natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Almost all of the countries mentioned above have produced or plan to produce a progress review of the implementation of their drug strategies or action plans, and some of them, for example Ireland, Cyprus and Portugal, could produce more in-depth evaluations in 2008.
Bulgaaria, Hispaania, Küpros, Leedu ja Slovakkia uuendavad nii narkostrateegiat kui ka tegevuskava. Peale selle kavatsevad Madalmaad, mille riiklik uimastipoliitika dokument on Euroopa vanim, 2008. aasta jooksul uue koostada.
Reitox national focal points.
Allikad: Reitoxi riikide teabekeskused.
set out in national drugpolicy documents.
Ülejäänud 26 liikmesriigis ning Horvaatias, Türgis ja Norras on uimastipoliitika sätestatud riiklikes uimastipoliitika dokumentides.
As a point of comparison, in 1995, only 10 of these 30 countries had developed such an instrument (Figure 1).
Võrdlusena oli 1995. aastal vaid kümme neist 30 riigist asjakohase vahendi välja töötanud (joonis 1).
EU Member States differ, however, in their methods and approaches for evaluating national drug strategies and action plans; and there is a need to identify best practices in this field.
Siiski kasutavad ELi liikmesriigid oma narkootikumidealaste strateegiate ja tegevuskavade hindamisel eri meetodeid ja lähenemisi ning kõnealuses valdkonnas oleks vaja tuvastada parimad tavad.
This was highlighted at a conference on evaluation organised by the Portuguese Presidency of the EU in September 2007.
Seda rõhutati hindamisalasel konverentsil, mille korraldas 2007. aasta septembris ELi eesistujariik Portugal.
To respond to this challenge, the EMCDDA, in collaboration with Member States, is exploring the possibility of developing European guidelines in this field.
Probleemi lahendamiseks uurib EMCDDA koostöös liikmesriikidega võimalust töötada kõnealuses valdkonnas välja Euroopa suunised.
Moreover, the same numberofcountries now organise their national drug policies using two complementary instruments: a strategic framework and an action plan (Figure 1).
Uimastivastase võitlusega seotud 2006. aasta riiklike kulutuste kohta esitas üksikasjalikku teavet neli ELi liikmesriiki (Tšehhi Vabariik, Iirimaa, Poola, Portugal) (vt kokkuvõtet tabelist 1).
In 2000, when the European Union used this approach for the first time, only two Member States had two complementary drugpolicy documents.
Neljast riigist kaks esitas teavet uimastitega seotud kulutuste jagunemisest keskvalitsuse ja
However, as European countries differ in their drug problem as well
Lähenemist võib leida ka narkootikumidealaste strateegiate ja tegevuskavade vormis.
For 2006, four EU Member States (Czech Republic, Ireland, Poland, Portugal) provided detailed information on public expenditure associated with tackling drugs (summarised in Table 1).
Neljateistkümne riigi uimastipoliitika dokumendi ülesehitus järgib kehtiva ELi narkootikumidealase strateegia ja tegevuskava struktuuri.
Information on the division of drugrelated expenditure between central government and regional or local government was provided by two of the four countries, allowing a comparison of the role played by the different sectors of government.
Peale selle kasutab hetkel sama palju riike oma uimastipoliitikat korraldades kaht teineteist täiendavat vahendit: strateegilist raamistikku ja tegevuskava (joonis 1).
In the countries for which data are available, the bulk of reported drugrelated public expenditure is allocated to activities that are funded by central government.
Kui Euroopa Liit 2000. aastal kõnealust lähenemist esimest korda kasutas, oli vaid kahel liikmesriigil kaks teineteist täiendavat uimasti poliitikadokumenti.
Chapter 1: Policies and laws countries highlights the need to adopt a common approach towards monitoring the social cost of drug use in Europe.
1. peatükk: poliitika ja õigusnormid piirkondlike ning kohalike omavalitsuste vahel, mis lubab võrrelda valitsuse eri sektorite rolli.
Eleven Member States gave details of expenditure by the State on certain activities undertaken in response to the drug problem.
Üksteist liikmesriiki esitas üksikasju uimastiprobleemiga võitlemise konkreetsete tegevustega seotud riigipoolsete kulutuste kohta.
A further two countries provided rough estimates of overall public expenditure related to the drug problem (Spain, Malta), though with no information on the activities on which the money was spent.
Kaks riiki (Hispaania, Malta) esitasid ligikaudse hinnangu narkoprobleemiga seotud riiklike kogukulutuste kohta, aga ei lisanud teavet tegevuste kohta, mille jaoks raha kasutati.
In Italy, the social cost of illicit drug use was estimated at EUR 6 473 million, with law enforcement activities accounting for the largest share of the total (43%), and the remainder divided between healthcare and social services (27%) and loss of productivity of drug users and people indirectly affected by drug use (30%).
Itaalias hinnati ebaseaduslike narkootikumide tarbimise ühiskondlikuks kuluks 6473 miljonit eurot, kusjuures õiguskaitsealased tegevused moodustasid kogukuludest kõige suurema osa (43%) ning ülejäänu jagunes tervishoiu ja sotsiaalteenuste (27%) ning uimastitarbijate ja uimastite tarbimisest kaudselt mõjutatud inimeste tootlikkuse vähenemise (30%) vahel.
In addition, it was estimated that drug users spent EUR 3 980 million for the purchase of illicit drugs.
Peale selle arvestati, et uimastitarbijad kulutasid ebaseaduslike narkootikumide ostmiseks hinnanguliselt 3980 miljonit eurot.
On the basis of these data, the cost of drug use in Italy is estimated to represent 0.7% of the national gross domestic product.
Nende andmete põhjal on uimastitarbimise kulu Itaalias hinnanguliselt 0,7% riigi sisemajanduse kogutoodangust.
In data reported for Austria, in 2004, the division between direct and indirect costs was the opposite of that reported for Italy: of the estimated social cost of drug use of EUR 1 444 million, 72% was accounted for by indirect costs.
Austria 2004. aasta andmetes oli otseste ja kaudsete kulude vahekord Itaaliale vastupidine: uimastitarbimisega seotud hinnanguliselt 1444 miljoni euro suurusest ühiskondlikust kulust arvestati kaudseteks kuludeks 72%.
In 2005, the total drugrelated public expenditure by European countries was calculated to lie somewhere between EUR 13 billion and EUR 36 billion (EMCDDA, 2007a).
Euroopa riikide uimastivastase võitlusega seotud kogukulutused jäid aastal 2005 hinnanguliselt vahemikku 13–36 miljardit eurot (EMCDDA, 2007a).
This figure was estimated by extrapolating the total drugrelated expenditures of six countries (Belgium, Hungary, Netherlands, Finland, Sweden, UnitedKingdom ) to the other States.
Summa saadi ekstrapoleerides kuue riigi (Belgia, Ungari, Madalmaad, Soome, Rootsi, Ühendkuningriik) uimastivastase võitlusega seotud kogukulutused teistele riikidele.
A revised estimate, which includes data from additional countries (Czech Republic, France, Luxembourg, Poland, Slovakia), has recently been proposed (EMCDDA, 2008d).
Hiljuti esitati parandatud hinnang, mis sisaldab täiendavate riikide andmeid (Tšehhi Vabariik, Prantsusmaa, Luksemburg, Poola, Slovakkia) (EMCDDA, 2008d).
The new estimate of drugrelated public expenditure in Europe is EUR 34 billion (95% confidence interval, EUR 28–40 billion), which is equivalent to 0.3% of the combined gross domestic product of all EU Member States.
Uimastivastase võitlusega seotud riiklikud kulutused hinnatakse nüüd olevat 34 miljardit eurot (95% usaldusvahemik, 28–40 miljardit eurot), mis on 0,3% kõigi ELi liikmesriikide summaarsest sisemajanduse kogutoodangust.
This suggests that State expenditure on the drug problem costs the average EU citizen EUR 60 a year.
Selle põhjal võib oletada, et uimastivastasesse võitlusse tehtavad riiklikud kulutused maksavad keskmisele ELi kodanikule 60 eurot aastas.
These figures must, however, still be taken as indicative because of the limited data on which they are based.
Nimetatud näitajaid tuleb siiski pidada ligikaudseks, sest andmed, millel need põhinevad, on piiratud.
The UnitedKingdom reported that, in 2003/04, the economic and social costs of Class A (7) drug use in England and Wales was EUR 22.26 billion, representing an annual cost of EUR 63 940 for each problem drug user.
Ühendkuningriik teatas, et aastatel 2003 ja 2004 oli Inglismaal ja Walesis A-klassi (7) uimastite tarbimise majanduslik ja ühiskondlik kulu 22,26 miljardit eurot, mis tähendab 63 940 euro suurust aastakulu iga probleemse uimastitarbija kohta.
It was suggested that problem drug use accounted for 99% of the total costs.
Oletati, et probleemne uimastitarbimine moodustab 99% kogukuludest.
Costs due to drugrelated crime, including law enforcement and costs to the victims of drugrelated crimes, accounted for the largest proportion of the overall cost (90%, or EUR 20.1 billion).
Uimastitega seotud kuritegevuse kulud, sealhulgas kulutused õiguskaitsele ja uimastitega seotud kuritegudes kannatanutele, moodustasid kõigist kuludest suurima osa (90% ehk 20,1 miljardit eurot).
Development of national legislation
Muutused riiklikes õigusaktides
Data on the social cost of drug use (direct and indirect costs caused by drug use) were reported by four Member States.
Uimastitarbimise tõttu ühiskonna tasandil tehtud kulutuste kohta (uimastitarbimise põhjustatud otsesed ja kaudsed kulud) esitas andmeid neli liikmesriiki. Olgugi et aruanded
Examining the changes in drug legislation that have been made since the 1998 Ungass on drugs is of particular interest in this year of international, European and national reviews and evaluations of drugpolicy documents.
Käesoleval, rahvusvaheliste, Euroopa ja riiklike narkopoliitika dokumentide ülevaatamise ja hindamise
Table 1: Drug-labelled public expenditure (1
Tabel 1: uimastitega seotud kuludena märgitud riiklikud kulutused (
) by selected EU Member States
) mõnes ELi liikmesriigis
Labelled expenditures reported by government sector (EUR)
Märgitud kulutused valitsussektori kaupa (eurodes)
Total as a proportion of total public
Kokku osakaaluna kõigist riiklikest kulutustest (2) (%)
Total expenditure (2) (%)
Kohalik omavalitsus
Public expenditures explicitly ‘labelled’ as drugrelated in official accountancy documents.
Riiklikud kulutused, mis on ametlikes raamatupidamisdokumentides märgitud kui uimastitega seotud kulutused.
Total general government expenditure in the year.
Kõik riiklikud kulutused aastas.
In Ireland, government departments and State agencies are invited to report their annual drugrelated expenditure to the coordinating Department of Community, Rural and Gaeltacht Affairs.
Iirimaal palutakse ministeeriumidel ja riigiasutustel oma uimastitega seotud aastastest kulutustest teatada koordineerivale kogukondade, maaelu ja iirikeelsete piirkondade ministeeriumile.
These expenditures are not necessarily labelled as drugrelated in official accountancy documents.
Ametlikes raamatupidamisdokumentides ei ole need kulutused tingimata märgitud kui uimastitega seotud.
Sources: Reitox national focal points and Eurostat (http://epp.eurostat.ec.europa.eu/).
Reitoxi riikide teabekeskused ja Eurostat (http://epp.eurostat.ec.europa.eu/).
Class A drugs are defined as those considered to be the most harmful.
A-klassi narkootikumid on need, mida peetakse kõige kahjulikumaks.
Annual report 2008: the state of the drugs problem in Europe any more than this was raised to a clear minimum of four years in prison, as for a trafficking offence.
2008.aastaaruanne:uimastiprobleemideolukordEuroopas
Towards a better understanding of drugrelated public expenditure in Europe — EMCDDA 2008 selected issue
Kuidas mõista paremini uimastitega seotud riiklikke kulutusi Euroopas – EMCDDA 2008. aasta valikteema aastal, on erilise huvi all alates 1998. aasta ÜRO Peaassamblee uimastitealasest eriistungjärgust uimastivastase võitluse alastes õigusaktides tehtud muudatuste hindamine.
In Belgium, the specific criminal offence of use in a group was repealed in 2003; in the same year, an amendment to the Hungarian criminal code permitted diversion to treatment for the supplier of a small quantity to be consumed ‘jointly’ (since appealed as being legally unclear).
Viimase kümne aasta jooksul on enamik Euroopa riike liikunud lähenemise suunas, milles eristatakse narkokaubitsejat, keda peetakse kurjategijaks, ja narkootikumi tarbijat, keda peetakse pigem ravi vajavaks haigeks inimeseks.
In 2006, Malta found that the minimum six-month sentence for suppliers was not always appropriate in situations of sharing, and changed the law to permit exceptions.
Selles osas, kuidas viimastel aastatel vastuvõetud uutes seadustes nimetatud kategooriaid määratletakse, esineb riigiti siiski märkimisväärseid erinevusi.
In response to the EU drugs action plan 2005–08, the EMCDDA has developed a project aimed at identifying, developing and testing methods for quantifying drugrelated public expenditures.
Lähtuvalt ELi narkootikumidealasest tegevuskavast (2005–2008) töötas EMCDDA välja projekti, mille eesmärk on tuvastada, arendada ja katsetada uimastitega seotud riiklike kulutuste suuruse hindamise meetodeid.
A selected issue on this topic gives an overview on the overall figures on drugrelated public expenditure in 2005 in the EU Member States and Norway.
Selles valikteemas antakse ülevaade 2005. aastal ELi liikmesriikides ja Norras tehtud kõigi uimastitega seotud riiklike kulutuste üldsumma kohta.
Most of the expenditures identified were originally ‘labelled’ as drug related, and were generally traced back by exhaustively reviewing official accountancy documents, thus possibly reflecting the voluntary engagement of the States in the field of drugs.
Enamik tuvastatud summadest on algselt olnud märgitud uimastitega seotud kulutusteks ning neid oli üldiselt võimalik leida ametlikke raamatupidamisdokumente läbi vaadates.
When feasible, hidden or ‘unlabelled’ expenditures embedded in programmes with broader goals were estimated through modelling techniques.
Siia alla võisid kuuluda ka riikide poolt uimastivaldkonnas tehtud vabatahtlikud kulutused.
This new twofold approach provides standardised estimates that maximise the validity and cross-country comparability of public disbursements in tackling drugs and drug addiction.
See uus topeltlähenemine võimaldab anda standardseid hinnanguid, et maksimaalselt kontrollida uimastite ja uimastisõltuvusega seotud riiklikke kulusid ning võrrelda andmeid riigiti.
This selected issue is available in print and on the Internet in English only (http://www.emcdda.europa.eu/publications/selectedissues).
Kõnealune valikteema on kättesaadav trükituna ja Internetis ainult inglise keeles (http://www.emcdda.europa.eu/ publications/selected-issues).
asks the question: Do the changes in legal definitions and responses to drug users indicate a new, wider trend in how countries view users of drugs?
Itaalia uue seadusega ennistati uimastitarbimine administratiivse õigusrikkumisena ja kanepi omamise eest karistatakse taas võrdselt muude keelatud uimastitega, nagu heroiin ja kokaiin.
Regarding punishment, maximum or probable penalties for use or possession for personal use, in the absence of aggravating circumstances, have been reduced in various European countries since 2001 — either for all drugs (Estonia, Greece, Hungary, Portugal, Finland) or limited to cannabis (Belgium, Luxembourg, UnitedKingdom ) or drugs of lesser risk (Romania).
Üks küsimus, milles liikmesriikide arvamused kõige enam lahknevad, on isiklikuks tarbeks omamise piirkoguste kehtestamine. Ajavahemikus 2004–2006 kaotas Bulgaaria isiklikuks tarbeks omamise mõiste, Itaalia kehtestas selle pärast 12 aastat uuesti ning Ühendkuningriik küll kehtestas kõnealuse mõiste, kuid otsustas seda mitte rakendada.
However, during this period, not all countries have been reducing penalties: France and Poland decided not to change their laws after consultations; and Denmark raised the ‘normal’ penalties from cautions to fines (which were then increased).
Küpros ja Belgia kehtestasid 2003. aastal vastavalt kõigile uimastitele ja kanepile kindlad piirkogused, samas kui Saksamaal töötavad liidumaad järjekindlamalt, et rakendada konstitutsioonikohtu otsust, milles „tähtsusetud kogused” oli jäänud määratlemata, mille tulemuseks on tõlgendused kolme ja 30 grammi vahel.
A new law in Italy saw drug consumption reinstated as an administrative offence, and cannabis reclassified to be eligible for the same penalties as other illicit substances, such as heroin and cocaine.
Slovakkias laiendati 2005. aastal isikliku tarbimise õiguslikku määratlust maksimaalselt ühelt annuselt kolmele ja suurema koguse korral kümnele annusele.
In the United Kingdom, it has been announced that cannabis is to be reclassified upwards.
Teisalt tõsteti minimaalset karistust nimetatust suurema koguse omamise eest neljale aastale vangistusele, millega see võrdsustati narkokaubandusega.
Alternatives to punishment
Karistamise alternatiivid
During the past 10 years, most European countries have moved towards an approach that distinguishes between the drug trafficker, who is viewed as a criminal, and the drug user, who is seen more as a sick person in need of treatment.
Teine probleem tarbijate ja pakkujate eristamisel on uimastite tarbimine väikestes rühmades. Belgias tühistati 2003. aastal rühmiti tarbimine konkreetse süüteona.
However, Member States differ considerably in how they have chosen to define these categories in the new laws that they have adopted in recent years.
2006. aastal leidis Malta, et vähemalt kuuekuuline karistus pakkumise eest ei olnud jagamise olukorras alati sobiv, ja muutis erandite lubamiseks seadust.
The changes in drug users’ access to treatment via the criminal justice system typically share two common features.
Muudatustel uimastitarbijate ravilepääsemises kriminaalõigussüsteemi kaudu on tavaliselt kaks ühisjoont.
First, they all widen the scope for directing drug users in to treatment.
Esiteks laiendatakse uimastitarbijate ravilesuunamise mahtu.
However, some differences exist between countries regarding the stage at which the offer of treatment is made, with most countries offering treatment at the court stage, rather than at the earlier stages of contact with the police or prosecutors.
Samas on riigiti erinevusi raviettepaneku tegemise tasandis – enamik riike pakub ravi pigem kohtu tasandil kui varasema kontakti ajal politsei või prokuratuuriga.
Secondly, they are conditional; breach of the treatment order will restart the procedure of criminal charge, prosecution or punishment.
Teiseks on need tingimuslikud: ravikäsu rikkumisel alustatakse kriminaalsüüdistuse, vastutusele võtmise ja karistuse menetlemist uuesti.
Belgium and Cyprus introduced defined limit quantities in 2003, for all drugs and for cannabis respectively; while in Germany, the Länder are working to implement more consistently a constitutional court ruling whose reference to ‘insignificant quantities’ was undefined, resulting in interpretations of between 3 and 30 grams.
Alates 2001. aastast on mitmes Euroopa riigis vähendatud maksimaalset või võimalikku karistust isikliku tarbimise või sel eesmärgil omamise eest raskendavate asjaolude puudumisel kas kõigi uimastite (Eesti, Kreeka, Ungari, Portugal, Soome), ainult kanepi (Belgia, Luksemburg, Ühendkuningriik) või vähemohtlike uimastite puhul
Countries have introduced or widened options or systems for offenders to be referred to treatment or counselling, as an alternative to punishment or imprisonment, in line with Ungass and EU action plan objectives.
Kooskõlas ÜRO Peaassamblee eriistungjärgu ja ELi tegevuskava eesmärkidega on riigid sätestanud või laiendanud võimalusi või süsteeme õigusrikkujate ravile või nõustamisele suunamiseks karistuse või vangistuse alternatiivina.
Special drug courts have been established
Iirimaal ja Maltal saab uimastitarbijad
Chapter 1: Policies and laws controlled by new laws: trains and ships in Ireland; boats in Latvia; aviation in Finland.
1. peatükk: poliitika ja õigusnormid
The last few years have also seen: laws and strategies to prevent or punish drugrelated public nuisance (see the 2005 selected issue); new powers to close bars or other premises or exclude people from them (Belgium, Ireland, Netherlands); and powers to close private dwellings where commercial drug distribution or systematic drug use takes place (respectively, Netherlands, UnitedKingdom ).
Lisaks on paaril viimasel aastal kehtestatud uusi seadusi ja strateegiaid avaliku korra häirimise ennetamiseks või karistamiseks (vt 2005. aasta valikteemat), uusi volitusi baaride või muude ruumide sulgemiseks või neile juurdepääsu takistamiseks (Belgia, Iirimaa, Madalmaad) ning volitusi eluruumide sulgemiseks, kui seal toimub uimastikaubandus või süstemaatiline uimastite tarbimine (vastavalt Madalmaad ja Ühendkuningriik).
In parallel, new laws to protect nonusers from the use of tobacco have also been introduced across Europe during this time: since 2004, 24 European Member States (all except Greece, Hungary and Poland) have prohibited or severely restricted smoking in enclosed public places, often with sizeable fines for transgressors.
Paralleelselt on selle aja jooksul kogu Euroopas vastuvõetud uued seadused mittesuitsetajate kaitsmiseks tubakatarbimise eest: alates 2004. aastast on 24 Euroopa liikmesriiki (kõik peale Kreeka, Ungari ja Poola) keelanud suitsetamise avalikes suletud ruumides või seda oluliselt piiranud ning õiguserikkujaid karistatakse tihti üsna suurte trahvidega.
To summarise the legal changes reviewed here: it appears that criminal sanctions have often been reduced for the individual user who avoids any aggravating circumstances, but, almost as a counterbalance, increased for those whose actions may affect other members of society.
nüüd pärast vahistamist ravile suunata. Nii on see ka Ühendkuningriigis, kus narkokontroll vahistamise ajal on konkreetsetes olukordades lubatud.
The latter reflects an increased focus on using criminal law to protect the public.
Iirimaal, Ühendkuningriigis (Inglismaal ja Šotimaal) ja Norras on rajatud spetsiaalsed narkokohtud ning nende moodustamist arutatakse Maltal.
in Ireland, the UnitedKingdom (England and Scotland) and Norway, and are under discussion in Malta; Portugal set up a system of ‘commissions for the dissuasion of drug use’ composed of a lawyer, a doctor and a social worker.
Portugal seadis sisse uimastitarbimise eest hoiatamise komisjonid, mis koosnevad juristist, arstist ja sotsiaaltöötajast.
New laws in other countries have introduced some form of treatment as an alternative to punishment: in France, non-dependent drug law offenders may take, and pay for, awareness courses; in Spain, Hungary and Latvia, custodial sentences may be suspended for drug users undertaking treatment; and in Bulgaria, Hungary, Romania and Turkey, probation may be combined with treatment.
Teistes riikides on uute seadustega sätestatud mõned ravivormid karistuse alternatiivina: Prantsusmaal võivad mittesõltlastest narkoseaduste rikkujad osaleda omal kulul teadlikustamiskursustel; Hispaanias, Ungaris ja Lätis võidakse ravi saavate uimastitarbijate vabadusekaotus ajutiselt peatada; Bulgaarias, Ungaris, Rumeenias ja Türgis võidakse tingimisi vabastamist raviga kombineerida.
The Netherlands aims to increase the use of treatment as a condition of early release from prison.
Madalmaad on eesmärgiks seadnud ravi kasutamise suurendamise ennetähtaegselt vanglast vabastamise tingimusena.
When deemed appropriate, in Finland, sentenced offenders can now be directed towards an open prison if they stay drugfree; in Greece, they may be sent to a special treatment unit.
Kui seda peetakse asjakohaseks, võib Soomes süüdimõistetud õigusrikkujad uimastivabaks jäämisel suunata avavanglasse; Kreekas võib nad spetsiaalsesse raviosakonda suunata.
Eligibility for drug-treatment programmes has been extended to those convicted of more serious offences in Italy (if the offence is punishable by up to six years in prison, raised from four years) and Spain (raised from three to five years).
Uimastisõltuvuse raviprogrammide kättesaadavust on laiendatud rängemates õigusrikkumistes süüdimõistetud isikutele Itaalias (õigusrikkumisteni, mille eest võib karistada kuni kuue aastaga vanglas varasema kuni nelja aasta asemel) ja Hispaanias (laiendatud kolmelt viiele aastale).