natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, the distinctive character of a mark cannot be assessed by carrying out solely an analysis of its descriptive character within the meaning of Article 7(1)(c), without a separate examination of the ground for refusal laid down in Article 7(1)(b).
Kaubamärgi eristusvõimet ei tohi hinnata, uurides kaubamärgi kirjeldavust üksnes asjaomase määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c tähenduses, viimata läbi eraldi kontrolli kõnealuse määruse artikli 7 lõike 1 punktis b ette nähtud keeldumispõhjuse suhtes.
Such an analysis fails to take into account the public interest which Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 aims specifically to protect, that is, to guarantee the identity of the origin of the designated product or service.
Sellise hindamisega ei arvestata üldist huvi, mida viimati nimetatud sättega soovitakse eriliselt kaitsta, s.o kaitsta kaubamärgiga tähistatud kauba või teenuse päritolu identiteeti.
Furthermore, while the criterion according to which a mark composed of descriptive elements could meet the conditions for registration to the extent that the word has become a part of everyday language and has acquired a meaning of its own is relevant in the context of Article 7(1)(c) of Regula - tion No 40/94, it cannot form a basis for the interpretation of Article
Selles osas on määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b aluseks olev üldise huvi mõiste endastmõistetavalt vastavuses kaubamärgi peaülesandega, milleks on tagada lõpptarbijale või kasutajale kaubamärgiga tähistatud kaupade või teenuste
In that regard, the notion of general interest underlying Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 is, manifestly, indissociable from the essential function of a trade mark, which is to guarantee the identity of the origin of the marked product or service to the consumer or end-user by enabling him, without any possibility of confusion, to distinguish
Kuigi kriteerium, mille kohaselt võib kirjeldavatest osadest koosnev mitmeosaline kaubamärk vastata registreerimise tingimustele niivõrd, kuivõrd seda sõna on hakatud kasutama igapäevases kõnes ja kuivõrd see on omandanud iseseisva tähenduse, on määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c raames asjakohane, ei tule sama sätte punkti b tõlgendada sama kriteeriumit aluseks
Although that criterion permits excluding the use of a trade mark to describe a product or a service, nevertheless, it does not allow it to be determined whether a mark is capable of guaranteeing the identity of the origin of the designated product or service to the consumer or end user.
Olgugi et kõnealune kriteerium võimaldab välistada kaubamärgi kasutamise teatava kauba või teenuse kirjeldusena, ei võimalda see siiski kindlaks teha, kas kaubamärk saab tarbija või lõppkasutaja jaoks tagada tähistatava kauba või teenuse päritolu identiteeti.
(see paras 54-56, 58, 59, 61, 62)
(vt punktid 54–56, 58, 59, 61 ja 62)
In the field covered by the trade mark application, the average Germanspeaking consumer understands the word sign EUROHYPO as referring, as a whole and in general, to financial services requiring real securities and, in particular, to mortgage loans paid in the currency of the European Economic and Monetary Union.
Keskmine Saksa tarbija mõistab, et kaubamärgitaotlusega hõlmatud vald -konnas osundab sõnaline tähis EUROHYPO tervikuna ning üldiselt finantsteenustele, mille kasutamiseks on vaja kinnisvaratagatisi ning eelkõige hüpoteeklaene Euroopa Liidu vääringutes ja Euroopa ühisrahas.
Furthermore, there is no additional element which would allow the view to be reached that the combination, created by the current and usual components EURO and HYPO, is unusual or might have its own meaning which, in the perception of the relevant public, distinguishes the services offered by the trade mark applicant from those of a different commercial origin.
Peale selle ei võimalda ükski täiendav asjaolu järeldada, et levinud ning tavalistest elementidest „euro” ja „hypo” koosnev kombinatsioon oleks ebatavaline või omandanud iseseisva tähenduse, mis selle kohaselt, kuidas asjaomane avalikkus seda tajub, eristab taotleja teenuseid muu kaubandusliku päritoluga teenustest.
Therefore, the relevant public will perceive the trade mark in question as providing details of the type of services which it designates and not as indicating the origin of those services.
Seetõttu tajub asjaomane avalikkus kõnealust kaubamärki kui teavet tähistatavate teenuste olemuse kohta, mitte kui asjaomaste teenuste päritolu tähist.
In relation to the services in question, the word sign EUROHYPO, for which registration is sought for ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing’ in Class 36, within the meaning of the Nice Agreement, is devoid of distinctive character within the meaning of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark.
Sõnamärgil EUROHYPO, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse Nizza kokkuleppe klassi 36 kuuluvatele teenustele „finantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine”, puu -dub asjaomaste teenuste suhtes määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses eristusvõime.
(see paras 68, 69)
(vt punktid 68 ja 69)
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P
TRSTENJAKdelivered on 8 November 2007
KOHTUJURISTI ETTEPANEKVERICA TRSTENJAK esitatud 8. novembril 2007 1
II — Legal context
Õiguslik raamistik
Article 7(1) of the regulation provides:
Määruse artikli 7 lõige 1 sätestab:
(b) trade marks which are devoid of any distinctive character;
„1) Ei registreerita: b) kaubamärke, millel puudub eristusvõime;
This appeal against the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM 2raises, first, the question of the extent of the duty of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) to examine the facts of its own motion in the context of the procedure for registering a Community trade mark and, secondly, the question of the scope and the consequences of the overlap between Article 7(1)(b) and Article 7(1)(c) of Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark 3 (‘the regulation’).
Käesolev apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu 3. mai 2006. aasta kohtuotsuse T-439/04: Eurohypo AG vs. Siseturu Ühtlustamise Amet 2, edaspidi „vaidlustatud otsus”. vastu, tõstatab ühelt poolt küsimuse, mil määral on Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) ühenduse kaubamärgi registreerimise menetluse raames kohustatud kontrollima fakte omal algatusel, ja teiselt poolt küsimuse nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (edaspidi „määrus”) 3artikli 7 lõike 1 punktide b ja c ulatusest ja nende kattuvuse tagajärgedest.
1 — Original language: French.2 — [2006] ECR II-6161; ‘the judgment under appeal’.3 — OJ 1994 L 11, p. 1.
1 — Algkeel: prantsuse.2 — EKL 2006, lk II-61613 — EÜT 1994, L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146.
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin or the time of production of the goods or of rendering
c) kaubamärke, mis koosnevad ainult sellistest märkidest või tähistest, mis tähistavad kaubanduses sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu või kaupade tootmise või
36 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended: ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing; financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassi 36: „rahalised, finants- ja kinnisvaratehingud; finantsteenused, finantseerimine, finantsanalüüsid, investeeringud, kindlustus”.
Article 7(2) states that ‘paragraph 1 shall apply notwithstanding that the grounds of non-registrability obtain in only part of the Community’.
Määruse sama artikli 7 lõige 2 täpsustab, et „[l]õiget 1 kohaldatakse olenemata sellest, et registreerimata jätmise põhjused on ainult teatavas ühenduse osas”.
By decision of 30 August 2002, the examiner refused the application pursuant to Article 7(1)(b) and (c) and Article 7(2) of the regulation.
Kontrollija jättis taotluse 30. augusti 2002. aasta otsusega määruse artikli 7 lõike 1 punktide b ja c ja artikli 7 lõike 2 alusel rahuldamata.
Article 73 of the regulation provides that ‘decisions of [OHIM] shall state the reasons on which they are based’.
Määruse artikkel 73 näeb ette, et „ühtlustamisameti otsustes märgitakse põhjused”.
On 30 September 2002, the appellant brought an appeal against this decision.
Hageja esitas 30. septembril 2002 selle otsuse peale kaebuse.
Article 74(1) of the regulation states that ‘in proceedings before it, [OHIM] shall examine the facts of its own motion; …’.
Määruse artikli 74 lõikes 1 märgitakse, et „asju menetledes kontrollib ühtlustamisamet fakte omal algatusel; […]”.
On 30 April 2002, Deutsche Hypothekenbank Frankfurt-Hamburg AG, since renamed Eurohypo AG (‘the appellant’), applied for registration of the Community trade mark ‘EUROHYPO’ as a Community trade mark for the following services falling within Class
Deutsche Hypothekenbank Frankfurt-Hamburg AG, nüüd Eurohypo AG (edaspidi „hageja”) taotles 30. aprillil 2002 ühenduse kaubamärgi „EUROHYPO” registreerimist ühenduse kaubamärgina järgmiste teenuste jaoks, mis kuuluvad 15. juuni 1957. aasta
By decision of 6 August 2004, the Fourth Board of Appeal upheld the appeal as regards ‘financial analysis, investment affairs, insurance affairs’.
Neljanda apellatsioonikoja 6. augusti 2004. aasta otsusega rahuldati kaebus selles osas, mis puudutab teenuseid: „finants -analüüsid, investeeringud, kindlustus”.
However, the appeal was dismissed as regards the other services in Class 36, namely, ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial ser vices; financing’.
Kaebus jäeti seevastu rahuldamata osas, mis puudutas muid klassi 36 kuuluvaid teenuseid, st „rahalisi, finants- ja kinnisvaratehinguid, finantsteenuseid, finantseerimist”.
Essentially, the Board of Appeal held that the word sign EUROHYPO was descriptive of those services, citing Article 7(1)(b) of the regulation.
Apellatsioonikoda leidis eelkõige, et määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohaselt kirjeldab sõnaline tähis EUROHYPO viimatinimetatud teenuseid.
It added that that was the case, in any event, in Germanspeaking countries, and that that ground was sufficient under Article 7(2) of
Ta lisas, et see kehtib igal juhul kõigis saksakeelsetes riikides ja et
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P the regulation to justify a refusal of protection. The Board of Appeal also held that the elements ‘euro’ and ‘hypo’ contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above, and that the association of those two elements in one word did not render the mark less descriptive.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P oli registreerimisest keeldumiseks elementide „euro” ja „hypo” ja sõna „eurohypo” kirjeldavas iseloomus piisavalt veendunud ja otsustas täiendavaid uuringuid mitte teha, ning tema otsus ei ole määruse artikli 74 lõike 1 esimese osaga vastuolus (punkt 20).
in order to reach a decision and it was not obliged to justify its action by the production of evidence (paragraph 19).
sellest piisab registreerimisest keeldumise põhjendamiseks määruse artikli 7 lõike 2 alusel.
Since the Board of Appeal was sufficiently convinced of the descriptiveness of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and the word ‘eurohypo’ to refuse registration, it chose not to carry out further research. Such a decision is not contrary to the first sentence of Article 74(1) of the regulation (paragraph 20).
Apellatsioonikoda leidis ühtlasi, et elemendid „euro” ja „hypo” sisaldavad vahetult mõistetavat viidet nimetatud viie teenuse omadustele ja nende kahe elemendi sidumine üheks sõnaks ei muuda kaubamärki vähem kirjeldavaks.
On 5 November 2004, the appellant brought an action for annulment before the Court of First Instance, seeking to have this decision annulled.
Hageja esitas 5. novembril 2004 selle otsuse tühistamiseks Esimese Astme Koh -tusse tühistamishagi.
In support of its action, the appellant relied on two pleas in law: one alleging infringement of the principle of OHIM’s duty to examine the facts of its own motion, laid down by the first sentence of Article 74(1) of the regulation, and the other alleging infringement of Article 7(1)(b) of the regulation.
Oma hagi põhjenduseks esitas hageja kakse väidet, mis tulenevad ühelt poolt määruse artikli 74 lõike 1 esimeses osas sätestatud faktide ameti omal algatusel kontrollimise põhimõtte rikkumisest, ja teiselt poolt määruse artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumisest.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance dismissed the action.
Esimese rahuldamata.
On the first plea in law, the Court of First Instance held that it was sufficient that the Board of Appeal applied the descriptiveness test, as interpreted by the caselaw,
Esimese väite suhtes leidis Esimese Astme Kohus, et piisab sellest, et apellatsioonikoda kohaldas otsuse vastuvõtmisel kirjeldava iseloomu kriteeriumit, nii nagu seda on tõlgendanud kohtupraktika, ilma et ta oleks pidanud end õigustama tõendusmaterjali esitamisega (punkt 19). Esimese Astme Kohus on seisukohal, et apellatsioonikoda
On the second plea in law, the Court of First Instance first of all referred to settled caselaw, according to which a word mark that is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of the regulation is, on that account, necessarily devoid of any distinctive character in relation to the same goods or services for the purposes of Article 7(1)(b) of the regulation (paragraph 44).
Teise väite suhtes viitas Esimese Astme Kohus kõigepealt väljakujunenud kohtupraktikale, millest tuleneb, et sõnamärgil, mis on määruse artikli 7 lõike 1 punkti c tähenduses asjaomaste kaupade või teenuste omadusi kirjeldav, ei ole samade kaupade või teenuste suhtes sama määruse artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses kindlasti eristusvõimet (punkt 44).
It then held that the Board of Appeal had rightly observed that the public concerned perceived ‘euro’, in the financial field, as the currency which is in circulation in the European Union and as describing that monetary area (paragraph 51); that, furthermore, the Board of Appeal had rightly held that in the context of financial services ‘hypo’ was understood by the average consumer as an abbreviation of ‘hypothek’ (mortgage) (paragraph 52); that the word sign EUROHYPO is a combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts (paragraph 55); that the solution identified
Esimese Astme Kohus tuvastas seejärel, et apellatsioonikoda on õigesti järeldanud, et asjaomane avalikkus tajub finantsvaldkonnas elementi „euro” Euroopa Liidus käibel oleva valuutana ja seda valuutatsooni kirjeldavana (punkt 51); et apellatsioonikojal oli lisaks õigus selles, et finantsteenuste raames mõistab keskmine tarbija elementi „hypo” kui lühendit sõnast Hypothek (punkt 52); et sõnaline tähis EUROHYPO on kahest kirjeldavast elemendist koosnev kombinatsioon, mis ei loo nimetatud elementide summa ületamiseks piisavalt erinevat muljet sellest muljest, mis jääb sõna moodustavate osade lihtsast ühendamisest (punkt 55); et kohtuotsuses BABY-DRY (Esimese Astme Kohtu 8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas T-163/98: Procter & I - 3302
A — The first ground of appeal in the BABY-DRY judgment (Case T-163/98 Procter & Gamble v OHIM (BABY-DRY) [1999] ECR II-2383) cannot be transposed to the sign EUROHYPO (paragraph 56). 14.
Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BABY-DRY) (EKL 1999, lk II-2383)] leitud lahendust ei ole käesoleval juhul võimalik sõnale EUROHYPO üle kanda (punkt 56).
It also requests that OHIM should be ordered to pay the costs.
Peale selle palub ta kohtukulud välja mõista ühtlustamisametilt.
OHIM contends that the Court should dismiss the appeal and order the appellant to pay the costs.
Ühtlustamisamet palub Euroopa Kohtul apellatsioonkaebus rahuldamata jätta ja mõista kohtukulud välja hagejalt.
The appellant claims that the first sentence of Article 74(1) of the regulation requires that in-depth analyses must be carried out in order to establish with certainty whether there are grounds for refusing registration.
Hageja väidab, et määruse artikli 74 lõike 1 esimene osa kohustab registreerimisest keeldumise põhjuste kindlusega tuvastamiseks läbi viima põhjalikku kontrollimist.
Neither the judgment nor the defendant’s decisions which preceded it contain findings of fact as to the allegedly descriptive character of the sign EUROHYPO, seen as a whole.
Ta on arvamusel, et kohtuotsuses ega sellele eelnevates kostja otsustes ei tuvastata asjaolu, et käsitletaval tähisel EUROHYPO tervikuna oleks kirjeldav iseloom.
The defendant cited only the results of research referring to possible descriptive uses of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and simply asserts, without evidence or indication of any source, that the word as a whole is just as descriptive as the sum of its parts.
Kostja tugines üksnes päringute tulemustele, kus viidatakse elementide „euro” ja „hypo” võimalikele kirjeldavatele kasutustele ja on ilma ühegi tõendita või ühelegi allikale viitamata lihtsalt otsustanud, et see sõna tervikuna on täpselt sama kirjeldav nagu selle elementide summa.
The appellant adds that certain documents point to OHIM having carried out research in order to find evidence of a possible descriptive use, and that it ‘knowingly concealed’ the results of its research from the Court of First Instance.
Hageja lisab, et teatavatest dokumentidest nähtub, et ühtlustamisamet tegi päringuid võimaliku kirjeldava kasutuse kohta tõendite leidmiseks, ja et ta „varjas teadlikult” päringu tulemusi Esimese Astme Kohtu eest.
In doing so, OHIM has misrepresented the facts.
Seeläbi moonutas ühtlustamisamet fakte.
The finding of the Court of First Instance relating to the allegedly descriptive meaning of the whole word ‘eurohypo’ is therefore based on distorted facts and consequently should be corrected by the Court of Justice.
Esimese Astme Kohtu järeldus terviknime „eurohypo” väidetavalt kirjeldava tähenduse kohta põhineb tema arvates seega moonutatud faktidel ning Euroopa Kohus peaks seda järelikult korrigeerima.
However, this requirement to give reasons should not be confused with a duty to provide evidence. According to OHIM, it can, on the basis of its own deliberations, decide whether
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab hageja kaks väidet, mis käsitlevad vastavalt määruse artikli 74 lõike 1 esimese lause ja artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P it considers a fact to be established or not.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P otsustada, kas ta käsitab asjaolu tõendatuna või mitte.
OHIM argues that it is clear from the caselaw of the Court of First Instance that it may base its analysis on facts arising from practical experience generally acquired from the marketing of general consumer goods which are likely to be known by anyone and are in particular known by the consumers of those goods.
Ühtlustamisamet märgib, et Esimese Astme Kohtu praktikast tuleneb, et ühtlustamisamet võib analüüsis tugineda laiatarbekaupade turustamisel omandatud üldisest praktilisest kogemusest tulenevatele faktidele, mida tõenäoliselt teavad kõik ja eelkõige nende kaupade tarbijad.
Since that gives concrete expression to OHIM’s duty to set out the facts, and not to a duty to provide evidence, in such a case OHIM is not obliged to provide examples of such practical experience.
Kuna nimetatu on ühtlustamisameti asjaolude esitamise kohustuse ja mitte tema võimaliku tõendamiskohustuse avaldumisvorm, tähendab see sellisel juhul, et ühtlustamisamet ei pea tooma näiteid praktilise kogemuse kohta.
descriptiveness of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ taken separately, and only secondarily examined the overall impression produced by the mark.
„euro” ja „hypo” kirjeldavat iseloomu, ning kontrollis kaubamärgist jäävat tervikmuljet vaid teise võimalusena.
The appellant compares this to the judgment of the Court of First Instance in Case T-323/00 SAT.1 v OHIM (SAT.2), 4which was set aside by the Court of Justice in Case C-329/02 P SAT.1 v OHIM.
Hageja võrdleb käesolevat kohtuasja kohtuasjaga, milles tehti Esimese Astme Kohtu 2. juuli 2002. aasta otsus T-323/00: SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (SAT.2) 4., mis tühistati Euroopa Kohtu 16. septembri 2004. aasta kohtuotsusega C-329/02 P: SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet 5.
5 The appellant argues that in both cases, the Court of First Instance only secondarily examined the overall impression produced by the combination of words and refused to give any relevance to aspects such as the existence of an element of imaginativeness, which ought to be taken into account in the context of such an examination.
Hageja märgib, et nendes kahes kohtuasjas uuris Esimese Astme Kohus sõnade kombinatsiooni jäetavat tervikmuljet vaid teise võimalusena, ning et ta ei pidanud asjassepuutuvaks selliseid aspekte nagu fantaasiaelementide esinemine, mida tuleks sellisel kontrollimisel arvesse võtta.
These reasons played a decisive part in the Court’s setting aside the judgment in Case T-323/00, and in the present case, according to the appellant, there can be no other outcome.
Need põhjused olid määravad kohtuotsuse T-323/00 tühistamisel Euroopa Kohtu poolt ning ka antud juhul ei saa see teisiti olla.
OHIM adds that distinctiveness is examined through a priori examination of the average consumer’s supposed perception of the products and services covered by the mark applied for.
Ühtlustamisamet lisab, et eristusvõime hindamiseks uuritakse eelkõige kuidas keskmine tarbija tajub taotletava kaubamärgiga tähistatud kaupu ja teenuseid.
Consequently, while actual descriptive use of elements of the sign or of the sign taken as a whole could support the finding that it lacked distinctiveness, such use could never require that this finding be reached.
Järelikult võib tähise elementide või tervikuna võetud tähise kasutamine tegelikult kirjeldavana küll näidata eristusvõime puudumist, kuid see ei ole kunagi sellisele järeldusele jõudmise tingimuseks.
Therefore, if an issue of fact is irrelevant to the legal analysis, the Board of Appeal cannot be criticised for not having mentioned it.
Seega, kui tõend ei ole õigusliku analüüsi jaoks asjassepuutuv, ei saa selle nimetamata jätmist apellatsioonikojale ette heita.
The appellant also draws a parallel with Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM. 6 In this judgment, the Court did not base its decision on the unusual nature of the sequence of the words ‘BABY-DRY’ (instead of DRY-BABY), but on the fact that this word combination represented an unusual way of referring to babies’ nappies. The same is true of EUROHYPO for the rejected financial services. In both cases, the individual elements of the two marks are comprehensible to the public. Furthermore, in the B — The second ground of appeal
Hageja esitab võrdluse ka 20. septembri 2001. aasta kohtuotsusega C-383/99 P: Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet 6.. Ta leiab, et selles kohtuotsuses ei võtnud Euroopa Kohus aluseks mitte sõnade „BABYDRY” ebahariliku järjestust (DRYBABY asemel), vaid asjaolu, et see sõnakombinatsioon moodustab ebahariliku nimetuse beebimähkmete jaoks. Sama kehtib hageja väitel EUROHYPO kohta nende finantsteenustega seoses, mille jaoks seda nimetust keelduti registreerimast. Mõlemal juhul on nende mõlema kaubamärgi üksikud 4 — EKL 2002, lk II-2839.5 — EKL 2004, lk I-8317.6 — EKL 2001, lk I-6251.