natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As such they do not only include those items which consumers buy on a day-to-day basis (e.g. bread and fruit), but also purchases of durable goods (e.g. cars, PCs, washing machines, etc.) and frequent transactions (e.g. rents).
Analüüs hõlmab nii iga päev ostetavaid kaupu (nt leib ja puuviljad) kui ka kestuskaupu (nt autod, arvutid, pesumasinad jne) ning sagedasi tehinguid (nt üürimaksed).
Putting together this “shopping list” of items and weighting them according to their importance in consumer budgets
Kui ostunimekiri on moodustatud ja selle komponendid on kaalutud vastavalt nende osatähtsusele tarbija eelarves, saadakse n-ö ostukorv.
6 In fact, the Consumer Price Index, which measures the price changes in consumer goods and services, is not the only price index in an economy.
6 Tegelikult ei ole tarbekaupade ja teenuste hinnamuutusi mõõtev tarbijahinnaindeks ainuke majanduses kasutatav hinnaindeks.
Another index which is of similar economic importance is the Producer Price Index.This index measures the changes made by domestic producers of goods and services to sales prices over time.
Sama oluline on ka tootjahinnaindeks, mille abil mõõdetakse muutusi siseriiklike kaupade ja teenuste müügihindades aja jooksul.
7 More precisely, these goods are weighted according to final monetary expenditure shares of private households.
7 Täpsemalt kaalutakse need kaubad vastavalt kodumajapidamiste lõpptarbimiskulude osakaalule.
In practice, the weights in the basket are periodically revised in order to reflect changes in consumer behaviour.
Et kajastada muutusi tarbijate käitumises, vaadatakse määratud kaalud korrapäraselt üle.
BOX 3.1: MEASURING INFLATION – A SIMPLE EXAMPLE
TAUSTINFO 3.1 LIHTNE NÄIDE INFLATSIOONI MÕÕTMISE KOHTA saadud tulemused omavahel liita.
that between the first and second year, the cost of this basket of goods has risen from EUR 300 to EUR 330, or by 10 %.
Tulemustest on lihtne näha, et ostukorvi maksumus suurenes 300 eurolt esimesel aastal 330 euroni teisel aastal ehk 10%.
From the first to the third year, the cost has risen from EUR 300 to EUR 360, or by the equivalent of 20 %.
Esimesest kuni kolmanda aastani suurenes maksumus 300 eurolt 360 euroni ehk 20%.
Price (Year 1)
Hind (aasta 1)
Price (Year 2)
Hind (aasta 2)
Price (Year 3)
Hind (aasta 3)
EUR EUR EUR EUR
Võileivad
Another way to express this is by means of a price index.
Sama saab väljendada ka hinnaindeksi abil.
In order to compute the price index, the cost of the market basket in any period is divided by the cost of the market basket in the base period, and the result is multiplied by 100.
Selle arvutamiseks jagatakse ostukorvi maksumus vaatlusperioodil ostukorvi maksumusega baasperioodil ning saadud tulemus korrutatakse 100ga.
In the table above, year 1 is the base period.
Eespool toodud tabelis on baasperioodiks esimene aasta.
The price index for year 3 is therefore:
Seega on kolmanda aasta hinnaindeks:
EUR 300.00
Mägijalgratas
Cost of the market basket
Ostukorvi maksumus
Price Index = (P3/P1) x 100 = (360/300) x 100 = 120
Hinnaindeks = ( P 3 / P 120,00
Price index
Hinnaindeks
The price index tries to give a general picture of what is happening to a great many prices.
Hinnaindeks annab üldpildi sellest, mis toimub enamiku hindadega.
As the example shows, the price index may rise despite some prices actually declining.
Nagu toodud näitest selgub, võib hinnaindeks tõusta olenemata sellest, et mõned hinnad tegelikult langevad.
Measurement problems For various reasons, there are some difficulties associated with any attempt to express the overall change in prices as one number.
Mõõtmisega seotud probleemid Hindade üldise muutuse väljendamine ühe arvulise näitajana on mitmel põhjusel üsna keeruline.
First, an existing basket usually becomes less and less representative over time, as consumers increasingly substitute more expensive goods for cheaper ones.
Esiteks muutub olemasolev ostukorv aja jooksul üha vähem tüüpiliseks, sest tarbijad asendavad kallimaid kaupu järjest enam odavamate kaupadega.
For example, higher petrol prices might lead some people to drive less and buy a higher quantity of other goods instead.
Näiteks kõrgema bensiinihinna tõttu sõidavad mõned inimesed vähem autoga ning ostavad selle asemel rohkem teisi kaupu.
Therefore, if the weights are not adjusted, the change in the index may slightly overestimate the “true” price increases.
Kui hinnaindeksi kaalusid ei kohandata, võib indeksi muutus seega kajastada tegelikust veidi kõrgemat hinnatõusu.
Second, changes in quality are sometimes difficult to incorporate into the price index.
Teiseks on hinnaindeksis aeg-ajalt keeruline arvestada kvaliteedimuutusi.
If the quality of a product improves over time and the price also rises, some of the change in price is due to the improved quality.
Kui toote kvaliteet aja jooksul paraneb ja samas tõuseb ka selle hind, tuleneb hinnamuutus osaliselt paranenud kvaliteedist.
Price increases which are due to quality changes cannot be considered as giving rise to inflation, as they do not reduce the purchasing power of money.
Kvaliteedimuutusest tingitud hinnatõusu ei peeta inflatsiooni suurendavaks, kuna selline hinnatõus ei vähenda raha ostujõudu.
Changes in quality are commonplace over long periods of time.
Pika aja jooksul on kvaliteedimuutused tavapärased.
For example, today’s cars differ considerably from those manufactured in the 1970s, which in turn were very different from those of the 1950s.
Näiteks tänapäeva auto erineb oluliselt 1970. aastatel toodetud autodest, mis omakorda erinesid märkimisväärselt 1950. aastatel toodetutest.
Statistical offices spend a lot of time making adjustments for quality changes, but by their very nature such adjustments are not easy to estimate.
Statistikaametid kulutavad palju aega kvaliteedimuutustest tulenevatele kohandustele, kuid oma olemuselt ei ole selliseid kohandusi kerge hinnata.
Apart from new varieties of existing goods (e.g. the introduction of new breakfast cereals), an important and difficult
Lisaks olemasolevate kaupade uutele liikidele (nt uut liiki hommikusöögihelbed) on oluline ja keeruline ka päris uute toodete arvestamine.
3 usually move with the price level and therefore with inflation. In other words, the effects of inflation have not been accounted for.
3 turuletulekut kulus paratamatult aega enne, kui see kajastus hinnastatistikas, sest tuli koguda teavet turuosade, peamiste jaotuskanalite, populaarseimate turgude jm kohta.
Real variables, however, such as real income or real wages, are variables where the effects of inflation have been deducted or “taken out”.
Kui aga uute toodete lisamine hinnaindeksisse võtab liiga palju aega, ei näita indeks enam tarbijaile tegelikke keskmisi hinnamuutusi.
For example, after DVD players came on the market, there was an inevitable time lag until they could be captured in price statistics, since information on the market shares, the main distribution channels, the most popular makes, etc., was needed.
Lisaks oletame, et üldine hinnatase tõuseb samal ajal 1,5%, ehk inflatsioonitase on 1,5% aastas. See tähendab, et reaalpalk tõuseb ((103/101,5) –1) × 100 ≈ 1,48 % (või ligikaudu 3% –1,5%=1,5%).
But if it takes too long to incorporate new products into the price index, the price index fails to fully reflect the actual average price changes that consumers are facing.
Seega, mida kõrgem on inflatsioonimäär antud nominaalse palgatõusu korral, seda vähem kaupu saab töötaja osta.
Let us assume that a worker’s earnings increase by 3 % in nominal (i.e. in money) terms per year, in other words, his monthly earnings increase from, say, EUR 2000 to EUR 2060.
Samuti on oluline teha vahet nominaalsel ja reaalsel intressimääral (vt ka taustinfo 3.2 allpool).
If we further assume that the general price level were to increase by 1.5 % over the same period, which is equivalent to saying that the rate of inflation is 1.5 % per annum, then the increase in the real wage is ((103/101.5) – 1) x 100 ≈ 1.48 % (or approximately 3 % – 1.5 % = 1.5 %).
Oletame näiteks, et ostate nimiväärtusega võlakirja tähtajaga üks aasta, mille tulusus on aasta lõpus 4%. Kui maksite aasta algul võlakirja eest 100 eurot, saaksite aasta lõpus 104 eurot.
Therefore, the higher the rate of inflation for a given nominal wage increase, the fewer goods the worker can buy.
Seega on võlakirja nominaalne intressimäär 4%. Oluline on tähele panna, et intressimäära all mõistetakse nominaalset intressimäära, kui ei ole märgitud teisiti.
In the past, a number of economic studies have identified a small but positive bias in the measurement of national consumer price indices, suggesting that a measured inflation rate of, say, smaller than 1/2 percentage point might in fact be consistent with “true” price stability.
Mitmed majandusuuringud on avastanud siseriiklike tarbijahinnaindeksite mõõtmisel väikese, kuid positiivse vea, mis tähendab, et näiteks 0,5 protsendipunktist väiksem inflatsioonimäär võib olla kooskõlas „tegeliku” hinnastabiilsusega.
For the euro area (i.e. all the EU countries that have adopted the euro as their currency), no precise estimates for such a measurement bias are available.
Euroala (st kõik ELi riigid, kes on kasutusele võtnud euro) puhul puuduvad täpsed hinnangud sellise mõõtmisvea kohta.
However, one can expect the size of such a possible bias to be rather small for two reasons.
Siiski võib arvata, et võimalik mõõtmisviga on üsna väike. Selleks on kaks põhjust.
First, the Harmonised Index of Consumer Prices (HICP) – this is a harmonised CPI for all euro area countries – is a relatively new concept.
Esiteks on ühtlustatud tarbijahinnaindeks (ÜTHI – kõigi euroala riikide ühtlustatud tarbijahinnaindeks) suhteliselt uus mõiste.
Second, Eurostat, the European Commission agency responsible for this area of statistics at the EU level, has attempted to avoid a measurement bias in the HICP by setting appropriate statistical standards.
Teiseks on Eurostat, Euroopa Komisjoni amet, kes vastutab selle valdkonna statistika eest ELi tasandil, püüdnud ÜTHI arvutamisel mõõtmisviga vältida, kehtestades asjakohased statistikastandardid.
Another important distinction is between nominal and real interest rates (see also Box 3.2 below).
Oletame nüüd, et inflatsioonimäär on sellel aastal taas 1,5%.
By way of an example, let us suppose that you can buy a bond with a maturity of one year at face value which pays 4 % at the end of the year.
Samuti võiks öelda, et täna maksab ostukorv 100 eurot, või et järgmisel aastal maksab see 101,5 eurot.
If you were to pay EUR 100 at the beginning of the year, you would get EUR 104 at the end of the year.The bond therefore pays a nominal interest rate of 4 %.
Kui ostate 100 euro eest 4%lise nominaalse intressimääraga võlakirja, müüte selle aasta pärast ja saate 104 eurot ning ostate seejärel 101,5 euro eest kaupu, siis jääb järele 2,5 eurot.
Note that the interest rate refers to the nominal interest rate, unless otherwise stated.
Kui inflatsioon on positiivne, on reaalne intressimäär madalam kui nominaalne intressimäär.
Now let us suppose that the inflation rate is again 1.5 % for that year.This is equivalent to saying that today the basket of goods will cost EUR 100, and next year it will cost EUR 101.50.
Nominaalsed ja reaalsed muutujad Nagu eespool selgitati, tähendab inflatsioon seda, et teatud rahasumma eest saab osta järjest vähem kaupu.
If you buy a bond with a 4 % nominal interest rate for EUR 100, sell it after a year and get EUR 104, then buy a basket of goods for EUR 101.50, you will have EUR 2.50 left over.
Samamoodi võib öelda, et raha väärtus langeb või selle ostujõud väheneb.
So, after factoring in inflation, your EUR 100 bond will
See tähelepanek toob meid teise olulise majandusliku küsimuse juurde, milleks on nominaalsete ja reaalsete muutujate erinevus.
Nominal and real variables As is explained above, in the case of inflation, a given amount of money can buy increasingly fewer goods.This is the same as saying that there is a fall in the value of money or a decrease in its purchasing power.
Nominaalset muutujat mõõdetakse jooksevhindades. See muutub tavaliselt koos hinnatasemega ja seega koos inflatsiooniga.
This observation brings us on to another important economic issue: the difference between nominal and real variables.A nominal variable is one that is measured in current prices. Such variables
Teisisõnu ei arvestata siin inflatsiooni mõju. Reaalsetest muutujatest, nagu reaalne sissetulek või reaalsed palgad, on aga inflatsiooni mõju n-ö maha arvatud.
BOX 3.2: THE RELATIONSHIP BETWEEN EXPECTED INFLATION AND INTEREST RATES – THE SO-CALLED “FISHER EFFECT“ differ when actual or realised inflation differs from expected inflation.
TAUSTINFO 3.2 INFLATSIOONIOOTUSTE JA INTRESSIMÄÄRADE SEOS – FISHERI EFEKT
Economists call the interest rate that the bank (or a normal bond) pays the nominal interest rate.The real interest rate is defined as the increase in the purchasing power achieved with this investment.
Majandusteadlased nimetavad panga makstavat (või võlakirjalt makstavat) intressimäära nominaalseks intressimääraks. Reaalseks intressimääraks nimetatakse selle investeeringuga saavutatud ostujõu suurenemist.
If i denotes the nominal interest rate, r the real interest rate and p the rate of inflation, then the relationship between these three variables can be written as: 8 i = r*
Kui i tähistab nominaalset intressimäära, r reaalset intressimäära ja p inflatsioonimäära, saab nende kolme muutuja vahelist seost kirjeldada järgmiselt:8 reaalne intressimäär i – p.
Expressed in this way, the equation is called the Fisher equation, after economist Irving Fisher (1867–1947).
Need kaks intressimäära on erinevad, kui tegelik inflatsioon erineb oodatud inflatsioonist.
It basically shows that the nominal interest rate can change for two reasons, namely
Nominaalse intressimäära puhul ei saagi arvestada tulevast tegelikku inflatsiooni, sest see ei ole teada ajal, kui nominaalne intressimäär kehtestatakse.
Following on from this, the real interest rate is the difference between the nominal interest rate and the rate of inflation.
Nominaalse intressimäära puhul saab arvestada vaid inflatsiooniootust.
8 Note that this relationship is just an approximation, which is only reasonably accurate as long as r, i and p are relatively small.
8 See seos on ainult lähend, mis on piisavalt täpne vaid juhul, kui r, i ja p i on suhteliselt väikesed.
In fact, it can be demonstrated that 1 + r = (1 + i) x (1 + p) or r=i–p – r x p.
Tegelikult võib väita, et 1 + r = (1 + i) x (1 + p i) või r=i–p i – r x p i.
Of course, for low levels of r and p, the term r x p becomes negligible and, therefore, r=i–p is the approximation used.
Kui r ja p i tase on madal, muutub seos r x p i muidugi tähtsusetuks ja seega kasutatakse lähendit r=i–p i.
More precisely, the equation postulates that, given the ex ante real rate, the nominal interest rate i moves in parallel with changes in expected inflation pe.
Siit järeldub, et reaalne intressimäär on erinevus nominaalse intressimäära ja inflatsioonimäära vahel.
This one-for-one relationship between the expected inflation rate and the nominal interest rate is called the “Fisher effect”, i.e. where higher inflation leads to higher nominal interest rates.
Seda võrrandit ümber tõstes on lihtne mõista, et nominaalne intressimäär võrdub reaalse intressimäära ja inflatsioonimäära summaga: i=r+p
So, what would this equation tell us about the determinants of nominal interest rates?
Võrrand näitab, et nominaalne intressimäär võib muutuda kahel põhjusel: kas oodatud reaalse intressimäära (r*) või oodatud intressimäära (pe) muutumise tõttu.
When a borrower (for example a person who wants to buy a new car) and a lender (for example a bank) agree on a nominal interest rate, they do not know exactly what the inflation rate will be for the loan period.
Täpsemalt on võrrandi eelduseks, et ex ante reaalse intressimäära korral muutub nominaalne intressimäär i paralleelselt oodatud inflatsioonimääraga pe.
It is therefore important to distinguish between two concepts of the real interest rate: the real interest rate the borrower and lender expect when the loan is made, called the ex ante real (r*) interest rate, and the real interest rate actually realised, called the ex post interest rate (r).
Sellist üks-ühele suhet oodatud ja nominaalse intressimäära vahel nimetatakse Fisheri efektiks, st kõrgem inflatsioon toob kaasa kõrgemad nominaalsed intressimäärad.
A high nominal interest rate on a bank deposit or government bond may therefore simply reflect high inflation expectations and does not necessarily signal that the real return on this investment is expected to be high as well.
Seetõttu võib pangahoiuse või valitsuse võlakirja kõrge nominaalne intressimäär viidata lihtsalt kõrgetele inflatsiooniootustele ega pruugi tingimata tähendada, et selle investeeringu reaalne oodatav tulu oleks samuti suur.
This concept is important for everyone who borrows or lends money.
Seda on oluline teada kõigil, kes võtavad või annavad raha laenuks.
It should also be noted that, under certain circumstances, interest rates can include risk premia.
Kui laenuvõtja (nt isik, kes soovib osta uut autot) ja laenuandja (nt pank) lepivad kokku nominaalses intressimääras, ei tea nad täpselt, kui suur on laenuperioodil inflatsioonimäär.
These usually encompass inflation (uncertainty) risk premia, exchange rate risk premia and default risk premia.
Seetõttu on oluline eristada kahte reaalse intressimäära mõistet: reaalset intressimäära, mida laenuvõtja ja -andja ootavad sel ajal, kui laen võetakse, ehk ex ante reaalset (r*) intressimäära ning tegelikku intressimäära, ehk ex post intressimäära (r).
Although borrowers and lenders cannot predict future inflation accurately, it seems quite plausible that they do have some expectation of the future inflation rate.
Ehkki laenuvõtja ja -andja ei saa tulevast inflatsiooni täpselt ette näha, on üsna tõenäoline, et neil on tulevase inflatsioonimäära suhtes mõningad ootused. Oletame, et
Let p denote actual realised inflation and pe the expectation of this rate of inflation.
p tähistab tegelikku inflatsiooni ja pe inflatsiooniootust.
The ex ante real interest rate is i – pe, and the ex post real interest rate i – p.
Sel juhul on ex ante reaalne intressimäär i – pe ja ex post
THE BENEFITS OF PRICE STABILITY
MIKS ON HINNASTABIILSUS KASULIK?
Consequently, if prices are stable, firms and consumers do not run the risk of misinterpreting changes in the general price level as relative price changes and can make better informed consumption and investment decisions.
Üldise deflatsiooni puhul ei pruugi tarbijad teada, et ühe toote hinna langus näitab vaid üldist hindade arengut ega tähenda selle toote suhtelise hinnataseme langust.
Price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods.
Seetõttu võivad nad ekslikult seda toodet liiga palju osta.
Price stability supports higher living standards by helping to … The information above explains why inflation and deflation are generally undesirable phenomena. Indeed, there are substantial disadvantages and costs related to inflation and deflation.
Järelikult saavad ettevõtted ja tarbijad stabiilsete hindade korral teha teadlikumaid tarbimis- ja investeerimisotsuseid, sest ei ole ohtu, et nad võiksid tõlgendada üldise hinnataseme muutust ekslikult suhteliste hindade muutusena.
Uncertainty about the rate of inflation may also lead firms to make wrong employment decisions.
Hinnastabiilsus toetab elatustaseme tõusu...
To illustrate this, let us suppose that in an environment of high inflation, a firm misinterprets the increase in the market price of its goods by, say, 5 %, as a relative price decrease as it is not aware that the inflation rate has recently fallen from, say, 6 % to 4 %.
Eespool selgitati, miks inflatsioon ja deflatsioon on üldiselt ebasoovitavad nähtused.
The firm might then decide to invest less and lay off workers in order to reduce its production capacities, as it would otherwise expect to make a loss given the perceived decrease in the relative price of its goods.
Nendega kaasnevad tõepoolest märkimisväärsed negatiivsed tagajärjed ja kulud.
However, this decision would ultimately turn out to be wrong, as the nominal wages of employees due to lower inflation may increase by less than that assumed by the firm.
Hinnastabiilsus aitab neid kulusid vältida ja toob kõigile kodanikele olulisi hüvesid.
Economists would describe this as a “misallocation” of resources.
See aitab mitmel viisil soodustada kõrget majanduslikku heaolu ja seega ka kõrget tööhõive taset.
In essence, it implies that resources (capital, labour, etc.) have been wasted, as some employees would have been made redundant because of instabilities in price developments.
Hinnastabiilsus aitab paremini mõista kaupade hinna muutumist.
… reduce uncertainty about general price developments and thereby improve the transparency of relative prices … First, price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods expressed in terms of other goods (i.e.“relative prices”), since such changes are not concealed by fluctuations in the overall price level.
...vähendades hindade üldise arenguga seotud ebakindlust ja suurendades suhteliste hindade läbipaistvust... Hinnastabiilsus lihtsustab suhtelise hinna, s.o ühe kauba hind teise kauba suhtes, muutuste kindlaksmääramist, kuna sellised muutused ei kajastu üldise hinnataseme kõikumises.
For example, let us suppose that the price of a certain product increases by 3 %.
Oletame näiteks, et teatud toote hind tõuseb 3%.
If the general price level is stable, consumers know that the relative price of this product has increased and may therefore decide to buy less of it.
Kui üldine hinnatase on stabiilne, saavad tarbijad aru, et selle toote suhteline hind on tõusnud ja võivad seega otsustada seda toodet vähem tarbida.
If there is high and unstable inflation, however, it is more difficult to find out the relative price, which may have even declined.
Kõrge ja kõikuva inflatsiooni puhul on aga suhtelist hinda, mis võib olla isegi langenud, raskem kindlaks teha.
In such a situation it may be better for the consumer to buy relatively more of the product of which the price has increased by “only” 3 %.
Sel juhul on tarbijale ilmselt kasulikum osta suhteliselt rohkem kaupa, mille hind tõusis vaid 3%.
A similar waste of resources would result if workers and unions were uncertain about future inflation and therefore demanded a rather high nominal wage increase in order to avoid high future inflation leading to significant declines in real wages.
Samamoodi oleks ressursside raiskamine, kui töötajad ja ametiühingud oleksid tulevase inflatsiooni suhtes ebakindlad ning nõuaksid seetõttu suhteliselt kõrget nominaalpalga tõusu, soovides vältida võimalikust kõrgest inflatsioonist tulenevat olulist reaalpalkade langust.
If firms had lower inflation expectations than workers/ unions in such a situation, they would consider a given nominal wage increase as a rather high real wage increase and may therefore reduce their workforce or, at least, hire fewer workers than they would without the high “perceived” real wage increase.
Kui ettevõtete inflatsiooniootused oleksid töötajate ja ametiühingute ootustest madalamad, käsitleksid nad antud nominaalpalga tõusu suhteliselt suure reaalpalga tõusuna ja vähendaksid seetõttu töötajate arvu, või ei palkaks nii palju tööjõudu, nagu kiiret reaalpalga kasvu eeldades.
Lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
Kestev hinnastabiilsus suurendab majanduse tõhusust ja seeläbi ka kodumajapidamiste heaolu.
However, an excessive stockpiling of goods is clearly not an efficient investment decision and hinders economic and real income growth.
Kaupade ülemäärane varumine ei ole aga siiski kuigi tõhus investeerimisotsus ning takistab majanduse ja reaalsete sissetulekute kasvu.
Price stability reduces inflation uncertainty and therefore helps to prevent the misallocation of resources described above.
Hinnastabiilsus vähendab inflatsiooniga seotud ebakindlust ja aitab seega vältida eespool kirjeldatud ressursside väärat jaotamist.