natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows that, as soon as an active substance is included in that annex, the transitional measures under that directive cease to be applicable to the active substance in question, or to plant protection products containing that active substance, and the rules laid down in Article 13(1) then apply.
Sellest tuleneb, et alates ajast, kui toimeaine on sellesse lisasse kantud, lõpeb nimetatud direktiivi üleminekusätete kohaldumine kõnealuse toimeaine ja seda sisaldavate taimekaitsevahendite suhtes ning nende suhtes kohaldatakse sama artikli lõikes 1 ette nähtud menetlust.
Specifically, applications for authorisation of a plant protection product must be accompanied by an Annex II and an Annex III dossier.
Täpsemalt tuleb taimekaitsevahendi kasutamise taotlusele lisada II lisa kohane toimik ja III lisa kohane toimik.
Feinchemie and Bayer and the Commission submit that their interpretation of Directives 91/414 and 2002/37 is confirmed by the wording of subsequent directives concerning the inclusion of an active substance in Annex I to Directive 91/414, such as Commission Directive 2005/53/EC of 16 September 2005 amending Council Directive 91/414 (OJ 2005 L 241, p. 51), which states in the 11th recital in the preamble thereto:
Feinchemie, Bayer ja komisjon kinnitavad, et nende tõlgendust direktiividele 91/414 ja 2002/37 toetavad ka hilisemate direktiivide, mis käsitlevad toimeainete lisamist direktiivi 91/414 I lisasse, sõnastused — näiteks komisjoni 16. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/53/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka klorotaloniili, klorotolurooni, tsüpermetriini, daminosiidi ja metüültiofanaadi (ELT L 241, lk 51), mille põhjendus 11 sätestab:
‘The experience gained from previous inclusions in Annex I to Directive 91/414 of active substances assessed in the framework of Regulation No 3600/92 has shown that difficulties can arise in interpreting the duties of holders of existing authorisations in relation to access to data.
„Määruse (EMÜ) nr 3600/92 raames hinnatud toimeainete direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmisel saadud kogemused on näidanud, et olemasolevate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi.
In order to avoid further difficulties it therefore appears necessary to clarify the duties of the Member States, especially the duty to verify that the holder of an authorisation demonstrates access to a dossier satisfying the requirements of Annex II to that Directive…’.
Et raskusi edaspidi vältida, on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele. […]”
Agrichem, for its part, contends that the question referred should be answered in the affirmative.
Agrichem aga soovitab vastata esitatud küsimusele jaatavalt.
The clear provisions of Article 4(1) of Directive 2002/37 show that, at the review stage, authorisations of plant protection products containing ethofumesate only have to fulfil the conditions for that active substance laid down in Annex I to Directive 91/414.
Tema arvates tuleneb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikest 1, mis on selgelt sõnastatud, et etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimise load peavad läbivaatamise etapis vastama vaid selle toimeaine kohta direktiivi 91/414 I lisas sätestatud tingimustele.
The longer period allowed under Article 4(2) of Direct - ive 2002/37 is justified by the time required for the compilation of an Annex III dossier.
Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 2 ette nähtud pikem tähtaeg on põhjendatud ajaga, mis on
Agrichem also contends that, if it were necessary to submit such a complete dossier already at the stage of the review, in the light of Annex I to Directive 91/414, of authorisations to place on the market plant protection products containing ethofumesate as an active substance, there would be no difference between the two types of examination provided for, respectively, in paragraphs 1 and 2 of Article 4 of Directive 2002/37.
Seega ei saa direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 sätestatud tähtaega pidada piisavaks, et koostada II või III lisa kohane toimik. Agrichem väidab veel, et kui niisugune toimik tuleks esitada juba selles etapis, kui toimub toimeainena „etofumesaati” sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimiseks antud lubade läbivaatamine direktiivi 91/414 I lisa arvestades, siis ei erineks direktiivi 2002/37 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud kahte tüüpi hindamised teineteisest.
In addition, that interpretation of Article 4(1) cannot be called into question by the provisions of Directive 91/414, given that, in relation to Directive 91/414, Directive 2002/37 is a lex specialis.
Pealegi ei sea seda artikli 4 lõikele 1 antud tõlgendust kahtluse alla ka direktiivi 91/414 sätted, kuna direktiiv 2002/37 on selle direktiivi suhtes lex specialis.
Findings of the Court
Euroopa Kohtu vastus
It should be recalled, first, that, under Article 6 of Directive 91/414, it is the Commission, assisted by the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health, that has the power to include an active substance in Annex I to that directive.
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et direktiivi 91/414 artikli 6 kohaselt on see komisjon — keda abistab alaline toiduahela ja loomatervishoiu komitee — kes omab pädevust kanda toimeaine nimetatud direktiivi I lisasse.
The Commission’s decision takes the form of a directive, like Directive 2002/37, Article 1 of which includes the active substance ethofumesate in Annex I to Directive 91/414.
Komisjon teeb otsuse vastava direktiivi vormis, nagu direktiiv 2002/37, mille artikliga 1 kanti nimetatud I lisasse toimeaine „etofumesaat”.
Having regard to that inclusion, Article 4(1) of Directive 2002/37 requires Member States, first, to review authorisations previously granted for each plant protection product containing ethofumesate, in order to ensure that the conditions relating to that active substance, as set out in Annex I to Directive 91/414, are complied with and, second, to amend or, if necessary, to withdraw those authorisations, in accordance with that directive, before 1 September 2003.
Toimeaine direktiivi 91/414 I lisasse kandmist arvestades kohustab direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 1 liikmesriike esiteks vaatama läbi igale etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud load eesmärgiga tagada, et direktiivi 91/414 I lisas etofumesaadi suhtes kehtestatud tingimused on täidetud, ja teiseks muutma või vajadusel tühistama need load vastavalt nimetatud direktiivile enne 1. septembrit 2003.
Article 4(2) of Directive 2002/37, on the other hand, provides that each plant protection product containing ethofumesate — whether as the only active substance or as one of several active substances all of which are listed in Annex I to Directive 91/414 by 1 March 2003 — is to be re-eval-uated by the Member States in accordance with the uniform principles provided for in Annex IV to that directive, on the basis of an Annex III dossier.
Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 2 seevastu näeb ette, et kõikide kasutusluba omavate taimekaitsevahendite puhul, mis sisaldavad ainsa toimeainena etofumesaati või selle kõrval veel muid 1. märtsiks 2003 direktiivi 91/414 I lisasse kantud toimeaineid, viivad liikmesriigid III lisa kohase toimiku alusel läbi uue hindamise kooskõlas nimetatud direktiivi VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega.
Thus, there is nothing in the wording of Article 4(1) of Directive 2002/37 to suggest that the holders of existing authorisations must, for the purposes of the review of those authorisations, hold, or have access to, an Annex II dossier.
Seega ei tulene direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 sõnastusest sugugi see, et kehtivate lubade omanikel peab nende lubade läbivaatamiseks olema II lisa kohane toimik või juurdepääs niisugusele toimikule.
That interpretation is supported by the eighth recital in the preamble to Directive 2002/37.
See tõlgendus on kooskõlas direktiivi 2002/37 põhjendusega 8.
According to that recital, following the inclusion of ethofumesate in Annex I to Directive 91/414, Member States should be allowed a reasonable period within which to implement the provisions of Directive 91/414 as regards plant protection products containing that active substance, and in particular, to review existing authorisations in accordance with the provisions of that directive in order to ensure that the conditions regarding ethofumesate set out in Annex I to that directive are satisfied.
Nimetatud põhjenduse kohaselt on pärast etofumesaadi direktiivi 91/414 I lisasse lisamist vajalik ette näha sobilik ajavahemik seda toimeainet sisaldavaid taimekaitsevahendeid puudutavate direktiivi 91/414 sätete rakendamise võimaldamiseks ning eelkõige kehtivate lubade läbivaatamiseks kooskõlas selle direktiivi sätetega, eesmärgiga tagada, et direktiivi I lisas etofumesaadi suhtes sätestatud tingimused on täidetud.
It is also clear from that recital that the holders of such authorisations should be allowed a longer period for the submission of an Annex II and an Annex III dossier for each plant protection product, and for the re-evaluation of that product in accordance with the uniform principles laid down in Annex VI to Directive 91/414.
Nimetatud põhjendusest selgub veel, et pikem ajavahemik tuleb nimetatud lubade omanikele ette näha iga taimekaitsevahendi II lisa kohase toimiku ja III lisa kohase toimiku esitamiseks ning taimekaitsevahendi uueks hindamiseks kooskõlas direktiivi 91/414 VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega.
Accordingly, it does not seem that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, an existing authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the authorisation holder does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
Seega ei ilmne, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleks tõlgendada nii, nagu see kohustaks liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et loa omanikul ei ole II lisa kohast toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
In order to respond to the arguments raised by Feinchemie and Bayer, the Governments of the Netherlands and Belgium and the Commission — according to which such a literal interpretation conflicts with the provisions concerning data protection laid down in Directive 91/414, including Article 13(3) of that directive, and that, therefore, Article 4(1) of Directive 2002/37 must be read in the light of Directive 91/414 — it must be stated from the outset that Directive 2002/37 pursues three principal objectives: (i) to include ethofumesate in Annex I to Directive 91/414; (ii) to ensure that Member States check whether the existing authorisations for plant
Vastamaks Feinchemie’, Bayeri, Madalmaade ja Belgia valitsuse ning komisjoni esitatud argumendile, mille kohaselt on niisugune sõnasõnaline tõlgendus vastuolus direktiivis 91/414 andmekaitset reguleerivate sätetega, sh artikli 13 lõikega 3, mistõttu tuleb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tõlgendada direktiivi 91/414 arvestades, tuleb kõigepealt täpsustada, et direktiivil 2002/37 on kolm peamist eesmärki: esiteks kanda etofumesaat direktiivi 91/414 I lisasse, teiseks tagada, et liikmesriigid kontrolliksid, kas kehtivad etofumesaati sisaldavatele taimekaitsevahenditele väljastatud kasutusload vastavad nimetatud lisas etofumesaadi suhtes kehtestatud
It must also be stated that, where an implementing directive requires interpretation, that interpretation must, as far as possible, be consistent with the provisions of the basic directive (see, by analogy, Case C-90/92 Dr Tretter [1993] ECR I-3569, paragraph 11).
Veel tuleb meelde tuletada, et kui tekib vajadus tõlgendada rakendusdirektiivi, siis tuleb seda võimaluste piires tõlgendada alusdirektiivist lähtudes (vt analoogia alusel 24. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas C-90/92: Dr Tretter, EKL 1993, lk I-3569, punkt 11).
In addition, a provision must be interpreted, as far as possible, in such a way as not to affect its validity (Case C-403/99 Italy v Commission [2001] ECR I-6883, paragraphs 28 and 37).
Lisaks tuleb normi võimaluste piires tõlgendada viisil, mis ei sea selle kehtivust kahtluse alla (4. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-403/99: Itaalia vs. komisjon, EKL 2001, lk I-6883, punktid 28 ja 37).
However, although, by not expressly requiring Member States to check that the holders of previous authorisations have access to an Annex II dossier, Article 4(1) of Directive 2002/37 has the effect of curtailing the period during which data is protected pursuant to Article 13(3)(d) of Directive 91/414, that situation arises as a direct result of the way in which Article 4(1) of Directive 2002/37 is drafted.
Kuigi on tõsi, et selle tõttu, et liikmesriikidele ei ole sõnaselgelt ette nähtud kohustust kontrollida, kas kehtivate lubade omanikel on juurdepääs II lisa kohasele toimikule, on direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikel 1 direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 punktis d sätestatud andmekaitse kestust vähendav mõju, tuleneb niisugune olukord otseselt esimesena nimetatud sätte sõnastusest.
Given that the wording of Article 4(1) of Directive 2002/37 is clear and unambiguous, the interpretation according to which the holder of an existing authorisation is not required, under that provision, to submit an Annex II dossier during the review phase is the only interpretation that is compatible with the principle of legal certainty, in accordance with which Community legislation must enable those concerned to acquaint themselves with the precise extent of the obligations it imposes upon them (see Case C-161/06 Skoma-Lux [2007] ECR I-10841, paragraphs 36 and 38).
Kuna direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 sõnastus on selge ja üheselt mõistetav, siis on õiguskindluse põhimõttega — mis eeldab, et ühenduse õigusnormid võimaldavad huvitatud isikutel teada saada, milline on nende normidega neile kehtestatud kohustuste täpne ulatus (vt 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-161/06: Skoma-Lux, EKL 2007, lk I-10841, punktid 36 ja 37) — kooskõlas vaid niisugune tõlgendus, mille kohaselt kehtiva loa omanik ei ole selle normi alusel kohustatud läbivaatamise etapis II lisa kohast toimikut esitama.
It must also be stated that Article 4(2) of Directive 2002/37 provides that Mem- ber States are to check, on the basis of an Annex III dossier, whether the plant protection products containing ethofumesate satisfy the conditions set out in Article 4(1)(b) to (e) of Directive 91/414 and then, if necessary, to amend or withdraw, for each plant protection product concerned, the authorisation granted previously. Thus, that
Veel tuleb rõhutada, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 2 näeb ette, et liikmesriigid kontrollivad III lisa kohase toimiku põhjal eelkõige seda, kas etofumesaati sisaldavad taimekaitsevahendid vastavad direktiivi 91/414 artikli 4 lõike 1 punktides b–e sätestatud tingimustele, ja vajadusel muudavad või tunnistavad igale asjaomasele
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE provision enables a balance to be struck between, on the one hand, data protection in accordance with Article 13(3) of Directive 91/414 and, on the other hand, the rights that holders of previous authorisations derive from the clear provisions of Article 4(1) of Directive 2002/37.
FEINCHEMIE SCHWEBDA JA BAYER CROPSCIENCE taimekaitsevahendile varem väljastatud loa. Nii võimaldab see säte säilitada tasakaalu direktiivi 91/414 artikli 13 lõikes 3 sätestatud andmekaitse ja nende õiguste vahel, mille direktiivi 2002/37 selgelt sõnastatud artikli 4 lõige 1 annab kehtivate lubade omanikele.
The interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 cannot therefore be called into question by an interpretation of Directive 91/414 according to which the conditions of the review provided for in that provision would be stricter.
Seega ei sea direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 tõlgendust kahtluse alla niisugune direktiivi 91/414 tõlgendus, mille kohaselt selles sättes ette nähtud läbivaatamise tingimused on raskendatud.
As regards the argument, submitted by Feinchemie and Bayer and by the Commission, based on the interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 in the light of subsequent directives — such as Directive 2005/53 — relating to the inclusion of various active substances in Annex I to Directive 91/414, it must be held, first, that the interpretation of Directive 2002/37 cannot depend on the subsequent adoption of similar measures and, second, that the last sentence of the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 states specifically that, as compared with the directives already adopted for the purposes of amending Annex I to Directive 91/414, Directive 2005/53 does not impose any new obligations on Member States or on the holders of authorisations.
Mis puutub Feinchemie, Bayeri ja komisjoni argumenti, mis põhineb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 tõlgendamisel, arvestades hilisemaid direktiive, mis käsitlevad erinevate toimeainete lisamist direktiivi 91/414 I lisasse ja mille hulgas on ka direktiiv 2005/53, siis tuleb esiteks märkida, et direktiivi 2002/37 tõlgendus ei saa sõltuda hilisemate analoogsete meetmete vastuvõtmisest, ja teiseks tõdeda, et direktiivi 2005/53 põhjenduse 11 teine lause sätestab konkreetselt, et see direktiiv ei too liikmesriikidele ega lubade omanikele kaasa uusi kohustusi võrreldes direktiivi 91/414 I lisa muutmiseks seni vastu võetud direktiividega.
In any event, it must be pointed out that the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 also states that ‘experience has shown that difficulties can arise in interpreting the duties of holders of existing authorisations in relation to access to data.
Igal juhul tuleb märkida, et direktiivi 2005/53 põhjendus 11 sätestab ka seda, et „kogemused on näidanud, et olemasolevate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi.
In order to avoid further difficulties it therefore appears necessary to clarify the duties of the Member States, especially the duty to verify that the holder of an authorisation demonstrates access to a dossier satisfying the requirements of Annex II to that Directive.’
Et raskusi edaspidi vältida, on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele”.
That clarification confirms that the choice made in Directive 2005/53 is of relevance to the future and that Directive 2005/53 in no way constitutes an interpretative act that can affect the interpretation of Directive 2002/37.
See täpsustus kinnitab seda, et direktiiv 2005/53 kehtib tuleviku suhtes ning ei kujuta endast sugugi imperatiivset õigusakti, mis võiks mõjutada direktiivi 2002/37 tõlgendamist.
In those circumstances, the answer to the question referred must be that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
Nendel tingimustel tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole II lisa kohast toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
Article 4(1) of Commission Directive 2002/37/EC of 3 May 2002 amending Council Directive 91/414/EEC to include ethofumesate as an active substance must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, a dossier satisfying the requirements set out in Annex II to Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market.
Komisjoni 3. mai 2002. aasta direktiivi 2002/37/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine etofumesaadi lisamisega, artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta II lisa nõuetele vastavat toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
Case C-439/06
Kohtuasi C-439/06
Energy management proceedingscitiworks AG
Energiahaldust käsitlev menetluscitiworks AG
(Reference for a preliminary ruling from the Oberlandesgericht Dresden)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Dresden)
(Internal market in electricity — Directive 2003/54/EC — Article 20(1) — Open access of third parties to electricity transmission and distribution systems)
Elektrienergia siseturg — Direktiiv 2003/54/EÜ — Artikli 20 lõige 1 — Kolmandate isikute vaba juurdepääs elektrienergia edastus- ja jaotusvõrkudele
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 13 December 2007 . . . . .
Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 13. detsembril 2007 . . . . . . . . .
I - 3917Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 22. mai 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits (Art. 234 EC)
Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid (EÜ artikkel 234)
SUMMARY — CASE C-439/06
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-439/06
Approximation of laws — Measures for the establishment and functioning of the internal market in electricity
Õigusaktide ühtlustamine — Meetmed, mis reguleerivad elektri siseturu rajamist ja toimimist
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Arts 2, point 5, and 20(1))
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/54, artikli 2 punkt 5 ja artikli 20 lõige 1)
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Art. 20(1))
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/54, artikli 20 lõige 1)
electricity transmission and distribution systems.
tavalt direktiivi 2003/54 (mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju) artikli 20 lõikele 1 nii edastus- kui ka jaotusvõrkudele.
A question referred by a national court asking, in the context of dispute relating to a challenge made by an electricity supplier to an exemption granted under a provision of national law to certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems, whether the provisions of a directive preclude that derogating system, which grants that exemption without the technical capacities of those systems having to be taken into account, is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
Siseriikliku kohtu eelotsuse küsimus — mis on esitanud menetluses, mille esemeks on elektritarnija kaebus, et siseriikliku õigusnormi alusel on teatud energia tarnevõrkude haldurid vabastatud kolmandatele isikutele vaba juurdepääsu võimaldamisest nende võrkudele —, kas teatud direktiiviga on vastuolus selline erandi andmist ettenägev kord, mis annab nimetatud vabastuse, ilma et arvestataks nende võrkude tehnilist võimsust, on asjassepuutuv, mitte oletuslik ja järelikult ka vastuvõetav.
(see paras 33, 35, 36)
(vt punktid 33, 35 ja 36)