natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, where the Commission does carry out such calculations, it is required to communicate them to the addressees of the decision.
Seevastu juhul, kui komisjon teeb niisuguseid arvutusi, on tal kohustus need arvutused otsuse adressaatidele teatavaks teha.
Referring to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above (paragraphs 219 and 227 et seq.), Hoechst contends that any addressee of a decision imposing a fine is entitled to non-discriminatory treatment which complies with the principle of equal treatment in the context of a calculation of fines based on categories determined by reference to market shares.
Osutades eelkõige eespool punktis 165 viidatud 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsusele Tokai Carbon jt vs. komisjon (punktid 219, 227 jj), leiab Hoechst lisaks, et trahvi määramise otsuse kõikidel adressaatidel on trahvide arvutamisel – mis põhineb turuosadest lähtuval liigitamisel – õigus mittediskrimineerivale kohtlemisele, mis järgib võrdse kohtlemise põhimõtet.
It is clear that errors in the process are of concern not only to the undertakings which, being in the second category, were ordered to pay excessive fines, but also to those in the first category on which excessive fines were perhaps imposed.
On ilmselge, et selle protsessi käigus tehtavad vead huvitavad mitte ainult teise kategooriasse kuuluvaid ettevõtjaid, kellele on määratud liiga suur trahv, vaid ka esimesse kategooriasse kuuluvaid ettevõtjaid, kellele on võib-olla samuti määratud liiga suur trahv.
The disproportionate nature of the bases for calculation for undertakings which were placed in the first category of fines might be the direct consequence of the relatively low amount of the bases for calculation used in the second category, and vice versa.
Arvutusaluste ebaproportsionaalsus võib esimesse trahvikategooriasse liigitatud ettevõtjate puhul tuleneda otseselt teises kategoorias arvutusalusena kasutatud suhteliselt väikesest summast ja vastupidi.
Hoechst emphasises, moreover, that none of the deleted passages was replaced by summaries or by sufficiently precise figures that would have enabled the grounds of the Decision to be understood precisely.
Hoechst rõhutab muu hulgas, et ühtegi kustutatud osa ei asendatud kokkuvõtete või piisavalt täpsete väljenditega, mis oleksid võimaldanud tal otsuse põhjendustest täpselt aru saada.
Hoechst also states that, by letter of 10 October 2003 to the hearing officer and to the Commission, it challenged the fact that the passages of the Decision referred to above were wrongly deleted.
Hoechst märgib samuti, et 10. oktoobril 2003 ärakuulamise eest vastutavale ametnikule ja komisjonile saadetud kirjas palus ta arvesse võtta asjaolu, et otsuse kõnealused osad olid kustutatud põhjendamatult.
The Commission responded to that request by a letter of refusal received by Hoechst on 10 November 2003.
Komisjon keeldus taotluse rahuldamisest kirjaga, mille Hoechst sai kätte 10. novembril 2003.
Hoechst replied by letter of 11 November 2003 and the Commission, by letter of 17 November 2003, informed Hoechst that the decision as notified was complete.
Hoechst vastas 11. novembri 2003. aasta kirjaga ja komisjon teatas 17. novembri 2003. aasta kirjas Hoechstile, et teatavakstehtud otsus oli täielik.
Should the Commission maintain that it adopted a decision addressed solely to Hoechst, it would be appropriate to request the minutes of the meeting of the Commission of 1 October 2003 in order to ascertain the number and the form of the decisions adopted on that date in the present case.
Kui komisjon peaks väitma, et ta võttis vastu üksnes Hoechstile adresseeritud otsuse, tuleks välja nõuda komisjoni 1. oktoobri 2003. aasta koosoleku protokoll, et saada teada sel kuupäeval käesoleva juhtumi osas vastuvõetud otsuste arvu ja vorm.
That is particularly appropriate, since the Commission has departed from its normal procedure in comparable proceedings, which affects the formal regularity of the Decision.
Hoechst märgib seda eriti seetõttu, et komisjon kaldus kõrvale oma tavapärasest toimimisviisist sarnastes menetlustes ning see mõjutab otsuse formaalset õiguspärasust.
Even in that case, however, the deletion of the recitals cited above would have been unjustified.
Isegi sellisel juhul ei oleks eespool viidatud põhjenduste kustutamine siiski õigustatud.
Hoechst concludes that the Decision is vitiated by a serious failure to state reasons, which also constitutes a breach of the rights of the defence in the context of the calculation of its fine, in so far as it is impossible to reconstruct the factual premisses on which the Commission relied.
Hoechst järeldab sellest, et otsuse põhjendused on väga puudulikud, mistõttu rikutakse tema kaitseõigusi tema trahvi arvutamisel, kuna ei ole võimalik taastada faktilisi eeldusi, millele komisjon tugineb.
Hoechst emphasises in that regard that the Court, in its judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, carried out a thorough check of the method which the Commission used in order to place the undertakings in categories and corrected numerous errors in its calculations.
Hoechst rõhutab selles suhtes, et Esimese Astme Kohus kontrollis eespool punktis 165 viidatud 29. aprilli 2004. aasta otsuses Tokai Carbon jt vs. komisjon väga täpselt komisjoni tehtud liigitust ja parandas mitu arvutusviga.
In doing so, the Court considered that the market share differentiations of 2% constituted sufficient ground to annul the Commission’s initial decisions relating to the division into categories and the starting amount of the fines.
Seejuures leidis Esimese Astme Kohus, et 2-protsendilise erinevusega turuosade eristamine kujutas endast piisavat põhjust tühistada komisjoni algsed otsused ettevõtjate liigituse ja trahvide lähtesumma kohta.
The Commission is therefore strictly bound by the criteria for fixing the amount of fines used during the administrative procedure, the non-discriminatory application of which is subject to unlimited individual judicial review.
Komisjon on seega rangelt seotud trahvisummade kindlaksmääramise kriteeriumidega, mis võeti haldusmenetluses aluseks ja mille mittediskrimineeriva kohaldamise üle toimub täielik juhtumipõhine kohtulik kontroll.
In the Commission’s submission, the legitimate interests of the undertakings concerned in the protection of their business secrets must be taken into account not only during the administrative procedure and at the time of publication of the decision pursuant to Article 21(2) of Regulation No 17, but also when it is notified.
Komisjoni meelest tuleb asjaomaste ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi arvesse võtta mitte ainult haldusmenetluses ja otsuse avaldamisel määruse nr 17 artikli 21 lõike 2 kohaselt, vaid ka otsuse teatavakstegemisel.
Notification of the decision does not constitute a derogation.
Teatavakstegemise näol ei ole tegemist erandiga.
The passages deleted from recitals 37, 42, 50 and 55 and in Table I of the Decision contain information relating to the undertakings involved in the proceedings; those undertakings had requested confidential treatment, which was granted by the Commission during the administrative procedure.
Otsuse põhjendustes 37, 42, 50 ja 55 ning I tabelis kustutatud osad sisaldasid teavet menetlusosalisteks olevate ettevõtjate kohta, kes taotlesid andmete käsitlemist konfidentsiaalsena, millega komisjon haldusmenetluses nõustus.
The fact that Hoechst is an addressee of the Decision does not deprive the other addressees of their legitimate interest in the maintenance of confidentiality.
Asjaolu, et Hoechst on otsuse adressaat, ei kõrvalda teiste adressaatide õigustatud huvi säilitada konfidentsiaalsus.
The Commission emphasises that Hoechst itself, by letter of 16 December 2003, requested that the turnover and market shares relating to it be deleted from the version of the Decision intended for publication and, if necessary, that they be replaced by a sufficiently wide turnover bracket.
Komisjon rõhutab, et oma 16. detsembri 2003. aasta kirjas palus Hoechst ise kustutada otsuse avaldatavas versioonis andmed oma käibe ja turuosade kohta ning asendada need vajadusel piisavalt laia käibevahemikuga.
It is irrelevant that the Commission could have challenged that position when preparing for the adoption of the Decision, on the ground that the information in question no longer constituted business secrets.
Oluline ei ole see, kas komisjon oleks võinud selle seisukoha otsuse vastuvõtmist ette valmistades ümber lükata põhjendusel, et kõnealune teave ei ole enam ärisaladus.
In the Commission’s submission, the Decision, as adopted and notified to Hoechst, satisfied the requirements of Article 253 EC as regards a statement of the reasons on which it was based.
Komisjoni arvates vastab otsus, nii nagu see vastu võeti ja Hoechstile teatavaks tehti, EÜ artiklis 253 sätestatud põhjendamisnõuetele.
First of all, referring to the judgment of 15 October 2002 in Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 208 above (paragraphs 463 and 464), and to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 1558), the Commission submits that the obligation to state the reasons on which a decision imposing a fine is based is fulfilled when the Commission indicates the factors which enabled it to determine the gravity and duration of the infringement.
Osutades eespool punktis 208 viidatud 15. oktoobri 2002. aasta kohtuotsusele Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon (punktid 463 ja 464) ja eespool punktis 70 viidatud kohtuotsusele Atlantic Container Line jt vs. komisjon (punkt 1558), rõhutab komisjon kõigepealt, et trahvi määramise otsuse põhjendamise kohustus on täidetud, kui komisjon märgib hindamise alused, mis võimaldasid tal mõõta rikkumise raskust ja kestust.
It is not even necessary to indicate in the decision any calculations which may have been carried out for the purpose of applying those factors.
Puudub isegi vajadus esitada otsuses hindamise aluste kohaldamiseks tehtud võimalikud arvutused.
In any event, even if it were necessary to provide that type of information, the Commission fully complied with that requirement.
Isegi kui seda laadi täpsustusi oleks pidanud esitama, on komisjon igal juhul selle nõude täielikult täitnud.
In this case, the Commission began by making general findings on the gravity of the infringement and presenting the particular aspects of the cartel from which it was apparent that this was a very serious infringement (recital 344 to the Decision), for which the likely fine was at least EUR 20 million (recital 354 to the Decision).
Käesoleval juhul alustas komisjon sellest, et ta esitas üldised järeldused rikkumise raskusastme kohta ja tõi esile kartelli erilised omadused, millest nähtub, et tegemist on väga raske rikkumisega (otsuse põhjendus 344), mille eest määratav trahv on vähemalt 20 miljonit eurot (otsuse põhjendus 354).
Next, emphasising the considerable differences between the undertakings’ market positions, the Commission explained that it was necessary to adjust that amount by reference to the relative importance of the undertakings concerned on the relevant market and therefore by reference to their capacity to cause serious harm to competition (recitals 345 and 346 to the Decision).
Rõhutades ettevõtjate turupositsioonide märkimisväärseid erinevusi, selgitas komisjon seejärel, et seda summat tuleb kohandada vastavalt huvitatud isikute suhtelisele olulisusele asjaomasel turul ning seega vastavalt nende suutlikkusele konkurentsi oluliselt kahjustada (otsuse põhjendused 345 ja 346).
The factors which it took into account for the purpose of making
Asjaolud, mida ta võttis arvesse
It follows, in light of the data in Table I of the Decision, that Hoechst’s market share was considerably higher than that of the other parties to the proceedings.
Sellest tuleneb otsuse I tabelis sisalduvaid andmeid arvesse võttes, et Hoechsti turuosa on selgelt suurem kui teiste menetlusosaliste oma.
That difference led to Hoechst being placed in the first group.
Sellise erinevuse tõttu paigutati Hoechst esimesse rühma.
In that regard, it follows from recital 352 et seq. to the Decision that, on account of Hoechst’s position on the market, the Commission began with that undertaking when it calculated the starting amount of the fines for each undertaking.
Otsuse põhjendusest 352 ja järgnevatest põhjendustest nähtub, et Hoechsti turupositsiooni tõttu alustas komisjon just temast, kui ta asus arvutama iga ettevõtja trahvi lähtesummat.
The starting amount of the fines for the other undertakings was then determined.
Seejärel määrati kindlaks teiste ettevõtjate trahvide lähtesumma.
That amount is lower, since the undertakings were in a less strong position on the market than Hoechst.
Teiste ettevõtjate trahvide lähtesumma on väiksem, kuna nendel ettevõtjatel oli nõrgem turupositsioon kui Hoechstil.
As Hoechst does not dispute that it was by far the most important undertaking on the market, the precise data relating to the other undertakings’ market shares play no part in justifying the starting amount of the fine imposed on Hoechst.
Kuna Hoechst ei vaidle vastu sellele, et ta oli kaugelt kõige suurem ettevõtja turul, ei mõjutaks täpsed andmed teiste ettevõtjate turuosade kohta Hoechstile määratud trahvi lähtesumma põhjendatust.
They can be of importance solely from the point of view of the other undertakings, since they enable them to know exactly where they stand in relation to Hoechst.
Niisugused andmed võiksid olulised olla ainult teiste ettevõtjate jaoks, kuna need võimaldaksid neil täpselt teada saada, kus nad Hoechstiga võrreldes asetsevad.
Furthermore, Hoechst is perfectly capable of determining for itself the difference between its position and that of the undertakings in the second group, on the basis of the presentation of Table I of the Decision.
Pealegi on Hoechst täiesti võimeline ise kindlaks tegema vahe oma positsiooni ja teise rühma kuuluvate ettevõtjate positsiooni vahel, võttes arvesse otsuse I tabelis esitatud andmeid.
The precise market shares of the undertakings in the second group are of interest solely from the aspect of any further distinction within the second category, which the Commission decided against, as explained at recital 353 to the Decision.
Teise rühma kuuluvate ettevõtjate täpsed turuosad on olulised üksnes täiendava eristamise seisukohast teises kategoorias, millest otsustati siiski loobuda, nagu on selgitatud otsuse põhjenduses 353.
The Commission submits that that has no adverse effect on Hoechst.
Komisjon märgib, et see asjaolu ei kahjusta Hoechsti.
As regards the reference to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, the Commission contends that Hoechst seeks to infer from a possible error in treatment concerning the undertakings placed in the second category that it was itself the victim of discrimination.
Mis puudutab viidet eespool punktis 165 osutatud 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsusele Tokai Carbon jt vs. komisjon, siis leiab komisjon, et Hoechst püüab teise kategooriasse liigitatud ettevõtjate kohtlemisel tehtud võimalikust veast järeldada, et ka teda on diskrimineeritud.
The Commission submits in that regard that the Court concluded in that case that one undertaking ought to be placed in a different category and confined itself to placing it in a different category, while maintaining the categories established in the Commission decision.
Komisjon rõhutab siinkohal, et Esimese Astme Kohus leidis kõnealuses kohtuasjas, et üks ettevõtja tuli liigitada teise kategooriasse, ning piirdus sellega, et liigitas ettevõtja teisiti, säilitades komisjoni otsuses kasutatud kategooriad.
An error consisting in placing an undertaking in one category therefore entails solely the reclassification of that undertaking in a different category and not annulment of the classification of all the undertakings.
Ettevõtja valesti liigitamine teatavasse kategooriasse toob seega kaasa üksnes selle ettevõtja ümberpaigutamise teise kategooriasse, mitte kõikide ettevõtjate liigituse tühistamise.
The Commission therefore maintains that any discrimination within the second category cannot constitute discrimination against Hoechst as an undertaking in the first category.
Komisjon jääb seisukoha juurde, et võimalik diskrimineerimine teises kategoorias ei saa tähendada Hoechsti kui esimesse kategooriasse kuuluva ettevõtja diskrimineerimist.
The Court considers, first of all, in the light of the terms used by Hoechst in its pleadings, that the present plea seeks, in substance, to establish a failure to state reasons as regards recitals 37, 42, 50 and 55 and Table I of the Decision.
Kõigepealt tuleb Hoechsti esitatud menetlusdokumentides kasutatud sõnastust silmas pidades leida, et käesoleva väitega taotletakse sisuliselt seda, et kohus tuvastaks otsuse põhjenduste 37, 42, 50 ja 55 ja I tabeli põhjenduste puudulikkuse.
Thus, Hoechst states that the fact that certain passages in the Decision were deleted constitutes a breach of the Commission’s duty to provide its decisions with comprehensible reasoning.
Nii täpsustab Hoechst, et otsuse teatavate osade kustutamine tähendab seda, et komisjon on rikkunud oma kohustust oma otsuseid arusaadavalt põhjendada.
That, it contends, makes it impossible for Hoechst and the Court to understand sufficiently an essential point of the Decision.
See muudab Hoechstil ja Esimese Astme Kohtul võimatuks saada piisavalt aru otsuse ühest olulisest osast.
That failure to state reasons must be analysed, in Hoechst’s submission, by reference to recital 352 to the Decision, which deals with the classification of the undertakings concerned in different categories for the purposes of determining the starting amount of the fine.
Põhjenduste puudulikkust tuleb Hoechsti meelest analüüsida seoses otsuse põhjendusega 352, mis puudutab asjaomaste ettevõtjate liigitamist erinevatesse kategooriatesse, selleks et määrata kindlaks trahvi lähtesumma.
Consequently, Hoechst maintains that the failure to state reasons referred to above led to a breach of the rights of the defence.
Sellest tulenevalt väidab Hoechst, et mainitud põhjenduste puudulikkus tõi kaasa kaitseõiguste rikkumise.
It must be emphasised, moreover, that in so far as the failure to state reasons alleged by Hoechst concerns factors which enabled the Commission to determine the gravity of the infringement, the present plea seeks, in substance, to obtain a reduction in the amount of the fine.
Lisaks tuleb rõhutada, et kuna Hoechsti väidetav põhjenduste puudulikkus on seotud üksnes asjaoludega, mis võimaldasid komisjonil rikkumise raskusastet mõõta, taotletakse sisuliselt käesoleva väitega määratud trahvi suuruse vähendamist.
First of all, it should be observed that Article 21 of Regulation No 17, which provides that certain decisions are to be published, places the Commission under an obligation to take account of the undertakings’ legitimate interest in their business secrets not being published.
Kõigepealt on kohane märkida, et määruse nr 17 artikkel 21, mis näeb ette teatavate otsuste avaldamise, paneb komisjonile kohustuse arvestada ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi.
Next, it must be borne in mind that the statement of reasons for an individual decision must disclose, clearly and unequivocally, the reasoning of the institution which adopted the measure, in such a way as to allow those concerned to know the grounds
Edasi tuleb meenutada, et üksikotsuse põhjendustest peab selgelt ja üheselt selguma akti vastuvõtnud institutsiooni arutluskäik, mis võimaldab huvitatud isikutel mõista võetud meetme põhjuseid ja pädeval kohtul teostada kontrolli. Põhjendamise nõuet
The requirement to state reasons must be assessed by reference to the circumstances of the case.
KOMISJON tuleb hinnata juhtumi asjaolusid arvestades.
The reasoning is not required to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether it meets the requirements of Article 253 EC must be assessed by reference not only to the wording of the act in question but also to the context in which the act was adopted (Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 63).
Ei ole nõutav, et põhjendustes täpsustataks kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna põhjenduste vastavust EÜ artikli 253 nõuetele tuleb hinnata mitte ainult asjaomase akti sõnastust, vaid ka selle vastuvõtmise konteksti silmas pidades (Euroopa Kohtu 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punkt 63).
The essential procedural requirement to state reasons is satisfied where the Commission indicates in its decision the factors which enabled it to determine the gravity and duration of the infringement (Case C-291/98 P Sarrió v Commission [2000] ECR I-9991, paragraph 73, and judgment of 15 October 2002 in Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 208 above, paragraph 463).
Põhjendamiskohustus, mis kujutab endast olulist vorminõuet, on täidetud, kui komisjon märgib oma otsuses hindamise alused, mis võimaldasid tal mõõta rikkumise raskusastet ja kestust (Euroopa Kohtu 16. novembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-291/98 P: Sarrió vs. komisjon, EKL 2000, lk I-9991, punkt 73, ja eespool punktis 208 viidatud 15. oktoobri 2002. aasta otsus Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon, punkt 463).
In the present case, without there being any need to determine whether or not the deleted passages contained business secrets, it must be observed that recitals 37, 42, 50 and 55 and Table I of the Decision, read in the light of recital 352, satisfy the Commission’s obligation to state reasons.
Ilma et oleks vaja kindlaks teha, kas kustutatud osad sisaldasid ärisaladusi või mitte, tuleb käesoleval juhul märkida, et otsuse põhjendused 37, 42, 50 ja 55 ning I tabel koostoimes otsuse põhjendusega 352 täidavad komisjonil lasuva põhjendamiskohustuse.
First, recital 352 to the Decision contains factors which enabled the Commission to place the undertakings concerned in two categories, in the context of the determination of the starting amount of the fines, on the basis of the gravity of the infringement.
Esiteks on kohane märkida, et otsuse põhjendus 352 sisaldab hindamise aluseid, mis võimaldasid komisjonil liigitada asjaomased ettevõtjad vastavalt rikkumise raskusastmele trahvide lähtesumma kindlaksmääramisel kahte kategooriasse.
At recital 352 to the Decision, the Commission thus states that Hoechst was by far the largest producer of sorbates in the worldwide market.
Nii täpsustab komisjon otsuse põhjenduses 352, et Hoechst oli maailmaturul kaugelt kõige suurem sorbaaditootja.
The Commission also mentions Hoechst’s place on the sorbates market in the EEA.
Ta mainib ka Hoechsti positsiooni EMP sorbaaditurul.
Consequently, the Commission concluded that Hoechst must be placed in the first group of undertakings.
Sellest järeldas komisjon, et Hoechst tuleb liigitada esimesse ettevõtjate kategooriasse.
In order to arrive at that conclusion, the Commission took as its basis the worldwide market shares for 1995 set out in Table I of the Decision, which were obtained on the basis of the worldwide turnover for the relevant product (recital 351 to the Decision).
Selle järelduseni jõudmiseks võttis komisjon aluseks I tabelis märgitud 1995. aasta turuosad maailmaturul, mis olid välja arvutatud asjaomase kaubaga seotud ülemaailmset käivet puudutavate andmete alusel (otsuse põhjendus 351).
It is the deleted passages in Table I that are disputed by Hoechst.
Hoechst vaidlustab otsuse I tabelis kustutatud osad.
However, Table I of the Decision contains a sufficiently comprehensible record of the factors to serve as a basis for the conclusion which the Commission drew at recital 352 to the Decision.
Otsuse I tabel sisaldab aga piisavalt arusaadavalt hindamise aluseid, mis võimaldasid komisjonil teha otsuse põhjenduses 352 sisalduva järelduse.
It will be recalled that the conclusion reached at recital 352 to the Decision is based, as stated above, on the 1995 worldwide market shares for the relevant product.
On kohane meenutada, et nagu märgiti eespool, lähtub otsuse põhjenduses 352 sisalduv järeldus asjaomase kaubaga seotud turuosadest maailmaturul 1995. aastal.