effect, Opinion 1/91 [1991] ECR I-6079, paragraphs 35 and 71, and Case C-459/03 Commission v Ireland [2006] ECR I-4635, paragraph 123 and caselaw cited).
Samuti tuleb meelde tuletada, et rahvusvaheline leping ei või kahjustada asutamislepingutes kindlaks määratud pädevuse jaotust ning sellest tulenevalt ka ühenduse õiguskorra autonoomsust, mille austamise Euroopa Kohus peab EÜ artiklist 220 tuleneva ainupädevuse alusel tagama; selle pädevuse kohta on Euroopa Kohus muuseas juba sedastanud, et see kuulub ühenduse aluste hulka (vt selle kohta 14. detsembri 1991. aasta arvamus 1/91, EKL 1991, lk I-6079, punktid 35 ja 71, ning 30. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-459/03: komisjon vs. Iirimaa, EKL 2006, lk I-4635, punkt 123 ja viidatud kohtupraktika).
In addition, according to settled caselaw, fundamental rights form an integral part of the general principles of law whose observance the Court ensures.
Lisaks on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt põhiõigused lahutamatu osa ühenduse õiguse üldpõhimõtetest, mille järgimise tagab Euroopa Kohus.
In that regard, the ECHR has special significance (see, inter alia, Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29 and caselaw cited).
EIÕK-l on siinjuures eriline tähendus (vt eelkõige 26. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-305/05: Ordre des barreaux francophones et germanophone jt, EKL 2007, lk I-5305, punkt 29 ja viidatud kohtupraktika).
It is also clear from the caselaw that respect for human rights is a condition of the lawfulness of Community acts (Opinion 2/94, paragraph 34) and that measures incompatible with respect for human rights are not acceptable in the Community (Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 73 and caselaw cited).
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast nähtub ka, et inimõiguste austamine on üks ühenduse õigusaktide seaduslikkuse tingimustest (eespool viidatud arvamus 2/94, punkt 34) ja et ühenduses ei ole lubatud meetmed, mis oleks inimõiguste austamisega vastuolus (12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-112/00: Schmidberger, EKL 2003, lk I-5659, punkt 73 ja viidatud kohtupraktika).
It follows from all those considerations that the obligations imposed by an international agreement cannot have the effect of prejudicing the constitutional principles of the EC Treaty, which include the principle that all Community acts must respect fundamental rights, that respect constituting a condition of their lawfulness which it is for the Court to review in the framework of the complete system of legal remedies established by the Treaty.
Kõigist eespool esitatud kaalutlustest tuleneb, et rahvusvahelise lepinguga kehtestatud kohustused ei saa viia EÜ asutamislepingu konstitutsiooniliste põhimõtete rikkumiseni, sealhulgas selle põhimõtte rikkumiseni, mille kohaselt kõik ühenduse õigusaktid peavad austama põhiõigusi, kusjuures see austamine on üks nende seaduslikkuse tingimustest, mida Euroopa Kohus peab selle asutamislepinguga kehtestatud täieliku õiguskaitsevahendite süsteemi raames kontrollima.
In this regard it must be emphasised that, in circumstances such as those of these cases, the review of lawfulness thus to be ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Seoses sellega tuleb rõhutada, et sellises kontekstis nagu käesolevas asjas ühenduste kohtu poolt tagatav seaduslikkuse kontroll puudutab ühenduse õigusakti, millega rakendatakse käesolevas asjas käsitletavat rahvusvahelist lepingut, mitte aga viimati nimetatud lepingut kui sellist.
With more particular regard to a Community act which, like the contested regulation, is intended to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, it is not, therefore, for the Community judicature, under the exclusive jurisdiction provided for by Article 220 EC, to review the lawfulness of such a resolution adopted by an international body, even if that review were to be limited to examination of the compatibility of that resolution with jus cogens.
Mis puutub täpsemalt ühenduse õigusakti, millega – nagu vaidlusaluse määrusega – rakendatakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja VII peatüki alusel vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsiooni, siis ühenduste kohtu pädevusse ei kuulu seega EÜ artiklis 220 ette nähtud ainupädevuse raames kontrollida selle rahvusvahelise organi vastu võetud sellise resolutsiooni seaduslikkust; see kontroll piirdub selle resolutsiooni ius cogens’ile vastavuse kontrolliga.
However, any judgment given by the Community judicature deciding that a Community measure intended to give effect to such a resolution is contrary to a higher rule of law in the Community legal order would not entail any challenge to the primacy of that resolution in international law.
Peale selle ei kaasne võimaliku ühenduse kohtuotsusega, milles otsustatakse, et ühenduse õigusakt, millega rakendatakse sellist resolutsiooni, on vastuolus ühenduse õiguskorrast tuleneva ülimusliku õigusnormiga, selle resolutsiooni ülimuslikkuse kahtluse alla seadmist rahvusvahelise õiguse tasandil.
The Court has thus previously annulled a decision of the Council approving an international agreement after considering the internal lawfulness of the decision in the light of the agreement in question and finding a breach of a general principle of Community law, in that instance the general principle of non-discrimination (Case C-122/95 Germany v Council [1998] ECR I-973).
Nii on Euroopa Kohus varem juba tühistanud nõukogu otsuse, millega kiideti heaks rahvusvaheline leping, olles kontrollinud selle sisemist seaduslikkust käsitletava lepingu seisukohast ja sedastanud, et rikutud on ühenduse õiguse üldpõhimõtet, mis kõnesolevas asjas oli mittediskrimineerimise üldpõhimõte (10. märtsi 1998. aasta otsus kohtuasjas C-122/95: Saksamaa vs. nõukogu, EKL 1998, lk I-973).