natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Just like its predecessor, the Television Without Frontiers Directive, it requires broadcasters to fight against any incitement to hatred on grounds of race, sex, religion or nationality.
Nagu tema eelkäija, piirideta televisiooni direktiiv, nõuab ka audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv, et ringhäälinguorganisatsioonid võitleksid rassilise, soolise, usulise ja rahvusliku vaenu õhutamise vastu.
Regulations on combating discrimination and promoting diversity already exist at the national, European, and international level and can be used more effectively by media and integration stakeholders.
Diskrimineerimisvastased ja mitmekesisust edendavad eeskirjad on juba riikide, Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil olemas ning meedia ja integratsiooni sidusrühmad saavad neid tulemuslikumalt kasutada.
The key task of the German Press Council and its complaints committees is to investigate and decide upon individual complaints on publications or goings-on in the press.
Saksamaa pressinõukogu ja selle juures tegutsevate kaebuste lahendamise komiteede põhiülesanne on uurida üksikisikute kaebusi väljaannete ja pressi tegevuse kohta ning nende kaebuste kohta otsuseid teha.
Because the Council is an institutionalised organ of the major associations of the press under private law, it has powers as a voluntary self-monitoring body that come from its reputation as a qualified private critic to which every individual can appeal.
Et nõukogu on suuremate eraõiguslike pressiühenduste loodud organ, on tal vabatahtliku eneseregulatsiooni organi õigused, mis tulenevad tema kvalifitseeritud erakriitiku mainest, kelle poole igaüks võib pöörduda.
In recent times, there were several occasions when the guidelines were expanded and updated : for instance in relation to the prohibition of discrimination, the glorification of violence and the permissibility of stating peoples‘names in crime reporting.
Hiljuti on pressinõukogu suuniseid mitmel korral laiendatud ja ajakohastatud, näiteks seoses diskrimineerimise keelamisega, vägivalla ülistamisega ja inimeste nimedele osutamise lubatavusega kuritegude kajastamisel.
Where there is insufficient regulation in place, Member States can look to UNESCO’s Convention on cultural diversity (2005) and the Council of Europe’s Declaration on the Public Service Remit in the Information society (2006) and recommendation of its Committee of Ministers to Member States on media pluralism and diversity on content (2007).
Kui kehtivast regulatsioonist ei piisa, saavad liikmesriigid kasutada Unesco kultuurilise mitmekesisuse konventsiooni (2005) ja Euroopa Nõukogu deklaratsiooni avaliku teenuse osutamise kohta infoühiskonnas (2006) ning Euroopa Nõukogu ministrite komitee soovitust liikmesriikidele meedia pluralismi ja sisu mitmekesisuse kohta (2007).
Self-regulation does not in itself prevent unfair and discriminatory discourse about immigrants and immigrant groups.
Eneseregulatsioon ei välista iseenesest sisserändajate ja nende rühmade ebaõiglast ja diskrimineerivat kujutamist.
This is largely due to the fact that :
See tuleneb peamiselt asjaolust, et:
•Complaints on the grounds of race, ethnicity, nationality and religion and belief can often only be made by the person/s named in a story, not by others who take offence.
•sageli saab rassilise või rahvusliku päritolu, kodakondsuse, usu ja veendumuste alusel kaebusi esitada üksnes loos nimetatud isik ja mitte teised, keda on solvatud.
Furthermore, there may be no prohibition on discriminatory references to groups of people, for example immigrants and asylum seekers ;
Peale selle ei pruugi olla keelatud diskrimineerivad viited inimrühmadele, näiteks sisserändajatele ja varjupaigataotlejatele;
•Complaints on the grounds of inaccuracy must demonstrate that the inaccuracy is significant.
•ebatäpsuse alusel kaebuse esitamisel tuleb tõendada, et tegemist on olulise ebatäpsusega.
This is likely to be judged in relation to the significance in the context of the story as a whole, rather than the significance for the complainant or for social cohesion ;
Tõenäoliselt hinnatakse ebatäpsuse olulisust loo kui terviku kontekstis, mitte kaebuse esitaja isiku või sotsiaalse ühtekuuluvuse seisukohalt;
•The penalties for failing to abide by the code of practice may not be harsh ; for example, the editor may merely be obliged to publish the criticisms of the regulatory body, which often takes place many months later, too late to have an impact or to reduce the damage done.
•karistused tegevusjuhiste eiramise eest ei pruugi olla karmid, näiteks võib toimetaja olla üksnes kohustatud avaldama reguleeriva organi kriitika, mis sageli esitatakse mitu kuud hiljem ja mis seetõttu enam ei mõju ega vähenda tehtud kahju.
To overcome these obstacles, industry and organisational codes of practice need to address the causes of distortion and misinformation in regard to immigrant issues.
Nende takistuste ületamiseks peavad sektori ja organisatsioonide tegevusjuhised käsitlema sisserändajate küsimuste kajastamisel esinevate moonutuste ja eksitava teabe põhjusi.
Media organisations can agree on new instruments for self-regulation, such as a code of conduct or ethics and guidelines on editorial policies for tolerance.
Meediaorganisatsioonid saavad kokku leppida uutes eneseregulatsiooni vahendites, nt tegevusjuhistes või eetikakoodeksis ning sallivust käsitlevates toimetuse suunistes.
The features of news content which need to be addressed are outlined in a 2003 review of research on racism and cultural diversity in the European media.
Käsitlemist vajavad uudiste sisu tunnusjooned on esitatud 2003. aasta uuringuülevaates, mis käsitleb rassismi ja kultuurilist mitmekesisust Euroopa meedias. Need tunnusjooned on:
•Source use : Immigrants themselves are rarely the source, even if the story affects them directly ; the voice of immigrants is given lesser prominence, is attributed lesser credibility, and is often quoted selectively in combination with negative themes, and/or portrayed in stereotypical roles ; the media fails to reflect the full diversity of opinions by relying on the opinions of a limited number of representatives ; and immigrants are rarely included as news actors in media coverage that is not immigrant-related ;
•allikate kasutamine: sisserändajad ise on harva allikaks, isegi kui lugu puudutab neid otseselt; sisserändajate sõnavõtte tuuakse vähem esile, neid peetakse vähem usaldusväärseteks ning neile osundatakse valikuliselt koos negatiivsete teemadega ja/või kujutatakse neid stereotüüpsetes rollides; meedia ei kajasta arvamuste täielikku mitmekesisust ja lähtub piiratud arvu esindajate arvamustest; sisserändajaid kujutatakse meediakajastuses harva uudistes, mis ei ole seotud sisserändajatega;
•Lack of contextual information : Background reporting is scarce and as a result, information on immigration issues is rarely placed in context.
•taustteabe puudumine: tausta kajastatakse napilt ning seetõttu on sisserändajate küsimustes antav teave sageli kontekstist välja rebitud.
Little attention is given to the daily lives and circumstances of immigrants, or to the reasons for these.
Sisserändajate igapäevaelule ja oludele või nende põhjustele pööratakse vähe tähelepanu.
For example, the media may portray asylum seekers as living off the state without mentioning that government policies make it illegal for them to work ;
Näiteks võidakse meedias väita, et varjupaigataotlejad elavad riigi kulul, kuid jäetakse ütlemata, et valitsuse poliitika kohaselt on neil töötamine keelatud;
•Emphasis on negativity : News items may involve sensationalist and selective reporting and playing on public prejudices.
•negatiivse rõhutamine: uudised võivad sisaldada kõmulist ja valikulist kajastamist ning ära kasutada üldsuse eelarvamusi.
News stories that over-represent immigrants in stories about crime may reinforce the belief or perception that criminal activity is inextricably linked to particular immigrant groups.
Uudised, milles sisserändajaid mainitakse üle - kaalukalt seoses kuritegudega, võivad tugevdada veendumust või arusaama, et kuritege- vus on teatavate sisserändajate rühmadega lahutamatult seotud.
Positive stories, particularly about migrants’ economic contribution to society, are often more rare ;
Positiivsed lood, eriti sisserändajate majandusliku panuse kohta ühiskonda, on sageli haruldasemad;
•Relations between media and politics : Political agendas have a strong influence on the portrayal of immigrants in the media.
•meedia ja poliitika vahelised suhted: poliitilised tegevuskavad mõjutavad tugevalt sisserändajate meediakajastust.
Immigration can be depicted by extremists as a threat to the current way of life – to cultural norms and values, national identity, the standard of living, the welfare state, and employment opportunities.
Äärmuslased võivad sisserändajaid kujutada ohuna olemasolevale eluviisile – kultuurinormidele ja -väärtustele, rahvuslikule identiteedile, elatustasemele, heaolule ja töövõimalustele.
In addition, codes of conduct should seek to prevent the use of incorrect (and inflammatory) terminology, for example ‘illegal asylum seekers.’
Peale selle peaksid tegevusjuhised püüdma takistada ebaõige (ja solvava) terminoloogia, nt termini „ebaseaduslikud varjupaigataotlejad” kasutamist.
Editors can encourage journalists to foster intercultural understanding by reporting negative news items in a balanced and critical way.
Toimetajad saavad ajakirjanikke ärgitada edendama kultuuridevahelist mõistmist negatiivsete uudiste tasakaalustatud ja kriitilise kajastamise teel.
This type of report is devoid of inflammatory language and stereotypes.
Taustteabe esitamine tagab, et lood tuginevad faktidele, mitte oletustele.
Providing contextual information ensures that stories are based on facts rather than assumptions.
•õige ja sobiv terminoloogia sisserändajate küsimuste kajastamiseks;
Journalists can also confront assumptions these immigrants by interviewing immigrants for non-immigration news items or by expanding their immigration news into new subjects like immigrant community foods, sport, culture, music, cinema, food, and fashion.
•selle riigi, piirkonna või kogukonna rahvuslik koosseis, mida sisserändajad esindavad, ning asjaomaste sisserändajate kogukondade kultuuri- ja usutavad;
Media organisations can ensure that transgressions of the code of conduct are addressed as soon as possible, for example, immediately responding with corrections or implementing ‘Reader’s Editors’ that often act as mediators to avoid legal action.
Meediaorganisatsioonid saavad tagada, et tegevusjuhiste rikkumised lahendatakse võimalikult kiiresti, näiteks viivitamata parandusi tehes või rakendades „lugejaarvamuse toimetajaid”, kes sageli tegutsevad vahendajatena kohtumenetluse ärahoidmiseks.
Complaints councils and media ombudsmen can play a constructive role in self-regulating the industry, reinforcing ethical standards and supporting integration by :
Kaebuste lahendamise nõukogud ja meedia õigusvahemehed saavad mängida konstruktiivset rolli meediasektori eneseregulatsioonis, tugevdades eetikanorme ja toetades integratsiooni järgmiselt:
•Monitoring the media output in regard to immigrant issues ;
•jälgides sisserändajate küsimuste meediakajastust;
•Increasing the visibility of self-regulation to the public ;
•suurendades eneseregulatsiooni avalikku nähtavust;
•Providing free and transparent complaints procedures ;
•tagades tasuta ja arusaadavad kaebuste käsitlemise menetlused;
•Ensuring decisions are credibly and swiftly taken and enforced ;
•tagades, et otsused tehakse ja täidetakse usaldusväärselt ja kiiresti;
•Raising awareness among journalists and editors about existing codes and ethical standards.
•suurendades ajakirjanike ja toimetajate teadlikkust olemasolevatest juhistest ja eetikanormidest.
Performance can be monitored through independent observatories, robust press councils, and other integration stakeholders.
Tulemusi saab jälgida sõltumatute seirekeskuste, tugevate pressinõukogude ja muude integratsiooni sidusrühmade kaudu.
Self-regulation can be evaluated through effective media complaints procedures and through monitoring by a range of credible stakeholders.
Eneseregulatsiooni saab hinnata tulemuslike meediaga seotud kaebuste lahendamise menetluste ja usaldusväärsete sidusrühmade tehtava järelevalve kaudu.
The Portuguese High Commission for Immigration and Intercultural Dialogue (ACIDI) monitors the portrayal of immigrants and immigration in the media.
Portugali sisserände ja kultuuridevahelise dialoogi kõrge komisjon jälgib sisserändajate ja sisserände kajastamist meedias.
It discusses its findings with the media to educate them about the gap between reporting and reality and issues public statements with official data to counter stereotyped news reports.
Komisjon arutab oma tähelepanekuid meediaga, et harida meediat selles, kuivõrd kajastus erineb tegelikkusest, ning teeb stereotüüpsele uudistekajastusele vastukaaluks ametlikke andmeid sisaldavaid avaldusi.
The Latvian think-tank PROVIDUS’s annual monitoring report Shrinking citizenship provides a textual analysis of printed media’s treatment of new immigrants, refugees, new citizens, and other ethnic and minority groups, with the aim of mobilising stakeholder support for minorities and NGO participation in public policy debates.
Läti mõttekoja PROVIDUS iga-aastases seirearuandes „Shrinking citizenship” („Kodanikuaktiivsuse kahandamine”) on esitatud trükimeedia tekstianalüüs selle kohta, kuidas trükimeedia kohtleb uusi sisserändajaid, pagulasi, uusi kodanikke ning teisi rahvus- ja vähemusrühmi, eesmärgiga leida sidusrühmade toetust vähemuste ja vabaühenduste osalemisele avalikes poliitilistes aruteludes.
Integration actors can generate more presence in their local media environment by including public relations in their strategic planning, and aligning their approach to meet the overall missions and quality standards of media organisations.
Kohalikus meediakeskkonnas suurema mõju avaldamiseks saavad integratsiooni valdkonnas osalejad kaasata strateegilisse kavandamisse suhtekorralduse ning viia oma lähenemisviisi vastavusse meediaorganisatsioonide üldise missiooni ja kvaliteedinormidega.
Integration actors should look within their local context and past experiences for ideas on how to aim and frame their message for a specific intended audience.
Integratsiooni valdkonnas osalejad peaksid oma kohalikust kontekstist ja vara- sematest kogemustest otsima ideid, kuidas oma sõnumit konkreetsele sihtrühmale suunata ja kujundada.
The first step is securing commitment from media educators and administrators.
Esimene samm on tagada meediahariduse andjate ja juhtide pühendumine.
Feedback from underrepresented groups in the media can be used to design targeted recruitment strategies, making journalism a more attractive career option for young immigrants.
Tagasisidet meedias alaesindatud rühmadelt saab kasutada sihtotstarbeliste värbamisstrateegiate kavandamiseks, et ajakirjandust kui karjäärivõimalust noorte sisserändajate jaoks atraktiivsemaks teha.
Regulations on combating discrimination and promoting diversity already exist at the national, European, and international level and can be used more effectively by media and integration stakeholders.
Diskrimineerimisvastased ja mitmekesisust edendavad eeskirjad on juba riikide, Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil olemas ning meedia ja integratsiooni sidus- rühmad saavad neid tulemuslikumalt kasutada.
Media organisations can agree on new instruments for self-regulation, such as a code of conduct or ethics and guidelines on editorial policies for tolerance.
Meediaorganisatsioonid saavad kokku leppida uutes eneseregulatsiooni vahen- dites, nt tegevusjuhistes või eetikakoodeksis ning sallivust käsitlevates toimetuse suunistes.
Chapter 3 Awarenessraising and migrant empowerment
3. peatükk Teadlikkuse suurendamine ja sisserändajate võimaluste parandamine
Awarenessraising and migrant empowerment
Teadlikkuse suurendamine ja sisserändajate võimaluste parandamine
Awarenessraising increases people’s knowledge of, and sensitivities to, integration.
Teadlikkuse suurendamine avardab inimeste integratsioonialaseid teadmisi ja tundlikkust.
It allows the groups concerned to develop more informed opinions on diversity and helps to participate meaningfully in the integration process.
See võimaldab asjaomastel rühmadel kujundada teadlikumaid arvamusi mitmekesisuse küsimustes ja aitab sisukalt osaleda integratsiooniprotsessis.
Empowerment increases immigrants’ resources and capacity, enabling them to make more informed choices and take action to bring about integration.
Või­ maluste parandamine suurendab sisserändajate ressursse ja suutlikkust, võimaldades neil teha teadlikumaid valikuid ja astuda samme integratsiooni saavutamiseks.
The concepts of awarenessraising and empowerment bring together Common Basic Principles 1, 6, 7, and 9, reinforcing the idea that integration is a two-way process of mutual accommodation between immigrants and the host society.
Teadlikkuse suurendamise ja võimaluste parandamise kontseptsioonid ühendavad endas ühised aluspõhimõtted nr 1, 6, 7 ja 9, tugevdades ideed, et integratsioon on sisserändajate ja vastuvõtva ühiskonna kahepoolne vastastikuse omaksvõtu protsess.
Both groups can engage together as residents through frequent interaction ; as volunteers through access to mainstream institutions and organisation partnerships ; and as local citizens through participation in integration policy-making.
Need rühmad saavad koostööd teha (sageli koos tegutsevate) elanikena, vabatahtlikena (juurdepääsu kaudu tavainstitutsioonidele ja organisatsioonide liikmeskonda) ning kohalike kodanikena (integratsioonipoliitika kujundamises osalemise kaudu).
This chapter is divided into two sections which explain how practitioners can translate these approaches and their objectives into the various steps of quality project management.
Käesolev peatükk on jaotatud kaheks osaks, milles selgitatakse, kuidas erialatöötajad saavad kirjeldatud lähenemisviisidest ja nende eesmärkidest lähtuda kvaliteetse projektijuhtimise eri etappides.
The dynamics between awarenessraising and migrant empowerment
Teadlikkuse suurendamise ja sisserändajate võimaluste parandamise vaheline dünaamika
The first section takes a step-by-step approach to awareness-raising.
Esimene osa käsitleb sammsammulist lähenemisviisi teadlikkuse suurendamisele.
Often in the form of information campaigns and events, these measures provide a specific target group (the general public, policy-makers, immigrants, etc) with information on facts and experiences of a certain integration topic.
Kõnealused meetmed, mis sageli seisnevad teabekampaaniates ja üritustes, annavad konkreetsele sihtrühmale (üldsusele, poliitikakujundajatele, sisserändajatele jne) teavet teatava integratsiooniteemaga seotud faktide ja kogemuste kohta.
Increasing the target group’s knowledge and sensitivities allows them to have more informed opinions about diversity and to more actively participate in the integration process, thus impacting on the mutual adaptation of all citizens.
Sihtrühma teadmiste ja tundlikkuse suurendamine võimaldab neil kujundada teadlikumaid arvamusi mitme - kesisusest ja osaleda aktiivsemalt integratsiooniprotsessis, mõjutades sel moel kõikide kodanike vastastikust omaksvõttu.
The second section tackles empowerment.
Peatüki teine osa käsitleb võimaluste parandamist.
Often in the form of trainings, partnerships, and work placements, these measures provide individual immigrants and representatives of immigrant associations with opportunities to articulate and act on their needs.
Sellele suunatud meetmed, mis sageli seisnevad koolituses, partnerlustes ja tööpraktikas, annavad sisserändajatele ja nende ühenduste esindajatele võimalused väljendada ja rahuldada oma vajadusi.
Increasing the capacity and resources of immigrants allows them to make their own choices about their integration situation and take action to improve it, thus enabling greater participation and representativeness in public life.
Sisserändajate suutlikkuse ja ressursside suurendamine võimaldab neil ise teha oma integratsiooniolukorraga seotud otsuseid ja oma olukorda parandada, võimaldades sel moel suuremat osalemist ja esindatust avalikus elus.
Awarenessraising and empowerment are distinct but mutually reinforcing actions aimed at counteracting discrimination and marginalisation.
Teadlikkuse suurendamine ja võimaluste parandamine on eraldiseisvad, kuid üksteist vastastikku tugevdavad meetmed, mille eesmärk on vältida diskrimineerimist ja marginaliseerimist.
Awarenessraising measures that draw on the stories of individual migrants and the expertise of migrant associations empower immigrants, in turn, by enhancing their public voice, expanding their sphere of action, and opening opportunities for organisational partnerships.
Teadlikkuse suurendamise meetmed, mis tuginevad sisserändajate lugudele ja sisserändajate ühenduste asjatundlikkusele, võimaldavad sisserändajail oma arvamuse avaldamise teel omakorda avardada ka oma tegevusvälja ja avavad võimalusi organisat- siooniliseks partnerluseks.
Likewise, empowerment measures raise migrants’ profile and raise integration issues on the public agenda.
Samamoodi tähtsustavad võimaluste parandamise meetmed sisse- rändajaid ja toovad integratsiooniküsimused üldsuse tähelepanu alla.
Immigrants with greater capacities and resources make excellent awarenessraisers, which can lead to better informed and more balanced public perceptions on migration and integration.
Suurema suutlikkuse ja suuremate ressurssidega sisserändajad on suurepärased teadlikkuse tõstjad, mis võib edendada üldsuse teadlikumat ja tasakaalustatumat arusaama rändest ja integratsioonist.
3.1 Awarenessraising : informing opinion and activating the public
3.1 Teadlikkuse suurendamine: teadliku arvamuse kujundamine ja üldsuse aktiveerimine
Public misunderstandings on migrants’ attitudes, characteristics and their presence in the country of residence (migration flow, number of migrant workers in the labour market, etc) create conditions that encourage ethnocentrism and discrimination among the population, segregation and marginalisation among immigrants, and inaction or backtracking in policy.
Üldsuse väärarusaam sisserändajate suhtumistest, neid iseloomustavatest joontest ja nende viibimisest elukohariigis (rändevoog, sisserändajatest töötajate arv tööturul jms) loovad tingimused, mis soodustavad etnotsentrismi ja diskrimineerimist elanikkonna hulgas, sisserändajate eraldamist ja marginaliseerumist ning poliitilist tegevusetust või tagasikäiku.
For example, a lack of accurate information and awareness on the part of the host society was identified as the most important challenge to addressing workplace diversity and anti-discrimination, according to the nearly 800 European businesses that replied to the European Commission’s DG Employment and Social Affairs’ 2005 questionnaire for its ‘Business Case for Diversity’.
Ligi 800 Euroopa ettevõtet, kes vastasid Euroopa Komisjoni tööhõive ja sotsiaalküsimuste peadirektoraadi 2005. aasta uurimuse raames küsimustikule „Ärihuvides mitmekesisuse eest”, pidasid mitmekesisuse ja mittediskrimineerimisega seoses suurimaks probleemiks täpse teabe ja teadlikkuse puudumist vastuvõtvas ühiskonnas.
Most found that current awarenessraising activities in the area were insufficient and welcomed more information from both employer’s organisations and national governments.
Enamik arvas, et kõnealuse valdkonna praegused teadlikkuse suurendamise meetmed on ebapiisavad, ja tervitas rohkema teabe saamist nii tööandjate organisatsioonidelt kui ka riikide valitsustelt.
Awarenessraising campaigns and events allow all citizens to learn facts on migration and integration and find out how they can participate in the integration process.
Teadlikkuse suurendamise kampaaniad ja üritused võimaldavad kodanikel tundma õppida fakte rände ja integratsiooni kohta ning teada saada, kuidas ise integratsiooniprotsessis osaleda.
They also create spaces for the frequent interaction of migrants and national citizens, which develop the intercultural competencies of all.
Samuti loovad need meetmed võimaluse sisserändajate ja kodanike vaheliseks sagedaseks suhtluseks, mis arendab kõigi kultuuride vahelist pädevust.