natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Competition — Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest — Recourse to a tendering procedure not necessary to assign such a task to an undertaking
Konkurents – Üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks volitatud ettevõtjad – Ettevõtjale niisuguse kohustuse panemiseks riigihanke korraldamise vajaduse puudumine
Competition — Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest — Definition of services of general economic interest — Member States’ discretion
Konkurents – Üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks volitatud ettevõtjad – Üldise majandushuvi teenuste määratlemine – Liikmesriikide kaalutlusõigus
(Art. 86(2) EC)
(EÜ artikli 86 lõige 2)
SUMMARY — CASE T-442/03
KOKKUVÕTE – KOHTUASI T-442/03
Competition — Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest — Compliance by the public service broadcaster with the quality standards defined in the public service remit — Exclusive competence of the Member State
Konkurents – Üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks volitatud ettevõtjad – Avaliku teenuse osutamise puhul ette nähtud kvaliteedinõuete täitmine avalikõigusliku ringhäälinguettevõtja poolt – Liikmesriigi ainupädevus
State aid — Administrative procedure — Obligations of the Commission — Diligent and impartial examination
Riigiabi – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Hoolikas ja erapooletu uurimine (EÜ artikli 88 lõige 2)
A State measure which, despite conferring an advantage on a specific category of economic operators, instead of derogating from the normal application of a system becomes a part of it, constituting, in so doing, a measure inherent to that system, does not fall within the definition of a selective measure. Moreover, this is also the case where the differences of treatment arising from that measure can be justified by the nature or the logic of the system.
Riigi tasandil võetud meetme puhul ei ole selektiivsuse tingimus täidetud juhul, kui meede annab teatud ettevõtjakategooriale küll soodustuse, kuid ei kaldu kõrvale süsteemi tavapärasest kohaldamisest, vaid – vastupidi – on selle osa ning kujutab endast seeläbi olemuslikult kõnesolevasse süsteemi kuuluvat meedet, või ka juhul, kui meetmega seonduvate kohtlemiserinevuste põhjenduseks võib tuua kõnealuse süsteemi laadi või ülesehituse.
For advantages to be capable of being classified as State aid within the meaning of Article 87(1) EC, they must, first, be granted directly or indirectly through State resources and, second, be imputable to the State.
Selleks et soodustusi saaks käsitleda riigiabina EÜ artikli 87 lõike 1 mõttes, peavad need esiteks olema otseselt või kaudselt antud riigi ressurssidest ja teiseks peavad need olema riigile omistatavad.
The imputability of a measure to the State cannot be inferred from the mere fact that the measure at issue was taken by a public undertaking.
Ainuüksi asjaolu, et meetme on võtnud riigi osalusega äriühing, ei anna alust järeldada, et tegemist on riigile omistatava meetmega.
Even if the State is in a position to control a public undertaking and to exercise a dominant influence over its operations, actual exercise of that control in a particular case cannot be automatically presumed.
Isegi kui riik saab riigi osalusega äriühingut kontrollida ja tal on valitsev mõju kõnealuse ettevõtja toimingute üle, ei saa automaatselt eeldada, et konkreetsel juhul seda kontrolli ka tegelikult teostatakse.
It is thus necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of the measure.
Seega tuleb uurida, kas ametiasutused olid ühel või teisel moel seotud nende meetmete vastuvõtmisega.
With regard to a national law exempting public undertakings from the usual requirement of a notarial deed upon their transformation into public companies, the Commission is required to examine whether, despite its selective nature, the exemption from notarial charges arising from that exemption is not to be classified as State aid on the ground that the recourse to statute, which brings about that exemption, was not chosen with the aim of enabling public undertakings to escape those charges, but is merely part of the logic of the national legal system.
Mis puudutab siseriiklikku seadust, mille kohaselt riigiettevõtjad ei ole kohustatud aktsiaseltsiks ümberkujundamist vormistama tavapäraselt nõutava notariaalaktiga, siis komisjon peab uurima, kas niisugune erandlik notaritasust vabastamine ei kujuta endast selle erijoontele vaatamata riigiabi põhjusel, et seadust – millel kõnealune vabastus rajanes – ei kasutatud mitte eesmärgiga vabastada riigiettevõtteid kulutustest, vaid et see kuulub lihtsalt riigi õigussüsteemi loogikasse.
In that regard, the imputability to the State of an aid measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators such as, in particular, its integration into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking in the sense of its being subject to public law or ordinary company law, the intensity of the supervision exercised by the
Seda, kas riigi osalusega äriühingu võetud abimeetmeid saab käsitleda riigi võetud meetmetena, saab järeldada faktorite kogumist, mis hõlmab niisuguseid näitajaid nagu selle ettevõtja integreeritus riigiasutuste süsteemi, tema tegevuse laad ja asjaolu, kas ettevõtja tegutseb turul tavapärastes konkurentsitingimustes kõrvuti eraõiguslike ettevõtjatega, ettevõtja õiguslik seisund, st kas see kuulub avaliku õiguse või tavapärase äriühinguõiguse reguleerimisalasse,
That specific status for public service broadcasting constitutes, moreover, the basis for the freedom accorded by the Amsterdam Protocol to Member States in the award of broadcasting a service of general economic interest.
Pealegi on avalikõigusliku ringhäälingu selline eristaatus aluseks Amsterdami protokolliga liikmesriikidele antud vabadusele sõlmida üldist majandushuvi esindava avaliku ringhäälinguteenuse osutamise lepinguid.
It explains and justifies the fact that a Member State cannot be required to have recourse to competitive tendering for the award of such a service, at least where it decides to ensure that public service itself through a public company.
See selgitab ja õigustab seda, et liikmesriik ei ole kohustatud lepingu sõlmimiseks üldise majandushuvi teenuse osas läbi viima avalikku hankemenetlust, vähemalt mitte juhul, kui ta on otsustanud niisugust avalikku teenust osutada ise, nagu see käesoleval juhul toimub riigi osalusega äriühingu kaudu.
(see paras 93-95, 98, 99)
(vt punktid 93–95, 98 ja 99)
(see paras 145, 153, 154)
(vt punktid 145, 153 ja 154)
It is not apparent either from the wording of Article 86(2) EC or from the caselaw on that provision that a service of general economic interest may be entrusted to an operator only as a result of a tendering procedure.
Ei EÜ artikli 86 lõike 2 sõnastusest ega selle sättega seonduvast kohtupraktikast ei nähtu, et üldise majandushuvi teenuste osutamise võib ettevõtjale usaldada alles pärast seda, kui on läbi viidud avalik hankemenetlus.
Member States have a wide discretion to define what they regard as services of general economic interest.
Liikmesriikidel on üldise majandushuvi teenuste määratlemisel laiaulatuslik kaalutlusõigus.
Hence, the definition of such services by a Member State can be questioned by the Commission only in the event of manifest error.
Järelikult saab komisjon liikmesriigi kasutatava määratluse kahtluse alla seada vaid juhul, kui tegemist on ilmselge veaga.
Although the public service of broadcasting is considered to be a service of general economic interest and not a service of general non-economic interest, it must none the less be pointed out that that classification is explained more by the de facto impact of public service broadcasting on the otherwise competitive and commercial broadcasting sector, than by an alleged commercial dimension to broadcasting.
Kuigi avalikku ringhäälinguteenust käsitletakse üldise majandushuvi teenusena ja mitte üldist majandusvälist huvi esindava teenusena, tuleb sellegipoolest märkida, et selle teenuse määratlemine üldise majandushuvi teenusena tuleneb pigem avaliku ringhäälinguteenuse de facto mõjust ringhäälingusektorile – mida muidu iseloomustab konkurents ja turule orienteeritus – kui avaliku ringhäälinguteenuse väidetavast kommertsaspektist.
As is clear from the Amsterdam Protocol on the system of public broadcasting in the Member States, public service broadcasting ‘is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society’.
Nagu liikmesriikide avalikõiguslikku ringhäälingut käsitlevast Amsterdami protokollist selgelt nähtub, on avalik ringhäälinguteenus „otseselt seotud iga ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega”.
In addition, Community law in no way precludes a Member State from defining broadcasting a service of general economic interest widely to include the broadcasting of full-spectrum programming.
Pealegi ei välista ühenduse õigus mingil moel seda, et liikmesriigid määratlevad üldist majandushuvi esindavad avalikud ringhäälinguteenused laialt, st nii, et need hõlmavad laiaspektrilise programmiga telekava.
That possibility cannot be called into question by the fact that the public service broadcaster carries on, in addition, commercial activities, in particular the sale of advertising space.
Seda võimalust ei sea kahtluse alla asjaolu, et avalikõiguslik ringhäälinguettevõtja tegeleb lisaks kommertstegevusega, nimelt reklaamiaja müügiga.
Calling such activities into question would be tantamount to making the very definition of the broadcasting of a service of
Niisugune küsimuseasetus seaks üldist majandushuvi esindavate ringhäälinguteenuste määratluse sõltuvusse nende rahastamise viisist. Üldise majandushuvi teenused
A service of general economic interest is defined, ex hypothesi, in relation to the general interest which it is designed to satisfy and not in relation to the means which will ensure its provision.
määratletakse – eelduslikult – üldise huvi kaudu, mille rahuldamiseks see on mõeldud, mitte niisuguste teenuste osutamist tagavate rahaliste vahendite kaudu.
In the context of the procedure for reviewing State aid, interested parties other than the Member State concerned have only the right to be involved in the administrative procedure to the extent appropriate in the light of the circumstances of the case.
Riigiabi kontrollimenetluse puhul on muudel huvitatud isikutel peale asjassepuutuva liikmesriigi vaid haldusmenetluses osalemise õigus ning seda ulatuses, mis on juhtumi asjaolusid arvestades asjakohane.
An interested party which requests the Commission to exercise its powers in order to obtain from the Member State certain information has no right to Commission action in respect of its request.
Seega ei ole huvitatud isikul, kes esitab neil asjaoludel komisjonile taotluse, millega palub sel institutsioonil kasutada oma volitusi, et saada liikmesriigilt teatavat teavet, õigust nõuda, et komisjon selle taotluse rahuldaks.
It is a matter for the Commission, where appropriate, to assess the usefulness of that request for the purposes of its monitoring of the measures at issue.
Komisjon võib vajadusel hinnata, kas selline taotlus on kõnesolevate meetmete kontrollimise huvides vajalik.
In that assessment, the Commission may take account of the information already at its disposal.
Hinnangu andmisel võib komisjon võtta arvesse teavet, mis on juba tema käsutuses.
Nevertheless, the limited nature of the rights of the interested parties other than the Member State to participate and to be informed is in no way at variance with the obligation to undertake a diligent and impartial investigation to which the Commission is subject in the field of State aid.
Teiste huvitatud isikute – peale liikmesriigi – menetluses osalemise ja teabe saamise õiguse piiratus ei ole kuidagi vastuolus hoolika ja erapooletu uurimise kohustusega, mida komisjon peab riigiabi valdkonnas järgima.
Thus, the Commission, although it enjoys a discretion, cannot, however, in view of its duty to undertake a diligent and impartial investigation, omit to require the disclosure of information which appears likely to confirm or to refute other information which is relevant for the examination of the measure at issue, but whose reliability cannot be considered to be sufficiently established.
Seega kuigi komisjonil on kaalutlusruum, ei saa ta sellegipoolest – arvestades hoolika ja erapooletu uurimise kohustust – jätta taotlemata niisuguse teabe edastamist, mis võib kinnitada või ümber lükata muu teabe, mis on kõnesoleva meetme uurimise juures asjakohane, kuid mille usaldusväärsust ei saa pidada piisavalt tõendatuks.
Only the Member State is able to assess the public service broadcaster’s compliance with the quality standards defined in the public service remit.
Üksnes liikmesriik saab hinnata seda, kas avalikõiguslik ringhäälinguettevõtja on täitnud avaliku teenuse osutamise puhul ette nähtud kvaliteedinõuded.
The Commission generally must confine itself to finding that there is a mechanism for the monitoring by an independent body of compliance by the broadcaster with its remit.
Komisjon peab põhimõtteliselt kontrollima vaid seda, kas eksisteerib selline mehhanism, mille raames sõltumatu organ kontrollib, kas ringhäälinguettevõtja on oma ülesanded täitnud.
It is only where the information sent to the Commission during the investigation contains serious evidence to the effect that, despite its existence, a monitoring mechanism was not used that the Commission can be required to examine whether it was actually used, whilst ensuring that it does not go beyond that examination and, in particular, that it does not replace the Member State in the specific assessment of compliance with the qualitative criteria.
Vaid juhul, kui komisjonile uurimise käigus edastatud teave sisaldab kaalukat tõendusmaterjali selle kohta, et niisugust kontrollimehhanismi ei ole selle olemasolule vaatamata ellu rakendatud, võib komisjonilt taotleda, et ta kontrolliks, kas seda tegelikult rakendati, samas peab aga komisjon jälgima, et ta ei läheks kaugemale niisuguse uurimise piiridest ning eelkõige ei asuks liikmesriigi asemele kvaliteedinõuete täitmisele konkreetse hinnangu andmisel.
In Case T-442/03,
Kohtuasjas T-442/03,
Commission of the European Communities, represented initially by M. Balta and F. Florindo Gijón, subsequently by M. Niejahr, J. Buendía Sierra and G. Braga da Cruz, and latterly by B. Martenczuk and G. Braga da Cruz, acting as Agents, defendant,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: M. Balta ja F. Florindo Gijón, hiljem M. Niejahr, J. Buendía Sierra ja G. Braga da Cruz, seejärel B. Martenczuk ja G. Braga da Cruz, kostja, mille ese on nõue tühistada komisjoni 15. oktoobri 2003. aasta otsus 2005/406/EÜ Portugali poolt RTP suhtes rakendatavate sihtotstarbeliste meetmete kohta
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M.E. Martins Ribeiro and K. Jürimäe, Judges,
(ELT 2005, L 142, lk 1) osas, milles nimetatud otsuses on konstateeritud, et teatud meetmed ei kujuta endast riigiabi ning et teatud meetmed on ühisturuga kooskõlas,
Registrar: J. Palacio González, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, gives the following
EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHUS (viies koda), koosseisus: koja esimees M. Vilaras (ettekandja), kohtunikud E. Martins Ribeiro ja K. Jürimäe, kohtusekretär: vanemametnik J. Palacio González, arvestades kirjalikus menetluses ja 22. novembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, on teinud järgmise otsuse
Article 16 EC states:
EÜ artikkel 16 sätestab:
‘Without prejudice to Articles 73 [EC], 86 [EC] and 87 [EC], and given the place occupied by services of general economic interest in the shared values of the Union
„Ilma et see piiraks [EÜ] artiklite 73, 86 ja 87 kohaldamist ning arvestades kohta, mis liidu ühistes väärtustes kuulub üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele, nagu ka
Article 86(2) EC states:
EÜ artikli 86 lõige 2 sätestab:
‘Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in this Treaty, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
„Ettevõtjad, kellele on antud üldist majandushuvi esindavate teenuste osutamine või kes on fiskaalmonopolid, alluvad käesoleva lepingu eeskirjadele, eriti konkurentsieeskirjadele niivõrd, kuivõrd nimetatud eeskirjade kohaldamine juriidiliselt ega faktiliselt ei takista nendele määratud eriülesannete täitmist.
The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.’
Kaubanduse arengut ei tohi mõjutada määral, mis oleks vastuolus ühenduse huvidega.”
Article 87(1) EC states:
EÜ artikli 87 lõige 1 sätestab:
The protocol on the system of public broadcasting in the Member States (OJ 1997 C 340, p. 109; ‘the Amsterdam Protocol’), introduced by the Treaty of Amsterdam as an annex to the EC Treaty, states:
Protokoll liikmesriikide avalikõigusliku ringhäälingu kohta (EÜT 1997, C 340, lk 109; edaspidi „Amsterdami protokoll”), mis lisati EÜ asutamislepingusse selle lisana Amsterdami lepinguga, näeb ette:
‘[The Member States,] considering that the system of public broadcasting in the Member States is directly related to the democratic, social and cultural needs of each
„[Liikmesriigid], võttes arvesse, et liikmesriikide avalikõiguslik ringhääling on otseselt seotud iga ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega ning
The provisions of the [EC Treaty] shall be without prejudice to the competence of Member States to provide for the funding of public service broadcasting in so far as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfilment of the public service remit as conferred, defined and organised by each Member State, and in so far as such funding does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the public service remit of that public service shall be taken into account.’
[EÜ] asutamislepingu sätted ei piira liikmesriikide pädevust rahastada avalikõiguslikku ringhäälingut niivõrd, kuivõrd need summad määratakse ringhäälinguorganisatsioonide avaliku teenuse osutamiseks, nagu selle teeb ülesandeks, määratleb ja korraldab iga liikmesriik, ja niivõrd, kuivõrd selline rahastamine ei mõjuta kaubandustingimusi ega konkurentsi ühenduses määral, mis oleks vastuolus üldiste huvidega, kusjuures arvesse võetakse avaliku teenuse osutamist.”
On 15 November 2001, the Commission published a communication on the application of State aid rules to broadcasting (OJ 2001 C 320, p. 5; ‘the Communication on broadcasting’) in which the Commission set out the principles to be followed by the Commission in the application of Articles 87 EC and 86(2) EC to State financing of public service broadcasting (point 4 of that communication).
15. novembril 2001 avaldas komisjon teatise riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta avalikõigusliku ringhäälingu suhtes (EÜT C 320, lk 5; edaspidi „ringhäälinguteatis”), milles esitas põhimõtted, mida ta järgis EÜ artikli 87 ja EÜ artikli 86 lõike 2 kohaldamisel avalik-õiguslikule ringhäälingule antava riigiabi suhtes (teatise punkt 4).
Facts of the case
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
RTP — Radiotelevisão Portuguesa, SA, is a limited liability company with public capital entrusted with providing the Portuguese public television service, pursuant to contracts entitled ‘concession contracts for public service television’, concluded, successively, on 17 March 1993 and 31 December 1996 (together ‘the public service contracts’).
RTP – Radiotelevisão Portuguesa SA – on riigi osalusega aktsiaselts, mille ülesandeks on riikliku televisiooniteenuse osutamine Portugalis „avaliku televisiooniteenuse osutamise kontsessioonilepingute” alusel, mis on sõlmitud vastavalt 17. märtsil 1993 ja 31. detsembril 1996 (edaspidi koos „avaliku teenuse osutamise lepingud”).
The applicant, SIC - Sociedade Independente de Comunicação, SA, is a commercial television company which runs one of the main private television channels in Portugal.
Hagejaks olev SIC – Sociedade Independente de Comunicação SA – on kommertstelevisiooniga tegelev äriühing, kes haldab Portugali üht peamist eratelekanalit.
By three complaints submitted by the applicant, dated 30 July 1993 and 12 February 1994 (NN 133/B/01), 16 October 1996 (NN 85/B/2001) and 18 June 1997 (NN 94/B/99) respectively, the Commission was informed that the Portuguese Republic had implemented a number of ad hoc measures and annual compensation measures in favour of RTP which constituted State aid incompatible with the common market.
Hageja esitas komisjonile kolm kaebust, mille kuupäevad on vastavalt 30. juuli 1993 ja 12. veebruar 1994 (NN 133/B/01), 16. oktoober 1996 (NN 85/B/2001) ja 18. juuni 1997 (NN 94/B/99) ning millega ta teavitas komisjoni, et Portugali Vabariik on rakendanud RTP kasuks teatud arvu sihtotstarbelisi meetmeid ja maksnud talle iga-aastast kompensatsiooni, mis kujutab endast ühisturuga kokkusobimatut riigiabi.
On 3 March 1997, the applicant brought Case T-46/97 before the Court of First Instance for the annulment of the Commission decision of 7 November 1996 taken without prior initiation of the formal investigation procedure laid down in Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC), concerning a proceeding under Article [88] EC on the financing of public television channels, along with the annulment of a decision allegedly contained in a letter from the Commission of 20 December 1996.
3. märtsil 1997 esitas hageja Esimese Astme Kohtule hagi, mis registreeriti numbri T-46/97 all ja milles palus tühistada komisjoni 7. novembri 1996. aasta otsuse, mille komisjon oli vastu võtnud ilma, et ta oleks eelnevalt algatanud EÜ artikli 93 lõikes 2 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 2) ettenähtud ametlikku uurimismenetlust, ja mis puudutas EÜ artikli 88 kohaldamise eeskirju riiklike telekanalite rahastamise valdkonnas; samuti palus ta tühistada otsuse, mis sisaldus väidetavalt komisjoni 20. detsembri 1996. aasta kirjas.
By that decision and by that letter, the Commission found that certain measures challenged in the complaints did not constitute State aid and requested information from the Portuguese authorities in respect of certain other of those measures.
Nimetatud otsuses ja kirjas on komisjon asunud teatavate kaebustes mainitud meetmete osas seisukohale, et need ei kujuta endast riigiabi, ning kõnealustest meetmetest ülejäänute osas palunud teavet Portugali ametiasutustelt.
In its judgment in Case T-46/97 SIC v Commission [2000] ECR II-2125, the Court of First Instance noted that serious difficulties remained at the end of the Commission’s preliminary investigation, which had lasted considerably longer than normally necessary, justifying the initiation, by the Commission, of the formal investigation procedure (paragraphs 105 to 109 of the judgment) and annulled the decision of 7 November 1996.
Esimese Astme Kohus tühistas 10. mai 2000. aasta otsusega kohtuasjas T-46/97: SIC vs. Komisjon (EKL 2000, lk II-2125) 7. novembri 1996. aasta otsuse, olles nentinud, et kuna pärast komisjoni läbiviidud ja tavapärasest märkimisväärselt kauem väldanud esialgse uurimise lõppu esines jätkuvalt tõsiseid raskusi, oleks komisjon pidanud algatama ametliku uurimismenetluse (kohtuotsuse punktid 105–109).
By contrast, the Court dismissed as inadmissible the action brought against the letter of 20 December 1996, since that letter did not constitute a decision (paragraph 49 of the judgment).
Seevastu 20. detsembri 1996. aasta kirja peale esitatud hagi jättis kohus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata põhjusel, et see kiri ei kujuta endast otsust (kohtuotsuse punkt 49).