natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the case-law, that is particularly the case where the action for damages seeks the payment of an amount precisely equal to the duty paid by the applicant pursuant to the measure which has become denitive 57.
Kohtupraktikast tuleneb, et see kehtib veelgi enam juhul, kui kahju hüvitamise hagis taotletud hüvitise suurus vastab täpselt summale, mida hageja on pidanud lõplikult jõustunud akti kohaldamise tõttu maksma.57
Judgment of the Court of Justice in Case 175/84 Krohn v Commission [1986] ECR 753, paragraphs 30, 32 and 33.
Euroopa Kohtu 26. veebruari 1986. aasta otsus kohtuasjas 175/84: Krohn v. komisjon, EKL 1986, lk 753, punktid 30, 32 ja 33.
In Danzer v Council 58, the applicants brought an action aimed at obtaining compensation for the loss allegedly suered because of the penalties imposed on them by the competent Austrian authorities on the basis of national law implementing two directives coordinating company law provisions 59. They did not allege any other loss which might be regarded as being distinct from the eects arising immediately and solely from the implementation of those decisions on penalties.
Kohtuasjas, mis oli aluseks kohtuotsusele Danzer v. nõukogu,58esitasid hagejad hagi, mille eesmärk oli hagejatele äriühingutega seotud õigusnorme sätestava kahe direktiivi vaidlusaluste sätete ülevõtmisega kehtestatud siseriiklike õigusnormide alusel Austria pädevate ametiasutuste poolt määratud trahvide tõttu väidetavalt tekkinud kahju hüvitamine.59 Nad ei viidanud mingile kahjule, mida saaks käsitleda eraldiseisvana ainult trahviotsuste täitmisest vahetult tulenevatest tagajärgedest.
The Court of First Instance concluded that the applicants were seeking to obtain, through their action for damages, the result that would be obtained if the decisions taken by the competent national authorities were annulled, and that their action was therefore admissible.
Esimese Astme Kohus järeldas sellest, et hagejad soovisid oma kahju hüvitamise hagiga saavutada tagajärgi, mis kaasneksid pädevate siseriiklike ametiasutuste nimetatud otsuste tühistamisega, ning et hagi on seega vastuvõetamatu.
The Court of First Instance attached to that conclusion several riders concerning the system of Community remedies.
Esimese Astme Kohus lisas sellele järeldusele mitu tähelepanekut seoses ühenduse õiguskaitsevahendite süsteemiga.
It held that, even if the disputed provisions could be regarded as being directly behind those national penalties decisions and even if the applicants thus had an interest in having the disputed provisions declared unlawful, their action for damages was not the appropriate means to achieve that end.
Ta otsustas, et isegi kui vaidlusaluseid direktiive saaks käsitleda kõnesolevate siseriiklike trahviotsuste otsese alusena ning hagejatel oleks seega huvi nende sätete kehtetuse tuvastamiseks, ei olnud nende kahju hüvitamise hagi selleks sobiv õiguskaitsevahend.
In the system of legal remedies provided for by the Treaty, the appropriate legal remedy would have been to request, from the national court before which the action to have those decisions annulled was brought, a reference for a preliminary ruling on the validity of the disputed provisions from the Court of Justice.
Asutamislepingus ette nähtud õiguskaitsevahendite süsteemi järgi oleks sobiv vahend taotleda, et siseriiklik kohus, kellele on esitatud hagi nende otsuste tühistamiseks, esitaks vaidlusaluste sätete kehtivuse hindamiseks eelotsusetaotluse Euroopa Kohtule.
The Court of First Instance found it to be entirely irrelevant that the national courts seised had rejected their requests for a reference to be made.
Esimese Astme Kohus ei omistanud selles osas mingit tähtsust asjaolule, et siseriiklikud kohtud, kelle poole hagejad pöördusid, on nende sellekohased taotlused rahuldamata jätnud.
The Court stated, without prejudice to the possible liability of the Member State concerned 60, that the caselaw of the Court of Justice does not recognise an absolute obligation to refer a question for a preliminary ruling 61. The Court of First Instance held that it was not for it to assess, in the context of an action for damages, the appropriateness of the refusal of the Austrian courts to refer a question for a preliminary ruling on the validity of the disputed provisions of those directives.
Esimese Astme Kohus täpsustas, et kahjustamata asjaomase liikmesriigi võimalikku vastutusele võtmist,60ei ole Euroopa Kohtu praktikas tunnustatud absoluutset õigust eelotsusetaotlusele.61 Esimese Astme Kohus otsustas seejärel, et tema ülesanne ei ole hinnata kahju hüvitamise hagi raames, kas Austria kohtute otsus keelduda nimetatud direktiivide vaidlusaluste sätete kehtivuse kohta Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse esitamisest on õige.
In the view of the Court of First Instance, to allow the action for damages as admissible would enable the applicants to circumvent both the rejection of their applications for annulment of the national decisions imposing penalties by the national courts, which alone are competent to do so, and the refusal by those courts to grant their request for a reference to the Court of Justice for a preliminary ruling, which would undermine the very principle of judicial cooperation underlying the preliminary reference procedure.
Esimese Astme Kohus leidis, et hagi vastuvõtmine võimaldaks hagejatel minna nii siseriiklike kohtute – kellel on selleks ainupädevus – otsuse vastu jätta rahuldamata nende nõuded tühistada siseriiklikud trahviotsused kui ka samade kohtute otsuse vastu, millega keelduti saatmast asja Euroopa Kohtusse, mis kahjustaks eelotsusemenetluse aluseks olevat kohtutevahelise koostöö põhimõtet.
Judgment of 21 June 2006 in Case T-47/02 Danzer v Council, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 21. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas T-47/02: Danzer v. nõukogu, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Judgment of the Court of Justice in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239.
Euroopa Kohtu 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-224/01: Köbler, EKL 2003, lk I-10239.
Judgments of the Court of Justice in Case 283/81 CILFIT [1982] ECR 3415, paragraph 21, and in Case 314/85 Foto-Frost [1987] ECR 4199, paragraph 14.
Euroopa Kohtu 6. oktoobri 1982. aasta otsus kohtuasjas 283/81: CILFIT, EKL 1982, lk 3415, punkt 21, ja 22. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 314/85: Foto-Frost, EKL 1987, lk 4199, punkt 14.
Page 146
Tegevus
Admissibility of claims seeking an injunction
Ettekirjutuse tegemisele suunatud nõuete vastuvõetavus
In Galileo v Commission 62, the Court of First Instance ruled on the admissibility of claims seeking the cessation of alleged unlawful conduct by the Commission in an action for damages.
Kohtuotsuses Galileo v. komisjon62 tegi Esimese Astme Kohus otsuse komisjoni väidetava süülise käitumise lõpetamisele suunatud nõuete vastuvõetavuse kohta kahju hüvitamise hagi raames.
In this case, the applicants were the proprietors of several Community trade marks containing the sign Galileo who contested the use by the Commission of the word in connection with the Community project relating to a global satellite radio navigation system and asked the Court of First Instance, inter alia, to prohibit the Commission from using the term.
Selle kohtuasja hagejad, kes olid tähist Galileo sisaldava mitme ühenduse kaubamärgi omanikud, vaidlustasid selle sõna kasutamise komisjoni poolt seoses Euroopa satelliitraadionavigatsioonisüsteemi projektiga ja palusid Esimese Astme Kohtul eelkõige keelata komisjonil seda sõna kasutada.
The Commission pleaded the inadmissibility of that claim contending that the EC Treaty did not confer such a power on the Community courts even in actions for damages.
Komisjon väitis, et see nõue on vastuvõetamatu ning et EÜ asutamisleping ei kehtesta ühenduse kohtule sellist pädevust, isegi mitte kahju hüvitamise menetluse raames.
The Court of First Instance nonetheless held that the Community courts have the power under the second paragraph of Article 288 EC and Article 235 EC to impose on the Community any form of reparation that accords with the general principles of noncontractual liability common to the laws of the Member States, including, if it accords with those principles, compensation in kind, if necessary in the form of an injunction to do or not to do something.
Esimese Astme Kohus leidis siiski, et ühenduse kohtul on EÜ artikli 288 teise lõigu ja EÜ artikli 235 alusel õigus kohaldada ühenduse suhtes kõiki kahju hüvitamise viise, mis vastavad liikmesriikide õiguse ühistele üldpõhimõtetele lepinguvälise vastutuse osas, sealhulgas ka mitterahalist hüvitist, kui see on kooskõlas nimetatud põhimõtetega, ning vajadusel teha ettekirjutusi midagi teha või tegemata jätta.
In relation to trade marks, Directive 89/104/EEC 63 approximates laws so that the proprietor of a mark is entitled ‘to prevent all third parties’ from using it.
Kaubamärkide osas viib direktiiv 89/10463läbi ühtlustamise, mis võimaldab anda kaubamärgi omanikule õiguse takistada kõikidel kolmandatel isikutel kasutada tema kaubamärki.
The Court of First Instance concluded that the uniform protection of the proprietor of a trade mark falls within the general principles common to the laws of the Member States, so that the Community cannot, on principle, be excluded from a corresponding procedural measure on the part of the Community courts, particularly as the Community institutions are obliged to comply with the entire body of Community law, which includes secondary law.
Esimese Astme Kohus järeldas sellest, et kaubamärgi omanikule antud ühtne kaitse kuulub liikmesriikide ühiste üldpõhimõtete hulka, nii et ühenduse kohus võib põhimõtteliselt kohaldada vastavat menetluslikku meedet ka ühenduse suhtes, seda enam, et ühenduse institutsioonid peavad järgima kogu ühenduse õigust, sh teisest õigust.
The noncontractual liability of the Community, whether for unlawful conduct, or in the absence of such conduct, depends on the existence of a causal connection between the operative event and the damage caused 64. In its judgments in Abad Pérez and Others v Council and Commission and É.R. and Others v Council and Commission 65, the Court of First Instance dened the notion of a causal link in actions brought respectively by Spanish cattle breeders, by indirect victims and by the next of kin of five people who died in France,
Ühenduse lepinguvälise vastutuse tekkimine kas õigusvastase käitumise korral või sellise käitumise puudumisel eeldab, et esineb põhjuslik seos kahju tekkepõhjuse ja tekkinud kahju vahel.64 Kohtuotsustes Abad Pérez jt v. nõukogu ja komisjon ning É.R. jt v. nõukogu ja komisjon65 selgitas Esimese Astme Kohus põhjusliku seose mõistet vastavalt His- paania loomakasvatajate, haiguse kaudsete ohvrite ja viie Prantsusmaal surnud isiku pärijate esitatud hagide raames, kes nõudsid väidetava kahju hüvitamist, mis neil tekkis nõukogu ja komisjoni tegevuse ja tegevusetuse tõttu seoses hullu lehma tõve ja Creutz-feldt-Jakobi tõve uue vormi levikuga Euroopas.
Judgment of 10 May 2006 in CaseT-279/03 Galileo International Technology and Others v Commission (under appeal, Case C-325/06 P), not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 10. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas T-279/03: Galileo International Technology jt v. komisjon (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-325/06 P), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ L 40, 11.2.1989, p. 1).
Esimene nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiiv 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92).
See, inter alia, as regards liability for unlawful conduct, the judgment of the Court of Justice in Joined Cases C-46/93 and C-48/93 Brasserie du pêcheur and Factortame [1996] ECR I-1029, paragraph 51; and, as regards liability in the absence of such conduct, the judgment of 14 December 2005 in Case T-69/00 FIAMM and FIAMM Technologies v Council and Commission (under appeal, Case C-120/06 P), paragraph 160, not yet published in the ECR.
Vt vastutuse kohta õigusvastase käitumise eest eelkõige Euroopa Kohtu 5. märtsi 1996. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-46/93 ja C-48/93: Brasserie du pêcheur ja Factortame, EKL 1996, lk I-1029, punkt 51; ning vastutuse kohta õigusvastase käitumise puudumisel Esimese Astme Kohtu 14. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas T-69/00: FIAMM ja FIAMM Technologies v. nõukogu ja komisjon (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-120/06 P), punkt 160, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Judgments of 13 December 2006 in Case T-304/01 Abad Pérez and Others v Council and Commission and in Case T-138/03 É.R. and Others v Council and Commission, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-304/01: Abad Pérez jt v. nõukogu ja komisjon, ning otsus kohtuasjas T-138/03: É.R. jt v. nõukogu ja komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
In that context, the Court of First Instance stated, inter alia, that in an area such as that of animal and human health, the existence of a causal link between conduct and damage must be established from an analysis of the conduct required of the institutions according to the state of scientic knowledge at the time.
Esimese Astme Kohus täpsustas selles kontekstis eelkõige, et sellises valdkonnas nagu loomade ja inimeste tervise kaitse tuleb teatud käitumise ja kahju vahelise põhjusliku seose olemasolu tuvastada institutsioonidelt nõutava käitumise hindamise alusel, lähtudes teaduse arengutasemest sel ajal.
Furthermore, where the conduct which allegedly caused the damage in question consists in refraining from taking action, it is particularly necessary to be certain that such damage was actually caused by the inaction complained of and could not have been caused by dierent conduct from that alleged against the defendant institutions.
Lisaks, juhul kui käitumine, mis väidetavalt tekitab väidetava kahju, kujutab endast tegevusetust, on vaja olla eriti kindel, et nimetatud kahju on tegelikult tekkinud ette heidetud tegevusetuse tõttu ja seda ei saanud esile kutsuda muu käitumine peale kostjaks olevate institutsioonide tegevuse.
Relying, inter alia, on those principles, the Court of First Instance held in the end that it had not been established that the allegedly unlawful actions and omissions on the part of the Council and the Commission could be regarded as a certain and direct cause of the damage alleged.
Tuginedes eelkõige neile põhimõtetele, otsustas Esimese Astme Kohus lõpetuseks, et ei ole tõendatud, et nõukogu ja komisjoni väidetavalt õigusvastast tegevust ja tegevusetust saaks käsitleda väidetava kahju kindla ja otsese põhjusena.
It is thus not shown in the circumstances of this case that if those institutions had adopted — or had adopted earlier — the measures which the applicants criticise them for not adopting, the damage in question would not have occurred.
Ei ole tõendatud, et juhul kui kostjaks olevad institutsioonid oleks võtnud – või oleks varem võtnud – meetmeid, mille võtmata jätmist hagejad neile ette heitsid, ei oleks asjaomast kahju tekkinud.
Liability for unlawful conduct
D. Vastutus õigusvastase käitumise eest
According to established caselaw in relation to the liability of the Community for damage caused to an individual by a breach of Community law for which a Community institution or organ is responsible, a right to reparation is conferred where three conditions are met: the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals; the breach must be suciently serious; and there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the author of the act and the damage sustained by the injured parties 66. In two cases, the Court of First Instance dened what was to be understood by a rule of law which is intended to confer rights on individuals.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tekib hüvitise saamise õigus selles osas, mis puudutab ühenduse vastutust tema institutsioonide või organite poolt ühenduse õiguse rikkumisega üksikisikutele tekitatud kahju eest, kolme tingimuse täitmisel: kui rikutud õigusnormi eesmärk on anda üksikisikutele õigusi, kui rikkumine on piisavalt selge ning kui kahju tekitajal lasuva kohustuse rikkumise ja kannatanud isikutele tekitatud tegeliku kahju vahel esineb otsene põhjuslik seos.66 Esimese Astme Kohus selgitas kahes kohtuasjas, mida tuleb mõista õigusnormi all, mille eesmärk on anda üksikisikutele õigusi.
First, in its judgment in Camós Grau v Commission, the Court of First Instance held that the requirement of impartiality, to which the institutions are subject in carrying out investigative tasks of the kind which are entrusted to OLAF, is intended, as well as ensuring that the public interest is respected, to protect the persons concerned and confers on them a right as individuals to see that the corresponding guarantees are complied with 67. It must therefore be considered to be intended to confer rights on individuals.
Esmalt, eespool viidatud kohtuotsuses Camós Grau v. komisjon otsustas Esimese Astme Kohus, et selliste uurimisülesannete täitmisel nagu need, mille eest vastutab OLAF, on institutsioonidel lasuva erapooletuse normi eesmärk kaitsta peale üldise huvi ka puudutatud isikuid ning see annab neile seega subjektiivse õiguse vastavatele tagatistele.67Järelikult tuleb leida, et selle eesmärk on anda üksikisikutele õigusi.
In this case, the breach of that rule by OLAF was serious and manifest.
Nimetatud normi rikkumine OLAF-i poolt kõnesolevas asjas oli oluline ja ilmne.
Moreover, there was a direct causal link between the breach of that obligation and the damage sustained by the applicant, which took the form of impairment of his honour and professional reputation and diculties in his living conditions.
Lisaks esines otsene põhjuslik seos selle rikkumise ja hagejale tekitatud kahju vahel, milleks oli tema au riivamine ja maine kahjustamine ning tema tegutsemistingimuste häirimine.
The Court of First Instance therefore awarded Mr Camós Grau damages of EUR 10 000.
Esimese Astme Kohus mõistis seega M. Camós Grau kasuks välja hüvitise 10 000 eurot.
See, inter alia, the judgment in Brasserie du pêcheur and Factortame, paragraph 51.
Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Brasserie du pêcheur ja Factortame, punkt 51.
Judgment of 6 April 2006 in Case T-309/03 Camós Grau v Commission, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 6. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-309/03: Camós Grau v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Second, in its judgment in Tillack v Commission, the Court of First Instance recalled that it had already held that the principle of sound administration does not, in itself, confer rights upon individuals 68.
Esimese Astme Kohus ga või otsuste põhjendamise kohustus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 mõttes.69
Liability in the absence of unlawful conduct
Vastutus õigusvastase käitumise puudumisel
As the Grand Chamber of the Court of First Instance ruled in 2005, the second paragraph of Article 288 EC allows individuals to obtain compensation in the Community court even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage 70.
Vastavalt Esimese Astme Kohtu suurkoja 2005. aasta otsusele võimaldab EÜ artikli 288 teine lõik üksikisikutel nõuda teatud tingimustel ühenduse kohtu kaudu kahju hüvitamist isegi juhul, kui kahju tekitaja ei ole käitunud õigusvastaselt.70 Esimese Astme Kohus sai 2006. aastal teha mitu seda vastutuse korda puudutavat otsust.
First, in Galileo v Commission, the Court of First Instance recalled that Community liability in the absence of unlawful conduct can only arise if there is unusual and special damage.
Ühest küljest tuletas Esimese Astme Kohus eespool viidatud kohtuotsuses Galileo v. komisjon meelde, et ühenduse vastutust saab õigusvastase käitumise puudumisel kohaldada ainult ebatavalise ja erilise kahju korral.
Damage is held to be unusual when it exceeds the limits of the economic risks inherent in operating in the sector concerned.
Kahju saab lugeda ebatavaliseks, kui see ületab asjaomase sektori majandusriskide piire.
In his case it held that the damage caused by the use by a Community institution of a term to designate a project cannot be regarded as exceeding the limits of the risks inherent in the use by the applicants of the same term in respect of their trade marks, given that, by reason of the characteristics of the term chosen, inspired by the first name of the renowned Italian mathematician, physicist and astronomer, the proprietor of the trade mark voluntarily exposed himself to the risk that someone else could legally, that is to say without infringing their trade mark rights, give the same name to one of its projects.
Ta leidis kõnesolevas asjas, et kahju, mis on tekitatud ühenduse institutsiooni poolt teatud sõna kasutamisega ühe oma projekti iseloomustamiseks, ei saa lugeda sama sõna kaubamärgina kasutamise riskide piire ületanuks, kuna kaubamärgi omanik riskis valitud sõna iseloomu tõttu, mis tuleneb kuulsa Itaalia matemaatiku, füüsiku ja astronoomi nimest, vabatahtlikult sellega, et keegi võib õiguspäraselt, s.o kaubamärgi õigust rikkumata, panna mõnele oma projektile sama nime.
Second, in its judgment in Masdar v Commission 71, the Court of First Instance recognised the possibility an applicant had of relying on unjust enrichment and negotiorum gestio to establish the noncontractual liability of the institutions, even in the absence of unlawful conduct on their part.This case arose over a sub-contract concluded by the applicant with a Commission contractor.
Teisest küljest tunnustas Esimese Astme Kohus kohtuotsuses Masdar v. komisjon71 hageja võimalust viidata institutsioonide lepinguvälise vastutuse kohaldamiseks isegi nende õigusvastase käitumise puudumisel alusetule rikastumisele ja käsundita asjaajamisele.
As that company never paid the applicant, the applicant pursued the Commission which refused to pay it directly.
Selle kohtuasja aluseks oli hageja ja ühe komisjoniga lepingulistes suhetes oleva äriühingu vahel sõlmitud alltöövõtuleping.
The applicant then brought an action for damages claiming that the Commission had breached certain principles of noncontractual liability recognised in many of the Member States.
Hageja esitas seejärel kahju hüvitamise hagi, milles ta väitis, et komisjon oli rikkunud lepinguvälise vastutuse põhimõtteid, mis on tunnustatud paljudes liikmesriikides.
It cited inter alia the civil law action based on the principle of the prohibition of unjust enrichment (de in rem verso) and the civil law action based on negotiorum gestio.
Ta viitas eelkõige tsiviilhagidele alusetu rikastumise keelu põhimõtte (de in rem verso) ja käsundita asjaajamise põhimõtte (negotiorum gestio) alusel.
Judgment of 4 October 2006 in Case T193/04 Tillack v Commission, citing the judgment in Case T-196/99 Area Cova and Others v Council and Commission [2001] ECR II-3597, paragraph 43.
Seega ei saa alusetust rikastumisest ja käsundita asjaajamisest tuletatud hageja väiteid tagasi lükata ainuüksi põhjusel, et institutsiooni käitumise õigusvastasuse tingimus ei ole täidetud.
Charter of fundamental rights of the European Union proclaimed on 7 December 2000 in Nice (OJ C 364, 4.12.2000, p. 1).
7. detsembril 2000 Nice’is välja kuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (EÜT 2000, C 364, lk 1).
Judgment in FIAMM and FIAMM Technologies v Council and Commission, paragraphs 158 to 160.
Eespool viidatud kohtuotsus FIAMM ja FIAMM Technologies v. nõukogu ja komisjon, punktid 158–160.
Judgment of 16 November 2006 in Case T-333/03 Masdar v Commission, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 16. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-333/03: Masdar v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.