natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the alternative, the appellants submit that the Court of First Instance applied an excessively high standard of reasoning that is inconsistent with settled caselaw and fails to take account of the particular context and nature of proceedings for the control of concentrations.
Teise võimalusena väidavad apellandid, et Esimese Astme Kohus kohaldas ülemäära ranget tõendamisnormi, mis on kokkusobimatu väljakujunenud kohtupraktikaga ega võta arvesse koondumiste kontrolli menetluse erilist konteksti ja laadi.
In the first place, the Court of First Instance was wrong to require the Commission to explain its departure from the statement of objections.
Esiteks eksis Esimese Astme Kohus, kui ta kohustas komisjoni selgitama erinevusi võrreldes vastuväiteteatisega.
In the second place, the Court of First Instance erred in its review of the reasoning of the contested decision in failing to take account of the particular context of a decision approving a concentration.
Teiseks eksis Esimese Astme Kohus oma hinnangus vaidlusaluse otsuse põhjendatuse kohta, kuna ta ei võtnud arvesse ühinemisloa otsuse erilist konteksti.
In that regard, the appellants put forward a number of arguments.
Sellega seoses toovad apellandid välja mitu kaalutlust.
First, they consider that it is necessary to impose less stringent requirements as regards the reasoning of a decision approving a concentration than as regards a decision prohibiting a concentration.
Kõigepealt leiavad nad, et koondumisloa otsuse põhjendamisele tuleb esitada vähem ranged nõuded kui keelava otsuse põhjendamisele.
Secondly, the Court of First Instance wrongly failed to review the reasoning of the contested decision from the perspective of knowledgeable industry professionals.
Teiseks jättis Esimese Astme Kohus ekslikult uurimata selle, kas vaidlusalune otsus on põhjendatud valdkonna hästi informeeritud spetsialistide vaatenurgast.
Thirdly, the short timescale separating the statement of objections from a decision approving a concentration calls for a measure of restraint in the review of the reasoning of such a decision.
Kolmandaks tingib vastuväiteteatist ja koondumisloa otsust lahutava tähtaja lühidus teatud vaoshoituse sellise otsuse põhjendatuse kontrollimisel.
Fourthly, the fact that the appellants are entitled to implement the notified concentration pleads in favour of not annulling decisions approving a concentration lightly on the ground that they are inadequately reasoned.
Neljandaks peaks asjaolu, et apellantidele anti luba teatatud koondumine läbi viia, välistama koondumisloa otsuste tühistamise ebapiisava põhjendatuse tõttu.
Fifthly, the Court of First Instance committed an error of law in paragraph 411 of the judgment under appeal in requiring the Commission to publish details on pricing and discounting, taking into account their confidential and sensitive nature.
Viiendaks rikkus Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 411 õigusnormi, kui ta kohustas komisjoni avaldama hindasid ja allahindlusi käsitlevad üksikasjad, arvestades nende konfidentsiaalset ja tundlikku laadi.
In any event, contrary to the conclusions of the Court of First Instance, the appellants contend that settled caselaw indicates that the contested decision is adequately reasoned since it permitted Impala to ascertain the reasons underlying the decision and the Court of First Instance to exercise its power of review.
Igal juhul viitab väljakujunenud kohtupraktika erinevalt Esimese Astme Kohtu hinnangust apellantide sõnul sellele, et vaidlusalune otsus on sobivalt põhjendatud, kuna see võimaldas Impalal kontrollida selle otsuse aluseks olnud põhjendusi ja Esimese Astme Kohtul teostada oma kohtulikku kontrolli.
In that regard, the appellants argue, among other things, that the finding of the Court of First Instance that the contested decision was inadequately reasoned sits ill with its conclusion that the decision was vitiated by manifest errors of assessment.
Sellega seoses märgivad apellandid samuti, et Esimese Astme Kohtu järeldus, mille kohaselt vaidlusalune otsus oli ebapiisavalt põhjendatud, ei ole kuidagi kooskõlas tema hinnanguga, et selles otsuses on tehtud ilmseid hindamisvigu.
Lastly, the appellants submit that the review by the Court of First Instance of the reasoning of the contested decision is vitiated by the application of an incorrect
Lõpuks väidavad apellandid, et Esimese Astme Kohtu hinnang vaidlusaluse otsuse põhjendustele on vigane, kuna seal kasutati ekslikku tõendamisnormi, eirati kohtuliku kontrolli õiget ulatust ja kohaldati läbipaistvusele vale kriteeriumi.
JUDGMENT OF 10. 7.
KOHTUOTSUS 10.7.2008 – KOHTUASI C-413/06 P
Without prejudice to its general plea of inadmissibility, Impala considers, first, that the appellants cannot make a general rule out of the exception clause that is Article 10(6) of the Regulation.
Ilma et see mõjutaks Impala esitatud vastuvõetamatuse vastuväidet, leiab ta esiteks, et apellandid ei saa määruse artikli 10 lõike 6 erandile omistada üldreegli staatust.
Secondly, according to Impala, the appellants are incorrect in maintaining, in substance, that Article 253 EC may or may not be applied according to whether a decision relating to a proposed concentration is negative or positive.
Teiseks väidavad Impala sõnul apellandid ekslikult sisuliselt, et EÜ artiklit 253 kohaldatakse või see jäetakse kohaldamata lähtuvalt sellest, kas koondumist käsitlev otsus on keelav või lubav.
Thirdly, Impala submits that the degree of reasoning required depends on the context and legal framework within which a particular measure is adopted.
Kolmandaks väidab Impala, et põhjendatuse aste sõltub konkreetse akti vastuvõtmise kontekstist ja õiguslikust raamistikust.
It is entirely consistent with this principle that the type of reasoning required should be adapted to the type of case involved.
Selle põhimõttega on igati kooskõlas see, et põhjenduse nõudeid kohandatakse käsitletava asjaga.
The present case is one in which the formal proceedings were opened and which involved both substantial third-party opposition and a statement of objections.
Käesolevas asjas on tegu juhtumiga, kus algatati ametlik menetlus, kolmas isik esitas tõsiseid vastuväiteid ning saadeti vastuväiteteade.
As regards the appellants’ line of argument put forward in the alternative concerning the standard of reasoning applied by the Court of First Instance, Impala contends that the Court merely mentioned extracts from the statement of reasons in order to emphasise the inadequacy of the reasoning of the contested decision and the inconsistencies in it and that that court’s finding that the reasoning in the contested decision was inadequate was based on the reasoning set out in it and not on its inadequacy as compared with the reasoning of the statement of objections.
Mis puudutab apellantide teise võimalusena esitatud argumente Esimese Astme Kohtu kohaldatud põhjendamisnormi kohta, siis väidab Impala esiteks, et Esimese Astme Kohus mainib väljavõtteid vastuväiteteatisest üksnes selleks, et rõhutada vaidlusaluse otsuse põhjenduste ebapiisavust ja selle sisemisi vastuolusid, ning tugineb selle ebapiisavuse järeldamisel vaidlusaluses otsuses endas esitatud argumentidele, mitte aga võrdlusele vastuväiteteatise argumentidega.
Impala also submits that the Court of First Instance did not disregard the context of proceedings for the control of concentrations.
Teiseks leiab Impala, et Esimese Astme Kohus ei eiranud koondumiste kontrolli menetluse konteksti.
Moreover, it does not follow from the fact that the Court of First Instance was able to make an in-depth review of the contested decision that the reasoning of that decision was adequate.
Asjaolu, et Esimese Astme Kohus ei saanud läbi viia vaidlusaluse otsuse ammendavat analüüsi, ei tähenda veel, et selle otsuse põhjendatus oli piisav.
According to Impala, it is quite clear that the Court of First Instance was unable to understand in particular why the Commission, when the evidence consistently pointed to there being sufficient transparency to support a finding of collective dominance, nevertheless concluded that there was insufficient evidence of transparency because campaign discounts were less transparent than other kinds of discounts.
Impala sõnul on ilmne, et Esimese Astme Kohus ei suutnud mõista eeskätt seda, miks komisjon järeldas – olukorras, kus tõenditest ilmnes kollektiivse valitseva seisundi olemasolu tuvastamiseks piisav läbipaistvus – sellegipoolest, et läbipaistvust käsitlevad tõendid olid ebapiisavad, kuna allahindluskampaaniad ei olnud nii läbipaistvad kui muud allahindlused.
In Impala’s view, the real reasons for the contested decision remain unknown.
Impala sõnul ei ole vaidlusaluse otsuse tegelikud põhjendused teada.
As regards the appellants’ line of argument summarised in paragraph 161 of this judgment, Impala contends that the observations of the Court of First Instance on certain aspects of the reasoning of the contested decision are based on a thorough examination of the Commission’s analysis but, above all, on the internal inconsistencies within the contested decision itself.
Mis puudutab käesoleva kohtuotsuse punktis 161 esitatud apellantide argumente, siis märgib Impala, et Esimese Astme Kohtu tähelepanekud vaidlusaluse otsuse põhjenduste teatud aspektide kohta tuginevad komisjoni analüüsi põhjalikule uurimisele, kuid eeskätt vaidlusaluse otsuse enda sisemistele vastuoludele.
It is clear from settled caselaw that the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Nagu tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, peab EÜ artikliga 253 nõutav põhjendus vastama asjaomase akti olemusele, sellest peab selgelt ja üheselt selguma akti andnud institutsiooni arutluskäik, mis võimaldab huvitatud isikutel mõista võetud meetme põhjuseid ja pädeval kohtul teostada kontrolli.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see, inter alia, Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 63; Case C-42/01 Portugal v Commission [2004] ECR I-6079, paragraph 66; and Case C-390/06 Nuova Agricast [2008] ECR I-2577, paragraph 79).
Ei ole nõutud, et põhjendus täpsustaks kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna otsuse põhjenduse vastavust artikli 253 nõuetele tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka konteksti ja asjaomase valdkonna õiguslikku regulatsiooni silmas pidades (vt eeskätt 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punkt 63; 22. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas C-42/01: Portugal vs. komisjon, EKL 2004, lk I-6079, punkt 66, ja 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-390/06: Nuova Agricast, EKL 2008, lk I-2577, punkt 79).
The institution which adopted the measure is not required, however, to define its position on matters which are plainly of secondary importance or to anticipate potential objections (Joined Cases C-465/02 and C-466/02 Germany and Denmark v Commission [2005] ECR I-9115, ‘Feta’, paragraph 106).
Sellise akti vastuvõtja ei ole siiski kohustatud võtma seisukohta selgelt teisejärguliste asjaolude suhtes ega ennetama võimalikke vastuväiteid (25. oktoobri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-465/02 ja C-466/02: Saksamaa ja Taani vs. komisjon, nn Feta kohtuasi, EKL 2005, lk I-9115, lk 106).
Moreover, the degree of precision of the statement of the reasons for a decision must be weighed against practical realities and the time and technical facilities available for making the decision (see Case 16/65 Schwarze [1965] ECR 877, 888, and Case C-350/88 Delacre and Others v Commission [1990] ECR I-395, paragraph 16).
Veelgi enam, otsuse põhjenduste täpsuse aste peab olema proportsioonis materiaalsete võimaluste ja tehniliste tingimuste või tähtaegadega, millest kinni pidades see tuleb teha (vt 1. detsembri 1965. aasta otsus kohtuasjas 16/65: Schwarze, EKL 1965, lk 1081, 1096 ja 1097, ning 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-350/88: Delacre jt vs. komisjon, EKL 1990, lk I-395, punkt 16).
Thus, the Commission does not infringe its duty to state reasons if, when exercising its power to examine concentrations, it does not include precise reasoning in its decision as to the appraisal of a number of aspects of the concentration which appear to it to be manifestly irrelevant
Seega ei riku komisjon oma põhjendamiskohustust, kui ta koondumiste kontrolli pädevuse kasutamisel ei lisa otsusesse koondumise selliste aspektide hindamise täpset põhjendust, mis tunduvad talle ilmselgelt asjassepuutumatud, tähtsusetud või selgelt teisese tähtsusega selle hindamise seisukohast (vt selle kohta eespool
Such a requirement would be difficult to reconcile with the need for speed and the short timescales which the Commission is bound to observe when exercising its power to examine concentrations and which form part of the particular circumstances of proceedings for control of those concentrations.
Sellist nõuet oleks ka raske ühitada koondumiste kontrolli pädevuse kasutamise kiire menetlemise kohustusega ja komisjonile kehtestatud lühikeste menetlustähtaegadega, mis on osa koondumise kontrolli menetluse erakorralistest asjaoludest.
It follows that where the Commission declares a concentration to be compatible with the common market on the basis of Article 8(2) of the Regulation the requirement to state reasons is satisfied when that decision clearly sets out the reasons for which the Commission considers that the concentration in question, where appropriate following modification by the undertakings concerned, does not create or strengthen a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded in the common market or in a substantial part of it.
Sellest tuleneb, et kui komisjon kuulutab määruse artikli 8 lõike 2 alusel koondumise ühisturuga kokkusobivaks, siis on põhjendamiskohustus täidetud, kui otsuses märgitakse selgelt põhjused, miks komisjoni arvates kõnealune koondumine – vajaduse korral pärast asjaomaste ettevõtjate tehtud parandusi – ei tekita või ei tugevda turgu valitsevat seisundit, mille tulemusel tõhus konkurents oleks ühisturus või selle olulises osas märkimisväärselt takistatud.
In that regard, while it is true that the Commission is not obliged, in the statement of reasons for decisions adopted under the Regulation, to take a position on all the information and arguments relied on before it, including those which are plainly of secondary importance to the appraisal it is required to undertake, it none the less remains the case that it is required to set out the facts and the legal considerations having decisive importance in the context of the decision.
Kuigi on tõsi, et komisjonil ei ole kohustust määruse alusel vastuvõetud otsuste põhjendustes võtta seisukoht kõigi talle esitatud tõendite ja argumentide kohta, sh antava hinnangu seisukohalt selgelt teisejärguliste tõendite ja argumentide kohta, peab komisjon siiski välja tooma otsuse ülesehitusel keskse tähendusega faktid ja õiguslikud kaalutlused.
The reasoning must in addition be logical and must not disclose any internal contradictions (see to that effect, by way of analogy, Case 13/60 Geitling and Others v High Authority [1962] ECR 83, 117; Case 41/69 ACF Chemiefarma v Commission [1970] ECR 661, paragraph 78; Case 158/80 Rewe-Handelsgesellschaft Nord and Rewe-Markt Steffen [1981] ECR 1805, paragraph 26; and Case 28/87 Arendt v Parliament [1988] ECR 2633, paragraphs 7 and 8).
Lisaks peab põhjendus olema loogiline ja ilma sisemise vastuoluta (vt selle kohta analoogia alusel 18. mai 1962. aasta otsus kohtuasjas 13/60: Geitling jt vs. ülemamet, EKL 1962, lk 165, 221; 15. juuli 1970. aasta otsus kohtuasjas 41/69: ACF Chemiefarma vs. komisjon, EKL 1970, lk 661, punkt 78; 7. juuli 1981. aasta otsus kohtuasjas 158/80: Rewe-Handelsgesellschaft Nord ja Rewe-Markt Steffen, EKL 1981, lk 1805, punkt 26, ja 17. mai 1988. aasta otsus kohtuasjas 28/87: Arendt vs. parlament, EKL 1988, lk 2633, punktid 7 ja 8).
It is in the light of these principles that the objections raised by the appellants under the sixth ground of appeal should be examined.
Nende põhimõtete alusel tuleb uurida apellantide kuuenda väite raames esitatud etteheiteid.
As their principal argument, the appellants submit that a Commission decision approving a concentration cannot be annulled on the ground of inadequate reasoning.
Esimese võimalusena väidavad apellandid, et komisjoni koondumisloa otsust ei saa ebapiisava põhjendatuse tõttu tühistada.
They rely in particular in this regard on Article 10(6) of the Regulation.
Nad tuginevad sellega seoses eeskätt määruse artikli 10 lõikele 6.
It follows from paragraph 49 of this judgment that the purpose of that provision is to ensure legal certainty where, exceptionally, the Commission has not adopted a decision within the prescribed period.
Käesoleva kohtuotsuse punktist 49 ilmneb, et selle sätte eesmärk on tagada õiguskindlus, kui komisjon ei ole erakorralise olukorra tõttu otsust vastu võtnud ettenähtud tähtajal.
Thus, the undertakings concerned are free to implement their concentration as soon as approval is deemed to have been given.
Nii on asjaomastel ettevõtjatel vabadus koondumine läbi viia hetkest, kui vaikiv nõusolek on antud.
As Impala observes, the line of argument of the appellants based on Article 10(6) of the Regulation has the result that decisions approving concentrations do not have to be reasoned at all, as they cannot be challenged on the ground of lack of a statement of reasons.
Nagu Impala märgib, annavad määruse artikli 10 lõikele 6 tuginevad apellantide argumendid mõista, et koondumisloa otsused ei pea olema üldse põhjendatud, kuna neid ei saa vaidlustada põhjendatuse puudumise tõttu.
It should be noted that an inadequate statement of reasons in breach of Article 253 EC constitutes an infringement of essential procedural requirements for the purposes of Article 230 EC and is, moreover, a plea which may, and even must, be raised by the Community judicature of its own motion (see, to that effect, Case C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983, paragraph 24).
Tuleb meenutada, et EÜ artiklit 253 eirav ebapiisav põhjendamine kujutab endast olulise menetlusnormi rikkumist EÜ artikli 230 tähenduses ning sellist väidet, millele ühenduse kohus võib või koguni peab omal algatusel tähelepanu juhtima (vt selle kohta 20. veebruari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-166/95 P: komisjon vs. Daffix, EKL 1997, lk I-983, punkt 24).
Furthermore, according to settled caselaw, where it is necessary to interpret a provision of secondary Community law, preference should as far as possible be given to the interpretation which renders the provision consistent with the Treaty and the general principles of Community law (Case C-457/05 Schutzverband der Spirituosen-Industrie [2007] ECR I-8075, paragraph 22 and the caselaw cited).
Lisaks tuleb vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale ühenduse teisese õiguse akti, niivõrd kui see on võimalik, tõlgendada kooskõlas asutamislepingu sätete ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetega (4. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-457/05: Schutzverband der Spirituosen-Industrie, EKL 2007, lk I-8075, punkt 22 ja viidatud kohtupraktika).
It follows that Article 10(6) of the Regulation must be interpreted and applied in the light of Articles 230 EC and 253 EC.
Sellest tuleneb, et määruse artikli 10 lõiget 6 tuleb tõlgendada ja kohaldada EÜ artiklite 230 ja 253 valguses.
Thus, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, Article 10(6) constitutes an exception to the general scheme of the Regulation, which is laid down in particular in Articles 6(1) and 8(1) thereof, according to which the Commission is to rule expressly on the concentrations which are notified to it, whether its decision be a negative or a positive one.
Nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 49, on see artikli 10 lõige 6 siiski erand määruse üldisest mõttest, mis tuleneb eeskätt selle artikli 6 lõikest 1 ja artikli 8 lõikest 1, mille kohaselt teeb komisjon talle teatatud koondumiste kohta otsuse, olgu siis lubava või keelava.
It follows that, not only can Article 10(6) of the Regulation not form the basis of a general presumption that concentrations are compatible with the common market, it also cannot serve as a basis for an exception to the rule that a decision approving such a concentration may be challenged on the ground of infringement of
Seega ei saa määruse artikli 10 lõige 6 olla aluseks üldisele eeldusele koondumiste kokkusobivusest ühisturuga, aga see säte ei saa ka olla aluseks erandile võimalusest vaidlustada koondumisloa otsuse õiguspärasus põhjendamiskohustuse rikkumise tõttu. Tegelikult ei saa selles sättes kajastatud erakorraliste
The appellants’ line of argument based on Article 10(6) of the Regulation must therefore be rejected.
Seega tuleb määruse artikli 10 lõikest 6 tulenevad apellantide argumendid tagasi lükata.
In the alternative, the appellants submit, among other things, that since the contested decision allowed Impala to ascertain the reasons for the approval at issue and the Court of First Instance to exercise its power of judicial review, that court did not observe the settled caselaw of the Community judicature on the requirement to state reasons.
Teise võimalusena väidavad apellandid eeskätt, et kuna vaidlusaluse otsuse alusel suutis Impala kindlaks teha asjaomased põhjendused ja Esimese Astme Kohus teostada oma kohtulikku järelevalvet, siis ei järginud Esimese Astme Kohus ühenduse väljakujunenud kohtupraktikat põhjendamisnõuete kohta.
In that regard, as is apparent from paragraph 166 of this judgment, it is settled caselaw, first, that the purpose of the statement of reasons required by Article 253 EC is to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review and, secondly, that the requirements to be satisfied by the statement of reasons must be appraised by reference to the nature of the measure at issue and the context in which it was adopted (see also Case 32/86 SISMA v Commission [1987] ECR 1645, paragraph 8; Case C-181/90 Consorgan v Commission [1992] ECR I-3557, paragraph 14; Case C-22/94 Irish Farmers Association and Others [1997] ECR I-1809, paragraphs 39 to 41; Case C-114/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7657, paragraphs 62 and 63; Case C-195/99 P Krupp Hoesch v Commission [2003] ECR I-10937, paragraph 110; and Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 372).
Nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 166, tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast esiteks, et EÜ artikliga 253 nõutava põhjenduse eesmärk on võimaldada huvitatud isikutel mõista võetud meetme põhjuseid ja pädeval kohtul teostada kontrolli, ning teiseks, et põhjendamise nõuet tuleb hinnata, arvestades asjaomase akti laadi ja selle vastuvõtmise konteksti (vt samuti 7. aprilli 1987. aasta otsus kohtuasjas 32/86: SISMA vs. komisjon, EKL 1987, lk 1645, punkt 8; 4. juuni 1992. aasta otsus kohtuasjas C-181/90: Consorgan vs. komisjon, EKL 1992, lk I-3557, punkt 14; 15. aprilli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-22/94: Irish Farmers Association jt, EKL 1997, lk I-1809, punktid 39–41; 19. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-114/00: Hispaania vs. komisjon, EKL 2002, lk I-7657, punktid 62 ja 63; 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-195/99 P: Krupp Hoesch vs. komisjon, EKL 2003, lk I-10937, punkt 110, ja eespool viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punkt 372).