natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9 — Directive 2006/54/EC of the European Parliament and of the Council of 5 July 2006 on the implementation of the principle of equal opportunities and equal treatment of men and women in matters of employment and occupation (recast) (OJ 2006 L 204, p. 23)
9 – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiiv meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) (ELT L 204, lk 23).
7 — Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions (OJ 1976 L 39, p. 40-42).
7 – Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (EÜT L 39, lk 40–42; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187).
B — The Austrian legislation
B. Austria õigusnormid
After hormone treatment lasting for about one and a half months, a follicular puncture was carried out on her on 8 March 2005 and she was certified sick by her general practitioner from 8 to 13 March 2005, which was the date planned for transferring two embryos to her uterus. 10
Pärast umbes pooleteise kuu pikkust hormoonravi viidi 8. märtsil 2005 läbi munasarja punktsioon ning tema raviarst kirjutas talle välja haiguslehe 8. märtsist 13. märtsini 2005, millal pidi toimuma kahe embrüo siirdamine emakasse. 10
Under Paragraph 10 of the Mutterschutzgesetz (Law on maternity protection (‘MSchG’)), workers cannot validly be dismissed during pregnancy or in the four months following child birth, provided that the employer has been informed of these circumstances prior to the termination of employment or within five days of its announcement or notification.
Mutterschutzgesetzi (Austria seadus rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate naiste kaitse kohta, edaspidi „MSchG”), § 10 kohaselt ei ole seaduslik töötaja vallandamine raseduse ajal ja sünnitusele järgneva nelja kuu jooksul, eeldusel, et ta on enne vallandamist või viie päeva jooksul pärast tööandja teadet tööandjale oma olukorrast teatanud.
In the meantime, on 10 March, her employer advised her by telephone that her employment would be terminated on 26 March 2005.
Vahepeal, 10. märtsil, teatati talle ettevõttest telefoni teel, et tema töösuhe lõpeb 26. märtsil 2005.
By a letter of the same date Ms Mayr informed the company of the procedure planned for 13 March.
Oma 10. märtsi kirjas teatas Mayr ettevõttele 13. märtsiks planeeritud operatsioonist.
According to the referring court, it is not disputed that on the date that she was notified of her dismissal the ova taken from her had already been united with her partner’s sperm cells and that in vitro embryos therefore existed.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on tõendatud, et vallandamisest teatamise päeval olid Mayrilt eemaldatud munarakud ühinenud tema partneri spermatosoididega, nii et tegemist oli in vitro embrüotega.
Furthermore, the Fortpflanzungsmedi-zingesetz (Law on reproductive medicine (‘FMedG’)) defines fertilised ova and cells grown from them as ‘viable cells’ (Paragraph 1(3)) and provides that they may be kept for a period of up to ten years (Paragraph 17(1)).
Fortpflanzungsmedizingesetz (Austria kunstliku viljastamise seadus, edaspidi „FMedG”) määratluse kohaselt on „eluvõimeline sügoot” viljastatud munarakk ja sellest jagunevad rakud (artikli 1 lõige 3), mida on lubatud säilitada kümne aasta jooksul (artikli 17 lõige 1).
In these circumstances, Ms Mayr took legal action against her employer claiming her salary and pro rata annual remuneration, submitting that the dismissal of 10 March 2005 had no legal effect because as from 8 March when the in vitro fertilisation of her ova took place she was entitled to protection against dismissal under Paragraph 10(1) of the MSchG.
Sellises olukorras nõudis Mayr ettevõttelt kohtu kaudu oma palka ja proportsionaalset osa oma aastapalgast, väites, et tema töölt vallandamine 10. märtsil 2005 oli tühine, kuna alates 8. märtsist 2005, kui viidi lõpule tema munarakkude in vitro viljastamine, kaitses teda MSchG § 10 lõikes 1 sätestatud keeld.
The employer requested that the action be dismissed on the ground that at the time it gave notice of the dismissal no pregnancy yet existed.
Ettevõte palus hagi rahuldamata jätta, kuna vallandamisest teatamise hetkel ei olnud ta veel rase.
10 — The reference for a preliminary ruling states that Ms Mayr had already undergone two previous attempts at in vitro fertilisation, although no date is mentioned.
10 – Eelotsusetaotluses on kirjas, et Mayrit viljastati veel kahel korral kunstlikult, kuigi kuupäeva ei ole märgitud.
Sabine Mayr worked as a waitress for Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG from 3 January 2005.
Sabine Mayr töötas alates 3. jaanuarist 2005 ettekandjana ettevõttes Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG.
The Landesgericht (Regional Court), Salzburg at first instance granted Sabine Mayr’s application on the basis that, according to the caselaw of the Oberster Gerichtshof, the protection enshrined in Paragraph 10 of the MSchG begins with the fertilisation of the ovum and therefore should be extended to the case of in vitro fertilisation, since the purpose of the MSchG is to safeguard the mother’s economic existence.
Landesgericht Salzburg (Salzburgi liidumaa esimese astme kohus) rahuldas Sabine Mayri nõude esimeses astmes, viidates sellele, et vastavalt Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgem kohus) praktikale algab MSchG § 10 sätestatud lapseootel naiste kaitse munaraku viljastamisega ning seetõttu laienes see in vitro viljastamisele, kuna MSchG eesmärk on tagada ema majanduslik kindlustatus.
‘Is a worker, who undergoes in vitro fertilisation, a ‘pregnant worker’ within the meaning of the first part of Article 2(a) of Council Directive 92/85/EEC of 19 October 1992 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC) if, at the time at which she was given notice of dismissal, the woman’s ova had already been fertilised with the sperm cells of her partner and in vitro embryos thus existed, but they had not yet been implanted within her?’
1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) artikli 2 punkti a esimese lausepoole tähenduses, kui vallandamisest teadasaamise hetkel on tema munarakud tema partneri spermatosoididega viljastatud, nii et on olemas in vitro embrüod, kuid need ei ole veel naise emakasse siirdatud?”
Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG appealed against this judgment to the Oberlandesgericht (Higher Regional Court), Linz, which set aside the judgment at first instance on the basis that, irrespective of the point in pregnancy when hormonal changes start to take place, pregnancy cannot exist separately from the body in which it develops.
Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG kaebas selle kohtuotsuse edasi Oberlandesgericht Linzi (apellatsioonikohus), kes tühistas esimese astme kohtu otsuse, tuginedes asjaolule, et sõltumata eostamise hetkest, mil algavad hormonaalsed muudatused, ei saa rasedust käsitleda eraldiseisvana kehast, kus see aset leiab.
Consequently, in the case of in vitro fertilisation, pregnancy — and therefore the protection against dismissal — will start with the transfer of the fertilised ovum to the uterus.
Järelikult algab in vitro viljastamisel rasedus – ja seega ka kaitse vallandamise eest – viljastatud munaraku siirdamisega emakasse.
The reference for a preliminary ruling was lodged at the Registry of the Court on 14 December 2006.
Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis 14. detsembril 2006.
Ms Mayr was unsatisfied with the judgment on appeal and appealed to the Oberster Gerichtshof.
Apellatsioonimenetluses tehtud otsusega nõustumata, kaebas Mayr selle edasi Oberster Gerichtshofi.
The Austrian referring court, being of the view that the outcome of the case depends on the interpretation of provisions of Community law, has referred the following question to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC:
Leides, et vaidluse lahendamine sõltub ühenduse õigusnormide tõlgendamisest, esitas Austria kohus Euroopa Kohtule EÜ artikli 234 alusel järgmise eelotsuse küsimuse:
The respondent in the main proceedings, the Commission and the Greek, Italian and Austrian Governments have all submitted written observations.
Põhikohtuasja hageja esimeses kohtuastmes, komisjon ja Kreeka, Itaalia ja Austria valitsus esitasid oma kirjalikud märkused.
At the hearing, held on 16 October 2007, oral observations were presented by the representatives of the Austrian and Greek Governments and of the Commission.
16. oktoobril 2007 toimunud kohtuistungil esitasid Austria ja Kreeka valitsuse esindajad ja samuti komisjoni esindaja oma suulised märkused.
11 Consequently, from the beginning of the pregnancy, an employer is prevented from dismissing a ‘pregnant worker’, as defined in Article 2(a), which also provides that the employee must have informed her employer of her condition ‘in accordance with national legislation and/or national practice’.
likult on keelatud artikli 2 punktis a määratletud „raseda töötaja” vallandamine raseduse algusest alates, kusjuures on lisatud, et töötaja teatab tööandjale oma olukorrast „kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja/või siseriiklike tavadega”.
V — Analysis of the question referred for a preliminary ruling
V. Eelotsuse küsimuse analüüs
A — Applicability of Directive 92/85
A. Direktiivi 92/85 kohaldatavus
The concept of ‘pregnant worker’
Mõiste „rase töötaja”
Leaving to one side for the moment the crucial question of when pregnancy starts, it is necessary here to address the issue of notice to the employer, given that the respondent in the main proceedings argues in its observations that, even if one were to accept that at the time Ms Mayr was given notice of dismissal she was pregnant in the medical sense of the term, she could not avail herself of the protection offered by the direct ive because she had not disclosed this fact to her employer.
Jättes hetkeks kõrvale – kahtlemata olulise – dilemma hetkest, millal rasedus algas, tuleb nüüd käsitleda tööandjale teatamise nõuet, arvestades, et põhikohtuasjas kostjaks olev ettevõte väidab oma märkustes, et kui Mayr vallandamise hetkel oligi rase selle mõiste meditsiinilises tähenduses, siis direktiivis sätestatud vallandamiskeeld teda ei puuduta, kuna ta ei olnud seda teavet oma tööandjale edastanud.
The Oberster Gerichtshof’s uncertainty centres on the scope of Directive 92/85 and, in particular, on the definition of a ‘pregnant worker’ for the purposes of the employment protection set out in the directive.
Oberster Gerichtshofi küsimus puudutab direktiivi 92/85 kohaldamisala ja täpsemalt „raseda töötaja” määratluse ulatust direktiivis sätestatud töökaitse osas.
However, Article 2 assigns the determination of the method and timing of that
Kuid nimetatud artikli 2 kohaselt määratletakse selle teabe edastamise viis ja
11 — ‘save in exceptional cases not connected with their condition which are permitted under national legislation … and, where applicable, provided that the competent authority has given its consent’ (Article 10(1)).
11 – „[…] v.a erijuhtudel, mis ei ole seotud nende olukorraga ja mis on lubatud siseriiklike õigusaktide ja/või tavade alusel ning võimaluse korral tingimusel, et pädev ametiasutus on andnud oma nõusoleku” (artkli 10 lõige 1).
The Directive was adopted on the basis of Article 118a of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC) with the aim of protecting the safety and health at work of pregnant workers, workers who have recently
Nimetatud direktiivi aluseks on EÜ asutamislepingu artikkel 118 a (muudetuna artikkel 138) ja selle eesmärgiks on tagada rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutus ja töötervishoid. Seepärast on artiklis 10 keelatud niisuguses olukorras oleva naise vallandamine
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 information to Member State legislation and it is for the national court to evaluate such matters.
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK – KOHTUASI C-506/06 tähtaeg iga liikmesriigi õigusnormides ning siseriikliku kohtu ülesanne on neid asjaolusid hinnata.
But, having regard to the Austrian legislation before the Court, it seems safe to say that the notification was effected within the time-limit, since Paragraph 10 of the MSchG permits this up to five days after the announcement of the worker’s dismissal and Ms Mayr sent a letter containing the details of her pregnancy on the same day that the telephone conversation with her employer took place.
Ometi võib eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt kirjeldatud Austria seaduste kohaselt siiski üsna kindlalt tõdeda, et teave edastati piisavalt aegsasti, kuna MSchG § 10 kohaselt võib seda teha viie päeva jooksul töötaja vallandamise teadaandest ja Mayr saatis tööandjaga peetud telefonivestlusega samal päeval kirja, milles teatas oma rasedusest.
Depending on which moment is taken as the beginning of pregnancy, particular measures are classified as either preventive methods of birth control (contraceptives, for example) or methods of terminating a pregnancy.
Sõltuvalt hetkest, millest rasedus loetakse alanuks, peetakse teatud meetmeid sündivuse kontrollimise (preventiivseteks) instrumentideks (näiteks rasestumisvastased vahendid) või rasedust katkestavateks meetmeteks.
The ethical implications of this debate mean that it is advisable to separate it from the strictly legal question which has been brought before the Court in order to establish when a woman has the protection of Directive 92/85, and not when the biological process leading to the birth of a new human being begins.
Selle poleemika eetilise külje tõttu tasub see eraldada puhtalt juriidilisest probleemist, mille osas tuleb Euroopa Kohtul täpsustada, millal naisele laieneb direktiivi 92/85 kaitse, mitte aga seda, millal algab uue elu sünnini viiv bioloogiline protsess.
The beginning of pregnancy as a physical condition of the woman capable of being protected
Raseduse algus kui naise füüsiline seisund, mis vajab kaitset
Gynaecologists and obstetricians commonly use a range of different timeframes to calculate the gestation period: the date of the woman’s last menstruation, the date of ovulation, the date of fertilisation, the date of implantation or the date when the pregnancy can be detected using chemical tests.
Tavaliselt kasutavad günekoloogid ja ämmaemandad raseduse kestuse arvutamisel erinevaid kronoloogilisi malle: naise viimase menstruatsiooni alguspäev, ovulatsioonipäev, viljastamise kuupäev, siirdamise kuupäev või päev, mil rasedus tuvastati keemiliselt.
Notwithstanding all these methods, the beginning of pregnancy is traditionally placed at ‘conception’.
Kõigist neist kriteeriumitest sõltumatult seostatakse raseduse algust traditsiooniliselt „eostamisega”.
In 1875, based on his study of the reproduction of sea urchins, Oskar Hertwig discovered that fertilisation starts with the penetration of the sperm into the ovum.
Aastal 1875 avastas Oskar Hertwig merisiilikute paljunemist uurides, et viljastamine toimub spermatosoidide tungimisel munarakku.
12From that point onwards conception was
12Sellest ajast alates on eostamist seostatud selle Saksa zooloogi kirjeldatud
The silence of the directive on this issue means that we must turn to medical science for an answer.
Enne kui jätkan, tuleb toonitada üht tähtsat mõtet, nimelt raseduse alguse
MAYR associated with the process described by this German zoologist; and in the middle of last century it became centred on the idea of implantation, first in connection with the nidation of the fertilised ovum in the uterus wall and later by reference to the blastocyst.
MAYR protsessiga ja viimase sajandi keskpaigast alates ühendati see pesastumisena tuntud fenomeniga, mille all mõeldi viljastatud munaraku ehk blastotsüsti pesastumist emaka limaskestale.
which have varying degrees of importance: a) the specialist literature, which inclines to this point of view; b) the actual meaning of the word ‘pregnant’, which does not contradict that scientific approach; c) the principal aim of the directive, which tends towards the protection of the pregnant worker’s health and safety; and d) lastly, the fact that such protection cannot last indefinitely.
limaskestale. Tuginen neljale eri tähtsusega argumendile: a) erialakirjandus, mis toetab seda suunda; b) sõna „rase” tähendus ise, mis ei ole vastuolus niisuguse teadusliku lahendusega; c) direktiivi peamine eesmärk, mille kohaselt raseda töötaja tööohutuse ja töötervishoiu eest peab hoolitsema, ja lõpuks d) asjaolu, et kõnealune kaitse ei saa sine die edasi kesta.
(a) The FIGO definition of pregnancy sperm, the zygote descends towards the uterus whilst undergoing a series of cell divisions.
Kohane oleks teha üks lühiülevaade: 13kui spermatosoid on munaraku viljastanud, a) Raseduse mõiste FIGO järgi liigub sügoot pidevalt jagunedes emaka suunas.
About five days after fertilisation there already exists a set of inner cells, which develop into the embryo, and an outer ring which forms the placenta.
Umbes viis päeva pärast viljastamist moodustub sisemine rakkude kogumik, millest kujuneb embrüo, ja välimine rakkude kiht, millest saab alguse platsenta.
On about the sixth day this blastocycst adheres to the lining of the uterus and this is known as nidation or implantation.
Umbes kuuendal päeval kinnitub blastotsüst emaka limaskestale; seda nimetatakse pesastumiseks ehk implanteerumiseks.
The most convincing argument here is that of certain international organisations and bodies of indisputable authority which support the moment of nidation.
Olulist argumenti selles küsimuses kujutab endast teatud rahvusvaheliste organisatsioonide ja üksuste arvamus, kes on vaieldamatult pädevad ja kes pooldavad pesastumishetke kontseptsiooni.
The Committee for the Study of Ethical Aspects of Human Reproduction of the International Federation of Gynecology and Obstetrics (FIGO), for example, in its Cairo declaration of March 1998, described pregnancy as that part of the process of human reproduction ‘that commences with the implantation of the conceptus in a woman, and ends with either the birth of an infant or an abortion’. 15
Nii näiteks Rahvusvahelise Sünnitusabi- ja Naistearstide Föderatsiooni (FIGO) inimreproduktsiooni eetiliste aspektide uurimise komitee (International Federation of Gynecology and Obstetrics, Committee on the Ethical Aspects of Human Reproduction) kirjeldab oma 1998. aasta Kairo deklaratsioonis rasedust, kui inimreproduktsiooni protsessi osa, „mis algab „embrüo” pesastumisega naise üsas ja mis päädib lapse sünni või abordiga”. 15
So, fertilisation and implantation are the two possible stages which investigators may use to determine the beginning of pregnancy.
Viljastamine ja pesastumine on seega need kaks etappi, millest ühe või teise alusel uurijad määravad raseduse alguse.
This choice is one which has its attendant prejudices and practical consequences, 14and which takes on particular complexity when, as in the case of Ms Mayr, procreation is attempted using technical medical procedures.
Neist ühe valimine ei välista eelarvamusi ja praktilisi tagajärgi, 14ning olukord muutub eriti keeruliseks siis, kui – nagu Mayri puhul – viljastamisel kasutatakse meditsiinitehnilisi vahendeid.
Without entering into a scientific evaluation of the two options, a variety of different considerations lead me to think that the legal protection of the pregnant woman arises on implantation of the blastocyst in the uterus. In this I am relying on four arguments
Hindamata kumbagi olukorda teaduslikul alusel, teeksin erinevate asjaolude tõttu järelduse, et raseda õiguskaitse tekib blastotsüsti pesastumisega emaka
13 — Information taken from the Encyclopaedia Britannica, entry on ‘pregnancy’, p. 675.
13 – Nende andmete allikaks on Encyclopedia Britannica, otsisõna „pregnancy”, lk 675.
14 — For the reasons already explained and despite the fact that the two events usually take place five or six days apart.
14 – Põhjuseid on selgitatud eespool ning mõlema sündmuse vahele jääb viis kuni kuus päeva.
Therefore, if the FIGO definition referred to above considers the pregnancy to commence only after the implantation of the ‘conceptus’ in a woman, Ms Mayr was not pregnant when the employer gave her notice of dismissal.
Kui raseduse alguseks pidada FIGO eespool kirjeldatud definitsiooni kohaselt üksnes „embrüo” pesastumist naise üsas, siis Mayr ei olnud rase, kui tööandja talle vallandamisest teatas.
On 10 March, when the ova collected had already been cultured and, according to the information available, had been fertilised, she was dismissed.
Vallandamine toimus 10. märtsil, kui eraldatud munarakke, mis olemasolevate andmete kohaselt olid juba viljastatud, laboratooriumis aretati.
The resulting embryos were transferred three days later, on 13 March.
Saadud embrüod siirdati kolm päeva hiljem ehk 13. märtsil.
That conclusion is consistent with the usual meaning of the word ‘pregnancy’ in medical science, where it is used to designate the process which takes place between conception and birth.
Niisugune tõlgendus vastab sellele, kuidas sõna „rasedus” tavaliselt mõistetakse arstiteaduses, kus seda kasutatakse viljastamise ja sünnituse vahele jääva protsessi tähistamiseks.
This meaning also appears in that haven against the harshness of reality called the dictionary.
Kõnealune tähendus esineb ka halastamatust ajahambast puremata jäänud teostes, mida kujutavad endast sõnastikud.
17 Pregnancy is identified with the development of a new human being in the woman’s womb, a process which had not occurred at the time Ms Mayr was dismissed.
17Rasedust seostatakse uue elu arenemisega naise üsas, mida Mayri vallandamise hetkel ei esinenud.
The fact that she later becomes pregnant does not change this and nor does the fact that at the time she lost her job the ova had been fertilised in the labo-
Miski ei muuda fakti, et ta rasestus hiljem, ega ka seda, et töölt lahkudes olid tema munarakud laboratooriumis viljastatud, niisiis ei ole käesolevas asjas – nagu kost-
17 — Pascual, J.A., La Historia como pretexto, speech made on 10 March 2002 on the occasion of his admission as a member of the Real Academia Española, Madrid, 2002, p. 82.
17 – Pascual, J.A., La Historia como pretexto, 10. märtsi 2002 kõne tema avalikul vastuvõtul Real Academia Española’s, Madrid, 2002, lk 82.
MAYR ratory because, as the respondent suggests, 18the question is not whether the zygote had pregnant at the time she was given notice of dismissal.
MAYR kui Mayri raseduse välistamiseks vallandamisest teatamise hetkel piisab teadmisest, et embrüod ei olnud veel tema emakasse viidud.
become nasciturus (a foetus) in the legal sense, but whether there was a pregnancy.
jaks olev ettevõte soovitab 18 – vaja hinnata, kas sügoot oli õiguslikus mõttes nasciturus (sündimata laps), vaid selgitada, kas rasedus oli alanud.
I also disagree with the Greek Government’s submission in paragraph 17 of its written observations that the fact that in the case of in vitro fertilisation the woman can change her mind right up to the moment when the fertilised ovum is transferred does not make her situation any different from that of a natural pregnancy, which can also be terminated voluntarily.
Ma ei nõustu Kreeka valitsusega, kes oma kirjalike märkuste punktis 17 väidab, et see asjaolu, et asjaomane isik võib in vitro viljastamise korral veel viljastatud munarakkude siirdamise hetkeni ümber mõelda, ei tähenda, et tema olukord erineb loomulikust rasedusest, kus vabatahtlik katkestamine on samuti võimalik.