natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the outset, it must be recalled that, according to settled caselaw, classification as ‘State aid’ for the purposes of Article 92(1) of the Treaty requires that all the conditions set out in that provision are fulfilled (see Case C-142/87 Belgium v Commission (‘Tubemeuse’) [1990] ECR I-959, paragraph 25; Joined Cases C-278/92 to C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 20; Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 68; and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747, paragraph 74).
Esialgse märkusena tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldab „abiks” kvalifitseerimine asutamislepingu artikli 92 lõike 1 tähenduses, et kõik selles sättes esitatud tingimused on täidetud (vt 21. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-142/87: Belgia vs. komisjon, nn Tubemeuse’i kohtuasi, EKL 1990, lk I-959, punkt 25; 14. septembri 1994. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-278/92–C-280/92: Hispaania vs. komisjon, EKL 1994, lk I-4103, punkt 20; 16. mai 2002. aasta otsus kohtuasjas C-482/99: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2002, lk I-4397, punkt 68, ja 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, EKL 2003, lk I-7747, punkt 74).
First, there must be intervention by the State or through State resources.
Esiteks peab olema tegemist sekkumisega riigi poolt või vähemalt riigi ressurssidest.
Second, the intervention must be liable to affect trade between Member States.
Teiseks peab see sekkumine kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.
Third, it must confer an advantage on the recipient.
Kolmandaks peab see andma kasusaajale mingi soodustuse.
Fourth, it must distort or threaten to
Neljandaks peab see kahjustama
Furthermore, the Court has consistently held that the agreed benefits may include not only positive benefits such as subsidies, loans or direct investment in the capital of undertakings, but also interventions which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which therefore, without being subsidies in the strict sense of the word, are of the same character and have the same effect.
Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et antud soodustus võib seisneda mitte üksnes toetuses positiivses tähenduses, nagu subsiidiumid, laenud või osalused ettevõtjate kapitalis, vaid ka erinevas vormis sekkumistes, mis leevendavad äriühingu eelarvet tavaliselt koormavaid kohustusi ja mis seetõttu ei ole küll subsiidiumid selle sõna kitsas tähenduses, ent on siiski samalaadsed ja samasuguse mõjuga.
The supply of goods or services on preferential terms is one of the indirect advantages which have the same effects as subsidies (see to that effect, in particular, Case C-126/01 GEMO [2003] ECR I-13769, paragraphs 28 and 29).
Tuleb välja tuua, et subsiidiumidega samasuguse mõjuga kaudsete soodustuste hulgas on ka kaupade tarnimine või teenuste osutamine soodustingimustel (vt 20. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-126/01: GEMO, EKL 2003, lk I-13769, punktid 28 ja 29).
In finding, in paragraphs 165 and 167 of the judgment under appeal, that the transfer of Postadex by La Poste (then a State service) to SFMI-Chronopost constituted State aid, the Court of First Instance took the view that that transaction had led to the transfer of the client base — that is to say, an intangible asset which had an economic value — and that there had been no consideration in favour of La Poste for the ensuing benefit for SFMI-Chronopost.
Järeldamaks vaidlustatud kohtuotsuse punktides 165 ja 167, et Postadexi, mis oli avalik teenus, üleandmine La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile kujutab endast riigiabi, leidis Esimese Astme Kohus, et see tehing hõlmas klientuuri, s.o majanduslikku väärtust omava immateriaalse vara üleminekut, ning et sellega SFMI-Chrono-postile kaasnenud soodustuse eest ei makstud La Poste’ile mingit tasu.
Such a line of reasoning suggests that La Poste split from Postadex for no consider -ation, as though the activity transferred had been privatised without any remuneration.
Selline arutluskäik jätab mulje, et Postadex eraldati La Poste’ist ilma vastutasuta, nagu oleks üleantud tegevus erastatud ilma, et selle eest oleks mingit hüvitist makstud.
However, that analysis is based on a false premiss.
Sellegipoolest lähtub kirjeldatud analüüs ekslikust eeldusest.
It is common ground that La Poste proceeded with this transfer by means of establishing a subsidiary and that, by virtue of its 100% holding, it acquired a 66% shareholding in its subsidiary, Chronopost.
On selge, et La Poste teostas selle üleandmise tütarettevõtja asutamise teel, ning läbi valdusühingu, milles tal on 100% osalus, omandas ta oma tütarettevõtja Chronoposti kapitalis 66% osaluse.
It cannot be ruled out that that shareholding at least partly takes into account the value of the tangible and intangible assets transferred, and particularly the value of the Postadex client base.
Samas ei saa välistada, et see osalus arvestab vähemalt osaliselt üleantud materiaalse ja immateriaalse vara, eelkõige Postadexi klientuuri, väärtust.
As the Advocate General noted at point 117 of her Opinion, La Poste retained the economic value of the activities transferred to Chronopost corresponding to its 66% shareholding in Chronopost.
Nagu on märgitud kohtujuristi ettepaneku punktis 117, säilitas La Poste selle osa Chronopostile üleantud tegevuse majanduslikust väärtusest, mis vastas 66% osalusele viimase aktsiakapitalis.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance could not, without erring in law, justify an analysis in which it disregards entirely the legal and economic conditions of a client base transfer upon the establishment of a subsidiary, where those conditions are, by themselves, capable of giving rise to a consideration in return for the benefit conferred by that transfer.
Neil asjaoludel tuleb järeldada, et Esimese Astme Kohus ei saanud ilma õigusnormi rikkumata oma analüüsi üles ehitada, jättes tütarettevõtja asutamise raames toimuva klientuuri üleandmise õiguslikud ja majanduslikud asjaolud täielikult arvestamata, samas kui viimastest võis juba iseenesest tuleneda hüvitis selle üleandmisega tekkinud soodustuse eest.
In addition, such classification as ‘State aid’ could be accepted only if the transfer of the Postadex client base, as such, fulfilled all the conditions referred to in Article 92(1) of the Treaty, as recalled in paragraph 122 of this judgment, those conditions being cumulative conditions (see, to that effect, Case C-237/04 Enirisorse [2006] ECR I-2843, paragraph 50).
Pealegi on selline riigiabiks kvalifitseerimine lubatud ainult siis, kui Postadexi klientuuri üleminek kui selline rahuldab kõiki asutamislepingu artikli 92 lõikes 1 ette nähtud tingimusi, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 122 ja mis on kumuleeruvad (vt selle kohta 23. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-237/04: Enirisorse, EKL 2006, lk I-2843, punkt 50).
However, it is not claimed that all those conditions are fulfilled.
Samas ei ole väidetud, et kõik need tingimused oleks täidetud.
In any event, as regards the issue whether — under the fourth of those conditions — such a transfer distorts or threatens to distort competition, that could only be the case if, in particular, the transfer altered the structure of the market concerned and affected the situation of the competing undertakings already present on that market.
Igal juhul, kui vastata küsimusele, kas selline üleandmine ähvardab kahjustada konkurentsi, nagu tuleneb neljandast mainitud tingimusest, siis see saaks olla nii ainult juhul, kui see üleandmine muudaks asjaomase turu struktuuri ja mõjutaks sellel turul juba olevate ettevõtjate konkurentsiolukorda.
In that regard, as the Advocate General noted at point 120 of her Opinion, since the express delivery business was already being operated directly by La Poste under the name ‘Postadex’ until the date on which SFMI-Chronopost was created, the transfer of the Postadex client base to SFMI-Chronopost does not appear to have had the effect, by itself, of changing the conditions of competition on the express delivery market.
Nii nagu on välja toodud kohtujuristi ettepaneku punktis 120, ei saanud Postadexi klientuuri SFMI-Chronopostile ülemineku tagajärjeks iseenesest olla kullerpostituru konkurentsitingimuste muutumine, kuna La Poste haldas otseselt kullerpostiteenust Postadexi nime all kuni SFMI-Chronoposti asutamise kuupäevani.
In those circumstances, the fourth ground of appeal put forward by Chronopost and La Poste must be upheld and the judgment under appeal set aside in so far as it determined that the contested decision should be annulled inasmuch as that decision finds that the transfer of Postadex does not constitute State aid.
Neil asjaoludel tuleb nõustuda Chronoposti ja La Poste’i neljanda väitega ning tühistada vaidlustatud kohtuotsus selles ulatuses, milles viimane tühistab vaidlusaluse otsuse osas, milles see leiab, et Postadexi üleandmine ei kujuta endast riigiabi.
In view of all the foregoing considerations, the judgment under appeal must be set aside in so far as it (i) annuls the contested decision inasmuch as that decision finds that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, namely SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constitute State aid to SFMI-Chronopost, and (ii) allocates the burden of costs accordingly.
Eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada esiteks selles ulatuses, milles see tühistab vaidlusaluse otsuse osas, milles viimane leiab, et ei logistilise ega ärialase abi osutamine La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chrono-post, ega Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopostile antud riigiabi, ja teiseks selles ulatuses, milles see eelnenust lähtuvalt määrab kohtukulude jaotuse.
The consequences of setting aside the judgment under appeal
Vaidlustatud kohtuotsuse tühistamise tagajärjed
In accordance with the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the Court of Justice quashes the decision of the Court of First Instance, it may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu kohaselt võib Euroopa Kohus teha Esimese Astme Kohtu otsuse tühistamise korral asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
Since that is the case here, it is appropriate for the Court of Justice — within the limits of the matter before it — to rule on the merits of the application for annulment of the contested decision, taking into account the fact that the parties have been able to put forward all the factors for assessing the legality of that decision throughout a procedure which has passed through a number of stages.
Kuna käesolevas kohtuasjas on see nii, peab Euroopa Kohus ulatuses, milles kohtuasi on talle edasi kaevatud, lahendama vaidlusaluse otsuse tühistamise nõude sisuliselt, pidades silmas, et pooled oleksid saanud kogu mitmeetapilise menetluse käigus esitada kõik selle otsuse seaduslikkuse hindamisse puutuvad asjaolud.
Scope of the action
Vaidluse ulatus
It must be observed, first of all, that the judgment under appeal annulled the contested decision only in so far as it finds that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constitute State aid to SFMI-Chronopost, whereas, as has been noted in paragraph 4 of the present judgment, Article 1 of the contested decision refers to other matters which the Commission regarded as not constituting State aid.
Kõigepealt tuleb meenutada, et vaidlustatud kohtuotsus tühistab vaidlusaluse otsuse ainult osas, milles see leiab, et ei La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile logistilise ega ärialase abi osutamine ega Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopos-tile antud riigiabi, samas kui vaidlusaluse otsuse artikkel 1, nii nagu on meenutatud
The Court of First Instance rejected the arguments of UFEX and Others in relation to those other matters, either in the judgment in Ufex and Others v Commission, as recalled in paragraph 180 of the judgment under appeal, or in paragraphs 189 to 191 of the latter judgment.
Esimese Astme Kohus lükkas tagasi UFEX-i jt argumendid, mis käsitlesid neid muid asjaolusid nii eespool viidatud kohtuotsuses Ufex jt vs. komisjon, nagu on meenutatud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 180, kui ka viimati nimetatud kohtuotsuse punktides 189–191.
Furthermore, in its consideration of the plea alleging an error in applying the concept of State aid, the Court of First Instance, in the judgment under appeal, rejected the arguments put forward by UFEX and Others in support of that plea relating to the use of the so-called ‘backward projection’ method and to the use of La Poste’s brand image.
Lisaks jättis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuses riigiabi mõiste väärast kohaldamisest tuleneva väite uurimisel kõrvale UFEX-i jt poolt selle väite toetuseks esitatud argumendid, mis olid esiteks seotud nn „tagasiulatuva ümberarvestusmeetodi” kasutamisega ning teiseks La Poste’i kaubamärgi kujutise kasutamisega.
In those circumstances, and since UFEX and Others, the respondents in the present appeals, have not made pertinent submissions, the partial setting aside by the Court of Justice of the judgment under appeal does not affect that judgment inasmuch as the Court of First Instance rejected those arguments.
Neil asjaoludel, ning kuna käesoleva apellatsioonimenetluse vastustajad UFEX jt ei ole esitanud sellekohaseid nõudeid, ei sea vaidlustatud kohtuotsuse osaline tühistamine Euroopa Kohtu poolt seda kohtuotsust kahtluse alla selles ulatuses, mille Esimese Astme Kohus need argumendid tagasi lükkas.
Consequently, the subjectmatter of the dispute remaining before the Court of Justice following the setting aside of the judgment under appeal (paragraph 132 above) is now limited to the challenge to the contested decision in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost does not constitute State aid.
Järelikult piirdub Euroopa Kohtus arutuse all oleva vaidluse ese pärast käesoleva kohtuotsuse punktist 132 tulenevat tühistamist nüüdsest vaidlusaluse otsuse vaidlustamisega üksnes osas, milles see leiab, et logistilise ja ärialase abi osutamine La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost ei kujuta endast riigiabi.
Within the limits of that subject-matter, it therefore remains for the Court to rule on the arguments put forward in support of the plea alleging an error in the application of the concept of State aid, as maintained by UFEX and Others before the Court of First Instance following the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others, namely the lack of coverage of costs borne by La Poste, the underestimation and arbitrary nature of certain elements found by the Commission, errors in the adjustments
Nimetatud eseme piires tuleb seega teha otsus veel argumentide kohta, mis on esitatud toetamaks riigiabi mõiste väärast kohaldamisest tulenevat väidet, mille juurde UFEX jt jäid Esimese Astme Kohtus pärast eespool viidatud kohtuotsust Chronopost jt vs. Ufex jt, ning mis käsitlevad La Poste’i poolt kantud kulude katmata jäämist, alahinnatust ja teatavate komisjoni poolt aluseks võetud asjaolude meele-
The merits of the application for annulment of the contested decision
Vaidlusaluse otsuse tühistamise nõude põhjendatus
At the outset, it must be borne in mind that State aid, as defined in the Treaty, is a legal concept which must be interpreted on the basis of objective factors.
Esialgse märkusena tuleb meenutada, et asutamislepingus määratletud riigiabi mõiste on õigusliku tähendusega ning seda tuleb tõlgendada objektiivsetest teguritest lähtudes.
For that reason, the Community judicature must in principle, having regard both to the specific features of the case before it and to the technical or complex nature of the Commission’s assessments, carry out a comprehensive review as to whether a measure falls within the scope of Article 92(1) of the Treaty (Case C-83/98 P France v Ladbroke Racing and Commission [2000] ECR I-3271, paragraph 25).
Seetõttu peab ühenduse kohus, võttes arvesse nii talle esitatud vaidluse konkreetseid tegureid kui ka komisjoni kaalutluste tehnilist või kompleksset laadi, põhimõtteliselt kontrollima küsimust täielikult, et otsustada, kas meede kuulub EÜ artikli 92 lõike 1 reguleerimisalasse (16. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C-83/98 P: Prantsusmaa vs. Ladbroke Racing ja komisjon, EKL 2000, lk I-3271, punkt 25).
It follows that it is for the Court to check whether the facts relied upon by the Commission are substantively accurate and whether they establish that all the conditions referred to in paragraph 122 of this judgment justifying the classification of ‘aid’ within the meaning of Article 92(1) of the Treaty are fulfilled.
Sellest tuleneb, et Euroopa Kohus peab kontrollima, kas faktilised asjaolud, millele komisjon viitab, on sisuliselt õiged, ning kas nende abil saab kindlaks teha, et kõik asutamislepingu artikli 92 lõike 1 tähenduses „abina” kvalifitseerimise tingimused, mida meenutati käesoleva kohtuotsuse punktis 122, on täidetud.
Since a complex economic appraisal is involved here, it should also be noted that, according to settled caselaw, in reviewing an act of the Commission which has necessitated such an appraisal, the Court must confine itself to verifying whether the Commission complied with the relevant rules governing procedure and the statement of reasons, whether the facts on which the contested finding was based have been accurately stated and whether there has been any manifest error of assessment or a misuse of powers (see, to that effect, Case C-56/93 Belgium v Commission [1996] ECR I-723, paragraph 11, and Joined Cases C-328/99 and C-399/00 Italy and SIM 2 Multimedia v Commission [2003] ECR I-4035, paragraph 39).
Kuna sel puhul on tegemist keerulise majandusanalüüsiga, tuleb ka meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab sellist analüüsi sisaldava komisjoni akti kohtulik kontroll piirduma menetlus- ja põhjendamisnormide järgimise, vaidlustatud otsuse tegemise aluseks olevate asjaolude sisulise õigsuse, nende faktiliste asjaolude hindamisel ilmsete hindamisvigade või võimu kuritarvitamise puudumise kindlakstegemisega (vt selle kohta 29. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-56/93: Belgia vs. komisjon, EKL 1996, lk I-723, punkt 11, ning 8. mai 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-328/99 ja C-399/00: Itaalia ja SIM 2 Multimedia vs. komisjon, EKL 2003, lk I-4035, punkt 39).
In addition, since, as has been stated in paragraph 95 of the present judgment, the concept of State aid must be applied to an objective situation appraised on the date on which the Commission takes its decision, it is the appraisals carried out on that date which must be taken into account in the conduct of the review referred to above.
Kuna riigiabi mõiste – nagu juba on öeldud käesoleva kohtuotsuse punktis 95 – vastab objektiivsele olukorrale, mida tuleb hinnata hetkel, kui komisjon teeb oma otsuse, tuleb eespool mainitud kohtuliku kontrolli teostamisel arvestada just sel hetkel antud hinnanguid.
The arguments put forward by UFEX and Others must be examined in the light of those considerations, those arguments being designed to establish errors in the appraisals which led the Commission to find that the remuneration for the logistical and commercial assistance given by La Poste to SFMI-Chronopost in respect of the period from 1986 to 1995 was sufficient and did not therefore disclose State aid in favour of SFMI-Chronopost.
Neid kaalutlusi arvestades tuleb kontrollida UFEX-i jt argumente, mille eesmärk on näidata selle hinnangu ekslikkust, mis viis komisjoni järeldusele, et tasu La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile ajavahemikul 1986–1995 osutatud logistilise ja ärialase abi eest oli piisav ning seega ei olnud tegemist viimase kasuks antud riigiabiga.
In particular, UFEX and Others contend that the Commission merely confirms that the total costs borne by La Poste were covered, without specifying the figures involved or the calculations made, and also that the Deloitte report upon which it relies recognises the Commission’s inability to justify its findings on the variable costs in the absence of analytical accounts for La Poste before 1992.
Täpsemalt väidavad UFEX jt, et komisjon piirdub üksnes kinnitusega, et La Poste’i poolt kantud kogukulud olid kaetud, viitamata kasutatud arvandmetele ega tehtud arvutustele, ning teisalt, et Deloitte’i aruanne, millele komisjon tugineb, möönab ise suutmatust põhjendada oma järeldusi muutuvkulude kohta, kuna La Poste’il puudus enne aastat 1992 analüütiline raamatupidamisarvestus.
In that regard, and as the Court of First Instance has already noted in paragraphs 134 to 136 of the judgment under appeal, as to the use of the backward projection method, it is common ground that it is only from 1992 that La Poste, until then an integral part of the French State administration, kept analytical accounts, and that without them it was impossible to calculate precisely the costs of the services provided by La Poste before then in respect of SFMI-Chronopost.
Sellega seoses, nagu on nn „tagasiulatuva ümberarvestuse” meetodi kasutamise kohta märkinud ka Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 134–136, on selge, et La Poste kui Prantsusmaa riigiasutus hakkas analüütilist raamatupidamisarvestust pidama alles aastast 1992, kuid ilma selle arvestuseta on varasema aja kohta võimatu välja arvutada La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile osutatud teenuste täpset maksumust.
Furthermore, as the Court has already observed in paragraph 38 of the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others, in the absence of any possibility of comparing the situation of La Poste with that of a private group of undertakings not operating in a reserved sector, ‘normal market conditions’, which are necessarily hypothetical, must be assessed by reference to the objective and verifiable elements available.
Lisaks, nagu Euroopa Kohus juba märkis eespool viidatud kohtuotsuse Chronopost jt vs. Ufex jt punktis 38, tuleb juhul, kui puudub võimalus võrrelda La Poste’i olukorda reserveeritud sektoris mittetegutseva ettevõtjate kontserni olukorraga, „tavalisi turutingimusi”, mis on paratamatult hüpoteetilised, hinnata lähtuvalt kättesaadavatest objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest.
In those circumstances, the Commission should not, at first sight, be criticised for having based the contested decision on the only data available at the time, deriving in particular from the Deloitte report and supplied by the French Government, from which it was possible to reconstruct the costs incurred by La Poste.
Neil tingimustel ei saa komisjonile ette heita, et ta rajas vaidlusaluse otsuse eelkõige Deloitte’i aruandest tulenevatele ainsatele kättesaadavatele andmetele, mille oli esitanud Prantsuse valitsus ning mis võimaldasid La Poste’i poolt kantud kulud taasesitada.
However, examination of the documents in the files submitted to the Court does not allow such a finding.
Euroopa Kohtule esitatud toimikumaterjalide uurimine ei võimalda sellist järeldust teha.
First, there was no reason for the Commission to query the veracity of the data supplied from the analytical accounts drawn up by La Poste from 1992 and which — as is common ground — were certified by the auditors and by a State auditor.
Esiteks ei võimaldanud komisjonil miski seada kahtluse alla nende andmete õigsust, mis olid talle esitatud La Poste’i alates aastast 1992 toimiva analüütilise raamatupidamisarvestuse põhjal, mille olid kinnitanud audiitorid ja riigikontrolör ning seda ei ole vaidlustatud.
The fact that the French Court of Auditors pointed out the weaknesses of certain aspects of those accounts in a 2003 report does not prove that the Commission’s findings at the date of the contested decision were manifestly incorrect.
Asjaolu, et Prantsuse kontrollikoda rõhutas 2003. aasta aruandes selle raamatupidamisarvestuse mõnede aspektide teatud „nõrku” kohti, ei tähenda, et komisjoni valikud vaidlusaluse otsuse tegemise hetkel oleksid olnud ilmselgelt ekslikud.