natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Before the Court of First Instance, Al Barakaat International Foundation and Mr Yusuf put forward three grounds of annulment: the first alleged that the Council was incompetent to adopt the contested regulation, the second alleged infringement of Article 249 EC and the third alleged breach of their fundamental rights.
Al Barakaat International Foundation ja Ahmed Yusuf esitasid Esimese Astme Kohtus kolm tühistamise alust: esimese väite kohaselt puudus nõukogul vaidlustatud määruse vastuvõtmise pädevus, teise väite kohaselt oli rikutud EÜ artiklit 249 ja kolmanda väite kohaselt olevat rikutud nende põhiõigusi.
By judgment of 21 September 2005 in Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Founda­tion v Council and Commission (‘the judgment under appeal’), 10the Court of First Instance upheld the contested regulation.
21. septembri 2005. aasta otsusega kohtuasjas T-306/01: Yusuf ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon (edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”) 10jättis Esimese Astme Kohus vaidlustatud määruse jõusse.
On 21 November 2005, the appellant and Mr Yusuf brought the present appeal against the judgment of the Court of First Instance.
21. novembril 2005 esitasid apellatsioonkaebuse esitaja ja Ahmed Yusuf Esimese Astme Kohtu otsuse peale käesoleva apellatsioonkaebuse.
While the appeal proceedings before this Court were still pending, the Sanctions Committee decided to remove Mr Yusuf
Euroopa Kohtu menetluse käigus otsustas sanktsioonide komitee eemaldada Ahmed Yusufi isikute,
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-415/05 P
His name was subsequently removed from Annex I to the contested regulation.
Tema nimi eemaldati seejärel vaidlustatud määruse I lisast.
Mr Yusuf informed this Court that he wished to discontinue his action and his name was accordingly removed from the register.
Ahmed Yusuf teatas Euroopa Kohtule, et ta soovib oma hagi tagasi võtta ning tema nimi kustutati seega registrist.
Apart from Al Barakaat International Foundation, the parties to the present appeal proceedings are the Council, the Commission and the United Kingdom, as well as Spain, France and the Netherlands, as interveners in the appeal.
Lisaks Al Barakaat International Foundationile on käesoleva apellatsioonimenetluse pooled nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik ning menetlusse astujad Hispaania, Prantsusmaa ja Madalmaad.
For the sake of brevity I shall refer, on occasion, to the Council, the Commission and the United Kingdom as ‘the respondents’.
Lühiduse mõttes viitan ma edaspidi nõukogule, komisjonile ja Ühendkuningriigile ühiselt kui „vastustajatele”.
Though relying on slightly different justifications, both the Council and the United Kingdom agree with the Court of First Instance that the contested regulation finds its legal basis in Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Kuigi nõukogu ja Ühendkuningriik tuginevad veidi erinevatele põhjendustele, nõustuvad nad Esimese Astme Kohtuga, et vaidlustatud määruse õiguslik alus on EÜ artiklid 60, 301 ja 308.
The Court of First Instance considered that the powers to impose economic and financial sanctions provided for by Articles 60 EC and 301 EC, namely, the interruption or reduction of economic relations with one or more third countries, do not cover the interruption or
Esimese Astme Kohus leidis, et pädevus kohaldada EÜ artiklites 60 ja 301 sätestatud majandus- ja finantssanktsioone, nimelt katkestada majandussuhted või piirata neid ühe või mitme kolmanda riigiga, ei hõlma majandussuhete katkestamist või piiramist nende riikide
The appellant raises three pleas in law in support of its application to have the judgment under appeal set aside.
Apellatsioonkaebuse esitaja esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks, milles ta nõuab vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist, kolm väidet.
Those pleas relate, firstly, to the legal basis of the contested regulation.
Need väited puudutavad esiteks vaidlustatud määruse õiguslikku alust.
The second plea is based on Article 249 EC and relates to the choice of an act in the form of a regulation, rather than a decision, as the legal instrument for the purpose of freezing the appellant’s assets.
Teine väide tugineb EÜ artiklile 249 ja puudutab apellatsioonkaebuse esitaja vahendite külmutamiseks kasutatud meetmeks oleva õigusakti – mis on määrus, mitte otsus – liigi valikut.
The third plea concerns the fundamental rights of the appellant.
Kolmas väide puudutab apellatsioonkaebuse esitaja põhiõigusi.
I shall turn, first, to the question of the legal basis.
Esiteks käsitlen õigusliku aluse küsimust.
11 — Paragraphs 107 to 171 of the judgment under appeal.
11 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 107–171.
By affecting economic relations with entities within a given country, the sanctions necessarily affect the overall state of economic relations between the Community and that country.
Mõjutades majandussuhteid üksustega teatavas riigis, mõjutavad sanktsioonid paratamatult ka ühenduse majandussuhteid selle riigiga üldiselt.
reduction of economic relations with individuals within those countries, but only with their governing regimes.
isikutega, vaid üksnes seal valitsevate režiimidega.
Article 301 EC authorises the Council to ‘interrupt or to reduce … economic relations with one or more third countries’ through unspecified ‘urgent measures’ that are necessary to carry out the Union’s Common Foreign and Security Policy (‘CFSP’).
EÜ artikkel 301 lubab nõukogul „katkestada majandussuhted […] ühe või mitme kolmanda riigiga”, võttes määratlemata „kiireloomulisi meetmeid”, mis on vajalikud liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika (edaspidi „ÜVJP”) elluviimiseks.
It therefore indicates the means for carrying out the objectives stated earlier; those means involve restricting the flow of funds into and out of the Community.
Seega viitab nimetatud säte eelnimetatud eesmärgi saavutamise viisile; kõnealune meede seisneb rahaliste vahendite liikumise piiramises ühendusse ja vastupidi.
Beyond these two provisions, the EC Treaty does not regulate what shape the measures should take, or who should be the target or bear the burden of the measures.
Välja arvatud nimetatud kaks sätet, ei reguleeri EÜ leping muus osas, millisel kujul tuleb neid meetmeid võtta, kellele need tuleb suunata või kes peab nimetatud meetmetega kaasnevate negatiivsete tagajärgedega arvestama.
Moreover, the Court of First Instance’s restrictive reading of Article 301 EC deprives this provision of much of its practical use.
Peale selle piirab Esimese Astme Kohtu EÜ artikli 301 kitsendav tõlgendus selle sätte tegelikku kasutamist.
I fail to see why Article 301 EC should be interpreted more narrowly.
Ma ei saa aru, miks tuleb EÜ artiklit 301 tõlgendada veelgi kitsamalt.
As the Court of First Instance itself recognised, ‘the Union and its Community pillar are not to be prevented from adapting to [threats to international peace and security] by imposing economic and financial sanctions not only on third countries, but also on associated persons, groups, undertakings or entities developing international
Esimese Astme Kohus tunnistas ise, et „[…] ei saa ka liitu ja selle ühenduse sammast takistada [rahvusvahelise rahu ja julgeolekuga seotud] ohtudele vastamast majandus- ja finantssanktsioonide kehtestamise kaudu mitte ainult kolmandate riikide, vaid ka seotud isikute, rühmituste,
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P terrorist activity or in any other way striking a blow at international peace and security’. 12
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-415/05 P ettevõtjate või üksuste vastu, kes edendavad rahvusvahelist terroristlikku tegevust või rikuvad muul viisil rahvusvahelist rahu ja julgeolekut”. 12
If the Court were to follow my analysis concerning the legal basis it would have enough ground to set aside the judgment under appeal.
Kui Euroopa Kohus nõustub minu analüüsiga määruse õigusliku aluse kohta, siis on see piisav alus selleks, et tühistada vaidlustatud kohtuotsus.
It is for that reason that I shall not address the appellant’s second plea in law.
Sellepärast ma ei käsitle apellatsioonkaebuse esitaja teist väidet.
However, I believe that, where pleas are raised concerning alleged breaches of fundamental rights, it is preferable for the Court to make use of the possibility of reviewing those pleas as well, both for reasons of legal certainty and in order to prevent a possible breach of fundamental rights from subsisting in the Community legal order, albeit by virtue of a measure that merely has a different form or legal basis.
Sellegipoolest leian, et Euroopa Kohtul on soovitatav kasutada võimalust kontrollida ka väidetavat põhiõiguste rikkumist, nii õiguskindluse huvides kui ka selleks, et välistada ühenduse õiguskorras võimalik põhiõiguste rikkumine, olgugi et lähtuda tuleb meetmest, millel on üksnes teistsugune vorm või õiguslik alus.
I shall accordingly proceed to assess the appellant’s third plea in law.
Seega käsitlen järgmisena apellatsioonkaebuse esitaja kolmandat väidet.
Article 308 EC, like Article 60(1) EC, is strictly an enabling provision: it provides the means, but not the objective.
Sarnaselt EÜ artikli 60 lõikega 1 on EÜ artikkel 308 ainult võimuvolitusi andev säte, mis sätestab meetmed, mitte eesmärgi.
In the proceedings before the Court of First Instance, the appellant claimed that the contested regulation breached the right to a fair hearing, the right to respect for property,
Esimese Astme Kohtu menetluses väitis apellatsioonkaebuse esitaja, et vaidlustatud määrus rikkus õigust õiglasele kohtupidamisele, õigust omandile ja õigust tõhu-
12 — Paragraph 169 of the judgment under appeal.
12 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 169.
13However, before assessing the substance mental rights as protected by the Community legal order.
NÕUKOGU JA KOMISJON sale kohtulikule kontrollile.
It observed that the Security Council resolutions at issue left no margin of discretion and, therefore, that it could not assess the contested regulation without engaging in such indirect review.
13Enne kõnealuste väidete sisulist uurimist kontrollis Esimese Astme Kohus oma pädevuse ulatust hinnata vaidlustatud määruse põhiõigustele vastavust.
None the less, the Court of First Instance considered, thirdly, that it was empowered to review the Security Council resolutions at issue in order to assess their conformity with the protection of fundamental rights, in so far as those rights formed part of the principle of jus cogens.
14Selleks et kindlaks teha kohtuliku kontrolli kohane ulatus, uuris Esimese Astme Kohus ühenduse õiguskorra ja ÜRO põhikirjaga kehtestatud õiguskorra vahelist seost. Esimese Astme Kohtu arutluskäik on pikk ja keerukas, kuid selle saab kokku võtta alljärgnevalt.
of these claims, the Court of First Instance examined the scope of its own jurisdiction to assess the conformity of the contested regulation with fundamental rights.
kas või kaudselt kontrollida Julgeolekunõukogu resolutsioonide kooskõla põhiõigustega, mis on kaitstud ühenduse õiguskorras.
14In order to ascertain the appropriate scope of judicial review, the Court of First Instance considered the relationship between the Community legal order and the legal order established under the UN Charter.
Ta märkis, et kõnealused Julgeolekunõukogu resolutsioonid ei jäta ruumi kaalutlusõiguseks ning et ta ei saa seepärast hinnata vaidlustatud määrust kaudset kontrolli teostamata.
The reasoning of the Court of First Instance is extensive and sophisticated, but may be summarised as follows.
Sellegipoolest leidis Esimese Astme Kohus kolmandaks, et ta on pädev kontrollima kõnealuste Julgeolekunõukogu resolutsioonide vastavust põhiõiguste kaitse nõudele niivõrd, kuivõrd need õigused on ius cogens’i osa.
The Court of First Instance essentially found that Community law recognises and accepts that, in keeping with Article 103 of the UN Charter, Security Council resolutions take precedence over the Treaty.
Sisuliselt leidis Esimese Astme Kohus, et ühenduse õigus tunnustab kooskõlas ÜRO põhikirja artikliga 103 Julgeolekunõukogu resolutsioonide ülimuslikkust asutamislepingu suhtes.
15 Secondly, the Court of First Instance held that, in consequence, it had no authority to review, even indirectly, Security Council resolutions in order to assess their conformity with funda-
15Seepärast leidis Esimese Astme Kohus teiseks, et tal puudub pädevus
13 — Paragraph 190 et seq. of the judgment under appeal.14 — In paragraphs 226 to 283 of the judgment under appeal.
13 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 190 jj.14 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 226–283.
By its third plea, the appellant argues that the Court of First Instance applied the wrong standard of review when assessing the alleged breaches of fundamental rights.
Apellatsioonkaebuse esitaja väidab oma kolmandas väites, et Esimese Astme Kohus kohaldas põhiõiguste väidetavate rikkumiste hindamisel vale kohtuliku kontrolli standardit.
The appellant maintains that the application of the appropriate standard of review would have resulted, in particular, in a finding of a breach of the right to a fair hearing and of the right to effective judicial review.
Apellatsioonkaebuse esitaja kinnitab, et kohase kohtuliku kontrolli standardi kohaldamine oleks viinud eelkõige otsuseni selle kohta, et on rikutud õigust õiglasele kohtupidamisele ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
The appellant points out that the Court of First Instance did not take any view as to the conformity of the contested regulation with fundamental rights as they result from the general principles of Community law.
Apellatsioonkaebuse esitaja märgib, et Esimese Astme Kohus ei võtnud mingit seisukohta vaidlustatud määruse kooskõla kohta põhiõigustega, nagu need tulenevad ühenduse õiguse üldpõhimõtetest.
Instead, the Court of First Instance confined its analysis to the question whether the Security Council resolutions which the contested regulation seeks to implement were in conformity with principles of jus cogens.
Selle asemel piirdus Esimese Astme Kohus selle küsimuse analüüsimisega, kas Julgeolekunõukogu resolutsioonid, mida vaidlustatud määrusega taheti rakendada, olid kooskõlas ius cogens’iga.
16 According to the appellant, there is no basis in Community law for restricting judicial control in respect of the contested regulation in this way.
16Apellatsioonkaebuse esitaja väitel puudub ühenduse õiguses igasugune alus vaidlustatud määruse kohtuliku kontrolli sel viisil piiramiseks.
16 — See paragraphs 286 to 346 of the judgment under appeal.
16 – Vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 286–346.
Essentially, the argument raised by the appellant is that the Court of First Instance embraced a mistaken view of its own judicial powers, because it mischaracterised the relationship between the international legal order and the Community legal order.
Apellatsioonkaebuse esitaja argument on põhiliselt see, et Esimese Astme Kohus eksis omaenda kohtuliku pädevuse osas, kuna ta määratles ekslikult rahvusvahelise õiguskorra ja ühenduse õiguskorra vahelise suhte.
This brings us to the question of how the relationship between the international legal order and the Community legal order must be described.
See viib meid küsimuseni, kuidas rahvusvahelise õiguskorra ja ühenduse õiguskorra vahelist suhet tuleb kirjeldada.
19The Community Courts therefore carefully examine the obligations by which the Community is bound on the international stage and take judicial notice of those obligations. 20
19Järe-likult kontrollivad ühenduse kohtud hoolikalt selliste kohustuste täitmist, mis on ühenduse jaoks siduvad rahvusvahelisel tasandil, ning võtavad neid õiguslikus mõttes arvesse. 20
Yet, in the final analysis, the Community Courts determine the effect of international obligations within the Community legal order by reference to conditions set by Community law.
Sellegipoolest teevad ühenduse kohtud rahvusvaheliste kohustuste mõju ühenduse õiguskorrale lõppkokkuvõttes kindlaks ühenduse õiguses sätestatud tingimustele tuginedes.
17The Court held that the Treaty is not merely an agreement between States, but an agreement between the peoples of Europe.
17Euroopa Kohus sedastas, et asutamisleping ei ole ainult riikide, vaid ka Euroopa rahvaste vaheline kokkulepe.
In other words, the Treaty has created a municipal legal order of trans-national dimensions, of which it forms the ‘basic constitutional charter’. 18
Teisisõnu, asutamislepinguga loodi üleriigilise mõõtmega sisemine õiguskord, mille „konstitutsiooniline alus” see ise on. 18
19 — See, for instance, Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 22, and Case C-286/90 Poulsen and Diva Naviga­tion [1992] ECR I-6019, paragraphs 9 to 11.
17 – 5. veebruari 1963. aasta otsus kohtuasjas 26/62: Van Gend en Loos (EKL 1963, lk 1, punkt 12).
20 — See, for instance, Case C-431/05 Merck Genéricos­Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001; Case C-300/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33; Case C-162/96 Racke [1998] I-3655; Joined Cases 21/72 to 24/72 Inter­national Fruit Company and Others [1972] ECR 1219; and Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 19.
20 – Vt nt 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-431/05: Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos (EKL 2007, lk I-7001); 14. detsembri 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-300/98 ja C-392/98: Dior jt (EKL 2000, lk I-11307, punkt 33); 16. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-162/96: Racke (EKL 1998, lk I-3655); 12. detsembri 1972. aasta otsus liidetud kohtuasjades 21/72–24/72: International Fruit Company jt (EKL 1972, lk 1219) ja 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Poulsen ja Diva Navigation.
17 — Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1, at p. 12.18 — Case 294/83 Les Verts [1986] ECR 1339, paragraph 23.
18 – 23. aprilli 1986. aasta otsus kohtuasjas 294/83: Les Verts (EKL 1986, lk 1339, punkt 23).
21The Court’s approach is easy to understand once one realises that it would have ‘fundamental institutional implications for the Community and for the Member States’ 22 respect the obligations that are incumbent on the Community by virtue of international law, it seeks, first and foremost, to preserve the constitutional framework created by the Treaty.
NÕUKOGU JA KOMISJON hoolikalt kohustust austada rahvusvahelisest õigusest ühendusele tulenevaid kohustusi, on tema esmane ja peamine eesmärk asutamislepinguga loodud konstitutsioonilise raamistiku säilitamine.
if an agreement that was adopted without a proper legal basis — or according to the wrong decision-making procedure — were to produce effects within the Community legal order.
ment vs. nõukogu ja komisjon. 21Euroopa Kohtu seisukohast on lihtne aru saada, sest juhul kui leping, mis on sõlmitud valele õiguslikule alusele tuginedes või vale otsustusmenetluse tagajärjel, mõjutaks ühenduse õiguskorda, siis oleksid sellel „põhimõttelise tähtsusega institutsionaalsed tagajärjed nii ühenduse kui ka liikmesriikide jaoks” 22.
A similar concern underpins cases in which the Court has held that, when entering into commitments on the international stage, Member States and Community institutions are under a duty of loyal cooperation.
Samast kaalutlusest lähtuvad ka kohtuotsused, milles Euroopa Kohus on sedastanud, et rahvusvaheliste kohustuste võtmisel lasub liikmesriikidel ja ühenduse institutsioonidel lojaalse koostöö kohustus.
23If an international agreement is concluded in breach of that duty, it can be denied effect in the Community legal order.
23Juhul kui rahvusvahelise lepingu sõlmimisel on seda kohustust eiratud, on võimalik eitada asjaomase lepingu kehtivust ühenduse õiguskorras.
All these cases have in common that, although the Court takes great care to
Kõikidele nimetatud kohtuasjadele on ühine see, et kuigi Euroopa Kohus järgib
It follows that the present appeal turns fundamentally on the following question: is there any basis in the Treaty for holding that the contested regulation is exempt from the constitutional constraints normally imposed by Community law, since it implements
Sellest järeldub, et käesolev apellatsioonkaebus taandub põhimõttelisele küsimusele, kas asutamislepingule tuginedes saab otsustada, et vaidlustatud määrusele ei laiene konstitutsioonilised piirangud, mida
23 — See, for instance, Ruling 1/78 of 14 November 1978 [1978] ECR 2151, paragraph 33; Opinion 2/91 [1993] ECR I-1061, paragraphs 36 to 38; and Case C-25/94 Commission v Council [1996] ECR I-1469, paragraphs 40 to 51.
23 – Vt nt 14. novembri 1978. aasta määrus kohtuasjas 1/78 (EKL 1978, lk 2151, punkt 33); 19. märtsi 1993. aasta arvamus 2/91 (EKL 1993, lk I-1061, punktid 36–38) ja 19. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C-25/94: komisjon vs. nõukogu (EKL 1996, lk I-1469, punktid 40–51).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P in order to implement a sanctions regime that was drawn up by the Security Council.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-415/05 P sätestada Julgeolekunõukogu kehtestatud sanktsioonide rakendamise kord.
28 a sanctions regime imposed by Security Council resolutions?
28 tavaliselt ühenduse õiguses kohaldatakse, kuna asjaomases määruses sätestatakse Julgeolekunõukogu resolutsioonidega kehtestatud sanktsioonide rakendamise kord?
Or, to put it differently: does the Community legal order accord supra-constitutional status to measures that are necessary for the implementation of resolutions adopted by the Security Council?
Teisisõnu, kas ühenduse õiguskord kiidab heaks Julgeolekunõukogu resolutsioonide rakendamiseks vajalike meetmete konstitutsiooniülese staatuse?
In this regard, the ruling of this Court in Bosphorus 26immediately comes to mind.
Selles osas tuleb kohe meelde Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas Bosphorus. 26Selles
Nevertheless, the Council, the Commission and the United Kingdom claim that the judgment in Bosphorus is silent on the matter of the scope of the Court’s jurisdiction, because, at any rate, the regulation did not infringe fundamental rights.
Sellegipoolest väidavad nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik, et kohtuotsus Bosphorus ei ütle midagi Euroopa Kohtu pädevuse kohta, kuna asjaomase määrusega põhiõigusi igatahes ei rikutud.
True, while the Advocate General dismissed the idea in passing, the Court did not explicitly address whether the fact that the regulation implemented a Security Council resolution could preclude it from exercising judicial review.
Tõsi, kohtujurist loobus sellest mõttest möödaminnes ning Euroopa Kohus ei väljendanud oma seisukohta küsimuses, kas tõsiasi, et asjaomase määrusega sätestatakse Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamise kord, välistab tal teostamast kohtulikku kontrolli.
None the less, I would suppose that, instead of deliberately leaving the matter undecided, the Court accepted as self-evident what the Advocate General had felt useful to spell out, namely that ‘respect for fundamental rights is … a condition of the lawfulness of Community acts’. 29
Ometi leian, et Euroopa Kohus ei jätnud taotluslikult sellele küsimusele vastamata, vaid nõustus endastmõistetavalt kohtujuristi poolt öelduga ehk sellega, et „põhiõiguste austamine on […] ühenduse õigusaktide õiguspärasuse eeltingimus”. 29
In that ruling, the Court assessed whether a regulation that was adopted to implement a Security Council resolution which imposed a trade embargo on the Federal Republic of Yugoslavia infringed fundamental rights and the principle of proportionality.
Isegi kui nõustuda arvamusega, et Euroopa Kohus vältis oma pädevuse probleemi käsitlemist kohtuotsuses Bosphorus, jääb kehtima tõsiasi, et nõukogu, komisjon otsuses kontrollis Euroopa Kohus, kas määrusega, mis oli vastu võetud Julgeolekunõukogu resolutsiooni rakendamiseks, millega kehtestati kaubandusembargo Jugoslaavia Föderaalse Vabariigi suhtes, rikuti põhiõigusi ning proportsionaalsuse põhimõtet.
27 The Court made no suggestion whatsoever that it might not have powers of review because the regulation was necessary
27Euroopa Kohus ei viidanud kordagi sellele, et tal ei pruugi olla kohtuliku kontrolli pädevust, kuna määrusega tuli
28 — The impounding of the aircraft of Bosphorus Airways took place in accordance with Security Council Resolution 820(1993).
28 – Äriühingule Bosphorus Airways kuuluva lennuki arestimine toimus vastavalt Julgeolekunõukogu resolutsioonile 820 (1993).