natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Case F-64/09 Labate v Commission (order of 29 September 2009) an action for failure to act was brought before the Civil Service Tribunal on the basis of Article 232 EC by a‘person to whom [the] Sta¥ Regulations [of ocials of the European Communities (“the Sta¥ Regulations”)] apply’within the meaning of Article 91 of those regulations, who was in dispute, not with the Commission as a Community institution, but with the appointing authority within the Commission, that is to say, with the Commission as employer.
Kohtuasjas Labate vs. komisjon (29.¡septembri 2009.¡aasta määrus kohtuasjas F-64/09) menetles Avaliku Teenistuse Kohus tegevusetushagi, mille oli EÜ artikli¡232 alusel esitanud Euroopa ühenduste ametnike„personalieeskirjadega [(edaspidi„personalieeskirjad”)] hõlmatud isik”kõnealuste eeskirjade artikli¡91 tähenduses, kellel oli vaidlus mitte komisjoni kui institutsiooniga, vaid asutusega, kellel on nimetatud institutsioonis ametisse nimetamise õigus, ehk teisisõnu institutsiooni kui tööandjaga.
The Civil Service Tribunal held that the question whether the applicant was entitled to bring an action for failure to act on the basis of Article 232 EC was to be examined only by the court having jurisdiction to rule on actions for failure to act brought by individuals, namely the Court of First Instance (hereafter in this section‘the General Court’).
Avaliku Teenistuse Kohus leidis, et küsimuse, kas hageja saab kõnesolevas vaidluses EÜ artikli¡232 alusel tegevusetushagi esitada, lahendamine on vaid selle kohtu ülesanne, kes on pädev läbi vaatama eraõiguslike isikute esitatud tegevusetushagisid ja kelleks on nimelt Esimese Astme Kohus.
The Civil Service Tribunal therefore referred the case to that court on the basis of Article 8(2) of the Annex to the Statute of the Court of Justice.
Seetõttu suunas Avaliku Teenistuse Kohus Euroopa Kohtu põhikirja lisa artikli¡8 lõi-kele¡2 tuginedes kohtuasja Esimese Astme Kohtusse.
In Case F-11/05°RENV Chassagne v Commission (order of 18 November 2009) the Civil Service Tribunal was faced with a situation in which an applicant, who had not formally discontinued the proceedings within the meaning of Article 74 of the Rules of Procedure, had clearly manifested his intention not to pursue his claims.
Kohtuasjas Chassagne vs. komisjon (18.¡novembri 2009.¡aasta määrus kohtuasjas F-11/05¡RENV) tuli Avaliku Teenistuse Kohtul lahendada olukord, kus hageja, kes ei olnud kodukorra artikli¡74 mõttes ametlikult hagist loobumisest küll teatanud, näitas ilmselgelt oma tahet esitatud nõuetest loobuda.
The Civil Service Tribunal, having heard the parties, held that it was incumbent upon it, in the interests of the sound administration of justice and in the light of the persistent failure of the applicant to act, to ¤nd of its own motion, pursuant to Article 75 of the Rules of Procedure, that the action had become devoid of purpose and that there was no need to adjudicate (2).
Avaliku Teenistuse Kohus asus pärast poolte ärakuulamist seisukohale, et ta peab ise korrakohase õigusmõistmise huvides ja hageja kestva passiivsuse tõttu vastavalt kodukorra artiklile¡75 omal algatusel tuvastama, et hagi ese on ära langenud ja puudub vajadus otsuse tegemiseks.2
The relation between appealed decisions and cases brought to a close, not including cases unilaterally discontinued by one of the parties, may be considered a better reªection of the‘rate of challenge’of the decisions of the Civil Service Tribunal than the relation between appealed decisions and decisions subject to appeal, given that a certain number of cases is brought to a close by amicable settlement each year.
Edasikaevatud kohtulahendite ja lõpetatud kohtuasjade vahelist suhet, kui ühe menetluspoole hagist loobumine välja arvata, võib pidada Avaliku Teenistuse Kohtu lahendite „vaidlustamise protsendi” paremaks näitajaks kui edasikaevatud kohtulahendite ja edasikaevatavate kohtulahendite vahelist suhet, kui arvestada sellega, et igal aastal lõpetatakse teatud hulk kohtuasju kompromissiga.
See, to that e¥ect, the order of 22 October 2009 in Case F-10/08 Aayhan v Parliament.
Vt samas küsimuses 22.¡oktoobri 2009.¡aasta määrus kohtuasjas F-10/08: Aayhan vs. parlament.
Denition of act adversely a§ecting an ocial
Isikut kahjustava meetme mõiste
In Joined Cases F-5/05 and F-7/05* Violetti and Others and Schmit v Commission (judgment of 28 April 2009, under appeal to the General Court) (3), the Civil Service Tribunal, faced with the question whether the decision by the Director of the European Anti-Fraud Oce (OLAF) to forward to the judicial authorities of the Member State concerned the information obtained during internal investigations into matters liable to result in criminal proceedings against an ocial constitutes an act adversely a¥ecting that ocial within the meaning of Article 90a of the Sta¥ Regulations, answered that question in the armative.
Liidetud kohtuasjades Violetti jt ja Schmit vs. komisjon (28.¡aprilli 2009.¡aasta otsus liidetud kohtuasjades F-5/05 ja F-7/05*, mis on Euroopa Liidu Üldkohtusse edasi kaevatud),3 kus Avaliku Teenistuse Kohtul tuli leida vastus küsimusele, kas otsus, millega Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) direktor edastab liikmesriikide õigusasutustele kriminaalmenetlust nõuda võivate küsimuste kohta ametniku suhtes alustatud sisejuurdluste käigus saadud informatsiooni, on seda isikut kahjustav meede personalieeskirjade artikli¡90a tähenduses, vastas kohus sellele küsimusele jaatavalt.
The Civil Service Tribunal found inter alia that that decision cannot be regarded as a merely intermediate or preparatory decision if Article 90a of the Sta¥ Regulations, according to which any person to whom the Sta¥ Regulations apply may submit to the Director of OLAF a complaint within the meaning of Article 90(2) against an act adversely a¥ecting him in connection with investigations by OLAF, is not to be deprived of all e¥ect.
Nimelt sedastas Avaliku Teenistuse Kohus muu hulgas, et sellist otsust ei saa vaadelda ainuüksi vahepealse või ettevalmistava otsusena, sest vastasel korral ei oleks enam mingit tähendust personalieeskirjade artikli¡90a teisel lausel, mille kohaselt võib iga isik, kelle suhtes kohaldatakse personalieeskirju, esitada OLAF-i direktorile personalieeskirjade artikli¡90 lõike¡2 tähenduses kaebuse teda kahjustava meetme kohta seoses OLAF-i juurdlusega.
The Civil Service Tribunal also held that it is dicult to conceive that such decisions should be denied the status of ‘act adversely a¥ecting [an ocial]’, especially given that the Community legislature itself has foreseen the need to make OLAF’s internal investigations subject to strict procedural safeguards and, in particular, to make the most signi¤cant acts which OLAF adopts in the course of such investigations subject to observance of the fundamental principle of the rights of the defence, which includes, inter alia, the right to be heard.
Avaliku Teenistuse Kohus leidis veel, et ei ole mõeldav, et sellist otsust ei määratleta isikut kahjustava meetmena, samas kui seadusandja ise on pidanud vajalikuks kehtestada OLAF-i sisejuurdluste osas ranged menetlustagatised, eeskätt rakendada kaitseõiguste – sealhulgas eelkõige õigus olla ära kuulatud – aluspõhimõtet kõige olulisemate meetmete suhtes, mille OLAF juurdlustega seoses võtab.
In the judgment of 6 May 2009 in Case F-137/07 Sergio and Others v Commission, the point was made that, where it is clear that a complaint was lodged by a lawyer on behalf of ocials or other sta¥, the administration is entitled to take the view that the lawyer is the proper addressee of the decision taken in response to that complaint.
6.¡mai 2009.¡aasta otsuses kohtuasjas F-137/07: Sergio jt vs. komisjon selgitati, et kui on selge, et kaebuse on esitanud advokaat ametnike või teenistujate nimel, võib administratsioon õigustatult asuda seisukohale, et see isik on ka kaebusele antud vastuse adressaat.
In the absence of indications to the contrary received by the administration before service of its reply, service on the lawyer is equivalent to service on the ocials or other sta¥ he represents and thus causes the time limit of three months for bringing an action laid down in Article 91(2) of the Sta¥ Regulations to begin running.
Kui administratsioonile ei ole enne omapoolse vastuse teatavakstegemist esitatud vastupidiseid tõendeid, käsitatakse advokaadile teatamist tema esindatud ametnikele ja teenistujatele teatamisena, millest hakkab seega kulgema personalieeskirjade artikli¡91 lõikes¡2 sätestatud kolmekuuline kaebetähtaeg.
In the order of 8 July 2009 in Case F-62/08 Sevenier v Commission (under appeal to the General Court), it was recalled, regarding the calculation of the time limits for the pre-litigation procedure, that, in the absence of speci¤c rules concerning the time limits covered by Article 90 in the Sta¥ Regulations themselves, reference must be made to Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71 of the Council of 3 June 1971 determining the rules applicable to periods, dates and time limits (OJ, English Special Edition, 1971(II), p. 354).
8.¡juuli 2009.¡aasta määruses kohtuasjas F-62/08: Sevenier vs. komisjon (Euroopa Liidu Üldkohtusse edasi kaevatud) meenutati kohtueelse menetluse tähtaegade arvestamisega seoses, et kui personalieeskirjade artiklis¡90 sätestatud tähtaegade kohta ei ole personalieeskirjades erinorme ette nähtud, tuleb tugineda nõukogu 3.¡juuni 1971.¡aasta määrusele (EMÜ, Euratom) nr¡1182/71, millega määratakse kindlaks ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavad eeskirjad (EÜT L¡124, lk¡1; ELT eriväljaanne 01/01, lk¡51).
Moreover, that order made clear that the third indent of Article 91(3) of the Sta¥ Regulations, according to which‘where a complaint is rejected by express decision after being rejected by implied decision but before the period for lodging an appeal has expired, the period for lodging the appeal shall start to run afresh’, cannot be applicable to the stage of the request before the lodging of the complaint.
Lisaks selgitati selles määruses, et personalieeskirjade artikli¡91 lõike¡3 teine taane, milles on sätestatud, et„kui kaebus lükatakse tagasi otsese otsusega pärast selle tagasilükkamist kaudse otsusega, kuid enne kaebuse esitamise tähtaja möödumist, algab uus kaebuse esitamise tähtaeg”, ei kuulu kohaldamisele taotluse esitamise etapis ega enne kaebuse esitamist.
That speci¤c provision, which relates to the rules for calculating periods for ¤ling appeals, must be interpreted literally and strictly.
Seda erisätet, mis reguleerib kaebetähtaegade arvestamise korda, tuleb tõlgendada kitsalt ja sõna-sõnalt.
It follows that the express rejection of a°request after an implied decision rejecting that same request cannot enable the ocial concerned to
Järelikult pärast kaudse otsusega taotluse tagasilükkamist sellesama taotluse tagasilükkamine otsese otsusega, mis on puhtalt kinnitava iseloomuga akt, ei saa võimaldada asjaomasel ametnikul jätkata kohtueelselt menetlust, andes talle kaebuse esitamiseks uue tähtaja.
The judgments marked with an asterisk have been translated into all the ocial languages of the European Union except Irish.
Tärniga märgitud kohtuotsused on tõlgitud kõikidesse Euroopa Liidu ametlikesse keeltesse, välja arvatud iiri keelde.
Material new fact
Uus oluline asjaolu
In the order of 11 June 2009 in Case F-81/08 Ketselidou v Commission, it was recalled that a ¤nding by a judgment of a Community court that an administrative decision of general application infringed the Sta¥ Regulations could not constitute, for ocials who have failed to avail themselves in time of the remedies available under the Sta¥ Regulations, a new fact justifying the submission of a request for re-examination of the individual decisions relating to them by the appointing authority.
11.¡juuni 2009.¡aasta määruses F-81/08: Ketselidou vs. komisjon meenutati, et kui ühenduste kohtu mõne otsusega on tuvastatud, et üldkohaldatava haldusaktiga rikutakse personalieeskirju, ei saa see olla ametnike suhtes, kes ei saanud personalieeskirjadega neile võimaldatud õiguskaitsevahendeid õigel ajal kasutada, uueks asjaoluks, mis õigustab ametisse nimetava asutuse poolt vastu võetud neid puudutavate individuaalsete otsuste uuesti läbivaatamise taotluse esitamist.
By that ruling, the Civil Service Tribunal followed a line of settled case-law of the Court of Justice and the General Court.
Selline Avaliku Teenistuse Kohtu seisukoht ühtib Euroopa Kohtu ja Esimese Astme Kohtu väljakujunenud praktikaga.
Lack of authority of the author of a measure
Akti vastuvõtnud organi pädevuse puudumine
In the judgment of 30 November 2009 in Case F-80/08* Wenig v Commission it was made clear that, although there is no written provision to that e¥ect, respect for the principle of legal certainty requires that decisions concerning the exercise of powers conferred by the Sta¥ Regulations on the appointing authority and by the conditions of employment of other servants of the European Communities (‘CEOS’) on the authority authorised to conclude contracts should be the subject of appropriate publicity under detailed rules and procedures which it is for the administration to determine.
30.¡novembri 2009.¡aasta otsuses kohtuasjas F-80/08: Wenig vs. komisjon* selgitati, et õiguskindluse põhimõtte järgimiseks on nõutav, et personalieeskirjade alusel ametisse nimetavale asutusele ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste (edaspidi „muude teenistujate teenistustingimused”) alusel teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusele antud volituste kasutamist puudutavad otsused oleksid avaldatud kohasel viisil administratsiooni poolt kindlaks määratud korras ja vastavas vormis, kuigi üheski sättes ei ole seda sõnaselgelt ette nähtud.
In the absence of appropriate publicity, such a decision cannot be relied on against an ocial who is the subject of an individual decision adopted on the basis of it.
Kui otsus ei ole kohaselt avaldatud, ei saa sellele tugineda ametniku vastu, keda puudutav individuaalne otsus on tehtud selle otsuse alusel.
A plea alleging the lack of authority of the author of such an individual decision must, accordingly, be upheld and that decision set aside.
Seega tuleb vaidlusaluse individuaalse otsuse teinud organi pädevuse puudumise kohta esitatud väitega nõustuda ja kõnesolev otsus tühistada.
Possibility of reliance on directives
Direktiividele tuginemise võimalus
In its judgments of 30 April 2009 in Case F-65/07* Aayhan and Others v Parliament and of 4 June 2009 in Joined Cases F-134/07 and F-8/08 Adjemian and Others v Commission, the latter judgment being under appeal to the General Court, the Civil Service Tribunal stated that directives, which are addressed to the Member States and not to the Community institutions, cannot be treated, as such, as imposing any obligations on the institutions in their relations with their sta¥.
30.¡aprilli 2009.¡aasta otsuses kohtuasjas F-65/07: Aayhan jt vs. parlament* ning Euroopa Liidu Üldkohtusse edasi kaevatud 4.¡juuni 2009.¡aasta otsuses liidetud kohtuasjades F-134/07 ja F-8/08: Adjemian jt vs. komisjon selgitas Avaliku Teenistuse Kohus, et direktiive, mis ei ole suunatud institutsioonidele, vaid liikmesriikidele, ei saa pidada sellisteks, mis kehtestavad iseenesest institutsioonidele kohustusi nende suhetes oma töötajatega.
However, that consideration does not in itself totally preclude a directive being relied upon in relations between institutions and their ocials or servants.
Toodud kaalutlus ei saa siiski välistada igasugust võimalust tugineda institutsioonide ja nende ametnike või teenistujate vahelistes suhetes mõnele direktiivile.
The provisions of a directive may, in the ¤rst place, be indirectly applicable to an institution if they constitute the expression of a general principle of Community law that it must then apply as such.
Nimelt võivad direktiivi sätted esiteks olla institutsiooni suhtes kaudselt kohaldatavad, kui need kujutavad endast mõne õiguse üldpõhimõtte väljendust, mida institutsioonil tuleb sellisena rakendada.
In that regard, the Civil Service Tribunal held, inter alia, that, although it is viewed as a major element in the protection of workers, stable employment does not constitute a general principle of law in the light of which the lawfulness of a measure adopted by an institution may be assessed.
Sellega seoses leidis Avaliku Teenistuse Kohus muu hulgas, et kuigi töösuhte stabiilsust peetakse töötajate kaitse keskseks elemendiks, ei ole see siiski õiguse üldpõhimõte, mille alusel võiks hinnata institutsiooni akti õiguspärasust.
Secondly, a directive may also be binding on an institution where the latter, within the scope of its organisational autonomy and within the limits of the Sta¥ Regulations, has sought to carry out a speci¤c obligation laid down by a directive or in the speci¤c instance where an internal measure of general application itself expressly refers to measures laid down by the Community legislature pursuant to the Treaties (see, in that connection, Article 1e(2) of the Sta¥ Regulations, which provides that ocials are to be‘accorded working conditions complying with appropriate health and safety standards at least equivalent
Teiseks võib direktiiv olla institutsioonile siduv ka juhul, kui see kavatses oma korraldusliku autonoomia alusel ja personalieeskirjade piires täita konkreetset kohustust, mis on ära toodud direktiivis, või samuti käesoleval juhul, kui üldkohaldatavas siseaktis endas on sõnaselgelt viidatud meetmetele, mida ühenduse seadusandja on lepingute kohaldamiseks võtnud (vt selle kohta personalieeskirjade artikli¡1e lõige¡2, milles on ette nähtud, et ametnikele„tagatakse sellised tervishoiu- ja ohutusnormidele vastavad töötingimused, mis on vähemalt samaväärsed asutamislepingute kohaselt neis valdkondades vastuvõetud meetmete alusel kohaldatavate miinimumnõuetega”).
Limits of the administration’s discretion
Administratsiooni kaalutlusõiguse piirid
While the Civil Service Tribunal is careful not to substitute its own analysis for that of the administration, particularly in areas in which the administration has a wide discretion under the rules, it none the less saw ¤t to censure certain decisions vitiated by manifest errors of assessment.
Kuigi Avaliku Teenistuse Kohus ei taha asendada administratsiooni analüüsi enda omaga, eriti neis valdkondades, kus administratsioonil on õigusnormide kohaselt ulatuslik kaalutlusruum, tuli Avaliku Teenistuse Kohtul sellegipoolest hinnata otsuseid, mille puhul esineb ilmne kaalutlusviga.
The Civil Service Tribunal set aside a decision to dismiss (judgment of 7 July 2009 in Case F-54/08 Bernard v Europol) and a refusal to promote (judgment of 17 February 2009 in Case F-51/08 Stols v Council, under appeal to the General Court).
Sel alusel tühistas Avaliku Teenistuse Kohus ühe teenistusest vabastamise otsuse (7.¡juuli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas F-54/08: Bernard vs. Europol) ja ühe edutamisest keeldumise (17.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas F-51/08: Stols vs. nõukogu, mis on Euroopa Liidu Üldkohtusse edasi kaevatud).
The Civil Service Tribunal also recalled that where the administration decides to attach internal rules to the exercise of its discretion, such rules are binding and confer authority on the court to exercise a closer review (see, as regards ‘appraisal rules’to be observed by the reporting ocers of an institution, the judgment of 17 February 2009 in Case F-38/08 Liotti v Commission, under appeal to the General Court).
Samuti tuletas Avaliku Teenistuse Kohus meelde, et kui administratsioon otsustab oma kaalutlusõiguse kasutamist sise-eeskirjadega reguleerida, on need eeskirjad siduva tähendusega ning annavad kohtule õiguse teostada intensiivsemat kontrolli (vt institutsioonide hindajate poolt kohustuslikus korras järgitavate „hindamisnormide” kohta 17.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas F-38/08: Liotti vs. komisjon, mis on Euroopa Liidu Üldkohtusse edasi kaevatud).
In any event, the administration may not disregard the general principles of law (see, as regards an assessment held to be contrary to the principle of equal treatment, the judgment of 11 February 2009 in Case F-7/08 Schönberger v Parliament).
Mitte ühelgi juhul ei või administratsioon taganeda õiguse üldpõhimõtetest (vt võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevaks tunnistatud hinnangu kohta 11.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas F-7/08: Schönberger vs. parlament).
Interpretation of Community law
Ühenduse õiguse tõlgendamine
In its judgment of 29 September 2009 in Joined Cases F-69/07 and F-60/08* O v Commission the Civil Service Tribunal had to rule on the lawfulness of a decision by which the Commission had deferred medical cover for the applicant, as provided for by the ¤rst paragraph of Article 100 of the CEOS (4).
29.¡septembri 2009.¡aasta otsuses liidetud kohtuasjades F-69/07 ja F-60/08: O vs. komisjon* otsustas Avaliku Teenistuse Kohus sellise otsuse seaduslikkuse üle, millega komisjon oli kehtestanud hagejale meditsiinilise lisatingimuse, mis on ette nähtud muude teenistujate teenistustingimuste artikli¡100 esimeses lõigus4.
The Civil Service Tribunal, having recalled that, in interpreting a provision of Community law, it is necessary to consider not only its wording but also the context in which it occurs, the objects of the rules of which it is part and the provisions of Community law as a whole, interpreted Article 100 of the CEOS in the light of the requirements ªowing from freedom of movement for workers, enshrined in Article 39 EC.
Olles kõigepealt meenutanud, et ühenduse õiguse sätte tõlgendamisel tuleb arvestada mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on, tõlgendas Avaliku Teenistuse Kohus muude teenistujate teenistustingimuste artiklit¡100, juhindudes EÜ artiklis¡39 sätestatud töötajate liikumisvabadusest tulenevatest nõuetest.
In order to respond to the defendant’s argument that, in invoking, in particular, Article 39 EC, on which the applicant did not rely in her pleadings, the Tribunal was reviewing of its own motion the lawfulness of an administrative act of the authority authorised to conclude contracts in relation to a plea alleging infringement of a provision of the Treaty, the Civil Service Tribunal held that, in de¤ning the legal framework within which a provision of secondary law must be interpreted, the Community judicature does not rule on the lawfulness of that provision by reference to higher rules of law, including those of the Treaty, but seeks the interpretation of the provision at issue which makes its application as compatible as possible with primary law and as consistent as possible with the legal framework within which it falls.
Vastuseks kostja argumendile, mille kohaselt kontrollib kohus eeskätt EÜ artiklile¡39 tuginedes, millele hageja oma menetlusdokumentides ei viidanud, teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse haldusakti seaduslikkust asutamislepingu sätte rikkumise kohta väidetavalt omal algatusel, märkis Avaliku Teenistuse Kohus, et selgitades õiguslikku raamistikku, mille kontekstis teisese õiguse normi tuleb tõlgendada, ei otsusta ta selle sätte õiguspärasuse üle ülimuslikest õigusnormidest, sealhulgas asutamislepingust lähtudes, vaid püüab anda vaidluse aluseks olevale sättele tõlgenduse, mille kohaselt oleks selle sätte kohaldamine võimalikult suures ulatuses esmase õigusega kooskõlas ja vastaks võimalikult suures ulatuses selle aluseks olevale õiguslikule raamistikule.