natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those governments thus appear to be attempting to demonstrate that the possibility of granting ‘interested parties’, within the meaning of
Need valitsused näivad seega soovivat tõendada, et võimalus anda üldise
Paragraph 8 of the 1991 General Law on Administrative Procedure, in the version published during 2004, rights reserved to ‘parties’ may extend significantly the total duration of the market analysis procedure, whereas the national regulatory authority must react as quickly as possible in order to cancel out imbalances liable to arise in markets with rapidly changing conditions.
KOHTUOTSUS 21.2.2008 – KOHTUASI C-426/05 haldusmenetluse seaduse paragrahvi 8 tähenduses „menetlusosalistele” õigusi, mis on „pooltel”, võib märkimisväärselt pikendada turuanalüüsi menetluse kogukestust, samal ajal kui riigi reguleeriv asutus peab reageerima võimalikult kiiresti, selleks et tasandada tasakaalutust, mis võib tekkida turgudel, mille tingimused võivad kiiresti muutuda.
That argument cannot be upheld.
Nende argumentidega ei saa nõustuda.
As has been pointed out in paragraph 17 above, Article 4 of the Framework Directive lays down the obligation to provide for a judicial or non-judicial right of appeal, but in no way concerns the non-adversarial administrative procedure which precedes the bringing of such an appeal.
Nagu meenutati käesoleva kohtuotsuse punktis 17, sätestab raamdirektiivi artikkel 4 kohustuse näha ette õigus pöörduda kaebusega kohtusse, kuid ei puuduta mingil viisil kohtuvälist haldusmenetlust, mis eelneb sellise kaebuse esitamisele.
In the light of all of the foregoing considerations, the answer to the first question referred must be that the terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ for the purposes of Article 4(1) of the Framework Directive and the term party ‘affected’ within the meaning of Article 16(3) of that directive must be interpreted as being applicable not only to an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market which is subject to a decision of a national regulatory authority taken in the context of a market analysis procedure referred to in Article 16 of that directive and which is the addressee of that decision, but also to users and undertakings in competition with such an undertaking which are not themselves addressees of that decision but the rights of which are adversely affected by it.
Võttes arvesse kõiki eelnevaid kaalutlusi, tuleb esimesele küsimusele vastata, et „mõjuvälja jääva” kasutaja või ettevõtja mõistet raamdirektiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses ning „mõjutatud” isiku mõistet direktiivi artikli 16 lõike 3 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et need võivad tähendada mitte ainult ettevõtjat, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, kelle suhtes riigi reguleeriv asutus on sama direktiivi artiklis 16 nimetatud turuanalüüsi menetluses teinud otsuse ja kes on otsuse adressaat, vaid ka kasutajaid ja märkimisväärse turujõuga ettevõtjaga konkureerivaid ettevõtjaid, kes ise ei ole selle otsuse adressaadid, kuid kelle õigusi otsus ebasoodsalt mõjutab.
By its second question the national court asks, essentially, whether it follows from Article 4 of the Framework Directive that, when it has a right to appeal against decisions taken by a national regulatory authority following administrative market anal-
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas raamdirektiivi artiklist 4 järeldub, et kui niisugusel ettevõtjal nagu põhikohtuasja kaebaja
TELE2 TELECOMMUNICATION ysis proceedings, an undertaking such as the applicant in the main proceedings must for that reason also be granted the status of a party to the non-adversarial market analysis proceedings.
TELE2 TELECOMMUNICATION on õigus esitada kaebus riigi reguleeriva asutuse poolt turuanalüüsi haldusmenetluses tehtud otsuse peale, tuleb talle seetõttu omistada ka poole staatus kohtuvälises turuanalüüsi menetluses.
In that regard, Article 4 of the Framework Directive does not state which are the parties to the non-adversarial administrative proceedings referred to in Article 16 of that directive.
Selles suhtes on kohane meelde tuletada, et raamdirektiivi artikkel 4 ei reguleeri küsimust, kes on direktiivi artiklis 16 nimetatud kohtuvälise haldusmenetluse pooled.
The wording of that provision also does not provide any indication to the effect that an undertaking such as the applicant in the main proceedings must have a right to participate, as a party, in those market analysis proceedings.
Ka viimati nimetatud sätte sõnastus ei viita sellele, et niisugusel ettevõtjal nagu põhikohtuasja kaebaja peaks olema õigus poolena kõnealuses turuanalüüsi menetluses osaleda.
The third sentence of Article 16(3) of the Framework Directive merely affirms that the parties affected by the withdrawal of specific regulatory obligations must be given an appropriate period of notice.
Raamdirektiivi artikli 16 lõike 3 kolmas lause piirdub kinnitamisega, et isikutele, keda regulatiivsete erikohustuste tühistamine mõjutab, teatatakse sellest piisavalt vara.
Thus, in the absence of Community rules governing a matter, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions before the courts for safeguarding rights which individuals derive from the direct effect of Community law (see, inter alia, Case C-312/93 Peterbroeck [1995] ECR I-4599, paragraph 12 and the caselaw cited, and Case C-255/00 Grundig Italiana [2002] ECR I-8003, paragraph 33 and the caselaw cited).
Teatavat valdkonda reguleerivate ühenduse õigusnormide puudumisel tuleb iga liikmesriigi siseriiklikus õiguskorras määrata pädevad kohtud ja kehtestada menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikutele ühenduse õiguse vahetust mõjust tulenevate õiguste kaitse (vt eelkõige 14. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-312/93: Peterbroeck, EKL 1995, lk I-4599, punkt 12 ja viidatud kohtupraktika, ning 24. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-255/00: Grundig Italiana, EKL 2002, lk I-8003, punkt 33 ja viidatud kohtupraktika).
It follows that Community law does not, a priori, require the Member States to permit all users and undertakings in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market to participate in a market analysis procedure referred to in Article 16 of the Framework Directive as a party for the purposes of the applicable Austrian procedural law with the rights described in paragraph 18 of the present judgment.
Sellest järeldub, et ühenduse õigus ei kohusta a priori liikmesriike lubama kõigil kasutajatel ja ettevõtjatel, kes konkureerivad ettevõtjaga, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, osaleda raamdirektiivi artiklis 16 nimetatud turuanalüüsi menetluses Austria kohaldatava menetlusõiguse tähenduses pooltena, kellel on käesoleva kohtuotsuse punktis 18 kirjeldatud õigused.
It is thus for the national legislature to specify whether an undertaking such as the applicant in the main proceedings has the status of a party to those non-adversarial administrative proceedings and, if so, to decide
Liikmesriigi seadusandja ülesanne on täpsustada, kas sellisel ettevõtjal nagu põhikohtuasja kaebaja on poole staatus kõnealuses kohtuvälises haldusmenetluses, ning jaatava vastuse korral
Consequently, a provision of national law which, in the context of such proceedings, grants party status only to undertakings (formerly) having significant power on the relevant market in respect of which specific regulatory obligations are imposed, amended or withdrawn is not, in principle, contrary to Article 4 of the Framework Directive.
Sellest tulenevalt ei ole siseriiklik õigusnorm, mis annab sellises menetluses poole staatuse üksnes ettevõtjatele, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul ja kellele regulatiivsed erikohustused kehtestatakse, kelle kohustusi muudetakse või kelle kohustused tühistatakse, põhimõtteliselt vastuolus raamdirektiivi artikliga 4.
However, the detailed national procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from the direct effect of Community law must not be less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) or render virtually impossible or excessively difficult the exercise of the rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see, to that effect, inter alia, Peterbroeck, paragraph 12 and the caselaw cited, and Grundig Italiana, paragraph 33 and the caselaw cited).
Siiski on kohane meelde tuletada, et nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikutele ühenduse õiguse vahetust mõjust tulenevate õiguste kaitse, kehtestatud siseriiklikud menetlusnormid ei tohi olla ebasoodsamad kui samalaadsete siseriiklike kaebuste puhul (võrdväärsuse põhimõte) ja need ei tohi muuta ühenduse õiguskorraga antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte) (vt selle kohta eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Peterbroeck, punkt 12 ja viidatud kohtupraktika, ning eespool viidatud kohtuotsus Grundig Italiana, punkt 33 ja viidatud kohtupraktika).
As regards the principle of effectiveness, on which the applicant in the main proceedings relies for the purpose of claiming entitlement to participate in the administrative market analysis proceedings in question, it is clear from the Court’s caselaw that each case which raises the question whether a national procedural provision renders the exercise of rights conferred on individuals by the Community legal order impossible or excessively difficult must be analysed by reference to the role of that provision in the procedure, its progress and its special features, viewed as a whole, before the various national instances.
Mis puudutab tõhususe põhimõtet, millele kaebaja tugineb turuanalüüsi haldusmenetluses osalemise õigust nõudes, siis tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et iga juhtumit, mille puhul tekib küsimus, kas mingi siseriiklik menetlusnorm muudab isikutele ühenduse õiguskorraga antud õiguste kasutamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks, tuleb analüüsida, võttes arvesse selle sätte asukohta menetluses tervikuna, menetluse kulgu ja eripära erinevates liikmesriigi asutustes.
In that context, it is necessary to take into consideration, where relevant, the principles which lie at the basis of the national legal system, such as the protection of the rights of the defence, the principle of legal certainty and the proper conduct of the proceedings (see, to that effect, Peterbroeck, paragraph 14, and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 33).
Seda silmas pidades tuleb vajadusel arvesse võtta siseriikliku õiguskaitsesüsteemi aluseks olevaid põhimõtteid nagu kaitseõiguse tagamine, õiguskindluse põhimõte ja menetluse nõuetekohane kulgemine (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Peterbroeck, punkt 14, ja 7. juuni 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-222/05–C-225/05: van der Weerd jt, EKL 2007, lk I-4233, punkt 33).
It is thus for the national court to ensure that national procedural law guarantees the safeguarding of the rights which users and undertakings in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market derive from the Community legal order in a manner which is not less favourable than that in which comparable domestic rights are safeguarded and which does not prejudice the effectiveness of the legal protection of those users and undertakings guaranteed in Article 4 of the Framework Directive.
Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kindlaks teha, et siseriiklik menetlusõigus tagab nende õiguste kaitse, mis on ühenduse õiguskorraga antud kasutajatele ja ettevõtjatele, kes konkureerivad ettevõtjaga, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, viisil, mis ei ole ebasoodsam kui samalaadsete siseriiklike õiguste kaitse puhul ja mis ei kahjusta kõnealustele kasutajatele ja ettevõtjatele raamdirektiivi artikliga 4 tagatud õiguskaitse tõhusust.
In those circumstances, the answer to the second question referred must be that a provision of national law which, in the context of non-adversarial market analysis proceedings, grants party status only to undertakings (formerly) having significant power on the relevant market and in respect of which specific regulatory obligations are imposed, amended or withdrawn is not, in principle, contrary to Article 4 of the Framework Directive.
Neil asjaoludel tuleb teisele küsimusele vastata, et siseriiklik õigusnorm, mis annab kohtuvälises turuanalüüsi menetluses poole staatuse üksnes ettevõtjatele, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul ja kellele regulatiivsed erikohustused kehtestatakse, kelle kohustusi muudetakse või kelle kohustused tühistatakse, ei ole põhimõtteliselt vastuolus raamdirektiivi artikliga 4.
However, it is for the national court to ensure that national procedural law guarantees the safeguarding of the rights which users and undertakings in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market derive from the Community legal order in a manner which is not less favourable than that in which comparable domestic rights are safeguarded and which does not prejudice the effectiveness of the legal protection of those users and undertakings guaranteed in Article 4 of the Framework Directive.
Siiski on eelotsusetaotluse esitanud kohtul ülesanne kontrollida, et siseriiklik menetlusõigus tagab nende õiguste kaitse, mis on ühenduse õiguskorraga antud kasutajatele ja ettevõtjatele, kes konkureerivad ettevõtjaga, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, viisil, mis ei ole ebasoodsam kui samalaadsete siseriiklike õiguste kaitse puhul ja mis ei kahjusta kõnealustele kasutajatele ja ettevõtjatele raamdirektiivi artikliga 4 tagatud õiguskaitse tõhusust.
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby rules:
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
The terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ for the purposes of Article 4(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive) and the term party ‘affected’ within the meaning of Article 16(3) of that directive must be interpreted as being applicable not only to an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market which is subject to a decision of a national regulatory authority taken in the context of a market analysis procedure referred to in Article 16 of that directive and which is the addressee of that decision, but also to users and undertakings in competition with such an undertaking which are not themselves addressees of that decision but the rights of which are adversely affected by it.
„Mõjuvälja jääva” kasutaja või ettevõtja mõistet Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 4 lõike 1 tähenduses ning „mõjutatud” isiku mõistet direktiivi artikli 16 lõike 3 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et need võivad tähendada mitte ainult ettevõtjat, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, kelle suhtes riigi reguleeriv asutus on sama direktiivi artiklis 16 nimetatud turuanalüüsi menetluses teinud otsuse ja kes on otsuse adressaat, vaid ka kasutajaid ja märkimisväärse turujõuga ettevõtjaga konkureerivaid ettevõtjaid, kes ise ei ole selle otsuse adressaadid, kuid kelle õigusi otsus ebasoodsalt mõjutab.
A provision of national law which, in the context of non-adversarial market analysis proceedings, grants party status only to undertakings (formerly) having significant power on the relevant market and in respect of which specific regulatory obligations are imposed, amended or withdrawn is not, in principle, contrary to Article 4 of Directive 2002/21.
Siseriiklik õigusnorm, mis annab kohtuvälises turuanalüüsi menetluses poole staatuse üksnes ettevõtjatele, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul ja kellele regulatiivsed erikohustused kehtestatakse, kelle kohustusi muudetakse või kelle kohustused tühistatakse, ei ole põhimõtteliselt vastuolus direktiivi 2002/21 artikliga 4.
However, it is for the national court to ensure that national procedural law guarantees the safeguarding of the rights which users and undertakings in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market derive from the Community legal order in a manner which is not less favourable than that in which comparable domestic rights are safeguarded and which does not prejudice the effectiveness of the legal protection of those users and undertakings guaranteed in Article 4 of Directive 2002/21.
Siiski on eelotsusetaotluse esitanud kohtul ülesanne kontrollida, et siseriiklik menetlusõigus tagab nende õiguste kaitse, mis on ühenduse õiguskorraga antud kasutajatele ja ettevõtjatele, kes konkureerivad ettevõtjaga, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, viisil, mis ei ole ebasoodsam kui samalaadsete siseriiklike õiguste kaitse puhul ja mis ei kahjusta kõnealustele kasutajatele ja ettevõtjatele direktiivi 2002/21 artikliga 4 tagatud õiguskaitse tõhusust.
Case C-201/06
Kohtuasi C-201/06
Commission of the European Communities v French Republic
Euroopa Ühenduste Komisjon versus Prantsuse Vabariik
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Plant protection products — Parallel imports — Marketing authorisation procedure — Conditions — Common origin of a plant protection product imported in parallel and the reference product)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Taimekaitsevahendid – Paralleelne import – Turuleviimise loa andmise kord – Tingimused – Paralleelselt imporditud taimekaitsevahendi ja võrdlustoote ühine päritolu
Free movement of goods — Quantitative restrictions — Measures having equivalent effect(Art. 28 EC; Council Directive 91/414)
Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed(EÜ artikkel 28; nõukogu direktiiv 91/414)
SUMMARY — CASE C-201/06
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-201/06
A Member State which restricts the simplified authorisation procedure for the parallel importation of plant protection products only to cases where the imported product and the reference product have a common origin, in the sense that they have been manufactured according to the same formulation by the same company or by an associated undertaking or under licence does not fail to fulfil its obligations under Article 28 EC.
Liikmesriik ei ole rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi, kui ta piirab võimalust kasutada taimekaitsevahendite paralleelseks impordiks loa andmise lihtsustatud korda neil juhtudel, kui imporditud tootel ja võrdlustootel on ühine päritolu selles mõttes, et need tootis sama valemi järgi sama äriühing või tootsid ettevõtjad, kes on seotud või töötavad litsentsi alusel.
whether it may have the benefit of the marketing authorisation issued in favour of a plant protection product already on the market of that State.
pädevate asutuste ülesandeks kontrollida, kas nimetatud toode on imporditud paralleelselt ja kas selle suhtes võib kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile.
To that end, the notion of common origin allows parallel imports to be distinguished from other situations in which the importer of a product authorised in another Member State seeks to benefit from a marketing authorisation already granted in the Member State of importation.
Ühise päritolu mõiste võimaldab sel otstarbel eristada paralleelset importi muudest juhtudest, kui teises liikmesriigis loa saanud toote importija püüab kasutada importivas liikmesriigis juba välja antud turuleviimise luba.
Furthermore, a common origin constitutes an important indication that the products at issue are identical, which would show that the marketing authorisation for the reference product may be used for the imported product.
Peale selle on ühine päritolu oluline tegur, mis viitab asjaomaste toodete samasusele ja võib näidata, et imporditava toote puhul saab kasutada võrdlustoote turuleviimise luba.
A plant protection product introduced into the territory of a Member State as a parallel import cannot, automatically or absolutely and unconditionally, have the benefit of a marketing authorisation issued to a plant protection product already on the market of that State.
Paralleelse impordi teel liikmesriigi territooriumile toodud taimekaitsevahendi suhtes ei saa automaatselt ega absoluutselt ja tingimusteta kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile.
Therefore, it is for the competent authorities of the Member State of importation to ascertain whether the product has indeed been imported in parallel and
Seega on importiva liikmesriigi
(see paras 30, 36-38, 43, 45)
(vt punktid 30, 36–38, 43 ja 45)
TRSTENJAKdelivered on 11 September 2007
KOHTUJURISTI ETTEPANEKVERICA TRSTENJAK esitatud 11. septembril 2007 1
I — Introduction
I. Sissejuhatus
A — Community law
A. Ühenduse õigus
Under Article 28 EC, ‘quantitative restrictions on imports and all measures having equivalent effect shall be prohibited between Member States’.
EÜ artikkel 28 sätestab: „[k]eelatakse liikmesriikidevahelised koguselised impordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed”.
Secondary legislation
Teisene õigus
This action for failure to fulfil obligations relates to the compatibility of the French legislation on the conditions for authorisation of parallel imports of plant protection products with Article 28 EC.
Käesolev liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi puudutab taimekaitsevahendite paralleelse impordi lubamise tingimusi käsitlevate Prantsuse õigusnormide kokkusobivust EÜ artikliga 28.
To be more exact, the Commission seeks a declaration that the French Republic, by requiring that a plant protection product which is a parallel import and the reference product have a common origin, has failed to fulfil its obligations under Article 28 EC.
Täpsemalt nõuab Euroopa Ühenduste Komisjon selle tuvastamist, et kuna Prantsuse Vabariik nõuab, et paralleelselt imporditud taimekaitsevahend ja võrdlustoode oleks ühise päritoluga, on ta rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi.
Under Article 3(1) of Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning
Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turu-
1 — Original language: French.
1 – Algkeel: prantsuse.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-201/06 the placing of plant protection products on the market 2 (‘the directive’), ‘Member States marketing authorisation for parallel imports, in other words when a trader seeks to import a product which is authorised in one Member State into another Member State in which a similar product has already been authorised.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-201/06 sätet paralleelse impordi juhtudel, see tähendab, kui ettevõtja soovib importida ühes liikmesriigis lubatud toodet teise liikmesriiki, kus on sarnane toode juba lubatud.
shall prescribe that plant protection products may not be placed on the market and used in their territory unless they have authorised the product …’.
leviimise kohta 2 (edaspidi „direktiiv”), artikli 3 lõige 1 sätestab, et „[l]iikmesriigid näevad ette, et taimekaitsevahendit võib nende territooriumil turule viia ja kasutada üksnes juhul, kui nad on asjaomase vahendi kasutamiseks andnud loa […]”.
Article 5 of the directive provides that ‘in the light of current scientific and technical knowledge, an active substance shall be included in Annex I for an initial period not exceeding 10 years …’.
Direktiivi artikkel 5 näeb ette, et „[p]idades silmas olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi, kantakse toimeaine I lisasse esialgu kuni kümneks aastaks […]”.