natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While Community law cannot preclude the applicable national rules from allowing, in certain cases, the regularisation of operations or measures which are unlawful in the light of Community law, such a possibility should be subject to the conditions that it does not offer the persons concerned the opportunity to circumvent the Community rules or to dispense with applying them, and that it should remain the exception.
Ühenduse õigus ei saa küll takistada seda, et kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid lubavad teatud juhtudel seadustada ühenduse õigusega vastuolus olevaid toiminguid või akte, kuid selline võimalus peaks olema allutatud tingimusele, et seeläbi ei anta huvitatud isikutele võimalust hiilida kõrvale ühenduse eeskirjade täitmisest või olla vabastatud nende täitmisest ning et selline võimalus on rakendatav vaid erandkorras.
A system of regularisation, such as that in force in Ireland, may have the effect of encouraging developers to forgo ascertaining whether intended projects satisfy the criteria of Article 2(1) of Directive 85/337 as amended, and consequently, not to undertake the action required for identification of the effects of those projects on the environment and for their prior assessment.
Selline seadustamise kord, nagu kehtib Iirimaal, ei õhuta arendajaid kontrollima, kas kavandatav projekt vastab muudetud direktiivi 85/337 artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimustele, ning sellest tulenevalt sooritama toiminguid, mis on vajalikud selleks, et nimetatud projekte eelnevalt hinnata ja selgitada välja nende mõju keskkonnale.
The first recital of the preamble to Directive 85/337 however states that it is necessary for the competent authority to take effects on the environment into account at the earliest possible stage in all the technical planning and decisionmaking processes, the objective being to prevent the creation of pollution or nuisances at source rather than subsequently trying to counteract their effects.
Kuid vastavalt direktiivi 85/337 põhjendusele 1 on vajalik, et otsustamisel võtab pädev asutus keskkonnale avaldatavat mõju arvesse kogu tehnilise kavandamise ja otsustamise võimalikult varajases etapis, kusjuures eesmärk on pigem reostuse või saaste tekkimise takistamine nende tekkekohas, kui pingutus nende mõju hilisemaks kõrvaldamiseks.
Lastly, Ireland cannot usefully rely on Wells.
Iirimaa ei saa tõhusalt tugineda eespool viidatud kohtuotsusele Wells.
Paragraphs 64 and 65 of that judgment point out that, under the principle of cooperation in good faith laid down in Article 10 EC, Member States are required to nullify the unlawful consequences of a breach of Community law.
Nimetatud kohtuotsuse punktides 64 ja 65 on tõepoolest meenutatud, et EÜ artiklis 10 kehtestatud lojaalse koostöö põhimõtte kohaselt peavad liikmesriigid kõrvaldama ühenduse õiguse rikkumise õigusvastased tagajärjed.
The competent authorities are therefore obliged to take the measures necessary to remedy failure to carry out an environmental impact assessment, for example the revocation or suspension of a consent already granted in
Pädevad asutused peavad sellest tulenevalt võtma vajalikud meetmed, et heastada keskkonnamõju hindamata jätmine,
This cannot be taken to mean that a remedial environmental impact assessment, undertaken to remedy the failure to carry out an assessment as provided for and arranged by Directive 85/337 as amended, since the project has already been carried out, is equivalent to an environmental impact assessment preceding issue of the development consent, as required by and governed by that directive.
Sellest ei saa järeldada, et muudetud direktiivis 85/337 ette nähtud ja reguleeritud hindamise läbiviimata jätmise heastamiseks läbiviidav korrigeeriv keskkonnamõju hindamine, kui projekt on juba teostatud, oleks võrdsustatav enne loa andmist läbiviidud keskkonnamõju hindamisega, mida nõuab ja reguleerib nimetatud direktiiv.
It follows from the foregoing that, by giving to retention permission, which can be issued even where no exceptional circumstances are proved, the same effects as those attached to a planning permission preceding the carrying out of works and development, when, pursuant to Articles 2(1) and 4(1) and (2) of Directive 85/337 as amended, projects for which an environmental impact assessment is required must be identified and then — before the grant of development consent and, therefore, necessarily before they are carried out — must be subject to an application for development consent and to such an assessment, Ireland has failed to comply with the requirements of that directive.
Eelnevalt märgitust järeldub, et kuna seadustamise loale, mida kasutatakse isegi ilma, et tõendatud erandlikud asjaolud seda õigustaksid, omistatakse Iirimaa õigusnormides samasugust mõju, kui tööde või planeeringu teostamisele eelnevalt taotletud planeerimisloale, samas kui muudetud direktiivi 85/337 artikli 2 lõike 1 ja artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohaselt tuleb välja selgitada projektid, mille puhul on nõutav keskkonnamõju hindamine, ning enne loa andmist ja seega vältimatult enne nende teostamist, tuleb nende suhtes esitada loataotlus ning läbi viia keskkonnamõju hindamine, siis on Iirimaa rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Consequently, the first two pleas in law are well founded.
Seega on esimesed kaks alust põhjendatud.
According to the Commission, there are shortcomings in the Irish legislation relating to enforcement measures and in the resulting enforcement practices which
Komisjon väidab, et sunnivahendeid puudutavad Iiri õigusnormid ja praktika on lünklikud ning kahjustavad muudetud direktiivi 85/337 nõuetekohast ülevõtmist
COMMISSION v IRELAND undermine the proper transposition and implementation of Directive 85/337 as amended, when, under that directive, an effective system of control and enforcement is mandatory.
KOMISJON VS. IIRIMAA ning rakendamist, samas kui direktiiv nõuab tingimata tõhusa järelevalve- ja sunnivahendite süsteemi olemasolu.
First, the Commission claims that the enforcement measures provided for by Irish planning legislation do not offset the absence of provisions requiring compliance with the obligations as to an environmental impact assessment before development is carried out.
Esiteks väidab komisjon, et Iiri õigusnormides planeerimise valdkonnas ette nähtud sunnivahendid ei tasakaalusta selliste sätete puudumist, mis näeksid ette keskkonnamõju hindamist käsitlevate nõuete täitmise kohustuse enne projektide teostamist.
Secondly, the Commission claims that enforcement practices undermine the proper transposition of Directive 85/337 as amended.
Teiseks väidab komisjon, et sunnivahendeid puudutav praktika kahjustab muudetud direktiivi 85/337 nõuetekohast ülevõtmist.
The Commission refers to specific situations which illustrate, in its opinion, the deficiencies of the Irish legislation regarding supervising compliance with the rules established by that directive.
Komisjon viitab sealjuures konkreetsetele olukordadele, mis näitlikustavad tema arust selle direktiiviga kehtestatud eeskirjade järgimise üle teostatavat järelevalvet käsitlevate Iiri õigusnormide puudusi.
As regards the procedure relating to enforcement, Ireland contends the choice and form of enforcement is a matter within the discretion of Member States, in particular as there has been no harmonisation at Community level of planning and environmental controls.
Mis puudutab sunnivahendite rakendamise menetlust, siis väidab Iirimaa, et vastavate sunnivahendite valik ja nende vormi üle otsustamine kuulub liikmesriikide hindamisvabaduse raamesse; seda enam, et planeerimise ja keskkonnaga seonduv järelevalve ei ole ühenduse tasandil ühtlustatud.
In any event, Ireland states that the system of enforcement established by the Irish legislation is comprehensive and effective.
Iirimaa rõhutab, et Iiri õigusnormides ette nähtud karistuste kord on igal juhul täielik ja tõhus.
The Member State adds that, under en -vironmental law, the applicable provisions are legally binding.
Selles osas täpsustab liikmesriik, et keskkonnaõiguses on kohaldatavad sätted õiguslikult siduvad.
Thus, the legislation places planning authorities under the obligation of sending a warning letter when they learn that an unauthorised development is being carried out, unless they consider that the development is of minor importance.
Nii peavad planeerimisteenistused nende õigusnormide kohaselt saatma hoiatuse, kui nad saavad teada loata projekti teostamisest, v.a juhul, kui nad leiavad, et projekt on vähese tähtsusega.
Once the warning letter has been sent, the planning authorities must decide whether it is appropriate to issue an enforcement notice.
Pärast hoiatuse saatmist peavad planeerimisteenistused tegema otsuse märgukirja saatmise vajaduse kohta.
The warning letter is intended to enable the persons responsible for unauthorised developments to undertake remedial action before the enforcement notice and the other stages of enforcement proceedings.
Hoiatuse eesmärk on võimaldada loata projekti eest vastutavatel isikutel sooritada toiminguid ebaseaduslikkuse kõrvaldamiseks enne märgukirja saatmist ja muid sunnivahendite rakendamise menetluse etappe.
If an enforcement notice is issued, that sets out obligations and failure to comply with its requirements constitutes an offence.
Kohustused kehtestava märgukirja saatmise korral, kujutab selles sätestatud nõuete eiramine endast väärtegu.
Ireland adds that the enforcement regime must take account of various competing rights held by developers, landowners, the public and individuals directly affected by the development, and the weight of those various rights must be measured in order to reach a fair result.
Iirimaa lisab, et karistuste kord peab arvesse võtma arendajate, maa omanike, avalikkuse ja nimetatud projektist otseselt puudutatud eraisikute eri olemasolevaid õigusi; neid eri õigusi tuleb kaaluda, et jõuda õiglase lahenduseni.
Lastly, Ireland does not accept that the examples reported by the Commission prove the alleged failure to fulfil its obligations, since the Commission limits itself to general assertions.
Lõpetuseks vaidlustab Iirimaa komisjoni esitatud näited, kuivõrd väidetavat liikmesriigi kohustuste rikkumist ei ole tõendatud, sest komisjon piirdus üksnes üldist laadi väidete esitamisega.
It is undisputed that, in Ireland, the absence of an environmental impact assessment required by Directive 85/337 as amended can be remedied by obtaining a retention permission which makes it possible, in particular, to leave projects which were not properly authorised undisturbed, provided that the application for such a permission is made before the commencement of enforcement proceedings.
On selge, et Iirimaal on võimalik muudetud direktiivis 85/337 nõutud keskkonnamõju hindamata jätmist heastada seadustamise loaga, mis võimaldab eelkõige sellise projekti jätkumist, millel puudub seadusjärgne luba, kui seadustamise luba taotletakse enne sunnivahendite rakendamist.
The consequence of that possibility, as indeed Ireland recognises, may be that the competent authorities do not take action to suspend or put an end to a project that is within the scope of Directive 85/337 as amended and is being carried out or has already been carried out with no regard to the requirements relating to development consent and to an environmental impact assessment prior to issue of that development consent, and that they refrain from initiating the enforcement procedure provided for by the PDA, in relation to which Ireland points out that the powers are discretionary.
Selline võimalus võib – nagu Iirimaa ise lisaks tunnistab – viia selleni, et pädevad asutused ei võta meetmeid, et katkestada või lõpetada sellise projekti teostamine, mis kuulub muudetud direktiivi 85/337 kohaldamisalasse ja mida teostatakse või mis on juba teostatud eirates loa saamise ja enne nimetatud loa andmist läbiviidava keskkonnamõju hindamise kohustust, ning ei algata PDA-s ette nähtud sunnivahendite rakendamise menetlust; Iirimaa rõhutab selles osas, et tal on kõnealuses valdkonnas kaalutlusõigus.
The inadequacy of the enforcement system set up by Ireland is accordingly demonstrated inasmuch as the existence of retention permission deprives it of any effectiveness, and that inadequacy is the direct consequence of the Member State’s failure to fulfil its obligations which was found in the course of consideration of the first two pleas in law.
Seega on tuvastatud Iirimaa kehtestatud sunnivahendite süsteemi puudulikkus, kuivõrd seadustamise loa olemasolu jätab selle ilma mis tahes tõhususest; nimetatud puudulikkus on eelneva kahe aluse uurimisel tuvastatud liikmesriigi kohustuste rikkumise otsene tagajärg.
That conclusion is not affected by the fact that, according to Ireland, the enforcement regime must take account of the various competing rights held by developers, landowners, the public and individuals directly affected by the development.
Sellist tuvastust ei sea kahtluse alla asjaolu, et Iirimaa sõnul peab karistuste kord arvesse võtma arendajate, maa omanike, avalikkuse ja nimetatud projektist otseselt puudutatud eraisikute eri olemasolevaid õigusi.
The need to weigh those interests cannot in itself provide justification for the ineffectiveness of a system of control and enforcement.
Nende huvide kaalumise vajadus ei saa nimelt iseenesest õigustada seda, et järelevalve- ja sunnivahendite süsteem ei ole tõhus.
Accordingly, it becomes superfluous to analyse the various examples put forward by the Commission to illustrate the deficiencies in application of the enforcement measures, since those deficiencies are the direct result of the inadequacies of the Irish legislation itself.
Seega ei ole põhjust uurida komisjoni poolt sunnivahendite rakendamise puuduste näitlikustamiseks esitatud eri näiteid, sest need puudused tulenevad otseselt Iiri õigusnormide endi puudustest.
Consequently, the third plea in law is also well founded, and therefore the first complaint must be upheld on all of the pleas in law.
Eelnevast nähtuvalt on ka kolmas alus põhjendatud ning seega tuleb nõustuda esimese etteheitega kõigi selle aluste osas.
Lastly, the decision that the first complaint is well founded holds good both with regard to Directive 85/337 as amended and with regard to Directive 85/337.
Lõpetuseks tuleb märkida, et esimese etteheite põhjendatus on tuvastatud nii direktiivi 85/337 esialgset kui ka direktiivi 85/337 muudetud versiooni puudutavas. Nimelt
In addition, the characteristics of the retention permission that are specified by the Irish legislation have remained the same.
Lisaks sellele jäid samaks ka seadustamise loa Iiri õigusnormides kehtestatud iseloomulikud tunnused.
It follows from the foregoing that, by failing to adopt all measures necessary to ensure that projects which are within the scope of Directive 85/337 either before or after amendment by Directive 97/11 are, before they are executed in whole or in part, first, considered with regard to the need for an environmental impact assessment and, secondly, where those projects are likely to have significant effects on the en -vironment by virtue of their nature, size or location, that they are made subject to an assessment with regard to their effects in accordance with Articles 5 to 10 of that directive, Ireland has failed to fulfil its obligations under Articles 2, 4 and 5 to 10 of that directive.
Eelnevalt märgitust tuleneb, et kuna Iirimaa ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid tagamaks, et direktiivi 85/337, nii enne kui ka pärast direktiiviga 97/11 muutmist kehtinud versioonis, kohaldamisalasse kuuluvate projektide osas kaalutaks enne projektide täielikku või osalist teostamist, kas on vaja läbi viia keskkonnamõju hindamine, ning et oma laadi, mahu või asukoha tõttu keskkonda oluliselt mõjutada võivate projektide osas viidaks läbi keskkonnamõju hindamine vastavalt selle direktiivi artiklitele 5–10, siis on Iirimaa rikkunud selle direktiivi artiklitest 2, 4 ja 5–10 tulenevaid kohustusi.
The second complaint
Teine etteheide
This complaint relates to the circumstances obtaining for the construction of a wind farm at Derrybrien, County Galway, in relation to which it is useful first to note the various consents obtained.
Teine etteheide puudutab Derrybrien’is Galway krahvkonnas tuuleelektrijaamade ehitamise tingimusi; selle projektiga seoses tuleb esiteks rääkida saadud erinevatest lubadest.
As is clear from the documents before the Court, applications for consent relating to the first two phases of the development, each involving 23 wind turbines, were submitted on 4 and 18 December 1997.
Nii tuleneb kohtutoimikust, et projekti esimese kahe faasiga seonduvad loataotlused, millest mõlemad puudutasid 23 tuuleturbiini, esitati 4. ja 18. detsembril 1997.
Fresh applications were lodged on 23 January 1998, since the earlier applications for consent were held to be invalid.
Kuna neid loataotlusi ei rahuldatud, esitati 23. jaanuaril 1998 uued loataotlused.
Permission was issued on 12 March 1998.
12. märtsil 1998 anti nendega seoses arendajale luba.
On 5 October 2000, an application was made for consent for a third phase of works relating, inter alia, to 25 turbines and service
5. oktoobril 2000 esitati uus loataotlus tööde kolmanda faasiga seonduvalt, mis puudutas 25 tuuleturbiini ja tehnovõrke; see taotlus rahuldati 15. novembril 2001.
In October 2003, when the consent granted for the first two phases of the works had expired, the developer applied for renewal of that consent, which was granted in November 2003.
IIRIMAA esimese faasiga seonduva loa kehtivus lõppes 2003. aasta oktoobris ning arendaja taotles selle uuendamist; see taotlus rahuldati 2003. aasta novembris.
By this complaint, the Commission claims that Ireland did not take all the measures necessary to ensure that the development consents relating to the wind farm and associated works were preceded by an assessment of the environmental effects of the project, in accordance with Articles 5 to 10 of Directive 85/337 and of Direct- ive 85/337 as amended.
Selle etteheitega väidab komisjon, et Iirimaa ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid tagamaks, et enne teostuslubade andmist tuuleelektrijaama ehitamiseks ja seotud tegevuseks ning samuti enne tööde teostamist oleks läbi viidud projekti keskkonnamõju hindamine vastavalt direktiivi 85/337 artiklitele 5–10 ja muudetud direktiivile 85/337.
The Commission argues that, while, pursuant to the Irish legislation, environmental impact assessments were carried out for various constituent parts of the development, those assessments were deficient.
Komisjon väidab selles osas, et ehkki kõnealuse projekti eri elementide osas oli Iiri õigusnormide alusel läbi viidud keskkonnamõju hindamine, oli see olnud lünklik.
In particular, the environmental impact assessment carried out in 1998 did not properly address the environmental risks attached to execution of the various constituent parts of the development.
Eelkõige väidab komisjon, et 1998. aastal läbi viidud keskkonnamõju hindamise raames ei käsitletud nõuetekohaselt selle projekti peamiste elementide teostamisega seonduvaid keskkonnariske.
The impact assessment carried out for the third phase of the development was vitiated by the same inadequacies.
Nimetatud projekti kolmanda faasiga seonduvalt läbiviidud keskkonnamõju hindamise puhul esinevad komisjoni väitel samad puudused.
The Commission adds that the wind farm is the largest terrestrial wind-energy development ever planned in Ireland and one of the largest in Europe.
Lisaks sellele märgib komisjon, et nimetatud tuuleelektrijaam on Iirimaal sellistest kõige suurem ning üks Euroopa tähtsamaid.
The Commission claims also that the construction of the wind farm required the destruction of large areas of coniferous forest amounting to 263 hectares, a felling licence having been granted on 20 May 2003.
Komisjon märgib samuti, et tuuleelektrijaama ehitamine nõudis suurte okaspuumetsade maharaiumist 263 hektari ulatuses; vastav raieluba anti 20. mail 2003.
However, no environmental impact assessment was carried out for that operation, contrary to the very requirements of the Irish legislation.
Raiega seoses ei viidud läbi keskkonnamõju hindamist vastupidi Iiri enda õigusnormide nõuetele.
The Commission adds that, after the landslide which occurred on 16 October 2003 and the consequent ecological disaster, when the mass of peat which was dislodged from an area under development for the wind farm polluted the Owendalulleegh river, causing the death of about 50 000 fish and lasting damage to the fish spawning beds, Ireland carried out no fresh environmental impact assessment of this construction before the resumption of work on the site by the developer in 2004.
Komisjon lisab, et 16. oktoobril 2003 toimunud maalihke ning sellest tingitud ökoloogilise katastroofi tagajärjel saastas tuuleelektrijaama ehitusalalt eraldunud turvas Owendalulleegh’i jõe, põhjustades umbes 50 000 kala hukkumise ning kahjustades püsivalt liikide paljunemiskohti; Iirimaa ei viinud läbi selle ehituse keskkonnamõju uut hindamist, enne kui arendaja jätkas töid nimetatud alal 2004. aastal.
Ireland contends that, when consents were applied for, in 1997 and in 1998, for the first two phases of construction of the wind farm, neither Annex I nor Annex II to Directive 85/337 referred to that category of project as being among those within its scope.
Iirimaa täpsustab, et tuuleelektrijaama kahe esimese faasiga seotud lubade taotlemise ajal 1997. ja 1998. aastal ei nimetanud direktiivi 85/337 I ega II lisa seda projektide kategooriat nende hulgas, mis kuulusid direktiivi kohaldamisalasse.
Accordingly, it was not necessary that consent be preceded by an environmental impact assessment as governed by that directive.
Seetõttu ei viidud enne loa andmist läbi nimetatud direktiivile vastavat keskkonnamõju hindamist.
Ireland adds that the applications submitted in 1998 were, however, accompanied, in accordance with the Irish legislation, by an environmental impact statement.
Iirimaa lisab, et 1998. aastal esitatud taotlustele oli siiski Iiri õigusnormidele vastavalt lisatud keskkonnamõju deklaratsioon.
Ireland considers, moreover, that it is artificial to attempt to suggest that ancillary aspects of the wind farm project, such as road construction, peat extraction, quarrying or electricity transmission, were of such importance that they made an en -vironmental impact assessment within the meaning of Directive 85/337 necessary.
Ta leiab muu hulgas, et on kunstlik väita, et sellised tuuleelektrijaama ehitamise projektiga seonduvad aspektid nagu tee ehitamine, turba kaevandamine, karjääri käitamine ja elektri ülekandmine olid niivõrd tähtsad, et vajasid keskkonnamõju hindamist direktiivi 85/337 tähenduses.
Ireland considers, in addition, that an application to extend the duration of a planning permission does not constitute ‘development consent’ within the meaning of Directive 85/337 as amended.
Iirimaa leiab lisaks, et loa pikendamise taotlus ei kujuta endast „teostusluba” muudetud direktiivi 85/337 tähenduses.
Ireland contends lastly that the landslide was caused by the construction methods used and that there was no question of difficulties which could have been anticipated by an environmental impact assessment, even one in conformity with the Community requirements.
Lõpetuseks väidab Iirimaa, et kasutatud ehitusmeetodid põhjustasid maalihke ning et tegemist ei ole raskustega, mida oleks võinud keskkonnamõju hindamise, isegi ühenduse nõuetele vastava keskkonnamõju hindamise abil eelnevalt välja selgitada.
It also states that, in order to ensure the safe completion of the wind farm, construction work practices were changed, after construction work had been suspended and an investigation carried out.
Nimetatud liikmesriik täpsustab muu hulgas, et tuuleelektrijaama ehitamise ohutuse tagamiseks muudeti pärast ehitustööde peatamist ehitusmeetodeid ja viidi läbi uurimine.