natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In other words, the principle of nondiscrimination, which ought to lead to the provisions laid down in Paragraph 80(3) of the IRG in favour of German nationals being extended to nationals of other Member States — particularly in view of the fact that Article 4(6) of the Framework Decision treats nationals and residents in exactly the same way — must not be applied, because Paragraph 80(3) runs counter to the Framework Decision, which takes precedence over any conflicting provision of national law.
Teisisõnu, diskrimineerimiskeelu põhimõtet, mille tulemusena peaks laiendama IRG § 80 lõike 3 Saksa kodanikke käsitlevaid sätteid muude liikmesriikide kodanikele, arvestades eelkõige asjaolu, et raamotsuse artikli 4 punktis 6 on kodanikke ja elanikke käsitletud täpselt samamoodi, ei tule kohaldada, sest nimetatud § 80 lõige 3 on vastuolus raamotsusega ning viimane on ülimuslik mis tahes vastupidise siseriikliku õigusnormi suhtes.
I therefore propose that the Court supplement its answer to the second question referred for a preliminary ruling by stating that, in the dispute before it, the referring court must apply to Mr Kozłowski the provisions of its national law applicable to nationals of the other Member States, in accordance with the objective of the Framework Decision.
Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku täiendada vastust teisele eelotsuse küsimusele märkusega, et põhikohtuasjas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kohaldama S. Kozłowski suhtes oma siseriiklikke õigusnorme, mis on kohaldatavad teiste liikmesriikide kodanike suhtes, kooskõlas raamotsuse eesmärgiga.
The principle of conforming interpretation precludes the extension to nationals of other Member States, pursuant to the principle of nondiscrimination, of the ground for nonexecution laid down in national law in favour of German nationals who oppose their surrender.
Kooskõlalise tõlgendamise põhimõttega on vastuolus see, kui siseriiklikus õiguses ette nähtud täitmata jätmise alust, mis puudutab Saksa kodanikke, kes on enda üleandmise vastu, laiendatakse diskrimineerimiskeelu põhimõtte alusel teiste liikmesriikide kodanikele.
That approach does not breach the limits of the obligation of conforming interpretation, because it does not lead the referring court to interpret its national law contra
See lahendus ei ületa kooskõlalise tõlgendamise kohustuse piire, sest selle tulemusena ei pea siseriiklik kohus asjaomase liikmesriigi õigust tõlgendama contra legem.
B — The concept of ‘a resident’ as referred to in Article 4(6) of the Framework Decision of the Framework Decision, and whether one or more of the circumstances listed in its question is decisive or relevant for recognition of the status of a person who is ‘staying in’ or who is ‘a resident’.
B. Raamotsuse artikli 4 punktis 6 osutatud mõiste „elanik” loetletud asjaolud või üks nendest asjaoludest on „viibiva” või „elava” isiku staatuse tunnustamise jaoks määrava tähtsusega või asjakohane.
By its first question, the referring court asks the Court whether Article 4(6) of the Framework Decision must be interpreted as meaning that a person can be regarded as staying or residing in the executing Member State where:
Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul vastata, kas raamotsuse artikli 4 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et isikut võib pidada vahistamismäärust täitvas liikmesriigis viibivaks või elavaks, kui:
— his stay there has not been uninterrupted;
– ta ei viibi seal katkematult;
The referring court submits those questions to the Court because the two concepts are not defined in the Framework Decision.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab need küsimused Euroopa Kohtule sellepärast, et kõnealused kaks mõistet ei ole raamotsuses määratletud.
Nor does the Framework Decision refer to other Community law measures referring to the concept of domicile or residence, or to the right of the Member States to determine the content of that concept.
Raamotsus ei viita ka muudele ühenduse õigusaktidele, mis viitavad elu- või asukoha mõistele ega liikmesriikide õigusele nende mõistete sisu kindlaks määrata.
— his stay there is not in conformity with the national legislation governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country;
– ta ei viibi seal kooskõlas siseriikliku õigusega, mis reguleerib välismaalaste riiki sisenemist ja riigis elamist;
The Czech and Netherlands Governments maintain that the definition of those concepts must be left to the assessment of each Member State.
Tšehhi ja Madalmaade valitsus leiavad, et nende mõistete määratlemine tuleb jätta liikmesriikide otsustada.
I do not share that view.
Ma ei nõustu selle analüüsiga.
— he commits crimes there systematically; and
ta paneb seal korrapäraselt toime õigusrikkumisi ja
— he is in custody there serving a prison sentence.
– viibib seal vangistuses vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks.
By this question, the referring court is asking the Court of Justice, essentially, to define the scope of the concepts of ‘staying in’, or being ‘a resident of’, the executing Member State, as referred to in Article 4(6)
Selle küsimusega palub eelotsustaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul sisuliselt täpsustada, mida hõlmavad raamotsuse artikli 4 punktis 6 sätestatud mõisted „viibib” ja „omab elukohta” ning kas tema küsimuses
The purpose of the Framework Decision is to put in place a system of compulsory surrender as between the judicial authorities of the Member States, which can be refused only on the basis of one of the grounds for nonexecution expressly provided for in that Framework Decision.
Raamotsuse eesmärk on nimelt kehtestada kohustuslik liikmesriikide õigusasutuste vaheline üleandmissüsteem, millest vahistamismäärust täitev õigusasutus saab keelduda vaid mõnel raamotsuses sõnaselgelt ette nähtud täitmata jätmise alusel.
The effective application of the Framework Decsion requires, in my opinion, that the ground for nonexecution laid down in Article 4(6) be the subject of a standard definition applied in all the Member States.
Kõnealuse raam otsuse tegelik kohaldamine nõuab minu arvates, et selle artikli 4 punktis 6 sätestatud täitmata jätmise alus oleks kõikides liikmesriikides ühetaoliselt määratletud.
It follows that the opening of the borders has made Member States collectively responsible for the fight against crime.
Sellest järeldub, et avatud piiride tulemusena vastutavad liikmesriigid solidaarselt kuritegevusevastase võitluse eest.
That is why the creation of the European criminal justice area has emerged as essential in order to ensure that the exercise of freedom of movement does not undermine public safety.
Just seetõttu tekkiski vajadus luua Euroopa kriminaalõiguse ala, et liikumisvabaduste kasutamine ei kahjustaks avalikku julgeolekut.
A number of Member States and the Commission have also maintained that the transposition into national law of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision must be left to the discretion of each Member State.
Ka mitu liikmesriiki ning komisjon leidsid, et raamotsuse artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise aluse siseriiklikku õigusesse ülevõtmine tuleb jätta liikmesriikide otsustada.
That provision must be understood, according to those parties, as leaving the Member States free to choose whether to provide that their judicial authorities may rely on that ground for nonexecution.
Seda sätet tuleb kõnealuste poolte arvates mõista nii, et see jätab liikmesriikidele valiku, kas näha oma õigusasutustele ette sellele täitmata jätmise alusele tuginemise võimalus või mitte.
In consequence, the transposition of Article 4(6) of the Framework Decision into the national law of each Member State is necessary, in my opinion, in order to ensure that the European arrest warrant does not apply to the detriment of the reintegration of the convicted person — and, therefore, to the detriment of the legitimate interest of all Member States in crime prevention — which that ground for nonexecution aims to protect.
Seega on raamotsuse artikli 4 punkti 6 ülevõtmine iga liikmesriigi õigusesse minu arvates vajalik, et Euroopa vahistamismääruse kohaldamine ei kahjustaks süüdimõistetu taasintegreerimist ning sellest tulenevalt kõikide liikmesriikide õigustatud huvi kuritegevust ennetada, mille kaitsmine on selle täitmata jätmise aluse eesmärk.
I do not agree with that interpretation either.
Ma ei nõustu ka selle tõlgendusega.
As we have seen, the purpose of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the convicted person.
Nagu ma eespool märkisin, on raamotsuse artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise aluse eesmärk soodustada süüdimõistetu taasintegreerimist.
Since that person, if a citizen of the Union, has the right to move and reside in all Member States, the success of his reintegration concerns not only the executing Member State but also all the other Member States and the persons living there.
Kuivõrd sellel isikul on juhul, kui ta on liidu kodanik, õigus liikuda ja elada kõikides liikmesriikides, ei puuduta tema edukas taasintegreerimine mitte ainult vahistamismäärust täitvat liikmesriiki, vaid ka kõiki teisi liikmesriike ja nendes elavaid isikuid.
With regard to the issue, in the present case, of the meaning of ‘staying in’ and being ‘a resident of’ the executing Member State, I share the opinion of the Austrian, Polish and Finnish Governments and of the Commission that those expressions must be interpreted as independent concepts, defined in the light of the underlying aim of Article 4(6) of the Framework Decision, and of the scheme and its objectives.
Vahistamismäärust täitvas riigis „viibimise” ja „elamise” mõistete tähenduse osas olen sarnaselt Austria, Poola ja Soome valitsuse ja komisjoniga seisukohal, et neid tuleb tõlgendada autonoomselt, pidades selle tõlgenduse kindlaksmääramisel silmas raamotsuse artikli 4 punkti 6 eesmärki ning selle raamotsuse süsteemi ja eesmärke.
The concept of residence has been defined in other Community measures on the basis of the specific scheme and aims of those acts, which do not correspond to those of the Framework Decision.
Elukoha mõiste on teistes ühenduse õigusaktides määratletud nende aktide konkreetse süsteemi ja eesmärgi alusel, mis ei vasta raamotsuse süsteemile ja eesmärkidele.
Those definitions cannot therefore be applied as such for the purposes of interpreting the concept of residence in the Framework Decision.
Seega ei saa neid määratlusi samal kujul üle võtta raamotsuses sisalduva elukoha mõiste tõlgendamiseks.
The same can be said of third country nationals.
Sama analüüs kehtib ka kolmandate riikide kodanike osas.
As a result of the abolition of border controls in the Schengen area, those nationals may move freely within that area.
Need kodanikud võivad Schengeni ala sisepiiridel kontrollide kaotamise tõttu sellel alal vabalt liikuda.
They may also move and reside throughout the European Union as members of the family of a national of a Member State.
Nad võivad samuti liikuda ja elada terves Euroopa Liidus liikmesriigi kodaniku perekonnaliikmena.
Article 1(2) of the Framework Decision.
KOZŁOWSKI artikli 1 lõikes 2.
It is therefore an exception to a general rule.
Tegemist on seega erandiga põhimõttest.
may, however, be taken into consideration for that purpose, 35as can Resolution (72)1 on the standardisation of the legal concepts of ‘domicile’ and ‘residence’, adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 18 January 1972, to which the Oberlandesgericht Stuttgart refers. 36
leks arvesse võtta, 35samuti nagu Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee 18. jaanuari 1972. aasta resolutsiooni (72)1 „alalise elukoha” ja „elukoha” õiguslike käsitluste standardimise kohta, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab. 36
That analysis is also confirmed by the tight deadlines by which the executing judicial authority must adopt its decision on execution of the European arrest warrant.
Seda analüüsi kinnitab ka asjaolu, et tähtajad, mille jooksul vahistamismäärust täitval õigusasutusel tuleb teha otsus Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta, on lühikesed.
Consideration of the aims of the Framework Decision leads me to infer that the ground for nonexecution stated in Article 4(6) must be interpreted restrictively.
Raamotsuse eesmärki uurides järeldan, et selle artikli 4 punktis 6 sätestatud täitmata jätmise alus tuleb määratleda kitsalt.
That ground permits derogation from the mandatory surrender provided for in
See alus võimaldab teha erandi üleandmise kohustuslikust laadist, mis on ette nähtud raamotsuse
We have also seen that the objective underlying Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the requested person.
Eespool näitasin samuti, et raamotsuse artikli 4 punkt 6 aluseks olev eesmärk on soodustada selle isiku taasintegreerimist, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus.
It is in the light of that objective that the concepts of ‘staying in’ and being ‘a resident of’, as referred to in the Framework Decision, should be defined; and the scope of those definitions should be narrow, in keeping with the aims of the Framework Decision.
Seda eesmärki ja raamotsuse eemärgiga kehtestatud kitsast tähendust arvestades tulebki määratleda kõnealuses sättes kasutatud mõisted „viibib” ja „omab elukohta”.
35 — In the field of social security, the place of residence of a worker — which serves to determine the applicable legislation on unemployment benefits — is determined by the place where the habitual centre of interests is situated.
35 – Sotsiaalkindlustuse valdkonnas määratakse töötaja elukoht, mille alusel määratletakse töötushüvitise valdkonnas kohaldatavad õigusaktid, kindlaks koha järgi, kus asub tema peamine huvide kese.
In that regard, it is important to consider the family situation of the worker as well as the reasons that have led him to move, and the nature of the work (Case C-372/02 Adanez-Vega [2004] ECR I-10761, paragraph 37).
Sellega seoses tuleb arvestada töötaja perekondlikku olukorda ja elukoha vahetamise põhjusi ning töö olemust (11. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-372/02: Adanez-Vega, EKL 2004, lk I-10761, punkt 37).
With regard to tax exemptions within the Community for certain means of transport temporarily imported into one Member State from another, normal residence must be regarded as the place where a person has established his permanent centre of interests and that place must be determined on the basis of all the criteria laid down in the applicable provision of Community law and all the relevant facts (see Case C-392/05 Alevizos [2007] ECR I-3505, paragraphs 54 and 55).
Ühenduses ühest liikmesriigist teise ajutiselt imporditud teatavate transpordivahendite maksuvabastuse valdkonnas on alaliseks elukohaks asjaomase isiku püsiv huvide kese ning see koht tuleb kindlaks määrata kõikide kohaldatavas ühenduse õiguse sättes sisalduvate kriteeriumide ning kõikide asjassepuutuvate tegurite abil (26. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-392/05: Alevizos, EKL 2007, lk I-3505, punktid 54 ja 55).
In the Staff Regulations for Officials and Other Servants of the European Communities, an official’s place of habitual residence before his entry into service, which constitutes the decisive criterion for the purposes of the expatriation allowance, is that in which the official concerned has established, with the intention that it should be of a lasting character, the permanent or habitual centre of his interests (Case C-452/93 P Magdalena Fernández v Commission [1994] ECR I-4295, paragraph 22).
Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjades on ametniku alaline elukoht enne teenistusse asumist, mis on kodumaalt lahkumise toetuse andmisel määrav kriteerium, määratletud kui koht, kus on asjaomase isiku püsiv või peamine huvide kese ja mille ta on valinud kavatsusega anda sellele püsiv tähendus (15. septembri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-452/93 P: Magdalena Fernández vs. komisjon, EKL 1994, lk I-4295, punkt 22).
36 — According to that resolution, domicile is a legal concept.
36 – Selle resolutsiooni kohaselt on mõiste „alaline elukoht” õigusmõiste.
It implies a legal relationship between a person and a country, resulting from that person’s intention to establish there the centre of his personal, social and economic interests.
See eeldab õigussuhet isiku ja riigi vahel, mis tuleneb selle isiku soovist luua sinna oma isiklike, sotsiaalsete ja majanduslike huvide kese.
The concept of residence, on the other hand, is determined solely by reference to factual criteria.
Elukoha mõiste aga määratakse kindlaks üksnes faktiliste kriteeriumidega.
It does not depend upon the legal entitlement to reside.
See ei sõltu elamisloast.
It results from the fact that a person lives in a country for a certain period of time, which need not necessarily be continuous.
Selle aluseks on asjaolu, et isik elab riigis teatud ajavahemiku jooksul, mis ei ole tingimata pidev.
In order to determine whether residence is habitual, account is to be taken of the duration and the continuity of the residence as well as of other facts of a personal or professional nature which point to durable ties between a person and his residence.
Selleks et määrata kindlaks, kas elukoht on alaline, tuleb arvesse võtta elamise kestust ja pidevust ning muid isiklikke või kutsealaseid asjaolusid, mis näitavad kestvaid sidemeid isiku ja tema elukoha vahel.
The place where a person due to serve a prison sentence, or subject to a detention order, stays or resides is relevant to his reintegration, because that reintegration aims to allow the person to rediscover his place in society, that is to say, the family, social and professional environment in which he lived before serving his sentence and to which it is probable that he will return thereafter.
Koht, kus isik, kellel tuleb kanda vanglakaristust või täita julgeolekumeedet, viibib või elab, omab tähtsust tema taasintegreerumise jaoks, sest taasintegreerumise eesmärk on võimaldada sel isikul leida endale uuesti koht ühiskonnas, st perekonna keskel ning sotsiaalses ja kutsealases keskkonnas, kus ta elas enne karistuse täitmist ning kuhu ta tõenäoliselt pärast karistuse ärakandmist tagasi pöördub.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 requested person has links with the executing Member State of such a kind as to enable the judicial authority of that State to infer that, in order to fulfil its function of reintegration, the sentence must be served in that State.
KOHTUJURIST BOT’ SEISUKOHT – KOHTUASI C-66/08 korda, kus isikul, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, on vahistamismäärust täitva liikmesriigiga niisugune side, et selle riigi õigusasutus võib sellest järeldada, et taasintegreerimise ülesande täitmise võimaldamiseks peab ta karistust kandma kõnealuses riigis.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision must therefore be understood as the place where the person has his centre of main interests.
„Elukoha” mõistet raamotsuse artikli 4 punkti 6 tähenduses tuleb seega mõista kui kohta, kus on isiku põhihuvide kese.
Thus, in their recommendations on prison rules, the Member States of the Council of Europe expressed their wish that imprisonment should be organised, as far as possible, in conditions enabling the person held in custody to sustain and strengthen links with his family.
Euroopa Nõukogu liikmesriigid väljendasid oma soovitustes Euroopa vanglareeglistiku kohta soovi, et vangistus oleks korraldatud niipalju kui võimalik tingimustes, kus kinnipeetav saab säilitada ning tugevdada sidemeid oma perekonnaga.
Imprisonment must also give the person held in custody the impression that he is not excluded from the community at large.
Vangistus peab kinnipeetavale jätma ka mulje, et ta ei ole ühiskonnast välja tõrjutud.
Lastly, the conditions of custody must be such as to facilitate the acquisition or resumption of employment on expiry of the sentence, under a pre-release regime organised in the penal institution or by conditional release under supervision. 37
Lõpuks peab vangistus hõlbustama töö leidmist või jätkamist pärast karistuse ärakandmist, tänu kinnipidamisasutuses rakendatavale vabastamise ettevalmistamise programmile või tingimisi vabastamisele järelevalve all. 37
That concept thus corresponds, in my opinion, to a factual situation which results from the presence of a group of criteria of which the most important — as the Austrian, Polish and Finnish Governments and the Commission propose — are family and social links, use of the language, the availability of a place to live, having a job, and the length of residence in the State, together with the intention of the person concerned to stay there when he is no longer held in custody.
Seega vastab see mõiste minu arvates faktilisele olukorrale, mis tuleneb hulgast kriteeriumidest, millest kõige asjakohasemad on – nagu on pakkunud ka Austria, Poola ja Soome valitsus ning komisjon – perekonnasidemed ja sotsiaalsed sidemed, keele kasutamine, eluaseme omamine, töökoha omamine ja riigis viibimise kestus ning asjaomase isiku soov seal elada pärast vangistuse lõppu.
The following lessons can be drawn from the above observations for the definition of the concepts of ‘staying in’ or being ‘a resident of’, as referred to in Article 4(6) of the Framework Decision.
Nendest kaalutlustest võib teha järgmised järeldused raamotsuse artikli 4 punktis 6 kasutatud mõistete „viibib” ja „omab elukohta” sisu määratlemiseks.
That list must not be exhaustive, since the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision must always, in my opinion, be applied by the executing judicial authority on the basis of an assessment of the person’s individual situation.
See loetelu ei peaks olema ammendav, sest minu arvates peab vahistamismäärust täitev õigusasutus raamotsuse artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise alust alati kohaldama asjaomase isiku konkreetse olukorra hindamise põhjal.
First, the content of those two concepts is not, in my view, different, as confirmed by the fact that Article 5(3) of the Framework Decision refers only to a ‘resident’.
Ühelt poolt ei ole nendel mõistetel minu arvates erinev sisu – seda kinnitab asjaolu, et raamotsuse artikli 5 punktis 3 on viidatud üksnes elukohta omavale isikule.
Secondly, they refer to the situation in which the
Teiselt poolt puudutavad need mõisted olu-
37 — Recommendation No R (87) 3 (rules 65(c), 70.1 and 88) and Recommendation Rec(2006)2 (rules 24, 103 and 107).
37 – Soovitused R (87) 3 (punktid 24, 103 ja 107) ja Rec(2006)2 (punktid 63, 68-1 ja 86).
The following conclusions can be drawn from this analysis as regards the circumstances listed by the referring court.
Sellest analüüsist võib eelotsusetaotluse esitanud kohtu loetletud asjaolude kohta teha järgmised järeldused.
KOZŁOWSKI criteria enabling that place to be identified serve to indicate the strength of the connection of that person to life in the executing Member State.
KOZŁOWSKI seb tagasi pöörduda. Selle koha kindlaksmääramise kriteeriumid võimaldavad hinnata, kui tugevad on selle isiku sidemed vahistamismäärust täitva liikmesriigi ühiskonnaga.
With regard, first, to the fact that the person concerned has not stayed without interruption in the executing Member State, that cannot call into question the connection of that person to that State.
Esiteks, mis puudutab asjaolu, et asjaomane isik ei viibinud katkematult vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, siis see ei saa seada kahtluse alla selle isiku sidet kõnealuse riigiga.
A person can go abroad on holidays or to carry out his chosen profession without that changing his centre of main interests.
Isik võib sõita välismaale puhkusele või seoses oma tööga, ilma et see muudaks tema põhihuvide keset.
The concept of ‘resident’ for the purposes of Article 4(6) of the Framework Decision is therefore based on the intention of the person concerned and necessarily describes a place where he enjoys or can enjoy his rights.
Mõiste „elukoht” raamotsuse artikli 4 punkti 6 tähenduses põhineb seega asjaomase isiku tahtel ning tähendab kindlasti kohta, kus sellel isikul on kõik õigused või kus ta saab oma õigusi kasutada.