natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the terms of Article 241 EC prevent the lack of care of a privileged applicant, which has not brought an action for the annulment of a regulation within the time-limits, from being relied on against it in order to declare inadmissible a plea of illegality raised in regard to the same measure, I think that the same must, a fortiori, apply where a Member State has brought an action within the timelimits but that action has been dismissed on the ground that its claim for partial annulment was inadmissible.
Kui EÜ artikli 241 sõnastusega on vastuolus, et määruse vastu tähtaegselt tühistamishagi esitamata jätnud, eelisõigusega hageja vastu saaks tugineda tema hooletusele, et tunnistada vastuvõetamatuks vastava akti vastu esitatud õigusvastasuse väide, siis kehtib selline lahendus minu arvates a fortiori sellisel puhul, kui liikmesriik on küll esitatud tühistamishagi tähtaegselt, aga tema hagi on osalise tühistamise nõuete vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata jäetud.
It is thus irrelevant to argue, as the Council and the Commission do, that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain in regard to Regulation No 1954/2003 is inadmissible inasmuch as that Member State could have brought a direct action for the annulment of that regulation.
Seega ei ole asjakohane väita, nagu teevad nõukogu ja komisjon, et õigusvastasuse väide, mille Hispaania Kuningriik esitas määruse nr 1954/2003 vastu, on vastuvõetamatu, kuna sellel liikmesriigil oli võimalus esitada otse selle määruse vastu tühistamishagi.
In short, I do not find it consistent with the Court’s caselaw on the admissibility of pleas of illegality to penalise more severely — that is to say, by declaring its action out of time — a privileged applicant which has exercised a degree of care that could be described as imperfect (as is the case of the Kingdom of Spain in the present proceedings) than one whose conduct could be characterised as evincing a lack of care.
Kokkuvõttes ei ole minu arvates Euroopa Kohtu õigusvastasuse väite vastuvõetavuse alase kohtupraktikaga kooskõlas karistada rangemalt, see tähendab aegumisega, eelisõigusega hagejat, kes näitas üles hoolt, mida võiks nimetada ebatäielikuks, nagu see on käesolevas menetluses Hispaania Kuningriigi puhul, võrreldes hagejaga, kelle käitumist võiks mõista hooletuna.
703 of the Opinion of Advocate General Sir Gordon Slynn in France v Commission; and pp. 5343 to 5345 of the Opinion of Advocate General Mancini in Greece v Council.
28 — Vt eelkõige kohtujurist Roemeri ettepaneku punkti 600 kohtuasjas, milles tehti 13. juuli 1966. aasta otsus 32/65: Itaalia vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1966, lk 563); kohtujurist Slynni ettepaneku punkti 703 kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Prantsusmaa vs. komisjon; kohtujurist Mancini ettepaneku punkte 5343–5345 kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Kreeka vs. nõukogu.
See also the same line of reasoning in paragraphs 36 to 54 of the Opinion of Advocate General Mengozzi in Case C-91/05 Commission v Council, still pending before the Court.
Vt sama joont järgiva arutluskäigu kohta ka kohtujurist Mengozzi 19. septembri 2007. aasta ettepaneku punkte 36–54 Euroopa Kohtus pooleli olevas kohtuasjas C-91/05: komisjon vs. nõukogu.
29 — Several judgments only implicitly recognise the right of privileged applicants to challenge a regulation indirectly in the course of an action for annulment (see Italy v Council and Commission, France v Commission and Greece v Council).
29 — Paljudes kohtuotsustes tunnistatakse üksnes vaikimisi eelisõigusega hagejate õigust vaidlustada määrust täiendavalt tühistamishagi raames (vt eespool viidatud kohtuotsused Itaalia vs. nõukogu ja komisjon; Prantsusmaa vs. komisjon ja Kreeka vs. nõukogu).
More recently, the Court has accepted more openly that a privileged applicant may contest a regulation indirectly (see, in particular, Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147, paragraphs 74 to 78, and Case C-110/03 Belgium v Commission [2005] ECR I-2801, paragraphs 76 to 81).
Hiljutisemalt tunnistas Euroopa Kohus avalikumalt, et eelisõigusega hageja võib määruse täiendavalt vaidlustada (vt eelkõige 10. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-11/00: komisjon vs. EKP, EKL 2003, lk I-7147, punktid 74–78, ja 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-110/03: Belgia vs. komisjon, EKL 2005, lk I-2801, punktid 76–81).
I conclude from those considerations that the terms of Article 241 EC permit, to a very large degree, a Member State to invoke the inapplicability of a regulation, even, in my opinion, where it has already brought an action for the partial annulment of the regulation, but that action has been declared inadmissible.
Ma järeldan nendest asjaoludest, et EÜ artikli 241 sõnastus annab liikmesriigile väga laia võimaluse taotleda määruse kohaldamata jätmist, sealhulgas juhul, kui ta on juba esitanud hagi selle määruse osaliseks tühistamiseks, aga see hagi on tunnistatud vastuvõetamatuks.
Whether or not the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain was out of time in his reply, 33unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure, in accordance with the first subparagraph of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court. 34
staadiumis, 33 välja arvatud juhul, kui menetluse käigus on ilmsiks tulnud õiguslikud või faktilised asjaolud, vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõike 2 esimeses lõigus sätestatule. 34
With regard to this question, it must first be pointed out that one of the conditions for the admissibility of a plea of illegality is that the applicant must make his incidental challenge in a clear and reasoned manner. 30
Selle küsimuse kohta tuleb kõigepealt märkida, et õigusvastasuse väite vastuvõetavuse tingimuste hulgas on tingimus, mille alusel hageja, kes vaidlustab akti täiendavalt, peab tegema seda selgelt ja põhjendatult. 30
It should also be pointed out that the Court has decided that although that provision allows an applicant, in exceptional circumstances, to introduce new pleas in law in support of the form of order sought in the application, it does not in any way provide for the possibility of an applicant’s changing the form of order sought. 35
Peale selle tuleb märkida, et Euroopa Kohus on sedastanud, et kuigi see säte võimaldab hagejal erandkorras põhjendada oma hagiavalduses esitatud nõudeid uute väidetega, ei näe see siiski mingil juhul hagejale ette võimalust esitada uusi nõudeid. 35
Thus, a plea of illegality which is not accompanied by a summary of the plea and which does not include a statement of reasons must be declared inadmissible. 31
Seega tuleb tunnistada vastuvõetamatuks õigusvastasuse väide, millega koos ei esitata ülevaadet fakti- ja õigusväidetest ja mis ei ole põhjendatud. 31
In the light of those requirements, the Community judicature has already accepted that a plea of illegality may be raised implicitly.
Neid nõudmisi arvestades on ühenduse kohus juba varem tunnustanud võimalust esitada õigusvastasuse väide vaikimisi.
The ‘essential arguments in law’ must therefore be mentioned in the application and may thus, where appropriate, be developed in the reply. 32
Seega peavad „õigusliku argumentatsiooni peamised elemendid” olema hagiavalduses mainitud, mis võimaldab vajadusel neid repliigis arendada. 32
It should be pointed out that such recognition in no way detracts from the obligation to state reasons for a plea of illegality once
Tuleks rõhutada, et sellise tunnustamisega ei kao mingil juhul kohustus õigusvastasuse väidet põhjendada, kuivõrd arvestatakse,
Moreover, the prohibition on introducing new pleas in law in the course of proceedings prevents an applicant from raising a plea of illegality for the first time
Pealegi takistab menetluse käigus uute väidete esitamise keeld hagejal esitada õigusvastasuse väidet esmakordselt repliigi
30 — See, on that subject, L. Coutron, op. cit., pp. 102 to 104.
30 — Vt selle kohta Coutron, L., op. cit., lk 102–104.
33 — The Court has also decided that the subjectmatter of the dispute is to be stated in the application and a plea of illegality is inadmissible at the stage of the reply (Joined Cases 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 and 10/84 Salerno and Others v Commission and Council [1985] ECR 2523, paragraph 37).
33 — Euroopa Kohus on seega sedastanud, et vaidluse õiguslik raamistik määratakse kindlaks hagiavalduses ja õigusvastasuse väide on repliigi staadiumis vastuvõetamatu (11. juuli 1985. aasta otsus liidetud kohtuasjades 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 ja 10/84: Salerno jt vs. komisjon ja nõukogu, EKL 1985, lk 2523, punkt 37).
See also Joined Cases T-134/03 and T-135/03 Common Market Fertilizers v Commission [2005] ECR II-3923, paragraph 51, confirmed in Case C-443/05 P Common Market Fertilizers v Commission [2007] ECR I-7209, paragraphs 106 to 110).
Vt ka Esimese Astme Kohtu 27. septembri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-134/03 ja T-135/03: Common Market Fertilizers vs. komisjon (EKL 2005, lk II-3923, punkt 51), mida kinnitati Euroopa Kohtu 13. septembri 2007. aasta otsusega kohtuasjas C-443/05 P: Common Market Fertilizers vs. komisjon (EKL 2007, lk. I-7209, punktid 106–110).
34 — See, in particular, Case C-135/92 Fiskano v Commission [1994] ECR I-2885, paragraphs 31 to 33).
34 — Vt eelkõige 29. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-135/92: Fiskano vs. komisjon (EKL 1994, lk I-2885, punktid 31–33).
31 — See, in particular, Case T-333/99 X v ECB [2001] ECR II-3021, paragraphs 115 to 117, and Case T-349/03 Corsica Ferries France v Commission [2005] ECR II-2197, paragraphs 179 and 180.
31 — Vt eelkõige Esimese Astme Kohtu 18. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas T-333/99: X vs. EKP (EKL 2001, lk II-3021, punktid 115–117) ja 15. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-349/03: Corsica Ferries France vs. komisjon (EKL 2005, lk II-2197, punktid 179 ja 180).
See also Case F-59/05 De Smedt v Commission [2006] ECR-SC I-A-0 and II-0, paragraph 77).
Vt ka Avaliku Teenistuse Kohtu 19. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas F-59/05: De Smedt vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-A-1-109 ja II-A-1-409, punkt 77).
35 — Case 125/78 GEMA v Commission [1979] ECR 3173, paragraph 26).
35 — 18. oktoobri 1979. aasta otsus kohtuasjas 125/78: GEMA vs. komisjon (EKL 1979, lk 3173, punkt 26).
32 — See X v ECB, paragraphs 115 et seq.
32 — Eespool viidatud Esimese Astme Kohtu otsus X vs. EKP (punkt 115 jj).
SPAIN v COUNCIL secondly, to obtain the annulment of Regulation No 1415/2004 in so far as it implements Articles 3 and 6 of the former regulation.
36 esmajoones selgesti määruse nr 1954/2003 artiklite 3, 4 ja 6 õiguspärasuse vaidlustamiseks, ja alles seejärel määruse nr 1415/2004 tühistamise nõudmiseks selles osas, millega rakendatakse esimese määruse artikleid 3 ja 6.
In short, the Community Courts can accept an implicit plea of illegality only if the legal arguments on which it is based appear in the application in a clear and precise manner so that the Court can be certain that a plea of illegality under Article 241 EC has been raised before it. 37 Where that condition
Kokkuvõttes võib ühenduse kohus vaikimisi esitatud õigusvastasuse väidet arvestada vaid siis, kui selle aluseks olev õiguslik argumentatsioon on selgesti ja täpselt esitatud hagiavalduses, nii et on kindlalt näha, et sellele kohtule on esitatud õigusvastasuse väide EÜ artikli 241 tähenduses.
is fulfilled, the defendant is in a position to ensure his defence in regard to the incidental challenge. 38
37Kui see tingimus on täidetud, saab kostja ennast sellise täiendava vaidlustamise suhtes kaitsta. 38
Applying those requirements to the present case, it is clear that, as the Council and the Commission substantially accept, the two main grounds relied upon by the Kingdom of Spain in its application and the arguments on which they are based are intended, in the first place, to challenge, in a precise manner, the legality of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003 and then,
Kui kohaldada neid nõudmisi käesolevale kohtuasjale, siis tuleb tõdeda — nagu sisuliselt tunnistavad nõukogu ja komisjon —, et Hispaania Kuningriigi hagiavalduses esitatud kaks väidet, samuti nende põhjenduseks esitatud argumendid, on mõeldud määruse nr 1954/2003 artiklite 3 ja 6 õiguspärasuse vaidlustamiseks.
39 Both parties were thus certain that an implicit plea of illegality had been raised.
39Vaikimisi esitatud õigusvastasuse väide oli seega mõlema poole jaoks selge.
36 — Case T-262/94 Baiwir v Commission [1996] ECR-SC I-A-257 and II-739, paragraph 37).
36 — Esimese Astme Kohtu 6. juuni 1996. aasta otsus kohtuasjas T-262/94: Baiwir vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I-A-257 ja II-739, punkt 37).
In the view of the Court of First Instance, ‘the caselaw makes it possible to consider that a plea of illegality may be raised implicitly in so far as it is relatively clear from the application that the applicant is in fact raising such a plea’.
Esimese Astme Kohtu hinnangul „on kohtupraktikas võimalik arvestada, et õigusvastasuse väide esitati vaikimisi, kui hagiavaldusest nähtub suhteliselt selgelt, et hageja esitab tegelikult sellise etteheite”.
It follows that, even if the Kingdom of Spain did not, at the stage of the application,
Sellest tuleneb, et isegi kui Hispaania Kuningriik ei märkinud hagiavalduse
37 — See, to that effect, Case T-171/00 Spruyt v Commission [2001] ECR-SC I-A-187 and II-855, paragraph 53, and Case T-59/01 Nardone v Commission [2003] ECR I-A-55 and II-323, paragraph 27.
37 — Vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 20. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas T-171/00: Spruyt vs. komisjon (EKL AT 2001, lk I-A-187 ja II-855, punkt 53) ning 26. veebruari 2003. aasta otsus kohtuasjas T-59/01: Nardone vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I-A-55 ja II-323, punkt 27). Vt ka Coutron, L., op. cit., lk 103.
For another example of the implicit plea of illegality, see Case T-173/04 Carius v Commission [2006] ECR-SC I-A-0 and II-0, paragraphs 44 to 60).
Veel üheks vaikimisi esitatud õigusvastasuse väite näiteks vt Esimese Astme Kohtu 25. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-173/04: Carius vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-A-2-243 ja II-A-2-1269, punktid 44–60).
38 — Thus, in Spruyt v Commission the Court of First Instance ascertained whether the Commission had been able to defend its position in regard to the implicit plea of illegality during the written procedure (paragraphs 54 to 61).
38 — Nii kontrollis Esimese Astme Kohus eespool viidatud kohtuotsuses Spruyt vs. komisjon, kas komisjon võis kirjaliku menetluse käigus ikka jääda oma seisukohale vaikimisi esitatud õigusvastasuse väite suhtes (punktid 54–61).
39 — See paragraph 34 of this Opinion.
39 — Vt käesoleva ettepaneku punkt 34.
partial annulment of a Community act is possible only if the elements the annulment of which is sought may be severed from the remainder of the act 40 — that is to say, the fact that the Community Courts may not rule ultra petita partem where the form of order sought is the partial annulment of a Community act and they find that the contested provisions cannot be severed from the remainder of the act — does not apply in the case of pleas of illegality.
mis tähendab, et ühenduse kohtul ei ole võimalik otsustada ultra petita, kui talle on esitatud nõuded ühenduse akti osaliseks tühistamiseks ja ta tuvastab, et vaidlustatud sätted on selle akti ülejäänud osast lahutamatud.
In the context of such a remedy, it is possible to claim only that the act incidentally contested is inapplicable, not that it should be annulled.
Nimelt võib kõnesoleva õiguskaitsevahendi raames taotleda ainult täiendavalt vaidlustatud akti kohaldamata jätmist, aga mitte selle tühistamist.
In my opinion, that circumstance prevents the plea of illegality from being regarded as out of time and declared inadmissible on that ground.
Nimetatud asjaolu tõttu ei saa minu arvates leida, et kõnealune õigusvastasuse väide oleks esitatud hilinemisega, ega tunnistada seda seetõttu vastuvõetamatuks.
Nor do I consider that its admissibility should be precluded by the fact that it is an incidental partial challenge to Regulation No 1954/2003.
Pealegi näib mulle, et asjaolu, et seega on tegemist määruse nr 1954/2003 osalise vaidlustamisega teise võimalusena, ei takista väite vastuvõetavust.
I do not therefore consider it appropriate to apply that caselaw by analogy to the plea of illegality.
Selle kohtupraktika kohaldamine õigusvastasuse väite suhtes analoogia alusel ei ole minu arvates seega asjakohane.
With regard to the requirement that there should be a direct legal link between the measure being principally challenged and the one being incidentally challenged, I do not consider that an applicant can be criticised for establishing the existence of such a link by focusing its submissions in support of a plea of illegality on the precise provisions of the basic legislation which has been implemented by the implementing rules.
Arvestades nõuet, et põhiliselt vaidlustatud akti ja täiendavalt vaidlustatud akti vahel peab olema otsene õiguslik seos, ei saa minu arvates hagejale ette heita sellise seose tõendamist sellega, et ta esitab oma etteheited õigusvastasuse väite põhjenduseks põhiliselt alusmääruse sätete vastu, mis on nimelt need, mida on rakendusmääruses kohaldatud.
Finally, I consider that the fact that, in its reply, the Kingdom of Spain formally raised a plea of illegality under Article 241 EC in regard to Regulation No 1954/2003 does not signify that it is challenging all the provisions of that regulation.
Lõpuks leian ma, et asjaolu, et Hispaania Kuningriik esitas oma repliigis EÜ artikli 241 alusel vormiliselt õigusvastasuse väite mää -ruse nr 1954/2003 vastu, ei tähenda siiski, et ta vaidlustab kõik selle määruse sätted.
Consistent with the arguments put forward in its application, its submissions remain focused on Articles 3 and 6 of the regulation.
Kooskõlas hagiavalduses esitatud argumentidega jäävad nende väidete keskmeks kõnealuse määruse artiklid 3 ja 6.
40 — See, in particular, Spain v Council (paragraph 9 and the caselaw cited therein).
40 — Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Hispaania vs. nõukogu (punkt 9 ja seal viidatud kohtupraktika).
I would add that the principal reason underlying the caselaw to the effect that
Lisan, et õigusvastasuse väite puhul ei kehti sellise kohtupraktika peamine põhjendus, mille kohaselt on ühenduse
With those circumstances in mind, I regard as admissible the Kingdom of Spain’s claim, in support of the present action for annulment, that Articles 3 and 6 of Regulation No 1954/2003 are inapplicable.
Neid asjaolusid arvestades leian ma, et Hispaania Kuningriik võib esitada kõnesoleva tühistamishagi toetuseks taotluse määruse nr 1954/2003 artiklid 3 ja 6 kohaldamata jätta.
— first, that the reference period 1998-2002 used in Regulation No 1954/2003 as the basis for calculating the fishing effort corresponds to a period during which the Kingdom of Spain, unlike the other Member States, was subject to a restrictive regime by reason of its accession to the European Community; and,
— esiteks, et määruses nr 1954/2003 püügikoormuse arvutamisel aluseks võetud võrdlusperiood 1998–2002 vastab aja -vahemikule, mil selle liikmesriigi suhtes, erinevalt teistest liikmesriikidest, kehti- sid Euroopa Ühendusega ühinemise tõttu piirangud, ja
In my opinion, the present action must consequently be regarded as based on a single plea in law, namely, the plea of illegality in regard to Articles 3 and 6 of Regulation No 1954/2003, in support of which the Kingdom of Spain has put forward two principal submissions, namely, infringement of the principle of nondiscrimination on grounds of nationality, and misuse of powers.
Minu arvates tuleb käesolevat hagi järelikult käsitleda põhinevana ühel ainsal väitel — nimelt määruse nr 1954/2003 artiklite 3 ja 6 õigusvastasuse väitel —, mille toetuseks esitab Hispaania Kuningriik kaks väidet: esiteks kodakondsuse alusel diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumise ja teiseks võimu kuritarvitamise.
B — Whether the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain is well founded
B. Hispaania Kuningriigi esitatud õigusvastasuse väite põhjendatus
— second, that the delimitation of the biologically sensitive area as defined in Article 6(1) of Regulation No 1954/2003, where a specific fishing effort regime applies, coincides with an earlier area known as the ‘Irish Box’, in which the Kingdom of Spain was also subject to a restrictive regime.
— teiseks, et määruse nr 1954/2003 artikli 6 lõikes 1 määratletud bioloogiliselt tund -lik piirkond, milles kehtib püügikoormuse erisüsteem langeb kokku endise Irish Box-i nimelise piirkonnaga, milles Hispaania Kuningriigile kehtisid samuti piirangud.
More generally, the Kingdom of Spain argues that the transitional arrangements to which it was subject by reason of its accession to the Community expired on 31 December 2002 and that the new regulation should
Üldisemalt leiab Hispaania Kuningriik, et Euroopa Ühendusega ühinemise tõttu tema suhtes kehtinud üleminekukord lõppes 31. detsembril 2002 ja et uues määruses ei oleks tulnud võrdlusperioodiks võtta aastaid 1998–2002. Võttes määruses nr 1954/2003
More precisely, the Kingdom of Spain claims, in support of the submission alleging infringement of the
Nagu ma eespool märkisin, esitab Hispaania Kuningriik kodakondsuse alusel diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumisega ja võimu kuritarvitamisega seotud väidete põhjenduseks samad argumendid, mis ta esitas eespool viidatud kohtuotsuse Hispaania vs. nõukogu aluseks olnud kohtuasjas.
41 not have taken 1998-2002 as the reference period. By using that period in Regulation No 1954/2003 for purposes of assessing fishing effort, the Council continued the discrimination which existed in the legislation preceding that regulation.
41 püügikoormuse hindamise aluseks selle ajavahemiku, säilitas nõukogu tema arvates diskrimineerimise, mis esines kõnealusele määrusele eelnenud õigusnormides.
Those two submissions were considered in detail by Advocate General Léger in his Opinion in Spain v Council.
Neid kahte väidet käsitles üksikasjalikult kohtujurist Léger oma ettepanekus eespool viidatud kohtuotsuse Hispaania vs. nõukogu aluseks olnud kohtuasjas.
The Kingdom of Spain also maintains that the Council failed to take into account the specific situation of the Spanish fleet under the rules of the Act of Accession, which constitutes an infringement of the principle of nondiscrimination on grounds of nationality.
Hispaania Kuningriik leiab ühtlasi, et nõukogu ei võtnud arvesse ühinemisakti eeskirjadest tulenevat Hispaania laevastiku eriolukorda, mis on tema arvates kodakondsuse alusel diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumine.
I agree with his analysis and I would refer the Court to points 41 to 81 of that Opinion.
Nõustun selle analüüsiga ja juhin Euroopa Kohtu tähelepanu selle ettepaneku punktidele 41–81.
I will merely note the following points.
Siinkohal piirdun ma ülevaatega järgmistest üksikasjadest.
With regard to the second principal submission, the Kingdom of Spain claims that the Council misused its powers in adopting Article 6 of Regulation No 1954/2003, since the real objective of delimiting the biologically sensitive area was not to protect juvenile hake but to maintain the restrictions already applying to the Spanish fleet in the Irish Box.
Teises väites märgib Hispaania Kuningriik, et nõukogu kuritarvitas määruse nr 1954/2003 artikli 6 vastuvõtmisega võimu, kuna bioloogiliselt tundliku piirkonna määramise tegelik eesmärk ei ole tema arvates mitte merluusi noorvormide kaitse, vaid tema laevastikule juba „Irish Box”-is kehtinud piirangute pikendamine.
With regard to the first submission, it is objectively justified in my view, in the light of the aim of conserving fisheries resources, to make provision in Regulation No 1954/2003, in respect of all Member States, for a regime restricting the fishing effort on the basis of the effort exerted by each Member State, in the fisheries concerned, during a recent, earlier period between 1998 to 2002.
Mis puutub esimesse väitesse, siis on minu arvates kalavarude kestvuse tagamise eesmärgi seisukohast objektiivselt õigustatud, et määruses nr 1954/2003 nähakse kõikidele liikmesriikidele ette püügikoormuse piiramise kord, võttes aluseks iga liikmesriigi püügikoormuse nendes kalapüügipiirkondades eelneval ajavahemikul lähiminevikus, aastatel 1998–2002.