natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Far from corresponding to a universal service created in the general interest, such as a service that replaces the public social security system, the PMI services in issue are merely optional financial services designed to provide cover that is complementary or supplementary to the universal service.
Kaugel sellest, et olla avalikes huvides loodud universaalteenus, näiteks avalik-õiguslikku sotsiaalkindlustusskeemi asendav teenus, on asjaomased ERK teenused üksnes valikulised finantsteenused, mille eesmärk on tagada täiendav või lisakaitse universaalteenusega võrreldes.
In that regard, the present case must be distinguished from that in Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355/01 AOK-Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493, concerning the German health insurance system, which is compulsory for the great majority of German employees and which takes the place of the universal (public) healthcare provision (Opinion of Advocate General Jacobs in AOK-Bundesverband and Others, at [2004] ECR I-2495, and judgment in Albany, paragraph 101 above).
Sellega seoses tuleb käesolevat kohtuasja eristada olukorrast, mis oli aluseks Euroopa Kohtu 16. märtsi 2004. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-264/01, C-306/01, C-354/01, C-355/01: AOK-Bundesverband jt (EKL 2004, lk I-2493), mis käsitles Saksa ravikindlustussüsteemi, mis on kohustuslik suurele osale Saksa töötajatest ja mis asendab (avalik-õiguslike) tervishoiu universaalteenuste osutamise (kohtujurist Jacobsi ettepanek eespool viidatud kohtuasjas AOK-Bundesverband jt, EKL 2004,
The applicants further submit that the present case bears more resemblance to the situation in Danske Busvognmænd v Commission, paragraph 68 above (paragraphs 90 to 92), where the Court of First Instance held that the transport service in question could not be characterised as an SGEI because the transport activities were open to competition between the various transport undertakings which were active in the market and were all in the same situation.
Hagejad lisavad, et käesolev juhtum on pigem analoogne sellega, mis oli aluseks eespool punktis 68 viidatud kohtuotsusele Danske Busvognmænd vs. komisjon (punktid 90–92), milles Esimese Astme Kohus ei määratlenud transporditeenust ÜMPT-na, kuna asjaomases transporditegevuses valitses konkurents turul tegutsevate erinevate transpordiettevõtjate vahel, kes olid kõik samas olukorras.
In that regard, the applicants dispute the defendant’s argument, raised essentially in the defence (paragraphs 13 and 35 to 43) and not in the contested decision, that it is the provision of PMI services — rather than PMI obligations — that constitutes the veritable SGEI mission and, without the RES, the Irish PMI market could not operate in economically acceptable conditions.
Sellega seoses vaidlevad hagejad vastu kostja väitele, mille viimane esitas peamiselt oma kostja vastuses (punktid 13 ja 35–43), mitte aga vaidlustatud otsuses, ja mille kohaselt on ÜMPT tegelikuks ülesandeks ERK teenuste osutamine, mitte aga ERK kohustuste täitmine, ja ilma RES-ita ei saaks Iirimaa ERK turg majanduslikult vastuvõetavatel tingimustel toimida.
That, in the applicant’s contention, is not the case, because of the lack of any obligations on BUPA Ireland or the VHI, with the exception of ‘Plan P’, to supply PMI services. In reality, the contested decision seeks only to implement the PMI obligations which it incorrectly qualifies as SGEI obligations.
Tegelikult ei ole olukord selline, kuna BUPA Irelandil või VHI-l ei ole kohustust osutada ERK teenuseid, välja arvatud plan P. Tegelikult käsitleb vaidlustatud otsus üksnes ERK kohustuste rakendamist ja seal määratletakse need kohustused ekslikult ÜMPT kohustustena.
Furthermore, although the PMI services, as optional financial services, provide cover that ensures faster and better access to healthcare, they do not respond to a need and, as the Comité européen des assurances states, are voluntary and not in substitution of the State system.
Lisaks, kuigi ERK teenused kui valikulised finantsteenused pakuvad kindlustuskaitset, mis tagavad kiirema ja parema juurdepääsu tervishoiule, ei vasta need mingile vajadusele ja on Euroopa kindlustuskomitee kinnituste kohaselt vabatahtlikud ega asenda avalik-õiguslikku süsteemi.
If the Commission had none the less wished to establish that the rules governing the PMI services were themselves SGEI obligations, a question which has no relevance to the present case, it ought to have demonstrated that the rules in question were in the nature of an SGEI obligation, which it failed to do.
Kui komisjon soovis siiski tõendada, et ERK teenuseid reguleerivad eeskirjad on ise ÜMPT kohustused – see küsimus aga ei ole käesolevas kohtuasjas asjakohane –, oleks ta pidanud tõendama, et need eeskirjad on ÜMPT kohustused, seda komisjon aga ei teinud.
In that context, the defendant’s attempt in the rejoinder to remedy its contradictory approach by stating that it is in fact the provision of PMI services as such or a combination of the provision of those services and the PMI obligations that constitutes the relevant SGEI cannot succeed.
Selles kontekstis ei saa nõustuda kostja vasturepliigis esitatud katsega heastada oma vastuolulist lähenemist, kinnitades, et tegelikult kujutavad ERK teenuste osutamine sellisena või nende kombinatsioon ERK kohustustega endast asjaomast ÜMPT-d.
The only obligations defined by the contested decision which are deemed to be SGEI obligations applicable to PMI insurers and the costs of which are capable of being compensated within the meaning of Altmark are the PMI obligations and not the PMI services themselves, which no insurer is obliged to provide.
Üksnes vaidlustatud otsuses määratletud kohustused, mida loetakse kõigile ERK kindlustusandjatele kohalduvateks ÜMPT kohustusteks ja mille kulusid võidakse hüvitada eespool punkti 89 viidatud Altmarki kohtuotsuse tähenduses, on ERK kohustused, mitte aga ERK teenused ise, mida ükski kindlustusandja ei ole kohustatud osutama.
That position is also supported by the VHI and by Ireland.
Seda teesi kinnitavad ka VHI ja Iirimaa.
Last, at the hearing the applicants further submitted that, as confirmed by the judgment of the High Court, the Commission based its reasoning in the contested decision on a misunderstanding of the principle of community rating and, accordingly, on irrelevant facts, as it referred only to the community rating obligation for individual PMI contracts within the meaning of section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, whereas the justification put forward by Ireland with respect to the need for the compensation provided for by the RES was to be found in the principle of community rating applicable to the whole of the Irish PMI market within the meaning of section 12 of that Act.
Lõpuks lisasid hagejad kohtuistungil, et nagu High Court’i otsus kinnitas, tugines komisjon vaidlustatud otsuses esitatud arutluskäigus valele arusaamale ühtsete hindade põhimõttest ja seega asjakohatutele faktidele, viidates üksnes individuaalsete ERK lepingute ühtsete hindade kohustusele 1994 Health Insurance Act’i (muudetud kujul) artikli 7 tähenduses, kuigi Iirimaa esitatud põhjendus hüvitamise vajalikkuse kohta lähtub tervel Iirimaa ERK turul kehtivate ühtsete hindade põhimõttest sama õigusakti artikli 12 tähenduses.
(3) The second condition, relating to objective and transparent parameters for the calculation of the compensation
3) Teine tingimus, mis käsitleb hüvitise arvutamise objektiivseid ja läbipaistvaid kriteeriume
The applicants recall the second Altmark condition (paragraph 90), namely that the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings.
Hagejad meenutavad, et eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuses (punkt 90) esitatud teine tingimus, mille kohaselt peavad kriteeriumid, mille põhjal hüvitist arvestatakse, olema eelnevalt kehtestatud objektiivsel ja läbipaistval viisil, et vältida majanduslike eeliste andmist, mis võiks hüvitist saavaid ettevõtjaid konkurentidega võrreldes soodustada.
In the applicants’ submission, the determination of the compensation on the basis of strict, transparent, objective and predetermined criteria is an essential guarantee for competitors and potential competitors of the undertaking in receipt of the subsidy and enables them better to plan their commercial decisions with knowledge of the extent of the compensation which their rivals will receive (Altmark, paragraph 59).
Hagejate sõnul on rangete, läbipaistvate, objektiivsete ja eelnevalt kindlaks määratud kriteeriumide põhjal hüvitise kindlaksmääramine peamine tagatis hüvitist saava ettevõtja konkurentidele, mis võimaldavad neil konkurendile antava hüvitise ulatust teades oma kaubandusotsuseid paremini kavandada (eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsus, punkt 59).
The applicants maintain that this second condition is not satisfied either, owing to the absence of any objective parameters for calculating the compensation for the alleged SGEI obligations.
Hagejad väidavad, et käesolevas asjas on täitmata ka see teine tingimus, kuna puuduvad objektiivsed kriteeriumid väidetavate ÜMPT kohustuste hüvitiste arvutamiseks.
According to the applicants, the parameters used when the RES payments are determined are neither objective nor transparent and depend on the exercise of a broad discretion by the HIA and the Minister for Health.
Hagejate sõnul ei ole RES maksete kindlaksmääramisel kasutatavad kriteeriumid ei objektiivsed ega läbipaistvad ning sõltuvad HIA ja tervishoiuministri laia kaalutlusõiguse kasutamisest.
First, the HIA has considerable latitude in determining the risk differential between PMI insurers on the basis of the so-called ‘market equalisation percentage’ formula, which is liable to influence the amount of the RES payments.
Esiteks on HIA-l lai kaalutlusõigus ERK kindlustusandjate vaheliste riskide erinevuste kindlaksmääramisel, lähtudes nn „turu tasakaalustamisprotsendi” valemist, mis võib mõjutata RES maksete summat.
That percentage has first to be determined according to the age and sex profile of the persons covered by each PMI insurer, and is liable to be adjusted by the HIA to reflect the extent to which those persons actually make use of the health services (Article 10 of the RES; RES guide, page 14).
See protsent tuleb kõigepealt kindlaks määrata iga ERK kindlustusandja klientide vanuse ja soo põhjal ning HIA võib seda kohandada, võttes arvesse, kui palju need kliendid tegelikult raviteenuseid kasutavad (RES-i artikkel 10, RES juhend, lk 14).
That adjustment factor, know as the ‘health status weight’, is defined in the RES as a percentage which the HIA ‘may from time to time determine’ (paragraph 1 of the Second Schedule to the RES) and which may be between 0 and 50%.
RES määratleb seda tervisliku seisundi kaalumistegurit kui protsenti, mida HIA „võib aeg-ajalt kindlaks määrata” (RES-i II lisa, lõige 1) ja mis võib olla vahemikus 0–50%.
Moreover, the Commission explicitly recognises that the HIA ‘has the power to determine the extent to which this factor is taken into account, within prescribed parameters, subject to the HIA having established that this is warranted by circumstances relating to the differences in risk profiles between [PMI] insurers and is in the best overall interests of health insurance companies’.
Lisaks tunnistas komisjon otsesõnu, et HIA-l „on pädevus määrata kindlaks, mis ulatuses seda tegurit ettekirjutatud kriteeriumide piirides arvesse võetakse, tingimusel, et HIA on tõendanud, et seda õigustavad [ERK] kindlustusandjate riskiprofiilide erinevustega seotud asjaolud ja et see toimub kindlustusettevõtjate üldistes huvides”.
Second, the HIA is required to report the deemed risk differential to the Minister for Health but has a discretion as to whether or not to recommend the commencement of risk equalisation if the differential is between 2 and 10% (Article 10(4) of the RES), a discretion which is also expressly recognised by the Commission.
Teiseks on HIA-l kohustus edastada see riskide erinevus tervishoiuministrile ning tal on õigus soovitada olukorras, kus see erinevus on vahemikus 2–10%, käivitada riskide tasakaalustamine (RES-i artikli 10 lõige 4), kusjuures komisjon tunnistab otsesõnu ka seda kaalutlusõigust.
Third, the Minister for Health has a discretion as to whether to accept the HIA’s recommendation where the deemed risk differential is between 2 and 10%.
Kolmandaks on tervishoiuministril kaalutlusõigus nõustuda HIA sellise soovitusega, mis tugineb riskide erinevusele vahemikus 2–10%.
Even if the deemed risk differential exceeds 10%, giving rise to the presumption that risk equalisation should be commenced, the Minister for Health could still exercise his discretion by considering whether there are good reasons for not commencing risk equalisation (Article 10(6) and (7) of the RES).
Isegi kui riskide erinevus on üle 10% ja kui riskide tasakaalustamine põhimõtteliselt tuleks käivitada, on tervishoiuministril õigus oma kaalutlusõigust kasutada, uurides, kas esinevad mõjuvad põhjused riskide tasakaalustamist mitte käivitada (RES-i artikli 10 lõiked 6 ja 7).
Fourth, in the event of a decision activating the RES, the risk equalisation commencement day is also determined at the discretion of the Minister for Health (Article 13 of the RES).
Neljandaks, kui otsustatakse RES-i käivitamine, sõltub RES maksete alustamise kuupäev samuti tervishoiuministri kaalutlusõigusest (RES-i artikkel 13).
Fifth, the calculation of RES payments is carried out by the HIA, on a discretionary basis, on the basis of the further submission of returns by the insurers, taking into account the deemed risk differential or the ‘market equalisation percentage’ determined, where appropriate, after application of the ‘health status weight’ adjustment factor.
Viiendaks arvutab HIA RES maksed meelevaldselt, lähtudes kindlustusandjate täiendavatest aruannetest ja võttes arvesse riskide erinevust või „turu tasakaalustamisprotsenti”, mis määratakse vajaduse korral kindlaks pärast tervisliku seisundi kaalumisteguri kohaldamist.
The applicants conclude from the foregoing that the decision to activate the RES and determination of the amount of the RES payments to be made are not based on objective and transparent factors within the meaning of the second Altmark condition but depend largely on the discretion of the Irish authorities.
Hagejad järeldavad eelneva põhjal, et RES-i käivitamise ja teostamisele tulevate RES maksete kindlaksmääramine ei tugine objektiivsetele ja läbipaistvatele teguritele eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuse tähenduses, vaid sõltub suuresti Iirimaa ametiasutuste kaalutlusõigusest.
That is confirmed by the three reports adopted by the HIA since 2003 in which it found risk differentials of between 3 and 10% and concluded that there was no evidence of past or imminent instability on the market.
Seda kinnitavad ka kolm alates 2003. aastast tehtud HIA aruannet, milles ta tuvastas riskide erinevuse olevat vahemikus 3–10% ja järeldas, et puuduvad tõendid turu möödunud või vahetult algavast ebastabiilsusest.
For reasons unknown to the applicants, the third report none the less recommended commencement of RES payments.
Hagejatele teadmata põhjustel soovitas kolmas aruanne siiski alustada RES makseid.
Contrary to the view expressed by Ireland and the VHI, that lack of objectivity and transparency cannot be remedied by the fact that the parameters for the operation of the RES were ‘clearly set out’ and published in advance, since the parameters themselves include a number of inbuilt elements of discretion.
Vastupidi Iirimaa ja VHI arvamusele ei saa seda objektiivsuse ja läbipaistvuse puudumist heastada asjaolu, et RES-i toimimise kriteeriumid olid „selgelt väljendatud” ja eelnevalt avaldatud, kuna need kriteeriumid hõlmavad ise juba hulga meelevaldseid tingimusi.
In the absence of objective criteria relating to market disequilibrium the HIA and the Minister for Health are in reality in a position to base their assessments on other matters, a situation which the second Altmark condition specifically seeks to avoid.
Kuna puuduvad turu tasakaalutust käsitlevad objektiivsed kriteeriumid, siis võivad HIA ja tervishoiuminister tegelikult oma hinnangutes tugineda teistele asjaoludele, aga just seda üritas eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsus vältida.
(4) The third condition: the compensation must be strictly necessary
4) Kolmas tingimus, mis käsitleb hüvitise ranget vajalikkust
The applicants refer to the third Altmark condition (paragraph 92), namely that the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations.
Hagejad meenutavad eespool punktis 89 viidatud Altmarki kohtuotsuse (punkt 92) kolmandat tingimust, mille kohaselt ei või hüvitis ületada summat, mis on vajalik avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega kaasnevate kulude osaliseks või täielikuks katmiseks, arvestades nendega seotud tulu ja mõistlikku kasumit nende ülesannete täitmise eest.
In the applicants’ submission, that condition requires that the compensation be a strict quid pro quo for the discharge of the SGEI obligations in question (Opinion of Advocate General Jacobs in GEMO, paragraph 96 above, point 119).
Hagejate arvates nõuab see tingimus, et hüvitis peab olema rangelt vajalik asjaomaste ÜMPT kohustuste täitmiseks (kohtujurist Jacobsi ettepanek eespool punktis 96 viidatud kohtuasjas GEMO, punkt 119).
That implies, at the very least, identification of the relevant SGEIs, identification of the costs inherent in those obligations and of the fixed and variable costs, including an appropriate allocation of the general overheads to the SGEI obligations, quantification of the revenues received by the beneficiary undertaking for the performance of the SGEI obligations, determination of a reasonable profit for the performance of the SGEI obligations
See tähendab vähemalt asjaomaste ÜMPT kohustuste tuvastamist, nende kohustustega seotud kulude, püsikulude ja muutuvkulude väljaselgitamist ning ÜMPT kohustustele sobivat üldkulude
The applicants contend that in the present case that condition, which is equivalent to the criterion of proportionality within the meaning of Article 86(2) EC, is not satisfied either.
Hagejad leiavad, et ka see tingimus, mis on võrdne EÜ artikli 86 lõike 2 tähenduses proportsionaalsuse kriteeriumiga, ei ole käesolevas asjas täidetud.
On the one hand, the Commission did not examine the relevant elements referred to at paragraph 117 above and its failure to do so constitutes an error of law and an error affecting the reasoning of the contested decision concerning the application of the proportionality test.
Esiteks ei uurinud komisjon eespool punktis 117 esitatud asjakohaseid elemente; selline tegematajätmine aga kujutab endast õigusnormi rikkumist ja viga, mis puudutab vaidlustatud otsuses proportsionaalsuse kriteeriumi kohaldamist käsitlevat põhjendust.
On the other hand, since the Commission has no discretion in applying Article 87 EC, it cannot reasonably rely on the judgment in Joined Cases T-125/96 and T-152/96 Boehringer v Council and Commission [1999] ECR II-3427, which concerns the restricted review of the discretion of the Community legislature in the sphere of the common agricultural policy.
Teiseks, arvestades komisjoni kaalutlusõiguse puudumist EÜ artikli 87 kohaldamisel, ei saa kostja viidata Esimese Astme Kohtu 1. detsembri 1999. aasta otsusele liidetud kohtuasjades T-125/96 ja T-152/96: Boehringer vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1999, lk II-3427), mis käsitleb ühenduse seadusandja kaalutlusõiguse piiratud kontrolli ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas.
In any event, even if the Commission had carried out such an examination, the RES would not satisfy the strict quid pro quo condition, essentially for three reasons.
Igal juhul, isegi kui komisjon sellise uurimise teostas, ei vasta RES kolmel põhjusel range vajalikkuse nõuetele.
First, even on the assumption that the PMI obligations could, at least in part, be classified as SGEI obligations, they would not create a financial burden for PMI insurers, including the VHI.
Esiteks, isegi kui ERK kohustusi võib vähemalt osaliselt lugeda ÜMPT kohustusteks, ei tekitata nendega rahalist kohustust ERK kindlustusandjatele, sh VHI-le.
The applicants submit that, as is apparent from section 3 of the report prepared by the consultants NERA, as annexed to the application (‘the NERA report’), PMI obligations do not prevent insurers from safeguarding their profitability, in particular by adopting commercial measures.
Hagejate sõnul, nagu ilmneb hagiavalduse lisas esitatud NERA nõustaja aruande (edaspidi „NERA aruanne”) 3. punktist, ei takista ERK kohustused ERK kindlustusandjatel oma kasumlikkust säilitada, eeskätt kaubandusmeetmeid kasutades.
Thus, they can protect themselves against bad risks by refusing new members over the age of 65 or imposing long waiting periods for people who are ill.
Nad võivad seega end kaitsta „halbade” riskide eest, keeldudes kindlustamast uusi kliente, kes on üle 65-aastased, või kehtestades haigetele isikutele pikki ooteperioode.
2008 — CASE T-289/03 contractual terms and to differentiate premiums to take account of the varied risks they must bear by virtue of their PMI obligations.
ERK kindlustusandjad kohandada lepingutingimusi ja eristada kindlustusmakseid, võtmaks arvesse erinevaid riske, mida nad ERK kohustuste alusel peavad kandma.
They can therefore segment the market according to the risk insured and offset the higher expenses associated with bad risks by charging higher premiums.
Seega võivad nad turu osadeks jaotada, lähtudes kindlustatu riskist, ja kompenseerida „halbade” riskidega seotud kõige suuremad kulud kõrgemate kindlustusmaksetega.
Second, even on the assumption that the PMI obligations entail costs, the RES would not be capable of compensating for them.
Teiseks, isegi kui ERK kohustused tekitavad kulusid, siis ei saa neid hüvitada RES-iga.
The RES payments are not in any way related to the PMI obligations and any costs which those obligations might generate, but are calculated on the basis of the difference in deemed risk profiles between PMI insurers, as measured by the ‘market equalisation percentage’.
RES maksed ei ole kuidagi seotud ERK kohustustega ja nende kohustustega tekkida võivate kuludega, vaid neid arvutatakse ERK kindlustusandjate vahelise riskide erinevuse alusel, mida mõõdetakse „turu tasakaalustamisprotsendiga”.
However, the calculation of that risk differential likewise bears no relation to the calculation of the costs attributable to the PMI obligations for which the RES is intended to compensate.
Selle riskide erinevuse kindlaksmääramine ei sõltu ka ERK kohustuste tekitatud kuludest, mida RES peab hüvitama.
Such an exercise would involve in particular separating those costs from the costs of other activities and quantifying them, measuring the relevant revenues and determining reasonable profits.
Selline toiming tähendab eeskätt nende kulude eristamist muu tegevusega tekkinud kuludest ja nende suuruse kindlaksmääramist, asjakohaste tulude mõõtmist ja mõistliku kasumi arvutamist.
The applicants contend that the defendant’s argument in the defence confirms that the RES is in reality intended to compensate for the cost of providing the PMI services as such.
Hagejad täpsustavad, et kostja vastuses esitatud argumendid kinnitavad, et RES peaks tegelikult hüvitama ERK teenuste kui selliste osutamise kulusid.
However, in the light of the contested decision, those services do not in any event constitute SGEIs.
Vaidlustatud otsust silmas pidades ei ole need igal juhul ÜMPT-d.