natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the second subparagraph of Article 3(3) of Directive 1999/44, the remedy is disproportionate ‘if it imposes costs on the seller which, in comparison with the alternative remedy, are unreasonable’.
Direktiivi 1999/44 artikli 3 lõike 3 teine lõik sätestab, et parandusmeede loetakse ebaproportsionaalseks juhul, „kui sellega seoses tekivad müüjale kulud, mis on võrreldes alternatiivse parandusmeetmega [ebamõistlikud]”.
If replacement of the goods would entail unreasonable costs for the seller, he can reject the consumer’s request for replacement.
Juhul kui kauba asendamisega kaasnevad müüja jaoks ebamõistlikud kulud, võib ta keelduda tarbija poolt nõutud asendamisest.
By the same token, if repair of the goods is also impossible or disproportionate, the consumer may choose the subsidiary remedy and require reduction of the price or rescission of the contract.
Kui ka kauba parandamine osutub võimatuks või ebaproportsionaalseks, on tarbijal nimetatud põhimõtte kohaselt võimalus valida täiendav parandusmeede ja nõuda hinna alandamist või lepingu tühistamist.
Thus, the Directive gives the seller
Seega kaitseb direk-
QUELLE court’s question quite plain, 34 it is merely a starting point which requires to be confirmed by the other methods of interpretation. 35
QUELLE poolt esitatud küsimusele, 34on see siiski üksnes lähtepunkt, mida tuleb arendada teiste tõlgendusviiside abil.
A teleological and a contextual interpretation both lead clearly to the conclusion that Directive 1999/44 precludes the German legislation.
35Teleoloogiline ja süstemaatiline tõlgendus viivad selgelt sama järelduseni, et Saksa õigus on vastuolus direktiiviga 1999/44.
That is supported by a number of arguments.
Selle seisukoha põhjenduseks võib tuua küllalt argumente.
Such a situation could deter the consumer from exercising any of his rights under Directive 1999/44.
sundida tarbija loobuma kasutamast mis tahes parandusmeedet, milleks tal on õigus direktiivi 1999/44 alusel.
Account should also be taken of the fact that, in practice, the claim for compensation for use is particularly problematic in relation to products which depreciate quickly in value and whose price can fall significantly between sale and replacement on account of the development of a new model; that is so in the case of computers, mobile telephones and cars, for example.
Arvestada tuleb ka asjaoluga, et kasutuse eest hüvitise nõudmine on eriti problemaatiline kaupade puhul, mille väärtus kiiresti väheneb ja mille hind võib ostu ja asendamise vahelise aja jooksul uute mudelite väljaarendamise tõttu oluliselt alaneda, nagu näiteks arvutite, mobiiltelefonide ja autotelefonide puhul.
33In those circumstances, the consumer receives a model which, at the time of replacement, is worth less than at the time of purchase; and, in addition, he still has to pay compensation for use.
33 Sellisel juhul saab ostja kauba, mille väärtus on asendamise kuupäeva seisuga väiksem kui selle väärtus müügikuupäeval, ning lisaks tuleb tal maksta ka hüvitist selle kauba kasutamise eest.
A teleological interpretation of Direct- ive 1999/44 indicates that its aim is to achieve a high level of consumer protection.
Direktiivi 1999/44 teleoloogilisest tõlgendusest järeldub, et selle eesmärk on tarbijate kaitstuse kõrge taseme tagamine.
That is clear from Article 3(1)(t) EC and Article 153(1) EC; 36under the latter provision, the Community — in order to promote
See tuleneb EÜ artikli 3 lõike 1 punktist t ja EÜ artikli 153 lõikest 1; 36viimati mainitud sätte kohaselt aitab ühendus tarbijate huvide edendamiseks
Thus, it is already clear from a literal interpretation of Article 3 of Direct- ive 1999/44 that the Directive precludes legislation as the German legislation at issue.
Seega nähtub juba direktiivi 1999/44 artikli 3 grammatilisest tõlgendusest, et Saksa õigus on nimetatud direktiiviga vastuolus.
Although, to my mind, a literal interpretation already makes the answer to the national
Kuigi minu arvates tuleneb juba kõnealuse sätte grammatilisest tõlgendusest selge vastus eelotsusetaotluse esitanud kohtu
34 — A literal interpretation is sufficient in itself if there is no doubt that the provision can be interpreted in only one way.
34 – Grammatilisest tõlgendusest piisab, kui on selge, et kõnealune õigusnorm on kahtlusteta üheselt tõlgendatav.
However, this happens only infrequently (for example, in the case of time-limits).
Seda aga juhtub harva (nt tähtaegade puhul).
To this effect, see Case 79/77 Kühlhaus Zentrum [1978] ECR 611, paragraph 6, in which the Court relied only on a literal interpretation in interpreting a provision of Community law.
Sellega seoses vt 9. märtsi 1978. aasta otsus kohtuasjas 79/77: Kühlhaus Zentrum (EKL 1978, lk 611, punkt 6), milles Euroopa Kohus tugines ühenduse õigusnormi tõlgendamisel üksnes grammatilisele tõlgendusele.
If a literal interpretation does not provide an entirely clear answer, the other methods of interpretation are also to be applied.
Kui grammatiline tõlgendus üksi ei taga piisavalt selget lahendust, on võimalik kasutada teisi tõlgendusviise.
See inter alia the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Case C-64/05 P Sweden v Commission, pending before the Court, point 37, in which a literal interpretation of a provision of Community law did not give an undisputable answer, which meant that the provision was to be placed in the overall legislative context in which it was situated and the objectives of the set of norms of which it formed a part were to be referred to.
Vt ka kohtujurist M. Poiares Maduro 18. juuli 2007. aasta ettepanek kohtuasjas C-64/05 P: Rootsi vs. komisjon, milles otsus tehti 18. detsembril 2007 (EKL 2007, lk I-11389, punk 37), kus ühenduse sätte sõnasõnaline tõlgendus ei andnud kindlat lahendust, mistõttu tuli asjaomane õigusnorm uuesti asetada selle taustaks olevasse normatiivsesse konteksti ja lähtuda selle korra eesmärkidest, kuhu säte kuulub.
35 — See Case 118/79 Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke [1980] ECR 1183, paragraphs 5 and 6, in which the Court held that a purely literal interpretation of the provision to be interpreted in that case was not sufficient.
35 – Vt 20. märtsi 1980. aasta otsus kohtuasjas 118/79: Knauf Westdeutsche Gipswerke (EKL 1980, lk 1183, punktid 5 ja 6), milles Euroopa Kohus leidis, et ei piisa pelgalt tõlgendamisele kuulunud õigusnormi grammatilisest tõlgendusest.
Schulze and Ebers refer to the following example: the purchaser buys a computer with an average life of two years for EUR 2 000; one month before the two-year guarantee period expires it is discovered that the hard drive suffers from an irreparable fault, but the seller is willing to deliver a replacement only if the purchaser pays EUR 1 916 by way of compensation for use.
Schulze ja Ebers toovad näiteks juhtumi, kus ostja omandab 2000 euro eest arvuti, mille keskmine eluiga on kaks aastat ning üks kuu enne kaheaastase garantiiaja lõppu avastatakse kõvekettal puudus, mida ei ole võimalik parandada; ent müüjal tuleks arvuti asendada vaid juhul, kui ostja tasub kasutushüvitise suuruses 1916 eurot.
I would point out that at the time the fault appeared the price of the new computer on the market could be only EUR 500, because of technological advancement. See R. Schulze and M. Ebers, ‘Streitfragen im neuen Schuldrecht’, Juristische Schulung, No 4/2004, p. 369.
Siinkohal tuleb märkida, et puuduse avastamise hetkel võis sarnase uue arvuti turuhind tehnoloogilist arengut arvestades olla kõigest 500 eurot. Vt Schulze, R., Ebers, M., Streitfragen im neuen Schuldrecht, Juristische Schulung, nr 4/2004, lk 369.
36 — This concerns the purpose which the provision appears to have when considered objectively.
36 – Tegemist on eesmärgiga, mis on objektiivselt võimalik sellest sättest tuletada.
As regards the objectivity of the purpose as the central focus of teleological interpretation, see R. Alexy, A Theory of Legal Argumentation.
Õigusnormi objektiivse eesmärgi keskse tähtsuse kohta teleoloogilises tõlgendamises vt Alexy, R., A Theory of Legal Argumentation. The Theory of Rational Discourse as Theory of Legal Justification, Clarendon Press, Oxford, 1989, lk 241. Teleoloogilise tõlgendamise olulisuse kohta ühenduse õiguses vt nt Schermers, H. G., Waelbroeck, D. F., Judicial Protection in the European Union, Kluwer Law International, The Hague, London, New York, 2001, lk 20 jj.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 the interests of consumers and to ensure a high level of consumer protection — is to contribute to protecting the health, safety and economic interests of consumers.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK — KOHTUASI C-404/06 ja kõrgetasemelise tarbijakaitse tagamiseks kaitsta tarbijate tervist, turvalisust ja majanduslikke huve.
37Legislation such as the German legislation at issue clearly runs counter to the Community’s attempt to achieve the highest possible level of consumer protection and, in particu- lar, to the aim of protecting the economic interests of consumers.
37Arutlusel olevad Saksa õigusnormid on ilmselgelt vastuolus ühenduse eesmärgiga tagada tarbijate kaitstuse kõrgeim võimalik tase, eelkõige eesmärgiga kaitsta tarbijate majanduslikke huve.
39The requirement of a minimum level of harmonisation is clear not only from the 24th recital in the preamble to the Direct ive, but also from Article 8(2) thereof, which state that Member States are free to adopt or maintain in force more stringent provisions than those provided for by the Directive, in order to ensure a higher level of consumer protection.
39 Ühtlustamise miinimumtaseme tagamise nõue tuleneb lisaks direktiivi põhjendusele 24 selgelt ka direktiivi artikli 8 lõikest 2, mis sätestavad, et liikmesriigid võivad kõnealuse direktiivi reguleerimisalas vastu võtta või säilitada asutamislepingule vastavad rangemad sätted, et tagada tarbijate kaitstuse kõrgem tase.
A teleological interpretation leads to the clear conclusion that the German legislation, under which the consumer is guaranteed a lower level of protection than under Directive 1999/44, is therefore clearly incompatible with the Directive.
Teleoloogiline tõlgendus viib selgelt järelduseni, et Saksa õigus, mis tagab tarbijale direktiivis 1999/44 nõutavast madalama kaitstuse, on selliselt nimetatud direktiiviga veelgi enam vastuolus.
In addition, it should be noted that Directive 1999/44 guarantees mandatory standards for consumer rights and that the parties to a contract are not permitted to agree a lower level of consumer protection in accordance with which the replacement of goods would no longer be free of charge. 40
Lisaks tuleb rõhutada, et direktiiv 1999/44 kehtestab tarbijate õiguste kaitse kohustusliku standardi ja et lepingupooltel ei ole lubatud ka kokkuleppel tagada tarbija madalamat kaitsetaset ja seega ka välistada kauba tasuta asendamist. 40
In the context of consumer protection, the specific purpose 38 of Directive 1999/44 is to ensure a minimum level of harmonisation of the provisions relating to sale of consumer
Tarbijakaitse valdkonnas on direktiivi 1999/44 esmane eesmärk 38tagada tarbekaupade müüki ja nendega seotud garantiisid reguleerivate sätete ühtlustamise
39 — In this regard, Directive 1999/44 is different from, for example, Directive 85/374/EEC, the purpose of which is to ensure total harmonisation of the provisions concerning liability for defective products.
39 – Selles küsimuses eristub direktiiv 1999/44 näiteks direktiivist 85/374/EMÜ, mille eesmärk on tagada tootevastutust käsitlevate õigusaktide täielik ühtlustamine.
See Council Directive 85/374/EEC of 25 July 1985 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning liability for defective products (OJ 1985 L 210, p. 29).
Vt nõukogu 25. juuli 1985. aasta direktiiv 85/374/EMÜ liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 210, lk 29; ELT eriväljaanne 15/01, lk 257).
See also the Opinion of Advocate General Geelhoed in Commission v France and in González Sánchez (both cited above), point 56.
Vt ka kohtujurist L. A. Geelhoedi ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa ja kohtusajas González Sánchez (C-52/00 ja C-183/00, EKL 2000, lk I-3879, punkt 56).
37 — Improvement of the functioning of the internal market is also to remain the principal aim of consumer policy in the future.
37 – Siseturu parema toimimise tagamine jääb ka edaspidi tarbijapoliitika peamiseks eesmärgiks.
In its consumer policy strategy for 2007 to 2013, it emphasises that ‘[t]he internal market remains the fundamental context for consumer policy.
EÜ tarbijapoliitika strateegias 2007–2013 rõhutatakse, et „[s]iseturg jääb edaspidigi endiselt tarbijapoliitika põhikeskkonnaks.
Consumer policy is also key to improving the functioning of the internal market.’
Tarbijapoliitika on ka võtmetegur siseturu funktsioneerimise parandamisel.”
See the communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee — EU consumer policy strategy 2007-13 — Empowering consumers, enhancing their welfare, effectively protecting them (COM(2007) 99 final).
Vt komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele – EÜ tarbijapoliitika strateegia 2007–2013 – Tarbijate mõjukuse suurendamine, heaolu edendamine ja tõhus kaitse (KOM(2007) 99 (lõplik)).
It is likely that the provisions of Directive 1999/44 will be adopted in the draft of the European Civil Code in which the importance of consumer protection will be given expression very clearly.
Tõenäoliselt konsolideeritakse direktiivi 1999/44 sätted ka Euroopa tsiviilseadustiku eenõusse, milles selgelt väljendatakse tarbijakaitse olulisust. Selle kohta vt Heutger, V., Konturen des Kaufrechtskonzepts der Study Group on a European Civil Code – Ein Werkstattbericht, European Review of Private Law, nr 2/2003, lk 159.
38 — Reisenhuber explains that teleological interpretation depends not only on the framework purpose but also on the specific purpose of the provision in question. See K. Reisenhuber, ‘Die Auslegung’, in K. Reisenhuber (ed.), Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berlin, 2006, p.
38 – Reisenhuber rõhutab, et teleoloogilise tõlgendamise puhul on tähtis selgitada õigusnormi eesmärk välja täpselt ja mitte pelgalt üldjoontes. Vt Reisenhuber, K., Die Auslegung, Reisenhuber, K., Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berlin, 2006, nr 261, punkt 41.
40 — Mandatory rules of law set down the limits of freedom of contract which the parties to a contract may not cross. See inter alia M. Schmidt Kessel, ‘Europäisches Vertragsrecht’, in K. Reisenhuber (cited above, footnote 38), p.
40 – Kohustuslikes õigusnormides on määratletud lepinguvabaduse piirid, mida lepingupooled ei või ületada. Vt nt Schmidt Kessel, M., Europäisches Vertragsrecht, Reisenhuber, K., Europäische Methodenlehre. Handbuch für Ausbildung und Praxis, De Gruyter Recht, Berlin, 2006, lk 397, punkt 15.
So far as German legal literature is concerned, the mandatory nature of Article 3 of Directive 1999/44 is referred to by S. Grundmann, ‘Internationalisierung und Reform des deutschen Kaufrechts’, in S. Grundmann, D. Medicus and W. Rolland, Europäisches Kaufgewährleistungsrecht. Reform und Internationalisierung des deutschen Schuldrechts, Carl Heymanns Verlag, Cologne, Berlin, Bonn, Munich, 2000, p. 317.
Saksa õiguskirjanduses on direktiivi 1999/44 artikli 3 kohustuslikku iseloomu käsitlenud nt Grundmann. S., „Internationalisierung und Reform des deutschen Kaufrechts”, Grundmann, S., Medicus, D., Rolland, W., Europäisches Kaufgewährleistungsrecht. Reform und Internationalisierung des deutschen Schuldrechts, Carl Heymanns Verlag, Köln, Berlin, Bonn, München, 2000, lk 317.
Furthermore, it is clear from the second, fourth and fifth recitals in the preamble to Directive 1999/44 that the ultimate aim of the attempt to achieve a high level of consumer protection is the smooth functioning of the internal market, 41which allows consumers to obtain consumer goods in other Member States freely.
Lisaks tuleneb direktiivi 1999/44 põhjendustest 2, 4 ja 5, et tarbijate kaitstuse kõrge taseme tagamise lõplik eesmärk on siseturu tõrgeteta toimimine, 41 mis võimaldab tarbi- toote kasutamise eest mingit hüvitist.
42 On that basis, a higher level can lead to distortions in the internal market and to restrictions on the free movement of goods and the freedom to provide services.
44 Võib arvata, et teise liikmesriigi tarbija, kellelt on Saksamaal nõutud hüvitist kauba kasutamise eest, suhtub ebalevalt järgmise ostu tegemisse Saksamaal.
In that context, it is to be noted that in some Member States the seller cannot require the consumer to pay compensation for the use of defective goods.
jatel vabalt osta kaupu teise liikmesriigi territooriumil.
44It is conceivable that a consumer from another Member State who has suffered having to pay compensation for use in Germany will hesitate to shop there again.
42Tarbijate kaitstuse kõrge tase võib seega edendada n-ö „passiivset” kaupade vaba liikumist ja teenuste osutamise vabadust, mis tähendab, et tarbija ostab kaupu või saab teenuseid teistes liikmesriikides.
of consumer protection can promote what is known as ‘passive’ free movement of goods and freedom to provide services, in terms of which consumers purchase goods or receive services in other Member States.
43Kaupade vaba liikumise ja teenuste osutamise vabaduse tagamiseks peavad kaupade ostmise ja teenuste osutamise tingimused olema tarbijatele võimalikult ühtsed, kaasa arvatud kaupade tasuta asendamise tingimused.
43In order to ensure free movement of goods and freedom to provide services, the conditions applied to consumers in relation to the purchase of goods and the receipt of services must be as uniform as possible, including the conditions relating to the ‘free of charge’ requirement attaching to the replacement of goods.
Saksamaal võivad need tingimused olla tarbija jaoks vähem soodsad, kuna müüjal on õigus nõuda hüvitist kauba kasutamise eest, mis võib põhjustada siseturu moonutusi ning kaupade vaba liikumise ja teenuste osutamise vabaduse piiramist.
Those conditions may be less favourable in Germany, because the seller is able to demand compensation for use, and that
Sellega seoses tuleb märkida, et mõnes liikmesriigis ei ole müüjal õigust nõuda tarbijalt puudusega
The fact that the aim of Direct- ive 1999/44 45 is to improve the functioning of
Tõik, et direktiivi 1999/44 eesmärk 45 on tagada siseturu parem toimimine, ilmneb
42 — On this point, I would refer to the fifth recital in the preamble to Directive 1999/44, according to which a common set of minimum rules of consumer law will strengthen consumer confidence and enable consumers to make the most of the internal market.
42 – Selles küsimuses viitan direktiivi 1999/44 põhjendusele 5, mille kohaselt tarbijaõiguse miinimumnormidest koosnevad ühiseeskirjad suurendavad tarbijate usaldust ning võimaldavad tarbijatel saada siseturust maksimaalset kasu.
Grundmann and Bianca explain that in the context of the sale of consumer goods improved functioning of the internal market has proved to be essential, because consumers are deterred from buying goods abroad principally because of uncertainty as regards level of guarantees, language barriers and difficulties in resolving disputes: S. Grundmann and C.M. Bianca (cited above, footnote 28), p.
Grundmann ja Bianca väidavad, et vajadusel parandada siseturu toimimist on tarbekaupade müügis keskne tähtsus, kuna tarbijaid takistavad välisriigis oste tegemast eelkõige ebakindlus garantii ulatuse osas, keelebarjäär ja probleemid vaidluste lahendamisel.
28, paragraph 16.
Grundmann, S., Bianca, C. M., eespool 28. joonealuses märkuses viidatud, lk 28, punkt 16.
In its Green Paper on the review of the consumer acquis (COM(2006) 744 final, p. 4), the Commission stated that ‘consumers’ confidence in the internal market must be stimulated by ensuring a high level of protection across the EU’.
Rohelises raamatus tarbijaõigustiku kohta (KOM(2006) 744 (lõplik), lk 4) väitis ka komisjon, et „tuleb julgustada tarbijate usaldust siseturu vastu, tagades tarbijakaitse kõrge taseme kogu EL territooriumil”.
44 — See, for example, Austrian, French, Irish, Slovenian and Spanish law.
44 – Vt nt Austria, Prantsuse, Iiri, Sloveenia ja Hispaania õigust.
For Austria, see Paragraph 8(3) of the Konsumentenschutzgesetz (Law on the protection of consumers) and Paragraph 932(1) to (3) of the Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch (General Civil Code); for France, Articles L.211-9 and L. 211-10 of the Code de la consommation (Law on consumers); for Ireland, regulations 7(1), (3), (5) and (6) of the European Communities (Certain Aspects of the Sale of Consumer Goods and Associated Guarantees) Regulations 2003; for Slovenia, Article 37(c) of the Zakon o varstvu potrošnikov (Law on consumer protection); and for Spain, Articles 4(1), 5(1) and 6(a) and (b) of the Ley 23/2003 de garantías en la venta de bienes de consumo (Law 23/2003 on guarantees in the sale of consumer goods).
Austria õiguses vt tarbijakaitseseadus (Konsumentenschutzgesetz) artikli 8 lõige 3 ja tsiviilseadustiku üldosa (Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch) artikli 932 lõikeid 1–3; Prantsuse õiguses vt tarbijaseadustiku (Code de la consummation) artiklid L. 211-9 ja L. 211-10; Iiri õiguses vt Euroopa ühendus (Tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavad aspektid) Määrused 2003 [European Communities (Certain Aspects of the Sale of Consumer Goods and Associated Guarantees) Regulations 2003] artikli 7 lõiked 1, 3, 5 ja 6; Sloveenia õiguses vt tarbijakaitseseaduse (Zakon o varstvu potrošnikov) artikli 37 punkt c; Hipaania õiguses seaduse 23/2003 tarbekaupade müügi korral antavate garantiide kohta (Ley 23/2003, de garantías en la venta de bienes de consume) artikli 4 lõige 1, artikli 5 lõige 1 ja artikli 6 punktid a ja b.
This information comes from a research project led by Prof. Dr. Hans Schulte-Nölke: H. Schulte-Nölke, EC Consumer Law Compendium, University of Bielefeld, Bielefeld, 2007.
Nimetatud teave pärineb professor Hans Schulte-Nölke uurimusest. Schulte-Nölke, H., EC Consumer Law Compendium, Bielefeldi Ülikool, Bielefeld, 2007.
43 — In its caselaw the Court has frequently mentioned the importance of the passive side of free movement of goods and freedom to provide services.
43 – Oma praktikas on Euroopa Kohus korduvalt käsitlenud kaupade vaba liikumise ja teenuste osutamise vabaduse passiivse aspekti olulisust.
As regards passive freedom to provide services, see inter alia Joined Cases 286/82 and 26/83 Luisi and Carbone [1984] ECR 377, paragraph 10, and Case C-318/05 Commission v Germany [2007] ECR I-6957, paragraph 65.
Passiivse teenuste osutamise vabaduse kohta vt ka 31. jaanuari 1984. aasta otsus liidetud kohtuasjades 286/82 ja 26/83: Luisi ja Carbone (EKL 1984, lk 377, punkt 10) ja 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-318/05: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2007, lk I-6957, punkt 65).
As regards passive free movement of goods, see inter alia Case C-362/88 GB-INNO-BM [1990] ECR I-667.
Passiivse kaupade vaba liikumise kohta vt ka 7. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-362/88: GB-INNO-BM (EKL 1990, lk I-667).
On the same problem, see also J.C. Wichard, in C. Calliess and M. Ruffert (eds), EUV/EGV. Das Verfassungsrecht der Europäischen Union mit Europäischer Grundrechtecharta.
Sama teema kohta vt ka Calliess, C., Ruffert, M., EUV/EGV. Das Verfassungsrecht der Europäischen Union mit Europäischer Grundrechtecharta. Kommentar, 3. Aufl., Verlag C. H. Beck, München, 2007, lk 1698.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 the internal market is also apparent from the legal basis for the Directive, Article 95 EC.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK — KOHTUASI C-404/06 juba kõnealuse direktiivi õiguslikust alusest, milleks on EÜ artikkel 95.
47Measures which harmonise those tual structure of this recital that it refers only to rescission of the contract.
49Osundatud põhjenduse süstemaatilisest ülesehitusest ilmneb selgelt, et põhjendus viitab üksnes lepingu tühistamisele.