natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the appellants in the main proceedings point out, that justification also found unambiguous expression in the statement of reasons for the proposed Sixth Council Directive, submitted by the Commission on 29 June 1973.
Nagu põhikohtuasja hagejad rõhutavad, väljendati seda põhjendust selgelt ka komisjoni poolt 29. juunil 1973. aastal esitatud nõukogu kuuenda direktiivi ettepaneku seletuskirjas. 13
As the Court ruled, if all receipts from a taxable person’s financial transactions linked to a taxable activity were to be included in the
Euroopa Kohtu arvamuse kohaselt oleks mahaarvamise arvutus moonutatud, kui mahaarvatava
13 — Proposal for a Sixth Council Directive on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (Bulletin of the European Communities, supplement 11/73).
13 – Komisjoni ettepanek nõukogu kuuenda direktiivi kumu -leeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (Euroopa Ühenduste Bülletään, lisa 11/73).
Under that proposal, Article 19(2) was justified in the following terms:‘The factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
Selles ettepanekus on artikli 19 lõiget 2 põhjendatud järgmiselt: „mahaarvatava osa arvutamisel tuleb välja jätta selles lõikes nimetatud tegurid, et vältida olukorda, kus need võiksid moonutada selle tegelikku tähendust, kuna need elemendid ei kajasta maksukohustuslase majandustegevust.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
See puudutab kapitalikaupade müüki ning kinnisvara- ja finantstehinguid, mida teostatakse üksnes juhuslikult, st millel on ettevõtja kogukäibe suhtes vaid teisejärguline või juhuslik tähtsus.
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’ (p. 19).
Need tehingud jäetakse välja üksnes siis, kui need ei kuulu maksukohustuslase tavapärase majandustegevuse hulka” (lk 20).
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING incidental activity but constituted a usual and regular activity.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING endast tõepoolest tavapärast ja regulaarset tegevust.
The number of vehicles sold by Erhvervsfinans in 1998, as the Commission points out, confirms that analysis.
Nagu märgib komisjon, kinnitab seda analüüsi hästi Erhvervsfinans’i poolt 1998. aastal müüdud sõidukite arv.
The concept of ‘capital goods’, mentioned in Article 19 of the Sixth Directive, may not therefore include goods the acquisition and subsequent sale of which form an integral part of the taxable person’s normal business activity liable for VAT.
Kuuenda direktiivi artiklis 19 sätestatud mõiste „kapitalikaubad” ei tohi seega hõlmata kaupu, mille omandamine ja seejärel müümine moodustavad osa maksukohustuslase tavapärasest käibemaksuga maksustatud tegevusest.
When such acquisition and sale form part of that usual activity, they require goods and services to be used that have been acquired by the taxable person for carrying on his taxable activities.
Kui kõnealune omandamine ja võõrandamine moodustavad osa sellest tavapärasest tegevusest, on vaja, et maksukohustuslane kasutaks neid ostetud kaupu ja teenuseid oma maksustatud tegevuse raames.
The turnover relating to disposal of such goods must therefore be taken into account in calculating the deductible proportion in order that the latter can reflect the normal activities of the taxable person and, thus, the share of use for taxable activities of the goods and services assigned to mixed use.
Nende kaupade võõrandamisest tekkivat käivet tuleb seega võtta mahaarvatava osa arvutamisel arvesse selleks, et see kajastaks maksukohustuslase tavapärast tegevust ning järelikult seda, mis osas segakasutuses olevaid kaupu ja teenuseid kasutatakse maksustatud tegevuse raames.
Failing that, that share of use would not enable the taxable person to obtain the VAT refund which it is entitled to claim and the objective of ensuring the neutrality of the Community system of VAT would not be met.
Vastasel korral ei saaks seoses selle kasutamise osaga maksukohustuslasele maksta tagasi käibemaksu, mida tal on õigus nõuda, ning ühenduse käibemaksusüsteemi neutraalsuse eesmärk ei oleks täidetud.
Under those circumstances, it appears to be beyond dispute that the overall expenses incurred by that undertaking for its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, the auditing of its accounts, and so on, likewise served in bringing about those sales.
Neil asjaoludel näib vaieldamatu, et nimetatud ettevõtja poolt seoses tema äripindadega, kontori sisustusega, arvutitega, telefoniga, raamatupidamise kontrollimisega jne tehtud üldkulud aitasid kaasa ka kõnealuse müügitegevuse läbiviimisel.
It therefore appears justified that the turnover relating to them should be taken into account in calculating the deductible proportion, in order for the taxable person to be relieved of the portion of VAT relating to the overall costs incurred in connection with the performance of that taxable activity.
Seega näib olevat õigustatud sellest müügist tekkiva käibe arvesse võtmine mahaarvatava osa arvutamisel, et maksukohustuslane vabastataks tegelikult käibemaksu sellest osast, mis tasuti üldkuludelt, mis aitasid kaasa kõnealuse maksustatud tegevuse läbiviimisel.
In the main proceedings in the present case, the information provided by the national court indicates clearly that the purchase and sale of leased vehicles were organised professionally and systematically and that the expected sales proceeds were taken into account in determining the amount of the rental.
Antud juhul nähtub eelotsusetaotluse esitanud kohtu edastatud teabest, et liisitavate sõidukite ost ja müük oli korraldatud professionaalselt ja süstemaatiliselt ning müügist oodatud sissetulekut võeti arvesse liisingutasu kindlaks määramisel.
It follows that the sale of those vehicles was not in the nature of an
Järelikult ei olnud nende sõidukite müük olemuselt juhuslik tegevus, vaid kujutas
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court reply as follows to the question referred for a preliminary ruling by the Højesteret:
Eeltoodud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Højesteret’i esitatud eelotsuse küsimusele järgnevalt:
‘The expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” in Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as not including goods purchased by a leasing undertaking with a view, first of all, to leasing them and, subsequently, to reselling them at the end of the leasing contracts, in the case where the sale of the goods at the end of the lease contracts forms an integral part of the usual business activities of that undertaking.’
„Nõukogu 17. mai 1997. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 19 lõikes 2 sisalduvat väljendit „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma kaupu, mida liisinguga tegelev ettevõtja ostab nii liisimise eesmärgil kui liisingulepingu lõppedes nende edasimüümise eesmärgil, kui nende kaupade müümine liisingu lõppedes moodustab lahutamatu osa selle ettevõtja tavapärasest majandustegevusest.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Højesteret (Denmark), made by decision of 19 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings
Kohtuasjas C-98/07, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Højestereti (Taani) 19. veebruari 2007. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 21. veebruaril 2007, menetluses
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (neljas koda), koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász ja J. Malenovský (ettekandja), kohtujurist: Y. Bot, kohtusekretär: ametnik C. Strömholm,
* Language of the case: Danish.
* Kohtumenetluse keel: taani.
— Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, by H.S. Hansen and T.K. Kristjánsson, advokater,
– Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S, esindajad: advokaadid H. S. Hansen ja T. K. Kristjánsson,
— the Danish Government, by B. Weis Fogh, acting as Agent, assisted by K. Lund-gaard Hansen, advokat,
– Taani valitsus, esindaja: B. Weis Fogh, keda abistas advokaat K. Lundgaard Hansen,
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou and S. Schøn-berg, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 December 2007, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: D. Triantafyllou ja S. Schønberg, olles 13. detsembri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1) (‘the Sixth Directive’).
Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23; edaspidi „kuues direktiiv”) artikli 19 lõike 2 tõlgendamist.
The reference has been made in the course of proceedings between Nordania Finans A/S (‘Nordania Finans’) and BG Factoring A/S (‘BG Factoring’), successors in law to BG Erhvervsfinans A/S (‘Erhvervsfinans’), all three of which are companies governed by Danish law, and Skatteministeriet (Ministry of Fiscal Affairs) regarding the right to partial deduction of the value added tax (‘VAT’) on Erhvervsfinans’ overall costs.
See taotlus esitati Taani äriühingute Nordania Finans A/S-i (edaspidi „Nordania Finans”) ja BG Factoring A/S-i (edaspidi „BG Factoring”), kes on BG Erhvervsfinans A/S (edaspidi „BG Erhvervsfinans”) õigusjärglased, ning Skatteministeriet’i (maksu- ja aktsiisiministeerium) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab Erhvervsfinansi õigust oma üldkuludelt käibemaks osaliselt maha arvata.
Under the 12th recital in the preamble to the Sixth Directive:
Kuuenda direktiivi põhjenduse 12 kohaselt:
‘… the rules governing deductions should be harmonised to the extent that they affect the actual amounts collected; … the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States’.
„[…] mahaarvamist reguleerivad eeskirjad tuleks ühtlustada sedavõrd, kuivõrd need mõjutavad tegelikult kogutavaid summasid; mahaarvatavat osa tuleks kõikides liikmesriikides arvutada samal viisil”.
Article 17(5) of the Sixth Directive provides:
Kuuenda direktiivi artikli 17 lõige 5 sätestab:
‘As regards goods and services to be used by a taxable person both for transactions covered by paragraphs 2 and 3, in respect of which [VAT] is deductible, and for transactions in respect of which [VAT] is not deductible, only such proportion of the [VAT] shall be deductible as is attributable to the former transactions.
„Kauba ja teenuste puhul, mida maksukohustuslane kasutab seoses nii lõigetes 2 ja 3 sätestatud tehingutega, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, kui ka seoses tehingutega, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või, võib maha arvata üksnes käibemaksu selle osa, mis tekib esimesena nimetatud tehingutest.
This proportion shall be determined, in accordance with Article 19, for all the transactions carried out by the taxable person.
Nimetatud osa määratakse artikli 19 kohaselt kindlaks kõikide maksukohustuslase tehingute kohta.
Article 19 of the Sixth Directive, headed ‘Calculation of the deductible proportion’, is worded as follows:
Kuuenda direktiivi artikkel 19 „Mahaarvatava osa arvutamine” on sõnastatud järgnevalt:
— as numerator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions in respect of which [VAT] is deductible under Article 17(2) and (3),
– lugeja on artikli 17 lõigete 2 ja 3 kohaselt käibemaksu mahaarvamise aluseks olevate tehingutega seotud aastakäibe käibemaksuta kogusumma,
— as denominator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which [VAT] is not deductible.
– nimetaja on artikli 17 lõigete 2 ja 3 kohaselt käibemaksu mahaarvamise aluseks olevate lugejas sisalduvate tehingutega ning käibemaksu mahaarvamisele mittekuuluvate tehingutega seotud aastakäibe käibemaksuta kogusumma.
The Member States may also include in the denominator the amount of subsidies, other than those specified in Article 11A(1)(a).
Liikmesriigid võivad nimetajasse lisada ka toetuste summa, v.a artikli 11 A osa lõike 1 punktis a nimetatud toetused.
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.
Osa määratakse kindlaks aasta kohta, esitatakse protsendina ning ümardatakse arvuni, mis ei ole suurem järgmisest ühikust.
By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Erandina lõike 1 sätetest jäetakse mahaarvatava osa väljaarvutamisel kõrvale käive, mis on tekkinud maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupade tarnimisest.
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.
Kui liikmesriigid kasutavad artikli 20 lõikes 5 sätestatud võimalust kapitalikaupade puhul korrigeerimist mitte nõuda, võivad nad mahaarvatava osa arvutamisel arvesse võtta ka kapitalikaupade võõrandamise tehingud.
Article 20 of the Sixth Directive, which sets out certain rules relating to adjustments of deductions, provides:
Kuuenda direktiivi artikkel 20, mis kehtestab teatud reeglid mahaarvamise korrigeerimiseks, näeb ette:
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States, …
Esialgset mahaarvamist korrigeeritakse liikmesriikide kehtestatud korras […]
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manufactured. …
Kapitalikaupade puhul jagatakse korrigeerimine viie aasta peale, kaasa arvatud aasta, mil kaup omandati või toodeti. […]
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Korrigeerimisperioodil võõrandamise korral loetakse, et maksukohustuslane kasutas kapitalikaupa majandustegevuse eesmärgil korrigeerimisperioodi lõpuni. […]
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, Member States may:
Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel võivad liikmesriigid:
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation provided for in Article 29, forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Kui mõnes liikmesriigis oleks lõigete 2 ja 3 kohaldamise praktiline mõju tühine, võib see liikmesriik, arvestades artiklis 29 sätestatud konsulteerimist, loobuda nimetatud lõigete kohaldamisest, võttes arvesse konkurentsi moonutamise vältimise vajadust, üldist maksudealast mõju kõnealuses liikmesriigis ning halduse lihtsustamise vajadust.
The VAT Law (momsloven) transposes the Sixth Directive into Danish national law.
Kuues direktiiv on Taani õigusesse üle võetud käibemaksuseadusega (momsloven).
Under Article 38(1) of that Law, in the version applicable as at 18 May 1994:
Selle seaduse 18. mai 1994. aasta redaktsioonis sätestab artikli 38 lõige 1:
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
„Kaupade ja teenuste puhul, mida registreeritud ettevõtja kasutab nii eesmärkidel, mille puhul võib vastavalt artiklile 37 käibemaksu maha arvata, kui ka teistel majandustegevuse eesmärkidel, võib maha arvata maksu selle osa, mis on proportsionaalne registreerimisele kuuluvast tegevusest tekkiva käibega.
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Kapitalikaupade all mõeldakse masinaid, sisustust ja muud käibevara, mille müügihind (ilma käesolevas seaduses ette nähtud maksuta) ületab 50 000 Taani krooni [alates 1996. aastast 75 000 Taani krooni] […]”
Nordania Finans and BG Factoring are two companies belonging to the same group and arose out of the restructuring of that group following the demerger, in 2001, of Erhvervsfinans.
Nordania Finans ja BG Factoring on kaks samasse kontserni kuuluvat äriühingut, mis on tekkinud kontserni ümberkujundamise teel pärast Erhvervsfinansi likvideerimist aastal 2001.
In the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans operated a business involving the financial leasing of cars, which was liable to VAT.
Aastatel 1995–1998 tegeles Erhvervsfinans sõidukite liisimise ja müümisega, millelt arvestati käibemaksu.
In 1998, that business related to 4 500 vehicles.
Aastal 1998 puudutas see tegevus 4500 sõidukit.
Erhvervsfinans also had a business involving the provision of financial
Erhvervsfinans tegeles ka käibemaksust vabastatud finantsteenuste osutamisega. Seega pidi ta
For the purpose of that calculation, Erhvervsfinans took into consideration the turnover from the sale of the vehicles upon termination of the respective lease contracts.
Selle arvutamise käigus arvestas Erhvervsfinans ka liisingulepingute lõppedes sõidukite müügist tekkinud käivet.
It took the view that those vehicles were not ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Niisiis leidis ta, et nende sõidukite puhul ei olnud tegemist „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupade[ga]” kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 tähenduses.
By decision of 17 November 1999, the Danish local tax authorities objected to that assessment, taking the view that the vehicles did constitute such goods and that the turnover from the sale of those vehicles could therefore not be taken into consideration in the calculation of that proportion.
17. novembri 1999. aasta otsuses ei olnud Taani kohalik maksuhaldur selle hinnanguga nõus, leides, et nimetatud sõidukid olid sellised kaubad ja et seega ei saanud nende müügist tulenevat käivet mahaarvatava osa arvutamisel arvestada.
Erhvervsfinans lodged an appeal against that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal) which, by order of 27 April 2001, upheld its claim.
Erhvervsfinans vaidlustas selle otsuse Landsskatteretis (maksukohus), kes rahuldas tema kaebuse 27. aprilli 2001. aasta määrusega.
Skatteministeriet lodged an appeal against that order before the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which, as it took the view that the relevant vehicles were capital goods, reversed the order of the Landsskatteret by judgment of 16 December 2003.
Skatteministeriet esitas selle määruse peale apellatsioonkaebuse Østre Landsretile (Ida ringkonnakohus), kes muutis Landsskattereti otsust 16. detsembri 2003. aasta kohtuotsusega, leides, et asjaomased sõidukid kujutasid endast kapitalikaupu,
Nordania Finans and BG Factoring, which had in the meantime become the successors in law to Erhvervsfinans, lodged an appeal against that judgment before the Højesteret (Supreme Court) on 9 February 2004.
Nordania Finans ja BG Factoring, kellele Erhvervsfinansi õigused olid vahepeal üle läinud, vaidlustasid selle kohtuotsuse 9. veebruaril 2004 Højesteretis (ülemkohus).
It was in those circumstances that the Højesteret decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Nende asjaolude tõttu otsustas Højesteret menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the Sixth Directive … to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
„Kas kuuenda direktiivi […] artikli 19 lõikes 2 sisalduvat väljendit „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka kaupu, mida liisinguga tegelev ettevõtja ostab nii nende liisimise eesmärgil kui liisingulepingu lõppedes nende edasimüümise eesmärgil?”
By its question the national court asks specifically whether Article 19(2) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ includes vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega konkreetselt teada saada, kas kuuenda direktiivi artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavad kapitalikaubad” hõlmab ka sõidukeid, mida liisinguga tegelev ettevõtja omandab, nagu põhikohtuasjas, eesmärgiga neid liisida ja seejärel liisingulepingu lõppedes müüa.
It should be borne in mind at the outset that, in determining the scope of a provision of Community law, its wording, context and objectives must all be taken into account (Case C-162/91 Tenuta il Bosco [1992] ECR I-5279, paragraph 11; Case C-315/00 Maierhofer [2003] ECR I-563, paragraph 27; and Case C-280/04 Jyske Finans [2005] ECR I-10683, paragraph 34).
Sissejuhatava märkusena tuleb meenutada, et ühenduse õigusnormi kohaldamisala kindlaksmääramiseks tuleb ühel ajal arvesse võtta nii selle sõnastust, konteksti kui eesmärke (vt 15. oktoobri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-162/91: Tenuta il Bosco, EKL 1992, lk I-5279, punkt 11; 16. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-315/00: Maierhofer, EKL 2003, lk I-563, punkt 27, ja 8. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-280/04: Jyske Finans, EKL 2005, lk I-10683, punkt 34).