natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The job of improving rundown sites has mobilised associations of companies situated in three business zones.
Ka nendega käib töö. Hüljatud kruntide korrastamine on alanud ning selle raames teevad koostööd ettevõtjate ühendused, kes tegutsevad kokku kolmes ettevõtluspargis.
Industrial wasteland and abandoned sites, which were often used illegally, have been converted into car parks or have now been built on.
Mahajäetud tööstushoonete ja kruntide asemele, mida sageli ebaseaduslikult kasutatakse, tehti parkimisplatsid või on neid hakatud välja ehitama.
The involvement of the two companies (ADIF and FEVE) that have railway lines running through these sites was particularly significant.
Kõige aktiivsemalt osalesid kaks ettevõtet (ADIF ja FEVE), mille raudteeliinid linna läbivad.
Following the positive results of this action, it was much easier to present to companies – most of them small businesses – other possible actions to improve the environment or encourage new technologies.
Tänu selle meetme positiivsetele tulemustele oli tunduvalt kergem tutvustada (enamasti väga väikestele) ettevõtetele teisi võimalusi, kuidas edendada keskkonnahoidlikkust või uusi tehnoloogiaid.
Thus, one of the associations of companies has planted 100 trees in its business zone.
Näiteks otsustas üks ettevõtjate ühendus istutada oma ettevõtlusparki ligikaudu 100 puud.
Elsewhere, a company recently concluded an agreement to develop websites for 150 companies in the URBAN zone.
Teisal sõlmis üks ettevõte kokkuleppe luua veebilehed 150 UR-BANi tegevuspiirkonna ettevõttele.
To this end, the company is training young people in the area and at least six of them have been hired already.
Selleks koolitatakse praegu välja piirkonnast pärit noori, kellest vähemalt kuus kavatsetakse tööle võtta.
In transforming these priorities into action, certain major principles have been respected that create a leverage effect and generate added value, in particular an integrated approach and the search for synergies with other public and private actions.
Nende prioriteetide elluviimiseks võtsime arvesse mõningaid aluspõhimõtteid, mis avaldavad võimendavat mõju ja annavad lisaväärtust, nagu näiteks integreeritud lähenemine ja sünergiate otsimine teiste avaliku ja erasektori meetmetega.
Two examples serve as a useful illustration of this.
Kõike eelnevat ilmestavad hästi kaks näidet.
The ‘Clean Point’
Gijóni „Prügipunkt“.
The original idea was to set up a ‘Clean Point’ (container park for the selective collection of household waste) on an area of wasteland behind the railway
Mul on seda tüüpi projektide arendamise vallas kümneaastane kogemus ja ma võin öelda, et sellised integreeritud programmid, mis keskenduvad täpselt piiritletud piirkondadele ja eeldavad kohalike üksuste kaasamist, avaldavad mõju, mis ulatub lihtsast projekti eelarve täitmisest märksa kaugemale: nad annavad projektile lisaväärtuse ja teevad seda kodanikele nähtavamaks, ning seda tunduvalt enam kui siis, kui vastavad ametkonnad rakendaksid neid eraldi, mingi erilise koordineerimise või integreerimiseta.
To find out more: www.gijon.es
Põhjalikum teave aadressil: www.gijon.es
URBAN II in action in Leipzig and Dortmund (Germany)
URBAN II tegutsemine Leipzigis ja Dortmundis (Saksamaa)
Neighbourhoods on the up
Elavad linnajaod
The twelve German URBAN II programmes are financed by a mix of European funds and development aid from the federal state, the Länder and the cities.
12 Saksamaa URBAN II programmi ühendavad oma jõud Euroopa fondide tegevusega ja teiste arengutoetustega, mida annavad riigi keskvõim, liidumaad ja linnad.
Their participatory, integrated and innovative approach is helping make the neighbourhoods in question more attractive and dynamic, whilst restoring pride and hope to residents.
Lähtudes tugevast osalusest, integreerimisest ja uuenduslikkusest, muudavad need linnajagusid atraktiivsemaks ja elavamaks ning annavad kohalikele elanikele põhjust tunda uhkust.
Leipzig and Dortmund are proof of the fact.
Toome näiteks Leipzigi ja Dortmundi.
This giant earthworm, symbol of vitality, winds its way up the side of the building which houses the offices of Wege e.V, an association for parents of children with psychological difficulties, supported by URBAN in Leipzig.
See hiiglaslik vihmauss, mis sümboliseerib elujõudu, kaunistab hoonet, kus tegutseb psühholoogiliste probleemidega laste vanemate ühendus Wege e.V, mida toetab URBAN Leipzig.
almost impossible dream under the East German regime.
DDRi ajal polnud mitte igaühele jõukohane, ning nii asusidki nad elama kas äärelinnadesse või linna lähedale maale.
Karsten Gerkens, head of town planning with the City of Leipzig, shows the photo of a little girl dressed in a coat that is clearly much too big for her: ‘For us, urban development is about trying to adjust a coat that is very expensive but too big so that it can fit a growing body’.
Leipzigi linnavalitsuse linnaplaneerimise osakonna juhataja Karsten Gerkens näitab fotot, millel kujutatakse väikest tüdrukut, kellel on seljas liiga suur mantel: „Meil tähendab linna arendamine seda, et me püüame endale parajaks teha väga kallist mantlit, mis on kasvavale kehale liiga suur.”
It is an effective image: Leipzig is in effect a perfect example of the ‘shrinking city’.(1) From being the largest city in the former GDR after Berlin, it saw its population fall from 750 000 inhabitants in the 1930s to 493 000 in 2000, before rising again to reach the 500 000 mark today.
Demokraatlikus Vabariigis Berliini järel suuruselt teise linna rahvaarv oli 1930ndatel aastatel küll 750 000, kuid aastaks 2000 oli see kahanenud 493 000 peale ning praeguseks elab linnas ligikaudu 500 000 inimest.
In the 1990s alone, Leipzig lost 100 000 inhabitants.
Kuid aastatel 1990-2000 kaotas Leipzig 100 000 elanikku.
The causes were many: the very low birth rate accounted for a population decline of 25 000, whilst reunification led to the loss of 60 000 industrial jobs, prompting 25 000 inhabitants to move to Western Germany.
Sellisel aadrilaskmisel on mitu põhjust: väga madala iibega võib põhjendada rahvaarvu vähenemist 25 000 inimese võrra, Saksamaa taasühinemise järel aga kadus Leipzigis tööstussektoris 60 000 töökohta, mistõttu 25 000 elanikku lahkus Lääne-Saksamaale.
At the same time, 50 000 ‘Leipzigers’ abandoned the city centre in favour of the suburbs or neighbouring countryside. Suburban living had been an
Samas sai 50 000 inimest endale nüüd lubada eramaja, mis
The net result was empty buildings, 60 000 vacant homes and a punctured urban fabric.
Selle tulemusel jäi palju hooneid tühjaks, linnas tekkis 60 000 vaba elamispinda ja tööstusvõrk sai tublisti kannatada.
On certain major streets in some neighbourhoods as many as one building in four is empty.
Mõne linnajao suurematel tänavatel on iga neljas maja tühjaks jäänud.
But the overall impression is not the same as in an industrial city in crisis where one usually finds whole neighbourhoods that have become rundown and dilapidated. In Leipzig, smart newly refurbished houses are found alongside abandoned buildings with their faded facades.
Kuid mulje ei ole päris samasugune nagu kriisi sattunud tööstuslinnades, kus kogu linn on ühtviisi laokil: Leipzigis seisavad värskelt renoveeritud ilusad majad kõrvuti lagunenud fassaadiga mahajäetud elamutega.
This can be very sad to see as many of them are beautiful buildings in the ‘Gründerzeit’ style of the period of intense growth and urbanisation witnessed in Germany between 1870 and 1914.
Ja seda on kurb vaadata, sest väga sageli on tegemist kaunite Gründerzeiti-stiilis hoonetega, mis pärinevad aastatest 1870-1914, kui Saksamaa jõudsalt kasvas ja linnastus.
The ultimate aim of the URBAN II ‘Leipziger Westen’ programme implemented in the four western areas of the city (8 km², 32 000 inhabitants) is therefore very simple: ‘To keep the people who are already in the city and attract others,’ explains programme manager Norbert Raschke.
Neljas Leipzigi läänepoolses linnaosas (8 km², 32 000 elanikku) ellu viidava URBAN II programmi „Leipziger Westen“ peamine eesmärk on niisiis väga lihtne: „Hoida inimesi linnas ja tuua uusi elanikke juurde“, võtab programmi juht Norbert Raschke lühidalt kokku.
) Leipzig and the neighbouring Halle are members of the ‘Shrinking Cities’ network (http://www.shrinkingcities.com/), a project man- aged between 2002 and 2006 by the Kulturstiftung des Bundes (Federal Cultural Foundation) and involving architects, scientists and artists in studies that also relate to Detroit (USA), Ivanovo (Russia), Manchester and Liverpool (United Kingdom).
) Leipzig ja naaberlinn Halle kuuluvad võrku „Shrinking Cities“ (http://www.shrinkingcities.com/). Selle projekti viis aastatel 2002-2006 ellu Kulturstiftung des Bundes (Riiklik kultuurifond) ning selles osalesid arhitektid, teadlased ja kunstnikud, kelle tööd puudutasid samuti Detroiti (USA), Ivanovot (Venemaa), Manchesteri ja Liverpooli (Ühendkuningriik) .
Access to ownership... and to jobs around EUR 7.3 million to the ‘Quality of the urban area’ measure.
Saada kinnisvara... ja tööd
‘In the east, people have very limited assets.
„Idas on inimestel väga vähe kinnisvara.
Although a lot of them would like to own their own homes, few of them have the means to buy and renovate a house,’ explains Christoph Scheffen, coordinator of the Immothek social housing agency that is supported by URBAN and the City of Leipzig.
Paljud tahavad kinnisvara soetada, aga neil pole maja ostmiseks ja remontimiseks raha,“ selgitab Christoph Scheffen, kes töötab koordinaatorina sotsiaalse kallakuga kinnisvarabüroos Immothek, mida toetavad URBAN ja Leipzigi linnavalitsus.
‘Our role, with the aid of architects who provide their services free of charge, is to seek available buildings that can be renovated at a reasonable cost and propose them to families who are seeking to buy.
„Meie ülesandeks on otsida vabatahtlike arhitektide abiga välja vabu elamuid, mida oleks võimalik mõistliku raha eest renoveerida, ja pakkuda neid peredele, kes soovivad elamispinda soetada.
We then bring together these potential buyers – an average of six households per building – so they can get to know one another and see whether they think they get on well enough to buy the building together on a joint ownership basis.’ Between 2002 and 2005, 212 houses found buyers in this way.
Me viime potentsiaalsed ostjad omavahel kokku (keskmiselt tuleb elamu kohta kuus peret), teeme nad tuttavaks ja siis on näha, kas nad sobivad omavahel piisavalt hästi, et hoone üheskoos ära osta.“ Aastatel 2002-2005 müüdi soodsa hinnaga 212 elamispinda.
Leipzig is the first city in Germany to support this type of operation, the model for which was developed thanks to an URBAN grant of €500 000 euros.
Leipzig on esimene Saksa linn, kus toetatakse sellist laadi tegevust, mis töötati välja tänu UR-BANi 500 000 euro suurusele toetusele.
The operation is believed to have generated €40 million in investments and about 200 new jobs.
Hinnanguliselt tõi operatsioon linna kokku 40 miljoni euro ulatuses investeeringuid ja umbkaudu 200 uut töökohta.
A study carried out by The German Planning Institute (Deutsches Institut für Urbanistik / DIFU) found that the budget of around EUR 20 million available to URBAN Leipziger Westen generated EUR 280 million in private capital.
Saksamaa urbanismiinstituudi (Deutsches Institut für Urbanistik (DIFU)) uurimuse kohaselt on URBAN Leipziger Westen eelarve täitmisel kulutatud 20 miljonile eurole toonud erasektorist juurde 280 miljonit eurot.
‘This is certainly an excellent result,’ confirms Bertram Plate, coordinator of the programme’s social projects, ‘but what I find even more impressive is that we found in our neighbourhoods the same enthusiasm that prevailed in the early days of reunification but that had evaporated in the face of the harsh realities of restructuring.’
„Muidugi on see suurepärane tulemus,“ möönab programmi sotsiaalprojektide koordinaator Bertram Plate, „aga mulle tundub veelgi fantastilisem see, et meie linnas on jälle näha samasugust entusiasmi nagu raudse eesriide langemise ajal, ehkki vahepeal kippus see restruktureerimise üpris ränga mõju tõttu kaduma.“
A green brigade in action in Henriettepark, in the centre of the URBAN area in Leipzig.
Roheline brigaad tegutseb Henrietteparkis, Leipzigi URBANi tegevuspiirkonna keskmes.
The same regained enthusiasm and pride is also found in a region far from Leipzig that does not share the experiences of its recent past because it is in Western Germany. Lying to the east of the Ruhr Basin, Dortmund (pop.
Sama entusiasmi ja samasugust taasleitud uhkustunnet võib väga selgelt tajuda ühes teises, Leipzigist väga kaugel asuvas piirkonnas, mille lähiajalugu on sootuks teistsugune, kuna see asub Lääne-Saksamaal.
590 000) is continuing the process of conversion from a steel town to a high-tech metropolis.
Ruhri basseinist ida pool asetsev Dortmund (590 000 elanikku) on terasetööstuse kesksest linnast muutumas kõrgtehnoloogia metropoliks.
The process is well under way but not all areas of the city are reaping the benefits: Nordstadt, an area lying north of Dortmund city centre, has lost a great many jobs and in particular two thousand at a stroke when a major steelworks closed.
Areng on olnud kiire ja edukas, kuid mitte kõik linnaosad pole suutnud muutustega kaasa minna: kesklinna põhjaosas Nordstadtis on kaotatud palju töökohti, näiteks kaotas ühe suure terasetehase sulgemise järel töö korraga kaks tuhat inimest.
In addition, 40% of Nordstad’s 54 000 inhabitants are of immigrant origin, a population that is particularly vulnerable to the loss of industrial jobs.
Lisaks on 40% Nordstadti 54 000 elanikust immigrandid, keda tööstussektori töökohtade kadumine puudutab eriti tugevalt.
For these reasons, this neighbourhood was chosen as the beneficiary of an URBAN II programme with funds of EUR 28.8 million, including EUR 10 million from the EU.
Seetõttu otsustatigi just selles linnajaos ellu viia URBAN II programm eelarvega 28,8 miljonit eurot, millest 10 miljonit rahastatakse erinevatest Euroopa Liidu allikatest.
So what is the situation as the 29 selected projects arrive at mid-term? ‘Sixteen new businesses started up, 200 new jobs created, 2 300 training places provided, 2 500 contacts with local firms and a significant fall in crime,’ declares Ralf Appel, programme manager, who also stresses that ‘URBAN has generated an irreversible neighbourhood dynamic.’
29 väljavalitud projekti vahekokkuvõte on järgmine: „asutatud on 16 ettevõtet ja loodud 200 uut töökohta, 2300 inimest on saanud koolitust, 2500 korral on loodud kontakte kohalike ettevõtetega ja kuritegevus on oluliselt vähenenud,“ sõnab programmi direktor Ralf Appel, kes rõhutab ka, et „tänu URBANile on elu hakanud vaieldamatult edasi minema“.
With neighbourhoods where unemployment is running at over 20%, jobs are clearly the big priority for the URBAN programme in Leipzig. EUR 8 million, or 40% of the budget, is allocated to an ‘Economy and Employment’ measure that combines traditional methods for assisting entrepreneurs (advice, provision of equipment, networking, etc.) with targeted training (for young people, women, immigrants, etc.) and more innovative measures (school enterprises, idea grants, etc.).
Linnajagudes, kus töötuse määr ületab 20%, on Leipzigi URBANi programmi prioriteet number üks muidugi tööhõive: 8 miljonit eurot, mis moodustab 40% kogu eelarvest, kulub „Majanduse ja tööhõive“ meetmele, mille raames kombineeritakse klassikalisi ettevõtlustoetusi (nõuandeteenused, varustuse kasutada andmine, võrkude loomine, jne) uuenduslikumate (õpilasfirmad, ideedebörs, jne) ja konkreetsetele sihtrühmadele (noored, naised, immigrandid) suunatud koolitustega.
During the 2001-2004 period, URBAN Leipziger Westen created or saved 430 jobs, gave 80 trainees the chance to acquire new skills and enabled more than 800 young people to attend an intensive course on how to start up a company.
Aastatel 2001-2004 oli URBAN „Leipziger Westen“ tulemuseks 430 uut või säilitatud töökohta, 80 koolituse abil kvalifikatsiooni tõstnud töötajat ja üle 800 noore, kes võtsid osa ettevõtte asutamise intensiivkursusest.
‘We started with nothing back in May 2002,’ explains Frank Basten, adviser at the ‘Freie Wirtschafts-Förderung’ (Support for free enterprise) Enterprise and Innovation Centre.
„2002. aasta mais alustasime nullist,“ räägib Ettevõtlus- ja innovaatikakeskuse „Freie WirtschaftsFörderung“ („Toetame vaba ettevõtlust“) nõunik Frank Basten.
‘Today, in February 2006, we have assisted 147 small businesses representing 353 jobs.
„Nüüd, 2006. aasta veebruaris, oleme toetanud juba 147 väikeettevõtet, kus töötab kokku 353 inimest.
The breakdown per sector reflects the URBAN zone’s economic fabric as well as our own priorities: 69 businesses providing services to companies, 28 craft enterprises, 23 shops, 14 hotels and 13 companies providing services to individuals.
Sektorite jaotus kajastab URBANi tegevuspiirkonna majanduse iseloomu, samuti aga meie prioriteete: 69 ettevõtlusteenuseid osutavat firmat, 28 käsitöölist, 23 kauplust, 14 majutusasutust ja 13 eraisikutele teenuseid osutavat ettevõtet.
In our support we give priority to activities linked to Leipzig’s clusters and specialities, namely cars and computers.’
Toetuste määramisel eelistame Leipzigile omaseid tegevusalasid: informaatikat ja autotööstust.“
Attracting new residents to a city clearly involves cleaning up the neighbourhoods.
Kui soovitakse, et linna tuleks uusi elanikke, siis tuleb linna ka ilusamaks muuta.
Whilst the visitor may be impressed by the sight of the world’s largest tepee standing in the Fredebaumpark, the Nordmarkt is perhaps the area of Nordstadt that is most emblematic of the strategy implemented and results obtained by URBAN in Dortmund.
Kui külastajale avaldab muljet Fredebaumparki püsti pandud maailma suurim indiaani telk, siis Dortmundis URBA-Ni raames rakendatud strateegiat ja selle tulemusi kõige paremini sümboliseeriv Nordstadti osa on ehk hoopis Nordmarkt.
As recently as 2002 what is today a beautiful marketplace and pleasant green area at the heart of a densely populated area was a derelict site frequented by alcoholics, heroin addicts and prostitutes.
Praegu on see tihedalt rahvastatud linnaosas asuv kaunis turuplats ja ühtlasi meeldiv haljasala, kuid veel 2002. aastal oli sama koha peal inetu paik, kuhu kogunesid alkohoolikud, heroiinisõltlased ja prostituudid.
Just over EUR 1.1 million in URBAN funds made it possible to improve the site as well as to maintain it and ensure it remains a safe place by employing ‘urban stewards’ or ‘atmosphere agents’.
Pisut rohkem kui 1,1 miljonit eurot URBANi fondi raha võimaldas territooriumi korda teha ning seda ka hooldada ja turvali-
Cities for growth, jobs and cohesion programme to get people back into work and ensure that the streets and square of the Nordmarkt remain clean, safe and generally a pleasant place to be.
Linnad majanduskasvu, tööhõive ja ühtekuuluvuse teenistuses semaks muuta, luues „linnavalvurite“ ametikohad. Praegu on üleriigilise tööhõiveprogrammi raames tööle võetud 18 valvurit, kes hoolitsevad Nordmarkti tänavate ja väljakute puhtuse, turvalisuse ja ka seal valitseva sõbraliku õhkkonna eest.
‘The tasks involved are simple but highly symbolic, such as asking people to put their rubbish in the bins or helping children to cross the road, all of which helps these former excluded members of society to regain self esteem and renew social contacts,’ explains Baernd Axmann, project leader at the Grünbau GmbH social insertion enterprise that operates the scheme.
„Nende ülesanded on lihtsad, aga väga sümboolsed - näiteks paluda inimestel prügi prügikasti visata või koolilapsi üle tee aidata. Tänu sellele saame neid inimesi, kes olid võib-olla vahepeal ühiskonnast välja tõrjutud, uuesti väärtustada ja luua sotsiaalseid sidemeid,“ selgitab Bernd Axmann, kes töötab süsteemi paika pannud sotsiaalse hõlvamisega tegelevas firmas Grünbau GmbH projektijuhina.
Like the URBAN initiative that it partly inspired, the Soziale Stadt programme opts for a territorial, integrated and participatory approach to the renovation of the most disadvantaged neighbourhoods.
Samamoodi nagu URBAN, millele programm „Soziale Stadt“ on mõnes mõttes eeskujuks olnud, kasutatakse ka selle puhul kõige mahajäänumate linnajagude väärtustamisel territoriaalset, integreeritud ja osalevat lähenemist.
‘The major added value of programmes such as Soziale Stadt or URBAN,’ explains Karl Jasper, URBAN coordinator at the North Rhineland – Westphalia Ministry of Buildings and Mobility, ‘is that they encourage local residents to become involved in the projects.
„Soziale Stadti“ ja URBANi-suguste programmide suur eelis,“ väidab liidumaa ehitusministeeriumis URBANi koordinaatorina töötav Karl Jasper, „on see, et need soosivad elanike osalemist projektides.
This brings two benefits. Firstly, we draw on their personal experiences so as to better adapt the projects and to make them more sustainable.
Elanike osalusel on omakorda kaks väga positiivset külge: esiteks saab toetuda elanike kogemustele, et projekte nende vajadustega kohandada ja neid jätkusuutlikumaks muuta.
Secondly, the dynamic these projects generate makes it possible to create social structures that have a permanent stabilising effect on the neighbourhood.
Teiseks aga võimaldab projektidega tekitatav dünaamika luua sotsiaalseid struktuure, mis tagavad linnaosale pikemaks ajaks stabiilsuse.
Ultimately, it is the role of government that is redefined: the government that assists, which helps people in difficulty, becomes the government that releases inherent potential to enable people to help themselves.
Lõpuks aitab see ümber mõtestada ka riigivõimu rolli: raskustesse sattunud kodanikke abistavast ja aitavast riigist saab riik, mis vabastab sisemise potentsiaali ja laseb inimestel ennast ise aidata.
“Help yourself and URBAN will help you”: that could be the motto.’
Võiks isegi öelda: „Aita iseennast, siis aitab sind ka URBAN.““
But Karl Jasper is also quick to point out that URBAN is no more than one modest aspect of urban action in North Rhineland – Westphalia. The present Objective 2 programme (about EUR 2 billion) is principally active in urban areas and this Land alone – the most densely populated and industrialised in Germany and Europe’s number one regional economy – invests EUR 150 million a year in urban development, divided between the Soziale Stadt programme (40 million), the ‘Stadtumbau’ reconversion programme (30 million) and various other measures for the benefit of small and medium-sized towns (80 million).
Karl Jasper meenutab ka, et URBAN on ainult üks tagasihoidlik osa Nordrhein–Westfaleni linnadega seotud tegevusest: praegune eesmärgi 2 programm (umbes 2 miljardit eurot) tegutseb samuti suures osas linnapiirkondades ning ka liidumaa ise, mis on Euroopa suurim regionaalne majanduspiirkond ning Saksamaa kõige suurema rahvaarvuga ja kõige tööstuslikum liidumaa, investeerib igal aastal linnaarengusse 150 miljonit eurot, mis jaguneb programmi „Soziale Stadt“ (40 miljonit), linnakeskkonna restruktureerimise programmi „Stadtumbau“ (30 miljonit) ja mitmesuguste muude väike- ja keskmise suurusega linnade toetusmeetmete vahel (80 miljonit).
Social Town
Sotsiaalne linn
The Rhineland of North Westphalia also provides an example of the future of urban development management fi -nanced by the Structural Funds.
Tõukefondide vahenditest rahastatava linnaarenduse seisukohast võib öelda, et Nordrhein–Westfalen kehastab tulevikku.
It is quite remarkable that the mayors of five of the Land’s biggest towns sit on the European programme monitoring committee without any prerogatives and very much on an equal footing with the other partners, such as the Chambers of Commerce.
On tähelepanuväärne, et liidumaa viie suurima linna linnapead kuuluvad Euroopa programmide järelevalvekomiteesse, ehkki nad pole seal mingid ainuvalitsejad ega oma võrreldes teiste partneritega, näiteks kaubanduskodade esindajatega, mingeid eeliseid.
‘We are trying to give people a boost,’ explains Helga Beckmann.
„Me püüame inimesi tiivustada,“ ütleb Helga Beckmann.