natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proceedings or distorted to an appreciable extent.
Tegevus tori olemasolu, turu struktuuri kontsentreeritud olemuse või oluliste sisenemistõkete tõttu.
In this case, the Court of First Instance considered that the contested decision was aected by a number of errors of analysis.
Esimese Astme Kohus leidis kõnesolevas asjas, et vaidlustatud otsuses esineb mitu hindamisviga.
First, it contained no objective discussion of what the competition situation would have been in the absence of the agreement, which distorted the assessment of the actual and potential eects of the agreement on competition.
Esiteks puudub selles objektiivne käsitlus konkurentsiolukorra kohta lepingu puudumisel, mis moonutab kokkuleppega konkurentsile avaldatavate tegelike ja võimalike mõjude hindamist.
In order to be able to make a proper assessment of the extent to which the agreement was necessary for O2(Germany) to penetrate the thirdgeneration mobile communications market, the Commission ought to have examined more closely whether, in the absence of the agreement, the applicant would have been present on that market.
Selleks et komisjon oleks saanud kohaselt hinnata, kuivõrd oli kokkulepe O2 (Germany)-le kolmanda põlvkonna mobiilside turu hõivamiseks vajalik, oleks komisjon pidanud sügavamalt analüüsima küsimust, kas hageja oleks kokkuleppe puudumisel turul olemas olnud.
Second, the decision did not demonstrate, in concrete terms, in the context of the relevant emerging market, that the provisions of the agreement on roaming had restrictive eects on competition, but was conned, in this respect, to a petitio principii and to broad and general statements.
Teiseks, otsuses ei ole konkreetselt kõnealuse tekkiva turu kontekstis tõendatud, et rändlust käsitleva kokkuleppe punktid on konkurentsi suhtes piirava mõjuga, vaid see piirdub siinkohal põhimõtetele tuginemisega ja üldiste argumentide esitamisega.
Application of Article 81(3) EC
EÜ artikli 81 lõike 3 kohaldamine
Article 81(3) EC provides that the provisions of Article 81(1) EC may be declared inapplicable to, in particular, any agreement between undertakings which contributes to improving the production or distribution of goods or to promoting technical or economic progress, while allowing consumers a fair share of the resulting benet, and which does not impose on the undertakings concerned restrictions which are not indispensable to the attainment of those objectives or aord to such undertakings the possibility of eliminating competition in respect of a substantial part of the products in question.
EÜ artikli 81 lõikes 3 on ette nähtud, et EÜ artikli 81 lõike 1 sätted võib kuulutada kohaldamatuks muu hulgas ettevõtjatevaheliste kokkulepete suhtes, mis aitavad parandada kaupade levitamist või edendada tehnilist või majanduslikku progressi, võimaldades samal ajal tarbijatel saada sellest tulenevast kasust õiglase osa, ilma et kehtestaks asjassepuutuvatele ettevõtjatele piiranguid, mis ei ole nimetatud eesmärkide saavutamiseks hädavajalikud, ja annaks sellistele ettevõtjatele võimalust kõrvaldada konkurentsi kõnesolevate toodete olulise osa suhtes.
In GlaxoSmithKline Services v Commission, to which reference has already been made, the applicant put forward, in particular, evidence intended to establish that parallel trade would lead to a loss in eciency by reducing the applicant’s capacity to innovate.
Eespool viidatud kohtuotsuses GlaxoSmithKline Services v. komisjon esitas hageja muu hulgas tõendid, millega püüdis tõendada, et paralleelkaubandusega kaasneb efektiivsuse kadu, mis vähendab tema innovatsioonisuutlikkust.
It thus contended that the agreement in issue, by aecting parallel trade and improving the applicant’s margins, would enable the applicant to increase its capacity for innovation.The Commission’s examination of certain relevant evidence put forward by the applicant could not be accepted as sucient to support the conclusions which the Commission had
Komisjoni kontrolli teatavate hageja viidatud asjassepuutuvate asjaolude üle ei saa lugeda piisavaks, põhjendamaks järeldusi, milleni ametiasutused jõudsid. Komisjon ei saanud tegelikult jätta kontrollimata, kas vaidlusalune kokkulepe sai kaasa aidata hageja innovatsioonisuutlikkuse taastamisele ja tuua endaga seeläbi kaasa kaubamärkidevahelise konkurentsi tõhustamist olukorras, milles ei ole selge paralleelkaubanduse mõju konkurentsile ravimisektoris.
Court of First Instance reached.
Esimese Astme Kohus
First, in SELEX Sistemi Integrati v Commission, to which reference has already been made in connection with the concept of ‘undertaking’, the Court of First Instance found that the applicant had not shown in its complaint that Eurocontrol’s conduct, in the context of its activity of advising national administrations, satised the criteria for the application of Article 82 EC, and, moreover, no competitive relationship appeared to exist between Eurocontrol and the applicant or any other undertaking active in the sector concerned.
Esiteks sedastas Esimese Astme Kohus kohtuotsuses SELEX Sistemi Integrati v. komisjon, millele on viidatud varem seoses ettevõtja mõistega, et hageja ei ole siseriiklikele ametiasutustele Eurocontroli poolt nõu andmise kontekstis viidanud viimase käitumisele, mis vastaks EÜ artikli 82 kohaldamise kriteeriumitele, lisaks ei paista Eurocontroli ja hageja või ükskõik, millise teise asjaomases sektoris tegutseva ettevõtja vahel eksisteerivat mingit konkurentsisuhet.
Second, in Haladjian Frères v Commission, the company Haladjian Frères had lodged a complaint with the Commission, claiming in particular that there had been a number of infringements of Article 82 EC which were alleged to result from the introduction of a system for the marketing of replacement parts by the United States company Caterpillar.
Teiseks, kohtuasjas, mis oli aluseks eespool viidatud kohtuotsusele Haladjian Frères v. komisjon, esitas äriühing Haladjian Frères kaebuse komisjonile, viidates eelkõige mitmele EÜ artikli 82 rikkumisele, mis tulenesid väidetavalt Ameerika äriühingu Caterpillar poolt varuosade müügi korra kehtestamisest.
The Court of First Instance held that the applicant’s arguments did not call in question the appraisals of the elements of fact and of law carried out by the Commission and that the Commission had been correct to reject the applicant’s complaint.
Esimese Astme Kohus otsustas, et hageja esitatud argumendid ei seadnud kahtluse alla komisjoni poolt faktilistele ja õiguslikele asjaoludele antud hinnanguid ning et komisjon jättis hageja kaebuse põhjendatult rahuldamata.
The complaints alleging the imposition of unfair prices, the limiting of markets or the application of dissimilar conditions to equivalent transactions were rejected, regard being had in particular to the fact that the system in issue did not prohibit in fact or in law competition in the form of parts imported at prices lower than the European prices.
Väidetavale ebaõiglaste hindade kehtestamisele, turuvõimaluste kitsendamisele või ka võrdväärsetele teenustele ebavõrdsete tingimuste kohaldamisele tuginevad väited lükati tagasi, arvestades eelkõige asjaolu, et asjaomane kord ei isoleeri ühenduse turgu, sest see ei takista faktiliselt ega õiguslikult Euroopa hindadest madalama hinnaga imporditud osade konkurentsi.
Procedure for penalising anticompetitive practices
Konkurentsivastase tegevuse eest karistamise menetlus a)
Legitimate interest of third parties and conduct of the proceedings for the application of the competition rules
Kolmandate isikute õigustatud huvi ja konkurentsieeskirjade kohaldamise menetluste käik
In Österreichische Postsparkasse and Bank für Arbeit und Wirtschaft v Commission and also in Raieisen Zentralbank Österreich and Others v Commission, the Court of First Instance held that a final customer purchasing goods or services, such as a political party which is a customer for Austrian banking services, has a legitimate interest which entitles it to access to the statement of objections.
Eespool viidatud kohtuotsustes Österreichische Postsparkasse ja Bank für Arbeit und Wirtschaft v. komisjon ning Raiffeisen Zentralbank Österreich jt v. komisjon leidis Esimese Astme Kohus, et kaupu või teenuseid ostval lõpptarbijal, nagu Austria pangateenuste kliendiks oleval poliitilisel parteil, on õigustatud huvi, mis annab talle õiguse juurdepääsuks vastuväiteteatisele.
A final customer which shows that it has suered harm or might suer harm to his economic interests owing to a restriction of competition has a legitimate interest in lodging an application or a complaint in order to obtain a finding by
Lõpptarbijal, kes tõendab, et kõnealune konkurentsipiirang kahjustas või võib kahjustada tema majanduslikke huvisid, on õigustatud huvi esitada taotlus või kaebus eesmärgiga nõuda, et komisjon tuvastaks EÜ artiklite 81 ja 82 rikkumise.
Proceedings the Commission that there has been an infringement of Articles 81 EC and 82 EC.
Esimese Astme Kohus sedastas oma kohtuotsuses siiski, et ükski õigusnorm ei keela komisjonil tugineda tõendina dokumendile, mis on koostatud mõnes muus menetluses peale selle, mida viis läbi komisjon ise.
As the ultimate purpose of the rules which seek to ensure that competition is not distorted within the internal market is to increase the welfare of the consumer, the recognition that such customers have a legitimate interest in obtaining a finding by the Commission that there has been an infringement of Articles 81 EC and 82 EC contributes to the attainment of the objectives of competition law.
Kohus otsustas sellegipoolest, et kui komisjon tugineb ütlustele, mis on antud muus menetluses kui komisjoni omas, ja kui need ütlused võivad sisaldada teavet, mille esitamisest komisjonile oleks asjaomasel ettevõtjal olnud õigus keelduda, on komisjon kohustatud tagama asjaomasele ettevõtjale samad menetluslikud õigused, mis on antud ühenduse õigusega.
In Raieisen Zentralbank Österreich and Others v Commission, the Court of First Instance further stated, first, that a concerned party may be admitted as complainant and receive the statement of objections at any stage of the administrative procedure and, second, that the right to receive the statement of objections cannot be restricted on the basis of mere suspicion that that document may be misused.
Selliste kahtluste puudumisel tuleb asjaomaste poolte menetluslikud õigused lugeda piisavalt tagatuks, kui komisjon märgib vastuväiteteatises selgelt, lisades teatisele vajaduse korral kõnealused dokumendid, et ta kavatseb nendele ütlustele tugineda. Kõnesolevas kohtuasjas ei olnud komisjon rikkunud ühtegi neist põhimõtetest, eelkõige kuna ta oli lisanud asjaomase aruande vastuväiteteatisele ja Archer Daniels Midland ei olnud selle dokumendi kasutamisele vastu vaielnud.
Right not to incriminate oneself
Aktide avalikkus ja ametisaladus
The judgment in Archer Daniels Midland v Commission (citric acid) provided the Court of First Instance with the opportunity to dene the conditions in which the Commission may use against an undertaking admissions obtained by an authority in a non-Member country without breaching the right not to contribute to one’s own incrimination as recognised by Community law 26.
Kohtuasjas, mis oli aluseks eespool viidatud kohtuotsusele Bank Austria Creditanstalt v. komisjon, viitas hageja sisuliselt trahvide määramise otsuse avaldamise ebaseaduslikkusele, kuna selle otsuse avaldamine ei olnud kõnesolevas asjas kohustuslik.
Bayer, one of the members of the cartel on which sanctions were imposed, had communicated to the Commission a report of the United States Federal Bureau of Investigation (FBI) concerning the hearing of a representative of the applicant before the United States authorities, which was subsequently used in support of the statement of objections and then of the decision penalising the undertaking.
Esimese Astme Kohus lükkas siiski oma kohtuotsuses selle väite tagasi, otsustades, et institutsioonide õigus teavitada avalikkust vastuvõetud aktidest on reegel.
In its action against that decision, the applicant contended that it had not had the opportunity to rely on its right not to incriminate itself, as recognised by Community law.
Selle põhimõtte suhtes on siiski erandeid, kus ühenduse õigus keelab eelkõige ametisaladuse hoidmist tagavate sätete abil selliste dokumentide või neis dokumentides sisalduva kindla informatsiooni avalikustamise.
In its judgment, however, the Court of First Instance held that there is no provision prohibiting the Commission from relying, as evidence, on a document drawn up in a procedure other than that conducted by the Commission itself.
Esimese Astme Kohus määratles seejärel ametisaladuse mõiste, otsustades, et selleks et informatsioon oleks oma laadilt ametisaladus, on eelkõige vajalik, et see oleks teada piiratud arvule isikutele.
Nonetheless, it held that where the Commission relies on a statement made in a dierent context from that of the procedure before it, and where that statement potentially contains information which the undertaking concerned would have been entitled to refuse to supply, the Commission is required to ensure that the undertakings concerned enjoys procedural rights equivalent to those conferred by Community law.
Lisaks peab olema tegemist informatsiooniga, mille avalikustamine võib põhjustada olulist kahju informatsiooni esitanud isikule või kolmandatele isikutele.
Thus, the Commission is required to examine of its own motion whether, at first sight, there are serious doubts as to observance of the procedural rights of the parties concerned in the proceedings during which they supplied such statements.
Lõpuks on vajalik, et huvid, mida võidakse informatsiooni avalikustamisega kahjustada, on objektiivselt kaitstavad.
In this case, none of those principles had been breached by the Commission, notably because it had annexed the report in issue to the statement of objections and Archer Daniels Midland had not criticised the use of that document.
Informatsiooni konfidentsiaalsuse hindamisel tuleb seega omavahel tasakaalu viia õigustatud huvid, mis vastanduvad informatsiooni avalikustamisele, ning üldine huvi, mis nõuab, et ühenduse institutsioonide tegevus oleks
On the right not to incriminate oneself, see the judgment of the Court of Justice of 18 October 1989 in Case 374/87 Orkem v Commission [1989] ECR 3283.
Õiguse kohta keelduda enda vastu ütluste andmisest vt Euroopa Kohtu 18. oktoobri 1989. aasta otsus kohtuasjas 374/87: Orkem v. komisjon, EKL 1989, lk 3283.
Court of First Instance
Esimese Astme Kohus nii avalik kui võimalik.
In its judgment, however, the Court of First Instance rejected that plea, holding that the power of the institutions to make acts which they adopt public is the rule.
Esimese Astme Kohus tegi 2006. aastal lisaks hulgaliselt kohtuotsuseid, mis käsitlevad EÜ artikli 81 rikkumise eest määratud trahvide õiguspärasust või kohasust.
Nonetheless, there are exceptions to that principle, insofar as Community law, notably by means of the provisions that guarantee compliance with professional secrecy, opposes the publication of those acts or of certain information which they contain.
Kõige tähelepanuväärsemad arengud sel aastal puudutavad karistuste seaduslikkuse põhimõtet, suuniste kohaldamist trahvide arvutamise meetodi kohta, käibe 10% ülemmäära ja Esimese Astme Kohtu täielikku pädevust trahvide alal.
The assessment as to the condentiality of a piece of information thus requires that the legitimate interests opposing disclosure of the information be weighed against the public interest that the activities of the Community institutions take place as openly as possible.
Eespool viidatud kohtuotsustes Jungbunzlauer v. komisjon ja Degussa v. komisjon lükkas Esimese Astme Kohus tagasi määruse nr 1728 artikli 15 lõikele 2 osutava õigusvastasu- se väite, milles viidati selle sätte vastuolule karistuste seaduslikkuse põhimõttega.
In fact, the Community legislature has balanced the public interest in the transparency of Community action against interests liable to militate against such transparency in various acts of secondary legislation, inter alia in Regulations (EC) No 45/2001 and (EC) No 1049/2001 27.
Hagejate väitel, kes olid sidrunhapet ja metioniini puudutava kartellikokkuleppe pooled, jätab see säte komisjonile õigusvastaselt kaalutlusõiguse trahvi määramise sobilikkuse ja selle suuruse üle otsustamiseks.
The Court of First Instance therefore established a relationship of correspondence between the concept of professional secrecy and those two regulations. Insofar as such provisions of secondary legislation prohibit the disclosure of information to the public or exclude public access to documents containing it, that information must be considered to be covered by the obligation of professional secrecy.
Esimese Astme Kohus leidis siiski, et karistuste seaduslikkuse põhimõte, nagu seda on tõlgendatud Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikas, eeldusel, et Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 7 lõige 1 on kohaldatav trahvidele, millega karistatakse konkurentsieeskirjade rikkumist, ei nõua, et karistuste määramise aluseks olnud sätete sõnastus oleks niivõrd täpne, et sätete rikkumisest tulenevad võimalikud tagajärjed oleksid absoluutse kindlusega ettenähtavad.
Conversely, to the extent that the public has a right of access to documents containing certain information, that information cannot be considered to be of the kind covered by the obligation of professional secrecy.
Lisaks, olgugi et komisjoni kaalutlusruum sanktsioonide kohaldamisel on ulatuslik, ei ole see absoluutne, sest on piiratud käibe 10% ülemmäära, rikkumiste raskuse ja kestuse hindamise, võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtete ja komisjoni varasema halduspraktikaga, arvestades võrdse kohtlemise põhimõtet, ning viimaks, komisjoni koostööteatise ja suuniste trahvide
In 2006, the Court of First Instance again delivered a large number of judgments dealing with the lawfulness of the appropriateness of fines imposed for infringement of Article 81 EC. The most signicant developments this year concerned the principle that penalties must be in accordance with the law, the application of the Guidelines on the method of setting fines, the ceiling of 10 % of turnover and the Court of First Instance’s unlimited jurisdiction in relation to fines.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT 2001, L 8, lk 1; ELT eriväljaanne 13/26, lk 102), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 1/03, lk 331).
1) and Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ L 145, 31.5.2001, p. 43).
Nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määrus nr 17, esimene määrus [EÜ] artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3).
Proceedings
Tegevus arvutamise meetodi kohta vastuvõtmisega iseendale seatud piiridega.
The Court of First Instance therefore rejected the objection of illegality raised.
Esimese Astme Kohus lükkas seega esitatud õigusvastasuse väite tagasi.
Although the Commission adopted new Guidelines on the method of setting fines on 1 September 2006, the judgments delivered, and, moreover, the newly lodged cases, in 2006 concerned only the Guidelines adopted in 1998 29.
Kuigi komisjon võttis 1. septembril 2006 vastu uued suunised trahvide arvutamise meetodi kohta, puudutasid tehtud kohtuotsused, nagu muide ka esitatud kohtuasjad sel aastal ainult 1998. aastal vastu võetud suuniseid.29
From a general point of view, it is now accepted that the Guidelines bind the Commission.
Üldiselt on seniajani selgelt omaks võetud, et suunised on komisjonile siduvad.
However, in Raieisen Zentralbank Österreich and Others v Commission, the Court of First Instance held that the fact that the Commission had thus bound itself was not incompatible with its retention of a substantial discretion.
Esimese Astme Kohus täpsustas siiski eespool viidatud kohtuotsuses Raiffeisen Zentralbank Österreich jt v. komisjon, et selline iseendale piiride seadmine ei ole vastuolus komisjonile olulise kaalutlusruumi jätmisega.
The adoption of the Guidelines thus did not render irrelevant the previous caselaw according to which the Commission has a discretion which allows it to take into consideration, or not to do so, certain elements when it fixes the amount of the fines which it proposes to impose, depending in particular on the circumstances of the case.
Suuniste vastuvõtmine ei ole niisiis vähendanud varasema kohtupraktika olulisust, mille kohaselt komisjonil on kaalutlusõigus, mis lubab tal kavatsetavate trahvide suuruse määramisel vastavalt juhtumi asjaoludele teatud asjaolusid arvesse võtta või seda mitte teha.
Where the Commission has departed from the method set out
Juhul, kui komisjon kaldub kõrvale suunistes esitatud meetoditest, peab Esimese Astme Kohus kontrollima, kas see kõrvalekaldumine on seaduslikult õigustatud ja õiguslikult piisavalt põhjendatud.
Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 15(2) of Regulation No 17 and Article 65(5) of the ECSC Treaty (OJ C 9, 14.1.1998, p. 3).
Suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (EÜT 1998, C 9, lk 3).
Those guidelines have now been replaced by the Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 23(2)(a) of Regulation No 1/2003 (OJ C 210, 5.9.2003, p. 2).
Need suunised on nüüdseks asendatud suunistega määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (ELT 2006, C 210, lk 2).
The new guidelines are to apply in cases where a statement of objections is notied after 1 September 2006.
Uusi suuniseid kohaldatakse juhtumitele, milles vastuväidetest on teatatud pärast 1. septembrit 2006.
10 % ceiling
10% ülemmäär
Regulation No 17 provided, as Article 23(2) of Regulation (EC) No 1/2003 now provides, that for each undertaking and association of undertakings participating in an infringement of Article 81 EC or Article 82 EC, the fine is not to exceed 10 % of its total turnover in the preceding business year.
Määrus nr 17 nägi ette, nagu näeb ette nüüd määruse nr 1/2003 artikli 23 lõige 2, et ühegi EÜ artikli 81 ja EÜ artikli 82 rikkumises osalenud ettevõtja ja ettevõtjate ühenduse puhul ei tohi trahv ületada 10% selle eelmise majandusaasta kogukäibest.
In FNCBV and Others v Commission, to which reference has already been made in connection with the application of the competition rules to the agricultural sector, the contested decision was vitiated by a failure to state reasons owing to the fact that the Commission had not dedicated any passage in the decision to compliance with the 10 % limit and the turnover to be taken into account when calculating that limit.
Kohtuasjas, mis oli aluseks eespool seoses konkurentsieeskirjade kohaldamisega põllumajandussektoris viidatud kohtuotsusele FNCBV jt v. komisjon, oli vaidlustatud otsus puudulikult põhjendatud selles osas, et komisjon ei olnud otsuses pühendanud ühtegi lõiku 10% ülemmäära arvestamisele ja selle ülemmäära arvutamisel arvesse võetavale käibele.
Nonetheless, the Court of First Instance further held that the possibility for the Commission to rely not on the federations’ own turnover but on that of their members is not limited to the circumstance, already identied in the case-law, in which an association may render its members liable.
Esimese Astme Kohus leidis siiski samas, et komisjoni võimalus tugineda mitte ühenduste enda käibele, vaid nende liikmete omale ei piirdu kohtupraktikas juba käsitletud olukorraga, mil ühendus võib oma liikmeid sundida.
It must be possible to apprehend the real economic power of an association.
Tegelikult tuleb välja selgitada ühenduse tegelik majanduslik võim.