natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Following Mulder I and von Deetzen I, cited in paragraph 6 above, on 20 March 1989 the Council adopted Regulation (EEC) No 764/89 amending Regulation No 857/84 (OJ 1989 L 84, p. 2), which entered into force on 29 March 1989, in order to allow the allocation, to the producers who fell within the scope of those judgments, of a special reference quantity representing 60% of their production during the 12 months preceding their undertaking to cease marketing or to convert given under Regulation No 1078/77.
Eespool punktis 6 viidatud kohtuotsustest Mulder I ja von Deetzen I tingituna võttis nõukogu 20. märtsil 1989 vastu määruse (EMÜ) nr 764/89, millega muudetakse määrust nr 857/84 (EÜT L 84, lk 2), mis jõustus 29. märtsil 1989, et võimaldada neis kohtuotsustes nimetatud tootjate kategooriatele erikvooti, mis vastab 60%-le määruse nr 1078/77 alusel võetud turustamata jätmise või ümberkorraldamise kohustusele eelnenud 12 kuu toodangust.
Article 3a(1)(a) to (d) of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 764/89, provides as follows:
Määruse nr 857/84, muudetud määrusega nr 764/89, artikli 3a lõike 1 punktid a–d sätestavad:
‘Producers referred to in the third paragraph of Article 12(c):
„Artikli 12 [punkti c] kolmandas lõigus nimetatud põllumajandustootja:
… shall receive provisionally, if they so request within three months from 29 March 1989, a special reference quantity and provided that such producers:
[…] saab esialgu kolmekuuse tähtaja jooksul alates 29. märtsist 1989 esitatud taotluse korral erikvoodi tingimusel, et ta:
(a) did not cease farming within the meaning of Article 2(3) and (4) of Regulation … No 1078/77 or transfer the whole of their dairy enterprise before the end of the nonmarketing or conversion period;
KOHTUOTSUS 26.6.2008 – KOHTUASI T-94/98 a) ei ole enne piimatoodete turustamata jätmise või ümberkorraldamise kohustuse lõppemist lõpetanud oma tegevust määruse […] nr 1078/77 artikli 2 lõigete 3 ja 4 raames või täielikult lõpetanud piimatootmist; b) tõendab taotluse esitamisel pädevale ametiasutusele piisavalt, et ta on oma põllumajandusettevõttes suuteline taotletud kvoodi ulatuses tootma; c) on võtnud endale kohustuse müüa piima või teisi piimatooteid otse tarbijatele ja/või tarnida piima kokkuostjale; d) on võtnud endale erikvoodi osas kohustuse mitte taotleda võrdluskvoodist loobumise kava alusel mingit toetust kuni lisatasu korra kehtivuse lõpuni.”
(c) undertake to sell milk or other products direct to the consumer and/or to deliver milk to a buyer;
[Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
Article 3a(3) of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 764/89, provides as follows:
Määruse nr 857/84, muudetud määrusega nr 764/89, artikli 3a lõige 3 sätestab:
‘If, within two years from 29 March 1989, producers can prove to the satisfaction of the competent authority that they have actually resumed direct sales and/or deliveries, and that such direct sales and/or deliveries have attained during the previous 12 months a level equal to or greater than 80% of the provisional reference quantity, the special reference quantity shall be definitively allocated to the producers.
„Kui kaheaastase tähtaja jooksul alates 29. märtsist 1989 suudab tootja pädeva ametiasutuse jaoks piisavalt tõendada, et ta on tegelikult taaskäivitanud otsemüügi ja/või tarned ning et need on viimase 12 kuu jooksul olnud vähemalt 80% või kõrgemal tasemel esialgsest võrdluskvoodist, eraldatakse talle lõplik erikvoot.
Should this not prove to be the case, the provisional reference quantity shall be returned in its entirety to the Community reserve …’
Vastasel juhul muutub esialgne võrdluskvoot täies ulatuses ühenduse reserviks […]”.
Article 12(c) of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 764/89, provides that: ‘[f]or the purposes of applying Article 3a, any natural or legal person or group of natural or legal persons farming a holding located within the geographical territory of the Community shall be deemed to be a producer of an agricultural holding.’
Määruse nr 857/84, muudetud määrusega nr 764/89, artikli 12 punkt c näeb ette, et „[a]rtikli 3a kohaldamisel loetakse põllumajandustootjaks füüsilist või juriidilist isikut või isikute gruppi, kelle ettevõte asub ühenduse geograafilisel territooriumil”.
Article 12(d) of Regulation No 857/84 provides:
Määruse nr 857/84 artikli 12 punkt d täpsustab:
(d) holding: all the production units operated by the producer and located within the geographical territory of the Community.’
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: d) talumajapidamine – tootja poolt hallatavad tootmisüksused, mis asuvad ühenduse geograafilisel territooriumil.”
Article 3a(1) of Regulation No 1546/88, as amended by Commission Regulation (EEC) No 1033/89 of 20 April 1989 (OJ 1989 L 110, p. 27), reads as follows:
Määruse nr 1546/88, muudetud komisjoni 20. aprilli 1989. aasta määrusega (EMÜ) nr 1033/89 (EÜT L 110, lk 27), artikli 3a lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
‘The requests [for a special reference quantity] referred to in Article 3a(1) of Regulation … No 857/84 shall be made by the producers concerned to the competent authority designated by the Member State, in accordance with the procedure laid down by it and provided that the producers can prove that they still operate, in whole or in part, the same holdings as those they operated at the time of the approval, referred to in Article 5(2) of Commission Regulation (EEC) No 1391/78, of their premium applications.
„Asjast huvitatud tootja esitab määruse […] nr 857/84 artikli 3a lõikes 1 nimetatud [erikvoodi] taotluse liikmesriigi poolt määratud pädevale asutusele vastavalt tema poolt kehtestatud eeskirjadele ning tingimusel, et tootja suudab tõendada, et ta täielikult või osaliselt haldab veel sama põllumajandusettevõtet, mida ta haldas ajal, kui ta sai määruse (EMÜ) nr 1391/78 artikli 5 lõikes 2 nimetatud komisjoni heakskiidu oma lisatasu taotlusele.
The competent authority shall acknowledge receipt of the request, verify compliance with the conditions laid down in the abovementioned Article 3a(1) and record the written undertakings given by the producer.
Pädev ametiasutus teatab taotluse kättesaamisest, kontrollib eespool lõikes 1 kinnitatud tingimustele vastavust ja registreerib tootja kirjalikult võetud kohustused.
Evidence of the producer’s ability to produce a quantity equal to the reference quantity requested may involve in particular:
Tõenditeks tootja suutlikkusest toota taotletud võrdluskvoodi ulatuses võivad olla eelkõige:
— direct sales and/or deliveries of milk already made since the end of the nonmarketing or conversion period,
– turustamata jätmise või ümberkorraldamise ajavahemiku lõpust alates juba teostatud piima otsemüük ja/või tarned,
— the dairy herd, within the meaning of Article 1(1)(b) of Regulation … No 1391/78, kept on the holding,
– ettevõtte valduses olev piimakari […] määruse nr 1391/78 artikli 1 lõike 1 [punkti b] tähenduses,
— the holding’s permanent grazing area and/or area under forage resulting from the rotation and sowing plan implemented,
– ettevõtte veel söötis olevad maad ja/või söödakultuuride alad, nagu teostatud külvikorra ja külvamise kavast tuleneb,
— the investments referred to in the second subparagraph of point 1 of Article 3 of Regulation … No 857/84.’
– […] määruse nr 857/84 artikli 3 punkti 1 teises lõigus viidatud investeeringud.” [mitteametlik tõlge]
Producers who had entered into nonmarketing or conversion undertakings and who, pursuant to Regulation No 764/89, received a ‘special’ reference quantity are known as ‘SLOM I producers’.
Turustamata jätmise või ümberkorraldamise kohustuse võtnud tootjaid, kellele määruse nr 764/89 alusel anti nn „erikvoot”, kutsutakse „SLOM I tootjateks”.
In its judgment in Case C-189/89 Spagl [1990] ECR I-4539, the Court of Justice held that the first indent of Article 3a(1) of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 764/89, was invalid in so far as it excluded from the grant of a special reference quantity under that provision producers whose period of nonmarketing or conversion, pursuant to an undertaking given under Regulation No 1078/77, had expired before 31 December 1983 or, in some cases, before 30 September 1983.
11. detsembri 1990. aasta otsusega kohtuasjas C-189/89: Spagl (EKL 1990, lk I-4539) tunnistas Euroopa Kohus kehtetuks määruse nr 857/84, muudetud määrusega nr 764/89, artikli 3a lõike 1 esimese taande niivõrd, kuivõrd selle sätte alusel jäeti andmata erikvoot neile tootjatele, kellele määruse nr 1078/77 alusel kehtestatud turustamata jätmise periood või ümberkorraldamise periood lõppes pärast 31. detsembrit 1983 või teatud juhul pärast 30. septembrit 1983.
Following the judgment in Spagl, cited in paragraph 14 above, the Council adopted Regulation (EEC) No 1639/91 of 13 June 1991 amending Regulation No 857/84 (OJ 1991 L 150, p. 35), which, by removing the conditions which the Court of Justice had declared invalid, made it possible for the producers concerned to be awarded a special reference quantity.
Kohtuotsusest Spagl (eespool punkt 14) tingituna võttis nõukogu 13. juunil 1991 vastu määruse (EMÜ) nr 1639/91, millega muudetakse määrust nr 857/84 (EÜT L 150, lk 35), millega Euroopa Kohtu poolt õigusvastaseks tunnistatud tingimusi tühistades lubati asjaomastele tootjatele anda erikvoot.
These are generally known as ‘SLOM II producers’.
Viimaseid kutsutakse ühiselt „SLOM II tootjateks”.
By an interim judgment of 19 May 1992 in Joined Cases C-104/89 and C-37/90 Mulder and Others v Council and Commission [1992] ECR I-3061 (‘Mulder II’), the Court of Justice ruled that the European Economic Community was liable for the
19. mai 1992. aasta esialgse otsusega liidetud kohtuasjades C-104/89 ja C-37/90: Mulder jt vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1992, lk I-3061, edaspidi „Mulder II kohtuotsus”), tunnistas Euroopa Kohus ühenduse vastutavaks kahju eest, mida kandsid
The Court of Justice called upon the parties to agree on the amounts of damages payable.
Makstavate summade osas palus Euroopa Kohus pooltel sõlmida vastav kokkulepe.
By judgment of 27 January 2000 in Joined Cases C-104/89 and C-37/90 Mulder and Others v Council and Commission [2000] ECR I-203, the Court of Justice ruled on the amount of compensation sought by the applicants in the cases covered by the Mulder II judgment, cited in paragraph 16 above.
27. jaanuari 2000. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-104/89 ja C-37/90: Mulder jt vs. nõukogu ja komisjon (EKL 2000, lk I-203) tegi Euroopa Kohus otsuse Mulder II kohtuotsuses (eespool punkt 16) viidatud asjades hagejate poolt nõutud hüvitise suuruse kohta.
The facts of the dispute
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
The applicants, Mr Alfonsius Alferink and 67 other milk producers in the Netherlands, entered into nonmarketing undertakings under Regulation No 1078/77.
Hagejad – Alfonsius Alferink ja teised 67 piimatootjat Madalmaades – olid määruse nr 1078/77 raames võtnud endale turustamata jätmise kohustuse.
Pursuant to the relevant rules, the applicants applied to the Netherlands authorities for the grant of special reference quantities allowing them to produce certain quantities of milk without being subject to the additional levy.
Hagejad esitasid asjaomaste õigusnormide kohaselt Madalmaade ametiasutustele taotluse erikvoodi saamiseks, mis võimaldaks neil ilma lisamaksu maksmata toota teatavates kogustes piima.
Some of the applicants were granted provisional special reference quantities, while others were granted definitive special reference quantities.
Mõned hagejad said ajutise erikvoodi, sellal kui teised said lõpliku erikvoodi.
After the grant of the abovementioned special reference quantities, the Netherlands authorities carried out checks in order to ascertain whether the applicants were producing the reference quantities under the terms laid down in the Community rules.
Pärast eelnimetatud erikvootide andmist asusid Madalmaade ametiasutused teostama kontrolle, et teha kindlaks, kas hagejad tootsid võrdluskvoodi ulatuses ühenduse õigusnormides ette nähtud tingimustel.
Having established that milk production had not been resumed on the initial SLOM holdings or the same organisational and economic farming units as those involved at the date on which the respective nonmarketing undertakings had been entered into, inasmuch as the applicants had made use of production assets leased from third parties to produce milk, the Netherlands authorities took the view that the
Tuvastades, et piima tootmist ei olnud taaskäivitatud esialgses SLOM-ettevõttes või ettevõtte samas organisatsioonilises ja majanduslikus üksuses, millega oli tegemist turustamata jätmise kohustuse võtmise kuupäeval, kuna piima tootmiseks kasutasid hagejad kolmandatelt isikutelt renditud tootmisvahendeid, leidsid Madalmaade ametiasutused, et ühenduse õigusnormidest tulenevaid nõudeid lõpliku võrdluskvoodi saamiseks ei ole järgitud. Madalmaade ametiasutused keeldusid seega andmast lõplikku võrdluskvooti esialgse
The applicants brought an action before the College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Netherlands Administrative Court for Trade and Industry) against the decisions of the Netherlands Ministry of Agriculture, Nature Management and Fisheries (the ‘Ministry’) refusing to grant them definitive reference quantities or withdrawing such quantities as had already been granted to them.
Hagejad esitasid College van Beroep voor het bedrijfslevenile (Madalmaade teise astme halduskohus majandusküsimustes) kaebuse Madalmaade põllumajanduse, looduspärandi ja kalanduse ministeeriumi (edaspidi „ministeerium”) otsuste peale, milles keelduti neile andmast lõplikku võrduskvooti või võeti neilt tagasi neile juba antud kvoot.
They argued, in particular, that, contrary to the Ministry’s claim, the relevant rules did not make it a condition for the grant of a special reference quantity that milk production should be resumed from the initial SLOM holding or the same organisational and economic farming unit as that involved at the date on which the nonmarketing undertaking had been entered into. The College van Beroep voor het bedrijfsleven dismissed their action.
Hagejad väitsid täpsemalt, et vastupidi ministeeriumi väidetele ei nõua asjakohased õigusnormid, et erikvoodi andmiseks peaks piima tootmine olema taaskäivitatud esialgses SLOM-ettevõttes või ettevõtte samas organisatsioonilises ja majanduslikus üksuses, millega oli tegemist turustamata jätmise kohustuse võtmise kuupäeval. College van Beroep voor het bedrijfsleven jättis kaebuse rahuldamata.
One of the applicants, Mr G.J. Hulter, brought an action for damages before the Rechtbank te ’s-Gravenhage (District Court, The Hague, Netherlands) on the ground that neither the Ministry’s decision nor the relevant rules set out, or at least set out sufficiently, the conditions applicable to the conversion of a provisional reference quantity into a definitive reference quantity or that correct information as to the criteria for the definitive grant of a reference quantity had not been provided in good time.
Üks hagejatest – G. J. Hulter – esitas Rechtbank te ‘s-Gravenhage’le (Haagi ringkonnakohus, Madalmaad) vastutuse tuvastamise kaebuse, kuna ministeeriumi otsus ega asjakohased õigusnormid ei ole vähemalt piisaval määral sedastanud neid tingimusi, mida kohaldatakse esialgse võrdluskvoodi üleminekul lõplikuks võrdluskvoodiks, või kuna korrektset teavet võrdluskvoodi lõpliku andmise kriteeriumide kohta ei olnud mõistliku aja jooksul antud.
That action was dismissed by a decision of 20 January 1999.
See kaebus jäeti 20. jaanuari 1999. aasta otsusega rahuldamata.
Mr Hulter appealed against that decision to the Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Regional Court of Appeal, The Hague) which, by judgment of 17 February 2000, upheld the decision of the Rechtbank te ’s-Gravenhage.
G. J. Hulter esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Gerechtshof te ‘s-Gravenha-gele (Haagi apellatsioonikohus, Madalmaad), kes 17. veebruaril 2000 kinnitas Rechtbank te ‘s-Gravenhage otsust.
Mr Hulter appealed to the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands), which dismissed his appeal by judgment of 8 March 2002.
G. J. Hulter esitas kassatsioonkaebuse Hoge Raad der Nederlandenile (kõrgem kohus), kes jättis selle 8. märtsi 2002. aasta otsusega rahuldamata.
By application lodged at the Registry of the Court on 19 June 1998, Mr Alferink and the 67 applicants whose names are listed in the annex brought the present action.
A. Alferink ja 67 hagejat, kelle nimed on toodud lisas, esitasid käesoleva menetluse algatamiseks hagiavalduse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 19. juunil 1998.
On 30 September 1998 an informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
30. septembril 1998 toimus Esimese Astme Kohtus mitteametlik koosolek, kus osalesid poolte esindajad.
In the course of that meeting, the parties had the opportunity to submit their observations on the Court’s analytical classification of the cases concerning the SLOM producers.
Selle koosoleku käigus oli pooltel võimalus esitada oma märkused Esimese Astme Kohtu poolt koostatud SLOM-tootjaid puudutavate kohtuasjade analüütilise klassifikatsiooni kohta.
By order of 8 October 1998 of the President of the Fourth Chamber, the Court stayed the proceedings in the present case.
Neljanda koja esimehe 8. oktoobri 1998. aasta määrusega peatas Esimese Astme Kohus käesolevas asjas menetluse.
On 17 May 2000, a second informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
Teine mitteametlik koosolek, kus osalesid poolte esindajad, toimus Esimese Astme Kohtus 17. mail 2000.
On 17 January 2002, a third informal meeting with the participation of the parties’ representatives took place before the Court.
Kolmas mitteametlik koosolek, kus osalesid poolte esindajad, toimus Esimese Astme Kohtus 17. jaanuaril 2002.
During that meeting, it was decided, in agreement with the parties, to stay the proceedings in the present case pending the decision of the Hoge Raad der Nederlanden.
Selle koosoleku käigus otsustati poolte kokkuleppel, et see kohtuasi peatatakse kuni Hoge Raad der Nederlanden oma otsuse langetab.
By order of 30 March 2004 of the President of the First Chamber, the Court ordered the resumption of the present proceedings.
Esimese Astme Kohtu esimese koja esimehe 30. märtsi 2004. aasta määrusega taasavati käesolev menetlus.
A timelimit was therefore fixed for the Commission to submit its statement in defence.
Komisjonile määrati seega tähtaeg kostja vastuse esitamiseks.
The parties subsequently lodged a reply and a rejoinder respectively.
Pooled esitasid seejärel vastavalt repliigi ja vasturepliigi.
As a result of the changes to the composition of the chambers of the Court in the new judicial year, the Judge-Rapporteur was attached to the Fifth Chamber, to which this case has, in consequence, been assigned.
Esimese Astme Kohtu kodade koosseis oli uuest kohtu tööaastast alates muutunud ja ettekandja-kohtunik oli määratud viiendasse kotta, millest tulenevalt anti käesolev asi viiendale kojale.
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court (Fifth Chamber) decided to open the oral procedure without any prior measures of inquiry.
Ettekandja-kohtuniku ettekande põhjal otsustas Esimese Astme Kohus (viies koda) avada suulise menetluse ilma esialgsete menetlustoiminguteta.
The parties presented oral argument and replied to questions from the Court at the hearing on 25 September 2007.
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 25. septembri 2007. aasta kohtuistungil.
— order the Community to pay the sums specified in the annex to their application by way of compensation for the damage suffered by them as a result of the defective drafting of Article 3a of Regulation No 1546/88, together with interest thereon at the rate of 8% per annum from 23 February 1998 until the date of full settlement;
– mõista ühenduselt välja hagiavalduse lisas nimetatud summad hüvitisena kahju eest, mida hagejad on määruse nr 1546/88 artikli 3a puudulikust sõnastusest tulenevalt kandnud, millele lisanduvad 8% aastamääraga intressid alates 23. veebruarist 1998 kuni summa täieliku tasumiseni;
— order the Community to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja ühenduselt.
The objection based on illegality of Regulation No 1546/88
Määruse nr 1546/88 õigusvastasuse väide
At the hearing, the applicants raised a plea relating to the illegality of Regulation No 1546/88, alleging that that regulation gave rise to discrimination between SLOM producers and other milk producers and that it infringed the principle of the protection of legitimate expectations.
Kohtuistungil esitasid hagejad väite määruse nr 1546/88 õigusvastasuse kohta, kuna viimane lõi diskrimineeriva olukorra SLOM-tootjate ja teiste piimatootjate vahel ning rikkus õiguspärase ootuse põhimõtet.
The Commission stated that this constituted a new plea in law and, as such, had to be declared inadmissible.
Komisjon märkis, et tegemist on uue väitega, mis tuleb seetõttu tunnistada vastuvõetamatuks.
However, a submission or argument which may be regarded as amplifying a plea made previously, whether directly or by implication, in the original application, and which is closely connected therewith, will be declared admissible (judgment in Case C-104/97 P Atlanta v European Community [1999] ECR I-6983, paragraph 29; order of the President of the Third Chamber of the Court of Justice in Case C-430/00 P Dürbeck v Commission [2001] ECR I-8547, paragraph 17; and judgment in Case T-340/04 France Télécom v Commission [2007] ECR II-573, paragraph 164).
Samas tuleb tunnistada vastuvõetavaks väide või ka argument, millega täiendatakse otseselt või kaudselt varem samas astmes esitatud hagiavalduse väidet ja millel on varem esitatud väitega otsene seos (Euroopa Kohtu 14. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-104/97 P: Atlanta vs. Euroopa Ühendus, EKL 1999, lk I-6983, punkt 29; Euroopa Kohtu kolmanda koja esimehe 13. novembri 2001. aasta määrus kohtuasjas C-430/00 P: Dürbeck vs. komisjon, EKL 2001, lk I-8547, punkt 17; Esimese Astme Kohtu 8. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas T-340/04: France Télécom vs. komisjon, EKL 2007, lk II-573, punkt 164).
In the present case, it must be held that the plea of illegality in regard to Regulation No 1546/88 is a new plea in law which is not based on any new matter of law or of fact coming to light in the course of the procedure and which cannot be regarded as amplifying, directly or by implication, pleas already put forward in the original application and closely connected therewith (see, to that effect, Case T-40/01 Scan Office Design v Commission [2002] ECR II-5043, paragraph 96).
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et määruse nr 1546/88 õigusvastasuse väide on uus väide, mis ei tugine ühelegi uuele menetluse käigus ilmsiks tulnud õiguslikule või faktilisele asjaolule, sellega ei täiendata otseselt või kaudselt varem samas astmes esitatud hagiavalduse väidet ja sellel ei ole varem esitatud väitega otsest seost (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 28. novembri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-40/01: Scan Office Design vs. komisjon, EKL 2002, lk II-5043, punkt 96).
Moreover, the applicants have failed entirely to provide any reasons as to why the plea of illegality could be raised only at the hearing.
Lisaks ei ole hagejad toonud ühtegi põhjust, miks selle õigusvastasuse väite sai esitada vaid kohtuistungi käigus.
It follows that this plea must be rejected as inadmissible.
Järelikult tuleb see väide vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.