natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows that the Court may annul or alter a decision against which an action has been brought only if, at the time the decision was adopted, it was vitiated by one of those grounds for annulment or alteration.
Sellest tuleneb, et Esimese Astme Kohus võib hagi esemeks oleva otsuse tühistada või muuta üksnes juhul, kui selle puhul on tegemist ühega nimetatud tühistamis- või muutmisalustest.
The Court may not, however, annul or alter that decision on grounds which come into existence subsequent to its adoption (Case C-416/04 P Sunrider v OHIM [2006] ECR I-4237, paragraph 55).
Samas ei saa Esimese Astme Kohus nimetatud otsust tühistada pärast selle tegemist ilmnenud alustel (Euroopa Kohtu 11. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-416/04 P: Sunrider vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2006, lk I-4237, punkt 55).
Moreover, under Article 26(1)(c) of Regulation No 40/94 ‘[a]n application for a Community trademark shall contain … a list of the goods or services in respect of which the registration is requested’.
Määruse nr 40/94 artikli 26 lõike 1 punkt c sätestab, et „[ü]henduse kaubamärgi taotluses peab olema […] loetelu kaupadest ja teenustest, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotletakse”.
Article 44(1) of Regulation No 40/94 states that [t]he applicant may at any time withdraw his Community trademark application or restrict the list of goods or services contained therein’.
Määruse nr 40/94 artikli 44 lõige 1 sätestab, et „[t]aotluse esitaja võib ühenduse kaubamärgi taotluse igal ajal tagasi võtta või piirata selles loetletud kaupade või teenuste nimekirja”.
In the present case, it is undisputed that the applicant restricted the goods covered by its application for registration of a Community trademark after the adoption of the contested decision.
Käesoleval juhul on selge, et hageja piiras ühenduse kaubamärgitaotlusega hõlmatavate kaupade nimekirja pärast vaidlustatud otsuse tegemist.
Accordingly, however OHIM deals with that application, the application cannot affect the legality of the contested decision, which is the only decision being challenged before the Court (see, to that effect, the order in BUDWEISER, paragraphs 40 to 48).
Nii ei saa ühtlustamisameti poolt kõnealuse taotluse kohta tehtavast otsuse sisust olenemata see otsus mõjutada vaidlustatud otsuse õiguspärasust, mida ainsana saab Esimese Astme Kohtus vaidlustada (vt selle kohta eespool viidatud määrus kohtuasjas BUDWEISER, punktid 40–48).
Admittedly, in the case of a Community trademark application covering a number of goods, the Court has interpreted a statement by the applicant for the trademark made before the Court, and thus subsequent to the Board of Appeal’s decision, to the effect that the applicant was withdrawing its trademark application only in respect of some of the goods covered by the initial application, either as a statement that the contested decision is challenged only insofar as it refers to the remainder of the goods covered (see, to that effect, Case T-289/02 Telepharmacy Solutions v OHIM (TELEPHARMACY SOLUTIONS) [2004] ECR II-2851, paragraphs 13 and 14), or, if such a statement was made at an advanced stage of the proceedings before the Court, as a partial withdrawal of the action (see, to that effect, Case T-194/01 Unilever v OHIM (ovoid tablet) [2003] ECR II-383, paragraphs 13 to 17).
Tuleb siiski märkida mitmeid erinevaid kaupu hõlmava ühenduse kaubamärgi taotluse osas, et Esimese Astme Kohus tõlgendas kaubamärgitaotleja nimekirja piiramise taotlust, seega pärast apellatsioonikoja otsust esitatud taotlust, mille kohaselt taotleja võttis oma taotluse tagasi üksnes teatavate esialgses taotluses märgitud kaupade osas, selliselt, et vaidlustatud otsus vaidlustati üksnes ülejäänud kaupade osas, (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-289/02: Telepharmacy Solutions vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (TELEPHARMACY SOLUTIONS), EKL 2004, lk II-2851, punktid 13 ja 14) või kui selline piiramistaotlus esitati Esimese Astme Kohtu menetlusest hiljem, tõlgendas Esimese Astme Kohus seda kui osalist loobumist (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 5. märtsi 2003. aasta otsus kohtuasjas T-194/01: Unilever vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (munakujuline tablett), EKL 2003, lk II-383, punktid 13–17).
However, if, by its restriction of the list of goods referred to in the Community trademark application, the applicant for the trademark is not seeking to withdraw from that list one or more goods, but to alter a characteristic, such as the intended purposes of all the goods on that list, it is possible that that alteration might have an effect on the examination of the Community trademark carried out by the instances of OHIM during the administrative procedure.
Kui aga kaubamärgitaotleja ei soovi ühenduse kaubamärgitaotlusega hõlmatavate kaupade nimekirja piiramisega jätta sellest nimekirjast üht või mitut kaupa välja, vaid muuta kõigi kaupade teatavat omadust, nagu selles nimekirjas loetletud kaupade otstarvet, ei saa välistada, et nimetatud muutmine avaldab mõju ühtlustamisameti talituste teostatud ühenduse kaubamärgi kontrollimise haldusmenetlusele.
Such a restriction cannot therefore be taken into account by the Court in its examination of the substance of the action (see, to that effect, monBeBé, paragraphs 20 to 22).
Seega peab Esimese Astme Kohus jätma nimetatud piiramise hagi põhjendatuse kontrollimisel arvesse võtmata (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus monBeBé, punktid 20–22).
It is therefore necessary to establish whether the reference, in the application initiating proceedings, to the applicant’s restriction on 29 December 2005 of the goods claimed in respect of the mark at issue may be interpreted as a statement by the applicant that it challenges the contested decision only insofar as it relates to the goods on the amended list .
Seega tuleb kindlaks teha, kas asjaomase kaubamärgiga hõlmatavate kaupade nimekirja piiramist 29. detsembril 2005 võib tõlgendada kui hageja taotlust, mille kohaselt ta vaidlustab vaidlustatud otsuse üksnes nende kaupade osas, mis on kirjas muudetud nimekirjas.
That is not the case .
See ei ole käesoleval juhul nii.
By that restriction, the applicant did not withdraw certain goods from the list of goods in respect of which registration of the mark in question is sought, but altered the characteristics of all the goods on that list, specifying that those goods must not be made ‘of imitation wood’.
Hageja ei ole selle piiramisega jätnud taotletava kaubamärgiga hõlmatavate kaupade nimekirjast teatavaid kaupu välja, vaid on muutnud kõigi selles nimekirjas märgitud kaupade omadusi, lisades täpsustuse, et nimetatud kaubad ei „imiteeri puitu”.
As stated at paragraphs 11 and 25 above, such a restriction cannot be taken into account by the Court, since it would change the subjectmatter of the proceedings.
Nagu märgitud eespool punktides 11 ja 25, ei saa Esimese Astme Kohus sellist piiramist arvesse võtta, kuna see muudaks vaidluse eset.
It must therefore be concluded that the goods to be taken into account in this action are those in the list of goods referred to in the applicant’s initial trademark application, as restricted on 3 February 2004 (see paragraphs 3 and 6 above).
Seega tuleb järeldada, et käesoleva hagi raames tuleb võtta arvesse kaubad, mis on esitatud hageja esialgse kaubamärgitaotlusega hõlmatud kaupade nimekirjas, mida piirati 3. veebruaril 2004 (vt eespool punktid 3 ja 6).
As regards the argument raised by OHIM that the Cancellation Division wrongly authorised the application for a restriction of the goods which are not of wood, of 3 February 2004, it must be pointed out that, even if that argument were admissible, that restriction of goods, as OHIM observes, did not have any effect on the Board of
Ühtlustamisameti argumendi osas, mille kohaselt tühistamisosakond eksis, kui andis 3. detsembril 2004 kaupade, mis ei ole valmistatud metallist, nimekirja piiramiseks loa, tuleb – eeldades, et see argument on vastuvõetav – märkida, et ühtlustamisameti
Appeal’s analysis regarding the descriptive character and the lack of distinctiveness of the mark at issue.
SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – WUPPERMANN (TEK) viidatud kaupade piiramine ei mõjutanud apellatsioonikoja teostatud analüüsi asjaomase kaubamärgi kirjeldava laadi ning eristusvõime kohta.
That argument must therefore be rejected as having no bearing at all on the outcome of these proceedings.
See argument tuleb käesoleva kohtulahendi seisukohast tähtsusetuna tagasi lükata.
The substance
Sisulised küsimused
In support of its application, the applicant relies on four pleas in law, alleging infringement of Article 7(1)(c), (b) and (g) and the second sentence of Article 73, respectively, of Regulation No 40/94.
Hageja esitab oma hagi toetuseks neli väidet, mis tulenevad vastavalt määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktide c, b ja g ning artikli 73 teise lause rikkumisest.
It is appropriate to examine, first of all, the fourth plea, alleging infringement of the second sentence of Article 73 of Regulation No 40/94.
Kõigepealt tuleb kontrollida neljandat väidet, mis tuleneb määruse nr 40/94 artikli 73 teise lause rikkumisest.
The plea alleging infringement of the second sentence of Article 73 of Regulation No 40/94
Esimene väide, mis tuleneb määruse nr 40/94 artikli 73 teise lause rikkumisest
The applicant submits that, throughout the administrative proceedings on invalidity, it was not able to express a view on whether the absolute ground for refusal of
Hageja väidab, et ta ei saanud kogu tühistamise haldusmenetluse jooksul esitada oma seisukohta selles osas, kas asjaolu, et käesoleva kaubamärgi poolt osundatav tähendus
2007 — CASE T-458/05 registration provided for in Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94 was made out by the fact that the meaning ‘teakwood’ called to mind by the mark at issue could serve to describe goods made in imitations of that wood.
„tiikpuu” võib kirjeldada seda puitu imiteerivaid tooteid, toob kaasa määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktis c märgitud absoluutse keeldumispõhjuse.
Since there was no oral procedure, it submits that at no point did it have an opportunity to comment on the views expressed by the Board of Appeal, which appeared only in the Board’s decision.
Kuna suulist menetlust ei ole toimunud, leiab hageja, et tal ei ole olnud võimalust esitada oma seisukohta apellatsioonikoja seisukohtade osas, mis esitati alles apellatsioonikoja otsuses.
In that regard, the applicant observes that the intervener pleaded before the Board of Appeal the absolute grounds for refusal based on Article 7(1)(b) and (c) of Regulation No 40/94 by submitting merely that the mark at issue could call to mind the words ‘technology’ or ‘technical’.
Selles osas märgib hageja, et menetlusse astuja tugines apellatsioonikojas määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b ja c sätestatud absoluutsetele keeldumispõhjustele, väites pelgalt, et asjaomane kaubamärk võib osundada sõnadele „tehnoloogia” või „tehnika”.
The applicant further states that the intervener relied exclusively on the ground for refusal based on Article 7(1)(g) of Regulation No 40/94 in submitting that the word mark TEK could mislead the relevant sections of the French- and Italianspeaking public by creating the impression that the applicant’s goods could imitate teakwood.
Ta märgib ka, et kui menetlusse astuja väitis, et sõnaline märk TEK võib asjaomast prantsuse- ja itaaliakeelset avalikkust eksitada, kuna nende põhjal võib eeldada, et hageja kaubad võivad imiteerida tiikpuud, tugines too seejuures üksnes määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktis g sätestatud keeldumispõhjusele.
The applicant recalls that the right to be heard is infringed where the proprietor of the mark has not had an opportunity to express its views on the application of the absolute grounds for refusal which the Board of Appeal applied of its own motion (EUROCOOL, paragraph 21).
Hageja tuletab meelde, et juhul, kui kaubamärgiomanikul ei ole olnud võimalust esitada oma seisukohta absoluutsete keeldumispõhjuste osas, mida apellatsioonikoda kohaldab omal algatusel, on rikutud põhimõtet, mis seondub õigusega olla ära kuulatud (Esimese Astme Kohtu 27. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-34/00: Eurocool Logistik vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EUROCOOL), EKL 2002, lk II-663, punkt 21).
It also observes that it was deprived of the possibility of expressing its views on the Board of Appeal’s reasoning and in particular on the possibility of further restricting the list of goods in respect of which registrationwas sought.
Hageja märgib ka, et tal ei olnud võimalust esitada oma seisukohta apellatsioonikoja põhjenduste osas ning eelkõige osas, mis puudutab võimalust piirata veelgi enam nende kaupade nimekirja, mille jaoks registreerimist taotletakse.
OHIM counters that, contrary to what the applicant claims, the principle of the right to be heard was not infringed.
Ühtlustamisamet vastab, et vastupidiselt hageja väidetele ei ole rikutud põhimõtet, mis seondub õigusega olla ära kuulatud.
It observes, first, that the intervener expressly based its action on each of the grounds for invalidity referred to in Article 51(1)(a) and Article 7(1)(b), (c) and (g) of Regulation No 40/94.
Esiteks märgib ühtlustamisamet, et menetlusse astuja tugines oma kaebuses sõnaselgelt igale määruse nr 40/94 artikli 51 lõike 1 punktis a ning artikli 7 lõike 1 punktis b, c ja g sätestatud tühistamise alusele.
Second, even though the intervener referred to imitations of teakwood in its argument relating not to Article 7(1)(b) and (c) of Regulation No 40/94 but to Article 7(1)(g) thereof, it is undisputed that it is the fact that imitations of teakwood exist which has become the subjectmatter of the proceedings.
Teisalt kuigi menetlusse astuja ei viidanud tiikpuu imitatsioonidele mitte nende argumentide raames, mis puudutasid määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkte b ja c vaid nende argumentide raames, mis puudutasid selle määruse artikli 7 lõike 1 punkti g, on selge, et vaidluse esemeks on saanud tiikpuu imitatsioonide olemasolu.
Accordingly, in its submission, the applicant was informed not only of all the grounds for invalidity but also of all the facts taken into account by the Board of Appeal in its decision.
Seetõttu oli hagejat ühtlustamisameti sõnul teavitatud mitte üksnes kõigist tühistamise alustest, vaid ka kõigist asjaoludest, mida apellatsioonikoda võttis otsuse tegemisel arvesse.
OHIM recalls that the absolute grounds for refusal are always the subject of an assessment, at least in respect of all the types of goods referred to in the list of goods which are found on the market.
Ühtlustamisamet tuletab meelde, et absoluutseid keeldumispõhjuseid hinnatakse alati vähemalt kõigi nimekirjas nimetatud ning turul olevate kaubagruppide suhtes.
It submits that, by reason of that principle, the Board of Appeal was obliged to take account of the undisputed existence of imitations of wood in the discussion of all the grounds for invalidity, including those laid down in Article 7(1)(b) and (c) of Regulation No 40/94.
Ühtlustamisamet leiab, et selle põhimõtte kohaselt oli apellatsioonikoda kõigi tühistamisaluste, sh määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b ja c sätestatud tühistamisaluste käsitlemisel kohustatud arvesse võtma puidu imitatsioonide vaieldamatut olemasolu.
Lastly, it adds that the Board of Appeal is not required to submit to the parties for comment a draft decision containing all the considerations and all the legal arguments deemed relevant .
Lõpuks lisab ühtlustamisamet, et apellatsioonikoda ei ole kohustatud esitama pooltele otsuse eelnõud, milles on kirjas kõik põhjendused ja asjakohased juriidilised argumendid, et need saaksid esitada oma märkusi.
The intervener submits, for its part, that the applicant was able to present its comments on the ground for refusal of registration laid down in Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94, resulting from the fact that its goods can imitate teakwood.
Menetlusse astuja väidab, et hagejal on olnud võimalus esitada oma seisukoht keeldumispõhjuste kohta, mis on sätestatud määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktis c, mis tulenevad asjaolust, et hageja kaubad võivad imiteerida tiikpuud.
It should be pointed out, at the outset, that, pursuant to the second sentence of Article 73 of Regulation No 40/94, decisions of OHIM are to be based only on reasons or evidence on which the parties concerned have had an opportunity to present their comments .
Esiteks tuleb meenutada, et vastavalt määruse nr 40/94 artikli 73 teisele lausele võivad ühtlustamisameti otsuste aluseks olla üksnes põhjused, mille kohta huvitatud isikutel on olnud võimalik esitada oma seisukoht.
In accordance with that provision, a Board of Appeal of OHIM may base its decision only on matters of factor of law on which the parties have be enable to set out their views (Case C-447/02 P KWS Saat v OHIM [2004] ECR I-10107, paragraph 42, and Case T-242/02 Sunrider v OHIM (TOP) [2005] ECR II-2793, paragraph 59).
Vastavalt nimetatud sättele võivad ühtlustamisameti apellatsioonikoja otsuse aluseks olla üksnes faktid või õiguslikud asjaolud, mille kohta huvitatud isikutel on olnud võimalik esitada oma seisukoht (Euroopa Kohtu 21. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-447/02 P: KWS Saat vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I-10107, punkt 42 ja Esimese Astme Kohtu 13. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas T-242/02: Sunrider vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (TOP), EKL 2005, lk II-2793, punkt 59).
The general principle of protection of the right to defend oneself is enshrined in the law of Community trademarks by that provision (LIVE RICHLY, paragraph 21).
See säte tunnustab kaitseõiguste kaitse üldpõhimõtet ühenduse kaubamärgi õiguses (eespool viidatud kohtuotsus LIVE RICHLY, punkt 21).
According to that general principle of Community law, a person whose interests are appreciably affected by a decision taken by a public authority must be given the opportunity to make his point of view known (Case 17/74 Transocean Marine Paint v Commission [1974] ECR 1063, paragraph 15, and LIVE RICHLY, paragraph 22).
Vastavalt sellele ühenduse õiguse üldpõhimõttele peab ametiasutuste otsuste adressaatidel, kelle huve märkimisväärselt riivatakse, olema tõhus võimalus oma seisukohtade teatavaks tegemiseks (Euroopa Kohtu 23. oktoobri 1974. aasta otsus kohtuasjas 17/74: Transocean Marine Paint vs. komisjon, EKL 1974, lk 1063, punkt 15 ja eespool viidatud kohtuotsus LIVE RICHLY, punkt 22).
Furthermore, according to the case-law, although the right to be heard, as laid down by the second sentence of Article 73 of Regulation No 40/94, covers all the factual and legal factors and the evidence which forms the basis of the decision of the Board of Appeal, it does not apply to the final position which the administration intends to adopt (Case T-303/03 Lidl Stiftung vOHIM— REWE-Zentral (Salvita) [2005] ECR II-1917, paragraph 62, and judgment of 5 April 2006 in Case T-388/04 Kachakil Amar v OHIM (Longitudinal line ending with a triangle), not published in the ECR, paragraph 20).
Väljakujunenud kohtupraktika alusel tuleb pealegi tõdeda, et kuigi määruse nr 40/94 artikliga 73 kehtestatud õigus olla ära kuulatud hõlmab kõiki faktilisi või õiguslikke asjaolusid ja kõiki tõendusmaterjale, mis moodustavad apellatsioonikoja otsuse aluse, ei kohaldu see lõplikule seisukohale, millele haldusorgan kavatseb asuda (Esimese Astme Kohtu 7. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-303/03: Lidl Stiftung vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – REWE-Zentral (Salvita), EKL 2005, lk II-1917, punkt 62 ja 5. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-388/04: Kachakil Amar vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (kolmnurgaga lõppev pikisuunaline joon), EKL 2006, lk II-35, punkt 20).
Accordingly, the Board of Appeal is not obliged to hear an applicant on a factual assessment which forms part of its final decision.
Seega ei ole apellatsioonikoja kohustatud oma lõpliku seisukoha osas hagejat ära kuulama.
In this case, the applicant claims that, throughout the administrative proceedings on invalidity, it was not able to express its views on whether the absolute ground for refusal based on Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94 arose from the fact that the meaning ‘teakwood’ was capable of applying to imitations of wood.
Käesolevas asjas väidab hageja, et ta ei saanud kogu tühistamise haldusmenetluse jooksul esitada oma seisukohta selles osas, kas määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktis c märgitud absoluutseks keeldumispõhjuse kohaldamiseks annab alust asjaolu, et „tiikpuu” võib tähendada puidu imitatsioonide.
The Court finds, first, that, from the stage at which the mark was examined before the Cancellation Division, there was an exchange of views on whether the mark was descriptive in respect of the meaning ‘teakwood’ for the purposes of Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94.
Käesoleval juhul tuleb esiteks märkida, et alates sellest etapist, mil kaubamärki hinnati tühistamisosakonnas, on arutatud selle üle, kas kaubamärk on tähenduse „tiikpuu” osas määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c mõttes kirjeldav.
The intervener based its application for the Community trademark at issue to be declared invalid on Article 51(1)(a) in conjunction with Article 7(1)(b)(c) and (g) of Regulation No 40/94, stating, in particular, that the registered word sign TEK constituted an indication serving to designate the quality of goods which contained teakwood.
Menetlusse astuja tugines asjaomase ühenduse kaubamärgi tühistamistaotluses määruse nr 40/94 artikli 51 lõike 1 punktile a koos artikli 7 lõike 1 punktidega b, c ja g, märkides eelkõige, et registreeritud sõnamärgi TEK puhul on tegemist tähisega, millega tähistatakse tiikpuust valmistatud kaupade kvaliteeti.
The application for a declaration of invalidity was notified to the applicant, which subsequently surrendered the following goods: ‘shelves and parts of shelves of wood’ included in the description of goods in Class 20 covered by the mark at issue.
Tühistamistaotlusest teavitati hagejat, kes seejärel loobus järgnevatest kaupadest: „puidust valmistatud riiulid ja riiuliosad”, mis kuuluvad asjaomase kaubamärgiga hõlmatavate klassi 20 kuuluvate kaupade hulka.
It is in those circumstances that the Cancellation Division considered that, following the exclusion of shelves and parts of shelves of wood from the list of goods covered by the Community trade mark, the mark TEK could no longer be regarded as an indication serving to designate a quality of the goods .
Neil asjaoludel leidis apellatsioonikoda, et pärast puidust valmistatud riiulite ja riiuliosade välja jätmist nende klassi 20 kuuluvate kaupade hulgast, mida ühenduse kaubamärk hõlmab, ei saa kaubamärki TEK asjaomase kauba teatava kvaliteedi tähiseks enam pidada.
Second, the Board of Appeal did not endorse the Cancellation Division’s finding.
Teiseks tuleb tõdeda, et apellatsioonikoda ei nõustunud tühistamisosakonna otsusega.
The Board of Appeal took the view that, if it was, admittedly true that the proprietor of the Community trademark had excluded goods of wood from the list of goods, that did not mean that shelves of metal or of plastic could not imitate teakwood furniture.
Apellatsioonikoda leidis, et kuigi tõele vastab asjaolu, et ühenduse kaubamärgi omanik oli jätnud puidust valmistatud kaubad asjaomasest kaupade nimekirjast välja, ei tähenda see, et metallist või plastmassist riiulid ei saaks tiikpuust mööbliesemeid imiteerida.
It concludes that ‘used in relation to shelves of metal or of plastic, the expression ‘tek’ serves, consequently, to designate the appearance, the outward aspect and, as the case may be, other qualitative aspects of teakwood’.
Apellatsioonikoda järeldas sellest, et „metallist ja plastmassist valmistatud riiulite suhtes tähistab väljend „tek” kas tiikpuu välimust, mõnda välimusega seotud asjaolu või vajaduse korral muid omadusi”.