natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The referring court adds that, unlike heterosexual couples who can enter into marriage and, should the case arise, be entitled to survivor’s benefits, it was impossible for the insured person and the applicant in the main proceedings, because of their sexual orientation, to satisfy the condition relating to marriage on which entitlement to such benefits is dependent under the pension scheme managed by the VddB.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et vastupidi heteropaaridele, kes võivad abielluda ning saada vajadusel toitjakaotushüvitist, ei saanud kindlustatu ja põhikohtuasja kaebuse esitaja oma seksuaalse sättumuse tõttu ühelgi juhul täita abielu tingimust, millest VddB hallatav pensioniskeem seab sõltuvusse selle hüvitise maksmise.
In the opinion of the referring court, it is possible that the combined provisions of Articles 1 and 2(2)(a) of Directive 2000/78 preclude provisions such as those of the VddB Regulations under which entitlement to those benefits is restricted to surviving spouses.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates võib direktiivi 2000/78 artikliga 1 koostoimes artikli 2 lõike 2 punktiga a olla vastuolus, et sellised sätted nagu VddB põhikirja sätted, lubavad kõnealust hüvitist maksta üksnes üleelanud abikaasadele.
If the combined provisions of Articles 1 and 2(2)(a) of Directive 2000/78 preclude provisions of that nature in regulations such as those of the VddB, the referring court seeks to know, fourthly, whether discrimination on grounds of sexual orientation is permitted in the light of Recital 22 in the preamble to that directive.
Eeldusel, et VddB põhikirja sätete taolised eeskirjad on vastuolus direktiivi 2000/78 artikliga 1 koostoimes artikli 2 lõike 2 punktiga a, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus neljandaks, kas diskrimineerimine seksuaalse sättumuse alusel on direktiivi põhjendusega 22 arvestades lubatud.
Fifthly, the referring court seeks to know whether, pursuant to Case C-262/88 Barber ([1990] ECR I-1889), entitlement to survivors’ benefits is limited to periods
Viiendaks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas toitjakaotuspension on tulenevalt 17. mai 1990. aasta otsusest kohtuasjas C-262/88: Barber (EKL 1990, lk I-1889)
MARUKO subsequent to 17 May 1990.
MARUKO piiratud 1990. aasta 17. maile järgneva ajaga.
The referring court states that the provisions of national law at issue in the main proceedings fall under Article 141 EC and that the direct effect of that Article can be relied on only in respect of benefits payable for periods of employment subsequent to 17 May 1990.
Nimetatud kohus märgib, et põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid on hõlmatud EÜ artikliga 141, ning et selle artikli vahetule õigusmõjule võib tugineda üksnes 1990. aasta 17. maile järgnevail ajavahemikel tehtud töö kohta maksmisele kuuluvate hüvitiste puhul.
The referring court refers in that regard to Case C-200/91 Coloroll Pension Trustees ([1994] ECR I-4389).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab selles osas 28. septembri 1994. aasta otsusele kohtuasjas C-200/91: Coloroll Pension Trustees (EKL 1994, lk I-4389).
In those circumstances, the Bayerisches Verwaltungsgericht München decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Neil kaalutlustel otsustas Bayerisches Verwaltungsgericht München menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
The first, second and fourth questions
Esimene, teine ja neljas küsimus
By its first, second and fourth questions, which it is appropriate to answer together, the referring court seeks to know, in essence, whether a survivor’s benefit paid under an occupational pension scheme such as that managed by the VddB falls within the scope of Directive 2000/78.
Esimese, teise ja neljanda küsimusega, millele tuleb vastata koos, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas VddB hallatava skeemi taolise kutsealase sotsiaalkindlustusskeemi raames makstavad toitjakaotushüvitised kuuluvad direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse.
As regards the first and second questions referred, the VddB considers that the scheme managed by it is a statutory social security scheme and that the survivor’s benefit at issue in the main proceedings cannot be regarded as ‘pay’ within the meaning of Article 3(1)(c) of Directive 2000/78.
Esimese ja teise küsimuse kohta leiab VddB, et tema hallatav skeem on riiklik sotsiaalkindlustusskeem, ning et põhikohtuasjas kõne all olevat toitjakaotushüvitist ei saa käsitleda „töötasuna” direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti c tähenduses.
That benefit is therefore outside the scope of that directive.
Järelikult jääb see hüvitis kõnealuse direktiivi kohaldamisalast välja.
In support of that position, the VddB states, inter alia, that it is a body governed by public law and is part of the federal State administration and that the pension
Selle seisukoha toetuseks rõhutab VddB iseäranis, et ta on föderaalset haldust teostav avalikõiguslik isik ning et põhikohtuasjas kõne all oleva sotsiaalkindlustusskeemi
MARUKO scheme at issue in the main proceedings is a compulsory scheme, based on statute.
MARUKO näol on tegemist kohustusliku, seadusel põhineva sotsiaalkindlustusskeemiga.
The VddB adds that the Collective Agreement has statutory force and was integrated, together with the VddB Regulations, in the unification treaty of 31 August 1990 and that compulsory membership applies to categories of workers defined in general terms.
VddB lisab, et kollektiivleping on oma sisult seadus ja integreeriti koos VddB põhikirjaga 31. augusti 1990. aasta ühinemislepingusse, ning et kindlustuskohustus eksisteerib üldisel viisil määratletud töötajate kategooriate puhul.
The survivor’s benefit at issue in the main proceedings is not linked directly to specific employment, but to general considerations of social policy.
Põhikohtuasjas kõne all olev toitjakaotushüvitis ei ole tema väitel otseselt seotud teatud ametikohaga, vaid üldiste sotsiaalsete kaalutlustega.
It does not directly depend on completion of periods of employment and the amount is not determined by reference to the last salary.
Toitjakaotushüvitis ei ole VddB väitel otseses sõltuvuses töötatud ajavahemikest ning selle summat ei arvutata viimase palga alusel.
The Commission considers, on the other hand, that the survivor’s benefit at issue in the main proceedings falls within the scope of Directive 2000/78, since it is paid by virtue of the employment relationship between a person and his employer, a consequence of which is the employee’s compulsory membership of the VddB.
Komisjon leiab seevastu, et põhikohtuasjas kõne all olev toitjakaotushüvitis kuulub direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse, kuna seda makstakse eraisiku ja tema tööandja vahelise töösuhte alusel, kusjuures selline suhe toob kaasa töötaja kohustusliku kindlustamise VddB-s.
The amount of the benefit is determined by reference to the period of insurance and the contributions paid.
Hüvitise suurus määratakse kindlaks vastavalt kindlustussuhte pikkusele ning tasutud kindlustusmaksetele.
As regards the fourth question referred, both Mr Maruko and the Commission note that the content of Recital 22 in the preamble to Directive 2000/78 is not reflected in any of the enacting terms of the Directive.
Mis puudutab neljandat küsimust, siis rõhutavad nii T. Maruko kui ka komisjon, et direktiivi 2000/78 põhjendust 22 ei ole korratud üheski selle direktiivi artiklis.
According to Mr Maruko, if the Community legislature had wanted to exclude all benefits bound up with civil status from the scope of Directive 2000/78, the content of that recital would have been the subject of a particular provision among the enacting terms of the Directive.
T. Maruko leiab, et kui ühenduse seadusandja oleks soovinud kõik perekonnaseisuga seotud hüvitised kõnesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta, sisalduks selle direktiivi sisulises osas kõnealuse põhjenduse kohta mõni erisäte.
According to the Commission, that recital does no more than state that the European Union lacks competence in matters regarding civil status.
Komisjoni väitel väljendab see põhjendus Euroopa Liidu pädevuse puudumist perekonnaseisu küsimustes.
The VddB and the United Kingdom Government consider, inter alia, that Recital 22 in the preamble to Directive 2000/78 contains a clear and general exclusion and that it determines the scope of the Directive.
VddB ja Ühendkuningriigi valitsus leiavad eelkõige, et direktiivi 2000/78 põhjendus 22 sisaldab selget ja üldist erandit ning määrab kindlaks selle direktiivi kohaldamisala.
The Directive does not apply to provisions of national law relating to civil status or to benefits dependent on that status, such as the survivor’s benefit at issue in the main proceedings.
Seda ei kohaldata siseriiklikele õigusnormidele perekonnaseisu ja sellest sõltuvate soodustuste kohta, milleks on ka põhikohtuasjas kõne all olev toitjakaotushüvitis.
It is clear from Article 3(1)(c) and (3) of Directive 2000/78 that the Directive applies to all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, inter alia, in relation to conditions of pay and that it does not apply to payments of any kind made by state schemes or similar, including state social security or social protection schemes.
Direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punktist c ja lõikest 3 tuleneb, et seda direktiivi kohaldatakse kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalikõiguslike isikute suhtes, eeskätt kui kõne all on töötasu tingimused, ning et seda ei kohaldata mingite riigiabi- või samalaadsetest kavadest, kaasa arvatud riigi sotsiaalkindlustus või sotsiaalkaitsekavadest tehtavate maksete suhtes.
The scope of Directive 2000/78 must be understood — in the light of those provisions read in conjunction with Recital 13 of the preamble to the Directive — as excluding social security or social protection schemes, the benefits of which are not equivalent to ‘pay’, within the meaning given to that term for the application of Article 141 EC, or to payments of any kind made by the State with the aim of providing access to employment or maintaining employment.
Arvestades neid sätteid koosmõjus direktiivi põhjendusega 13, tuleb mõista direktiivi 2000/78 kohaldamisala nii, et see ei hõlma sotsiaalkindlustus- ja sotsiaalkaitse skeeme, millega antavaid soodustusi ei loeta tasuks selles tähenduses, mis mõistele on antud EÜ artikli 141 kohaldamisel, ega riigi poolt eraldatud mis tahes summasid, mille eesmärk on tööle pääsemise võimaldamine või tööhõive säilitamine.
It must therefore be determined whether a survivor’s benefit granted under an occupational pension scheme such as that managed by the VddB can be treated as equivalent to ‘pay’ within the meaning of Article 141 EC.
Seega tuleb teha kindlaks, kas VddB hallatava skeemi taolise kutsealase sotsiaalkindlustusskeemi raames makstavaid toitjakaotushüvitisi saab käsitleda „tasuna” EÜ artikli 141 tähenduses.
Article 141 EC provides that ‘pay’ means the ordinary basic or minimum wage or salary and any other consideration, whether in cash or in kind, which the worker receives directly or indirectly, in respect of his employment, from his employer.
Nimetatud artikkel näeb ette, et tasu all mõistetakse harilikku põhi- või miinimumpalka või mõnd muud tasumoodust kas rahas või loonusena, mida töötaja tööandjalt oma töö eest otseselt või kaudselt saab.
As the Court has already ruled (see Case C-109/91 Ten Oever [1993] ECR I-4879, paragraph 8, and Case C-7/93 Beune [1994] ECR I-4471, paragraph 21), the fact that
Nagu Euroopa Kohus on juba otsustanud (vt 6. oktoobri 1993. aasta otsus kohtuasjas C-109/91: Ten Oever, EKL 1993, lk I-4879, punkt 8, ja 28. septembri 1994. aasta
MARUKO certain benefits are paid after the termination of the employment relationship does not prevent them from being ‘pay’ within the meaning of Article 141 EC.
MARUKO otsus kohtuasjas C-7/93: Beune, EKL 1994, lk I-4471, punkt 21), ei välista teatud hüvitiste maksmine pärast töösuhte lõppemist, et need võiksid kujutada endast „tasu” EÜ artikli 141 tähenduses.
The Court has thereby recognised that a survivor’s pension provided for under an occupational pension scheme, set up under a collective agreement, falls within the scope of Article 141 EC.
Euroopa Kohus on niisiis tunnustanud seda, et kollektiivlepinguga loodud kutsealases pensioniskeemis ettenähtud toitjakaotuspension kuulub eelnimetatud artikli kohaldamisalasse.
The Court has stated that the fact that such a pension, by definition, is paid not to the worker but to his survivor, cannot affect that interpretation, since, such a pension being a benefit deriving from the survivor’s spouse’s membership of the scheme, the pension accrues to the survivor by reason of the employment relationship between the employer and the survivor’s spouse and is paid to the survivor by reason of the spouse’s employment (see Ten Oever, paragraphs 12 and 13; Coloroll Pension Trustees, paragraph 18; Case C-147/95 Evrenopoulos [1997] ECR I-2057, paragraph 22; and Case C-379/99 Menauer [2001] ECR I-7275, paragraph 18).
Euroopa Kohus täpsustas kõnesolevas küsimuses, et sellist tõlgendust ei sea kahtluse alla asjaolu, et seda pensioni makstakse juba määratlusest tulenevalt mitte töötajale vaid viimase üleelanud abielupoolele, kuna see hüvitis põhineb üleelanud abielupoole abikaasa kindlustatusel vastavas skeemis, nii et üleelanud abielupool omandab õiguse pensionile nimetatud töötaja ja tööandja vahelise töösuhte raames ning seda makstakse talle tulenevalt nimetatud töötaja töösuhtest (vt eespool viidatud kohtuotsus Ten Oever, punktid 12 ja 13; eespool viidatud kohtuotsus Coloroll Pension Trustees, punkt 18; 17. aprilli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-147/95: Evrenopoulos, EKL 1997, lk I-2057, punkt 22, ja 9. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-379/99: Menauer, EKL 2001, lk I-7275, punkt 18).
Moreover, for the purposes of assessing whether a retirement pension — by reference to which, should the case arise, as in the present case, the survivor’s pension is calculated — falls within the scope of Article 141 EC, the Court has stated that, of the criteria for identifying a pension scheme which it has adopted on the basis of the situations brought before it, the one criterion which may prove decisive is whether the retirement pension is paid to the worker by reason of the employment relationship between him and his former employer, that is to say, the criterion of employment, based on the wording of that article (see, to that effect, Beune, paragraph 43; Evrenopoulos, paragraph 19; Case C-366/99 Griesmar [2001] ECR I-9383, paragraph 28; Case C-351/00 Niemi [2002] ECR I-7007, paragraphs 44 and 45; and Joined Cases C-4/02 and C-5/02 Schönheit and Becker [2003] ECR I-12575, paragraph 56).
Lisaks täpsustas Euroopa Kohus, et selle hindamisel, kas vanaduspension — mille alusel vajadusel arvutatakse toitjakaotuspension nii nagu põhikohtuasjas — kuulub EÜ artikli 141 kohaldamisalasse, võib tema menetluses olnud kohtuasjades pensioniskeemi kvalifitseerimiseks sedastatud kriteeriumide hulgast ainsana pidada määravaks kõnesoleva artikli sõnastusel põhinevat nn töösuhte kriteeriumi, mis tugineb konstateeringul, et töötajale makstakse vanaduspensioni tulenevalt tema töösuhtest endise tööandjaga (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused Beune, punkt 43; Evrenopoulos, punkt 19; 29. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-366/99: Griesmar, EKL 2001, lk I-9383, punkt 28; 12. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-351/00: Niemi, EKL 2002, lk I-7007, punktid 44 ja 45, ja 23. oktoobri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-4/02 ja C-5/02: Schönheit ja Becker, EKL 2003, lk I-12575, punkt 56).
Admittedly, that criterion cannot be regarded as exclusive, inasmuch as pensions paid under statutory social security schemes may reflect, wholly or in part, pay in respect
Mõistagi ei saa seda kriteeriumi pidada ainsaks, kuna riiklikest sotsiaalkindlustusskeemidest makstavate pensionide puhul võidakse täielikult või osaliselt arvesse võtta töö
However, considerations of social policy, of State organisation, of ethics, or even the budgetary concerns which influenced or may have influenced the establishment by the national legislature of a scheme cannot prevail if the pension concerns only a particular category of workers, if it is directly related to the period of service completed and if its amount is calculated by reference to the last salary (Beune, paragraph 45; Evrenopoulos, paragraph 21; Griesmar, paragraph 30; Niemi, paragraph 47; and Schönheit and Becker, paragraph 58).
Sotsiaalpoliitilised, riigikorralduslikud või eetilised kaalutlused või isegi eelarvekaalutlused, mida siseriiklik seadusandja arvestas või võis arvestada skeemi kehtestamisel, ei saa prevaleerida, kui pension puudutab vaid üht erilist töötajate kategooriat, sõltub otseselt töötatud ajast ning kui pensionisumma arvutatakse viimase palga alusel (vt eespool viidatud kohtuotsused Beune, punkt 45; Evrenopoulos, punkt 21; Griesmar, punkt 30; Niemi, punkt 47, ning Schönheit ja Becker, punkt 58).
As regards the compulsory occupational pension scheme managed by the VddB, it must be observed, first, that it originates in the Collective Agreement which, according to the information provided by the referring court, was designed to supplement the social security benefits payable under national legislation of general scope.
VddB hallatava kohustusliku kutsealase skeemi kohta tuleb esiteks tõdeda, et see rajaneb kollektiivlepingul, mille eesmärk, nagu selgub eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud asjaoludest, on täiendada riiklike üldkohaldatavate õigusaktide alusel maksmisele kuuluvaid sotsiaalhüvitisi.
Secondly, it is common ground that that scheme is financed exclusively by the workers and employers of the sector concerned, without any financial involvement by the State.
Teiseks on selge, et seda skeemi rahastavad üksnes vastava valdkonna töötajad ja tööandjad ning puudub rahastamine riiklikest vahenditest.
Thirdly, it is clear from the documents submitted to the Court that the scheme is aimed, according to Paragraph 1 of the Collective Agreement, at theatrical professionals employed in theatres operated in Germany.
Kolmandaks selgub toimikust, et vastavalt kollektiivlepingu §-le 1 on see skeem suunatud Saksa teatrites töötavatele loomingulistele töötajatele.
As the Advocate General has stated in point 70 of his Opinion, recognition of entitlement to the survivor’s benefit requires the spouse of the person who is to receive the pension to have been a member of the VddB before dying.
Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 70, on toitjakaotuspensioni õiguse tunnustamiseks nõutav, et vastava pensioniõigusega isiku abikaasa oleks olnud enne surma VddB-s kindlustatud.
That membership is compulsory for theatrical professionals employed by the German theatres.
Selle kindlustusega liitumine on kohustuslik Saksa teatrite loomingulistele töötajatele.
That membership is also held by a number of persons who decide voluntarily to become members of the VddB, such membership being possible provided that the persons concerned can demonstrate that they were previously employed by a theatre in Germany for a certain number of months.
Samuti puudutab see hulka isikuid, kes otsutavad end vabatahtlikult VddB-s kindlustada, kusjuures selline kindlustamine on võimalik siis, kui vastav isik suudab tõendada, et ta on eelnevalt töötanud teatava arvu kuid mõnes Saksa teatris.
Those compulsory and voluntary members therefore form a particular category of workers.
Eespool nimetatud kohustuslikult ja vabatahtlikult kindlustatud isikud moodustavad seega erilise töötajate kategooria.
Further, as regards the criterion that the pension must be directly related to the period of service completed, it must be observed that, under Paragraph 30(5) of the VddB regulations, the amount of the retirement pension, by reference to which the survivor’s benefits are calculated, is determined by reference to the period of the worker’s membership, that being the logical consequence of the structure of the occupational pension scheme at issue which covers two types of membership, as has been stated in paragraphs 52 and 53 of this judgment.
Mis puudutab lisaks kriteeriumi, mille kohaselt pension peab otseselt sõltuma töötatud ajast, tuleb nentida, et VddB põhikirja § 30 lõike 5 järgi määratakse vanaduspensioni summa, mille alusel toitjakaotushüvitis arvutatakse, kindlaks vastavalt töötaja kindlustuse kestusele, kusjuures selline lahendus tuleneb loogiliselt kõnesoleva — vastavalt käesoleva otsuse punktides 52 ja 53 rõhutatule kaht kindlustusliiki katva — kutsealase pensioniskeemi ülesehitusest.
Nor is the amount of that retirement pension fixed by statute; rather, pursuant to Paragraph 30(5) of the VddB Regulations, it is calculated by reference to the total amount of the contributions paid throughout the worker’s membership, to which an indexing factor is applied.
Kõnealuse vanaduspensioni summa ei ole kinnitatud seadusega, vaid arvutatakse vastavalt VddB põhikirja § 30 lõikele 5, võttes aluseks töötaja poolt kindlustuse kestel makstud kindlustusmaksete kogusumma ja kohaldades sellele diskontotegurit.
It follows that, as the Advocate General has pointed out in point 72 of his Opinion, the survivor’s pension in the main proceedings is derived from the employment relationship of Mr Maruko’s life partner and must therefore be classified as ‘pay’ within the meaning of Article 141 EC.
Järelikult, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 72, tuleneb põhikohtuasjas kõne all olev toitjakaotushüvitis T. Maruko kooselupartneri töösuhtest ning seega tuleb see kvalifitseerida „tasuna” EÜ artikli 141 tähenduses.
That conclusion is not affected by the fact that the VddB is a public body (see, to that effect, Evrenopoulos, paragraphs 16 and 23) or by the fact that membership in the scheme giving entitlement to the survivor’s benefits at issue in the main proceedings is compulsory (see, to that effect, Case C-50/99 Podesta [2000] ECR I-4039, paragraph 32).
Nimetatud järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et VddB on avalikõiguslik isik (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Evrenopoulos, punktid 16 ja 23, ega ka see, et põhikohtuasjas kõne all oleva toitjakaotushüvitise saamise õiguse andev liikmelisus vastavas skeemis on kohustuslik (vt selle kohta 25. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C-50/99: Podesta, EKL 2000, lk I-4039, punkt 32).
As regards the significance of Recital 22 of the preamble to Directive 2000/78, that recital states that the Directive is without prejudice to national laws on marital status and the benefits dependent thereon.
Mis puudutab direktiivi 2000/78 põhjenduse 22 ulatust, siis sätestab viimane, et see direktiiv ei piira siseriiklikke õigusnorme perekonnaseisu ning sellest sõltuvate soodustuste kohta.
Admittedly, civil status and the benefits flowing therefrom are matters which fall within the competence of the Member States and Community law does not detract from that competence.
Perekonnaseis ja sellest sõltuvad soodustused on küll liikmesriikide pädevusse kuuluvad valdkonnad ning ühenduse õigus seda pädevust ei kahanda.
However, it must be recalled that in the exercise of that competence the Member States must comply with Community law and, in particular, with the provisions relating to the principle of nondiscrimination (see, by analogy, Case C-372/04 Watts [2006] ECR I-4325, paragraph 92, and Case C-444/05 Stamatelaki [2007] ECR I-3185, paragraph 23).
Siiski tuleb meenutada, et liikmesriigid peavad selle pädevuse teostamisel järgima ühenduse õigust, eelkõige diskrimineerimiskeelu põhimõtet käsitlevaid sätteid (vt analoogia alusel 16. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-372/04: Watts, EKL 2006, lk I-4325, punkt 92, 19. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-444/05: Stamatelaki, EKL 2007, lk I-3185, punkt 23).