natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— set aside the judgment under appeal in so far as it partly annuls the contested decision; and
– tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles see osaliselt tühistab vaidlusaluse otsuse, ja
— order UFEX and Others to pay the costs incurred by La Poste before the Court of First Instance and the Court of Justice.
– mõista La Poste’i poolt Esimese Astme Kohtus ja Euroopa Kohtus kantud kohtukulud välja UFEX-ilt jt-lt.
UFEX and Others contend that the Court of Justice should:
UFEX jt paluvad Euroopa Kohtul:
— dismiss the appeals; and
– jätta apellatsioonkaebused rahuldamata, ja
— order Chronopost and La Poste to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja Chronopostilt ja La Poste’ilt.
By an order of the President of the Court of Justice of 18 April 2007, the two cases were joined for the purposes of the oral procedure and the judgment.
Euroopa Kohtu presidendi 18. aprilli 2007. aasta määrusega liideti need kaks kohtuasja suulise menetluse ja kohtuotsuse tegemise huvides.
Chronopost and La Poste, the present appellants, essentially raise four grounds of appeal alleging, respectively:
Käesolevate apellatsioonkaebuste esitajad Chronopost ja La Poste tõstatavad sisuliselt neli väidet, mis tulenevad vastavalt:
— a procedural defect arising from the unlawful composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal;
– menetlusnormi rikkumisest, mis seisneb selles, et kohtuotsuse teinud Esimese Astme Kohtu koosseisus ei vastanud nõuetele;
— a procedural defect in connection with the Court’s substantive ruling on an inadmissible plea;
– menetlusnormi rikkumisest, mis seisneb selles, et Esimese Astme Kohus andis vastuvõetamatule väitele sisulise vastuse;
— an error of law by the Court in the assessment of the duty to state reasons in the contested decision with regard to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost; and
– õigusnormi rikkumisest, mille Esimese Astme Kohus pani toime vaidlusaluse otsuse põhjendamiskohustuse hindamisel osas, mis puudutab La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile antud logistilist ja ärialast abi, ning
— an error of law by the Court in the assessment of the concept of State aid with regard to the transfer of the Postadex client base.
– õigusnormi rikkumisest, mille Esimese Astme Kohus pani toime riigiabi mõiste hindamisel osas, mis puudutab Postadexi klientuuri üleminekut.
First ground of appeal: procedural defect arising from the unlawful composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal
Esimene väide, mis tuleneb menetlusnormi rikkumisest, mis seisneb selles, et kohtuotsuse teinud Esimese Astme Kohtu koosseis ei vastanud nõuetele
Chronopost and La Poste submit that the judgment under appeal was delivered following an unlawful procedure since the Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which delivered that judgment was the President and Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which delivered the judgment in Ufex and Others v Commission.
Chronopost ja La Poste väidavad, et vaidlustatud kohtuotsus tehti ebaseadusliku menetluse tulemusel, kuna selle kohtuotsuse teinud koja koosseisus osalenud ette-kandja-kohtunik oli nii koja esimees kui ettekandja-kohtunik selles kohtukoosseisus, mis tegi otsuse eespool viidatud kohtuasjas Ufex jt vs. komisjon.
The fundamental principle of the right to a fair trial enshrined in Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 (‘the ECHR’), which requires a hearing by an independent and impartial tribunal, means that the composition of the Chamber hearing the case on its referral back following the setting aside of the judgment in Ufex and Others v Commission may not give rise to doubt as to the impartiality of that formation on account of the presence within it of a Judge who had to hear and determine that case as Rapporteur in the formation which delivered the judgment that was set aside.
Samas nõuab üks õiguse aluspõhimõtetest, õigus õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on sätestatud 4. novembril 1950 Roomas allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artiklis 6, et asja arutaks sõltumatu ja erapooletu kohus, mis tähendab, et pärast eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon tühistamist ja asja esimesse kohtuastmesse tagasisaatmist seda asja arutav kohtukoosseis ei või tekitada kahtlusi vastava koosseisu erapooletuses sellega, et sellesse kuulub kohtunik, kes osales asja arutamisel ettekandjana kohtukoosseisus, kes tühistatud kohtuotsuse tegi.
Consequently, there was an infringement of Article 6 EU.
Seetõttu on tegemist EÜ artikli 6 rikkumisega.
UFEX and Others contend, first of all, that that ground of appeal is inadmissible.
UFEX jt väidavad esiteks, et see väide on vastuvõetamatu.
The composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal and the name of the Judge-Rapporteur were already known before the oral procedure before the Court of First Instance; therefore, Chronopost and La Poste could have raised their doubts as to the impartiality of the formation during that oral procedure.
Kuna vaidlustatud kohtuotsuse teinud kohtukoosseis ning ettekandjakohtuniku nimi on teada juba enne Esimese Astme Kohtus toimuvat suulist menetlust, oleksid Chronopost ja La Poste võinud oma kahtlused selle kohtukoosseisu erapooletuse suhtes avaldada juba selle suulise menetluse käigus.
Having waived that opportunity, their ground of appeal is therefore new and, accordingly, inadmissible, as the Court of Justice held in Case C-64/98 P Petrides v Commission [1999] ECR I-5187.
Kuna nad sellest võimalusest loobusid, on nende esitatud väite puhul tegemist uue ja seega vastuvõetamatu väitega, nagu Euroopa Kohus otsustas 9. septembri 1999. aasta otsuses kohtuasjas C-64/98 P: Petrides vs. komisjon (EKL 1999, lk I-5187).
Second, UFEX and Others contend that that ground of appeal is unfounded.
UFEX jt väidavad teiseks, et see väide on põhjendamatu.
The composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal was in fact consistent with the provisions of Article 118 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, which governs that composition where the Court of First Instance is seised of a case on a referral back by the Court of Justice after a first judgment has been set aside.
Vaidlustatud kohtuotsuse teinud kohtukoosseis on kooskõlas Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 118 sätetega, mis reguleerib kohtukoosseisu juhul, kui Euroopa Kohus saadab asja pärast esimese kohtuotsuse tühistamist esimesse astmesse tagasi.
Those provisions do not prescribe assignment of a case to a different formation, which would in any event be impossible where the first judgment has been delivered in plenary session.
Need sätted ei nõua asja määramist teisele koosseisule, mis lisaks oleks võimatu, kui esimese kohtuotsuse on teinud täiskogu.
There is no constitutional tradition common to the Member States in that respect.
Selles valdkonnas ei saa tugineda ühelegi liikmesriikide ühisele põhiseaduslikule tavale.
The collegiate nature of the Court is deemed to neutralise the risk of bias by a member of the formation.
Teatavasti neutraliseerib kollegiaalne arutamine riski, et koosseisu üks liige on erapoolik.
In the light of the approach taken by the European Court of Human Rights (‘the Court of Human Rights’) towards the question of judicial impartiality, it must be noted that it has not been possible to point to any subjective or objective element of bias in the present case.
Arvestades Euroopa Inimõiguste Kohtu lähenemist kohtu erapooletuse küsimusele tuleb märkida, et käesoleval juhul ei ole ilmnenud ühtegi subjektiivset ega objektiivset erapoolikusele viitavat asjaolu.
On the contrary, it constitutes sound administration of justice to entrust a case as complex as the case at issue to the same Judge-Rapporteur who heard and determined it before the referral.
Vastupidi, tegemist on korrakohase õigusemõistmisega, kui niivõrd keerukas kohtuasi nagu praegune antakse samale ettekandja-koh-tunikule, kes seda arutas ka enne esimesse kohtuastmesse tagasisaatmist.
In their replies, Chronopost and La Poste deny that their ground of appeal is inadmissible as alleged.
Oma repliikides eitavad Chronopost ja La Poste seda, et nende väide on vastuvõetamatu.
UFEX and Others are precluded from relying in any way on the novel nature of a ground of appeal alleging infringement of a principle that is fundamental and, in consequence, a matter of public policy that cannot be waived.
UFEX jt ei saa mingil juhul tugineda sellise väite uudsusele, mis tuleneb õiguse aluspõhimõtte rikkumisest, mis seetõttu rajaneb avalikul huvil ning millest ei saa loobuda.
Furthermore, such a ground of appeal could not have been raised before the delivery of the judgment of the Court of First Instance.
Lisaks ei saanud sellist väidet esitada enne Esimese Astme Kohtu poolt otsuse tegemist.
In addition, it is not one of the pro -cedural issues on which the Court of First Instance can rule under Article 111 of its Rules of Procedure.
Veelgi enam, see väide ei kuulu menetlusküsimuste hulka, mille kohta Esimese Astme Kohus võiks teha otsuse oma kodukorra artikli 111 alusel.
Moreover, those Rules of Procedure do not provide for the possibility of objecting to a Judge.
Nimetatud kodukord ei sisalda ka sätet, mis puudutaks kohtuniku tagasikutsumise võimalust.
That ground of appeal was invoked in the application before the Court of Justice; therefore it is not a new plea submitted ‘in the course of proceedings’ within the meaning of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Kuna see väide esitati Euroopa Kohtule esitatud apellatsioonkaebuses, ei ole tegemist menetluse käigus esitatud „uue väitega” Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõike 2 tähenduses.
In their rejoinders, UFEX and Others contend that the argument raised in the reply — that the infringement of a fundamental principle is a matter of public policy — is a new plea in law and therefore inadmissible.
Oma vasturepliikides väidavad UFEX jt, et repliigis esitatud argument, mille kohaselt on õiguse aluspõhimõtte rikkumise puhul tegemist avalikul huvil rajaneva väitega, kujutab endast uut ning seega vastuvõetamatut väidet.
Moreover, the proceedings referred to in Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice are those commencing before the Court of First Instance and continuing before the Court of Justice on appeal.
Lisaks on Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõikes 2 ette nähtud menetlus see, mis algab Esimese Astme Kohtus ning jätkub apellatsioonimenetlusena Euroopa Kohtus.
The right to a fair trial, which derives inter alia from Article 6(1) of the ECHR, constitutes a fundamental right which the European Union respects as a general principle under Article 6(2) EU (Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29).
EIÕK artikli 6 lõikes 1 sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele on põhiõigus, mida Euroopa Liit järgib EL artikli 6 lõike 2 alusel kui üldpõhimõtet (Euroopa Kohtu 26. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-305/05: Ordre des barreaux francophones et germanophone jt, EKL 2007, lk I-5305, punkt 29).
That right to a fair trial means that everyone must be entitled to a fair and public hearing within a reasonable time by an independent and impartial tribunal established by law.
Kõnealune õigus õiglasele kohtulikule arutamisele tähendab, et igaühel on õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus, seaduse alusel moodustatud kohtus.
Such a right is applicable in the context of proceedings brought against a Commission decision (see, to that effect, Case C-185/95 P Baustahlgewebe v Commission [1998] ECR I-8417, paragraph 21).
Seda õigust kohaldatakse ka juhul, kui komisjoni otsuse peale on hagi esitatud (vt selle kohta 17. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-185/95 P: Baustahlgewebe vs. komisjon, EKL 1998, lk I-8417, punkt 21).
The guarantees of access to an independent and impartial tribunal, and in particular those which determine what constitutes a tribunal and how it is composed, represent the cornerstone of the right to a fair trial.
Sõltumatusse ja erapooletusse kohtusse pääsemise tagatised, eelkõige need, mis määravad ära sellise kohtu mõiste ja koosseisu, on sõltumatu kohtuliku arutamise nurgakivi.
That right means that every court is obliged to check whether, in its composition, it constitutes such an independent and impartial tribunal, where this is disputed on a ground that does not immediately appear to be manifestly devoid of merit.
See tähendab, et iga kohus peab kontrollima, kas tema koosseis on selline, et ta kujutab endast sellist sõltumatut ja erapooletut kohust, kui selles osas esitatakse vastuväide, mis esmapilgul ei ole ilmselgelt tõsiseltvõetamatu.
In that respect, such a check is an essential procedural requirement, compliance with which is a matter of public policy.
Selles tähenduses kujutab niisugune kontroll endast olulist menetlusnormi, mille järgimine rajaneb avalikul huvil.
It follows from this that, if, in an appeal, a challenge is made in that respect on a ground that is, as in the present case, not manifestly devoid of merit, the Court of Justice is obliged to check the correctness of the composition of the formation of the Court of First Instance which delivered the judgment under appeal.
Sellest tuleneb, et kui apellatsioonkaebuses esitatakse sellekohane vastuväide, mis nii nagu käesolevas asjas ei ole ilmselgelt tõsiseltvõetamatu, peab Euroopa Kohus kontrollima vaidlustatud otsuse teinud Esimese Astme Kohtu koosseisu.
In other words, a ground of appeal alleging an irregularity in the composition of the Court of First Instance, such as that which is now before the Court of Justice, must be regarded as involving a matter of public policy which must be raised by the Court of its own motion (see, on the raising of matters of public policy by the Court of its own motion, in particular, Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 67).
Teisisõnu tuleb niisugust väidet, mis tuleneb Esimese Astme Kohtu koosseisu mittevastavusest nõuetele, nagu on antud juhul Euroopa Kohtule esitatu, pidada avalikul huvil rajanevaks väiteks, mida kohus peab kontrollima omal algatusel (vt avalikul huvil rajanevate väidete omaalgatusliku kontrollimise kohta eelkõige 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punkt 67).
Consideration of such a plea may therefore take place at any stage in the proceedings (see, to that effect, Case C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983, paragraph 25).
Sellise väite kontrollimine võib toimuda igas menetlusetapis (vt selle kohta 20. veebruari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-166/95 P: komisjon vs. Daffix, EKL 1997, lk I-983, punkt 25).
In those circumstances, the failure of the Commission, a principal party at first instance, to raise before the Court of First Instance the irregularity invoked by Chronopost and La Poste in support of their ground of appeal before the Court of Justice, and the argument that, as a result, they — interveners at first instance — are no longer entitled to do so in the context of their appeal, cannot properly be relied upon in opposing the Court’s consideration of such a plea.
Neil tingimustel ei saa viidata asjaolule, et esimeses kohtuastmes menetluspooleks olnud komisjon ei esitanud Esimese Astme Kohtule õigusnormi rikkumise väidet, millele Chronopost ja La Poste Euroopa Kohtule esitatud väites tuginevad, ja et seetõttu ei saa huvitatud isikud, menetlusse astujad esimeses kohtuastmes, seda väidet apellatsioonkaebuses esitada – vältimaks sellise väite kontrollimist Euroopa Kohtu poolt.
In that regard, it is apparent from the documents in the files submitted to the Court, and undisputed, that the duties of the Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which delivered the judgment under appeal were entrusted to the member who had been both President and Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which had delivered the judgment in Ufex and Others v Commission.
Selles osas tuleneb Euroopa Kohtule esitatud toimikumaterjalidest, ja seda pole vaidlustatud, et vaidlustatud kohtuotsuse teinud kohtukoosseisus anti ettekandjakohtuniku ülesanne kohtunikule, kes oli eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon teinud kohtukoosseisus ühtaegu nii koja esimees kui ettekandja-kohtunik.
Nevertheless, it has not been established that, in thus designating the Judge-Rappor-teur, the Court of First Instance failed to comply with the duty of impartiality by which its members are bound, and thus disregarded the fundamental right to a fair trial.
Ei ole siiski tõendatud, et Esimese Astme Kohus ei oleks niiviisi ettekandja-koh-tunikku määrates kinni pidanud erapooletuse nõudest, mida kohtu liikmed peavad järgima, ja rikkunud sellega põhiõigust õiglasele kohtulikule arutamisele.
It must be observed, first of all, that the fact that the same Judge in the two successive formations was entrusted with the duties of Judge-Rapporteur is, by itself, irrelevant to the assessment of compliance with the requirement of impartiality, since those duties are performed in a collegiate formation of the Court.
Kõigepealt tuleb märkida, et asjaolu, et samale kohtunikule, kes osaleb kahes järjestikuses koosseisus, antakse ettekandjakohtuniku ülesanded, on iseenesest tähtsusetu erapooletuse nõude järgimise hindamisel, kuna nimetatud ülesandeid täidetakse kollegiaalses kohtukoosseisus.
Court HR, Fey v. Austria, judgment of 24 February 1993, Series A no. 255-A, p.
Teiseks hõlmab erapooletuse nõue kahte aspekti.
281, § 73; and Forum Maritime S.A. v. Roumanie, judgment of 4 October 2007, nos. 63610/00 and 38692/05, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions).
Teiseks peab kohus olema objektiivselt erapooletu, see tähendab, et ta peab pakkuma piisavaid tagatisi õiguspärase kahtluse välistamiseks (vt selle kohta eelkõige Euroopa Inimõiguste Kohtu 24. veebruari 1993. aasta otsus kohtuasjas Fey vs. Austria, A-seeria nr 255-A, lk 12, punkt 28; 25. veebruari 1997. aasta otsus kohtuasjas Findlay vs. Ühendkuningriik, Recueil des arrêts et décisions 1997-I, lk 281, punkt 73, ning 4. oktoobri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades nr 63610/00 ja 38692/05: Forum Maritime SA vs. Rumeenia, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).
However, it must be noted that Chronopost and La Poste do not allege personal bias on the part of the members of the Court of First Instance in the present case.
Esiteks tuleb märkida, et käesoleval juhul ei viita Chronopost ja La Poste Esimese Astme Kohtu liikmete isiklikule erapoolikusele.
Furthermore, the fact that the same Judge sits in two Chambers hearing and determining the same case in succession, cannot, by itself, give rise to doubt as to the
Teiseks ei või niisugune asjaolu iseenesest, et sama kohtunik osaleb kahes kohtukoosseisus, kes peavad üksteise järel arutama sama kohtuasja, ilma muude objektiivsete asjaoludeta, tekitada kahtlust Esimese Astme Kohtu erapooletuses.
In that respect, it is not apparent that the referral of the case back to a Chamber with an entirely different composition from that which first heard and determined the case must, or can, under Community law, be regarded as a general obligation.
Selles osas ei paista, et ühenduse õiguse raames tuleks ja võiks pidada üldiseks kohustuseks seda, et madalama astme kohtusse tagasisaadetud asja arutab täiesti teistviisi moodustatud kohtukoosseis kui see, mis arutas asja esimesel korral.
It must also be observed that, under Article 27(3) of the ECHR, when a case is referred to the Grand Chamber of the Court of Human Rights, on a referral following a Chamber’s judgment, no Judge from the Chamber which rendered the judgment is to sit in the Grand Chamber, with the exception of the President of the Chamber and the Judge who sat in respect of the State Party concerned.
Lisaks tuleb märkida, et EIÕK artikli 27 lõike 3 kohaselt, kui mõne koja lahendatud asi saadetakse edasi suurkotta, ei või suurkoja istungitel osaleda mitte ükski otsuse langetanud koja kohtunikest, välja arvatud koja esimees ja asjassepuutuvat riiki esindanud kohtunik.
The ECHR thus accepts that Judges who heard and determined the case initially may sit in another formation hearing and determining the same case again, and that that is not in itself incompatible with the requirements of a fair trial.
EIÕK möönab seega, et asja esimesel korral arutanud kohtunikud osalevad teises kohtukoosseisus, mis peab sama asja uuesti arutama, ning et see asjaolu ei ole iseenesest vastuolus õiglase kohtuliku arutamise nõuetega.
In those circumstances, it has not been established in the present case that the composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal was unlawful merely as a result of the presence in that Chamber of a member of the Court of First Instance who had already sat in the Chamber which previously heard and determined the case.
Neil asjaoludel ei ole käesolevas asjas tõendatud, et vaidlustatud kohtuotsuse teinud kohtukoosseis ei oleks olnud nõuetekohaselt moodustatud üksnes sel põhjusel, et selle koosseisus oli Esimese Astme Kohtu liige, kes oli juba osalenud seda asja varem arutanud kohtukoosseisus.
The first ground of appeal must therefore be rejected.
Esimene väide tuleb seega tagasi lükata.
Second ground of appeal: procedural defect in connection with the Court’s substantive ruling on an inadmissible plea
Teine väide, mis tuleneb menetlusnormi rikkumisest, mis seisneb selles, et Esimese Astme Kohus andis vastuvõetamatule väitele sisulise vastuse
La Poste submits, in the first part of this ground of appeal, that the Court of First Instance failed to rule on the plea of inadmissibility which it had put forward in opposition to a plea advanced by UFEX and Others alleging that the Postadex transfer constituted State aid, a plea which had not been advanced in the proceedings giving rise to the judgment in Ufex and Others v Commission, and which was therefore new in the proceedings giving rise to the judgment under appeal.
La Poste’i väite esimene osa on, et Esimese Astme Kohus jättis tegemata otsuse vastuvõetamatuse väite kohta, mille La Poste oli esitanud UFEX-i jt väite vastu, mille kohaselt Postadexi varade üleandmine kujutas endast riigiabi, ning mis oli väide, mida ei olnud esitatud eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon tegemisele eelnenud menetluses, mis oli seega vaidlustatud kohtuotsuse menetluses uus väide.
In the second part, it submits that, in ruling on that plea, which was new, the Court of First Instance infringed Article 48(2) of its Rules of Procedure.
Oma väite teises osas väidab La Poste, et tehes otsuse uue väite kohta, rikkus Esimese Astme Kohus oma kodukorra artikli 48 lõike 2 sätteid.
UFEX and Others argue that the first part of that ground of appeal is inadmissible in that it relies on confused and contradictory arguments and does not state which provision of the Rules of Procedure of the Court of First Instance has been infringed.
UFEX jt vaidlustavad selle väite esimese osa vastuvõetavuse, kuna see tugineb segastele ja vastuolulistele argumentidele ning ei osuta sellele, millist kodukorra sätet Esimese Astme Kohus rikkus.
Furthermore, the first part is unfounded, as the Court of First Instance was not obliged to address a plea which in itself was inadmissible because it had been raised only by an intervener.
Lisaks ei ole kõnealune väiteosa põhjendatud, kuna Esimese Astme Kohus ei pidanud vastama vastuväitele, mis ei olnud vastuvõetav, kuna selle oli esitanud menetlusse astuja.
In addition, in stating that the Court of First Instance expressed that ground of appeal in different terms when considering it under the plea put forward in the application alleging a manifest error of assessment, La Poste admits that the plea was appropriately raised and therefore not new.
Täpsustades lisaks, et Esimese Astme Kohus kvalifitseeris selle väite ümber, kui ta seda ilmsele hindamisveale tugineva hagi väite raames kontrollis, möönab La Poste, et nimetatud väidet oli varem käsitletud ning see ei olnud seega uus.