natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Italian Government, that legislation is admissible on grounds of overriding public interest considerations, given that the purpose of deferring execution against public authorities is to give them the necessary time to ensure that funds are available to pay the debt in order to prevent forced execution proceedings from impeding the activities of the public authorities.
Itaalia valitsus leiab, et sellised õigusnormid on lubatud ülekaaluka üldise huvi tõttu, kuna avalikõiguslike asutuste vastu suunatud täitmise peatamise eesmärk on üksnes tagada, et võla tasumiseks vajalike rahaliste vahendite kindlustamiseks jääks piisavalt palju aega, nii et sundtäitmise menetlus ei takistaks asutuse tööd.
Caffaro maintains that the disputed national legislation, under which the forced execution of unchallenged claims can be initiated against public authorities only after 120 days have elapsed since the date of service of the enforceable title on the public authority, is contrary to Directive 2000/35.
Caffaro hinnangul on vaadeldavad liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt täitemenetlus avalik-õigusliku asutuse vastu võib alata alles pärast 120-päevase tähtaja möödumist sellele asutusele täitedokumendi kättetoimetamisest, vastuolus direktiiviga 2000/35.
In its opinion, the period of 90 days for obtaining the enforceable title provided for in Article 5 of Directive 2000/35 thus becomes meaningless.
Caffaro väidab, et direktiivi 2000/35 artiklis 5 ettenähtud 90-päevane tähtaeg kaotab seeläbi oma tähenduse.
It points out that Direct- ive 2000/35 applies, under Article 1 thereof, ‘to all payments made as remuneration for commercial transactions’ and specifically — as is evident from recital 22 in the preamble to the directive — regulates ‘all commercial transactions irrespective of whether they are carried out between private or public undertakings or between undertakings and public authorities, having regard to the fact that the latter handle a considerable volume of payments to business’.
Ta rõhutab, et kõnealust direktiivi kohaldatakse tulenevalt selle artiklist 1 „kõigi maksete suhtes, mis on tehtud äritehingute eest tasumiseks” ning direktiivi põhjenduse 22 kohaselt puudutab see „kõiki äritehinguid, olenemata sellest, kas need toimuvad eraõiguslike või riigi osalusega ettevõtjate vahel või ettevõtjate ja riigiasutuste vahel, arvestades sealjuures, et viimatinimetatud asutused sooritavad märkimisväärse hulga ettevõtetele suunatud makseid”.
Since the disputed national legislation treats private and public persons differently, Caffaro maintains that it is contrary to the wording and objectives of Directive 2000/35.
Kuna liikmesriigi õigusnormid kohtlevad era- ja avalikõiguslikke isikuid erinevalt, on need Caffaro hinnangul vastuolus direktiivi 2000/35 sõnastuse ja mõttega.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 days for execution. It notes that the purpose of the directive is to ensure that the creditor can proceed immediately with forced execution once the enforceable title has been obtained.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-265/07 direktiivi eesmärk on tagada, et võlausaldaja saaks täitemenetluse kohe pärast täitedokumendi saamist lõpule viia.
A — Admissibility preliminary ruling and considers it to be admissible. In its opinion, enforcement proceedings may be considered to be one of the types of proceedings in which the court settles a dispute and delivers a ruling of a judicial nature for the purposes of Article 234 EC, even where such proceedings are not intended to ascertain the existence of a particular right but their purpose consists in giving execution to an existing right.
Täitemenetlust võib tema arvates pidada menetluseks, mille puhul kohus peab lahendama vaidluse ja tegema kohtuotsuse EÜ artikli 234 tähenduses – hoolimata sellest, et põhimõtteliselt ei ole selle menetluse eesmärgiks teatavate õiguste olemasolu tuvastamine, vaid et selle esemeks on vastupidi juba olemasolevate õiguste täitmine.
In the case of the attachment of sums of money which the debtor holds with third parties, the executing court concludes the enforcement proceedings by issuing an order in which it assigns the sums of money held by the third party to the creditor bringing the action (ordinanza di assegnazione del credito).
Kolmanda isiku valduses oleva võlgni- ku vara aresti korral lõpetab täitekohtunik täitemenetluse määrusega, mis annab loa kolmanda isiku valduses oleva vara ülekandmiseks võlausaldajale, kes nõuab täitemenetluses võla tasumist (ordinanza di asseg­nazione del credito).
According to the Commission, such an order constitutes a ruling of a judicial nature.
Selle määruse puhul on komisjoni arvates sisuliselt tegemist kohtuotsusega.
The national court must also in any event ascertain whether all the formal requirements have been met in the execution of the attachment.
Lisaks peab liikmesriigi kohus kontrollima, kas aresti kohaldamisel järgiti kõiki vorminõudeid.
If there are found to have been irregularities, the attachment can be declared void by means of a ruling that is similarly of judicial nature.
Õigusvastasuse korral võib ta aresti tühistada, mille puhul on samuti sisuliselt tegemist kohtuotsusega.
According to settled caselaw, in order to determine whether the body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC, it is necessary to take account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether it applies rules of law 9and whether it is independent and impartial.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb selleks, et hinnata, kas eelotsusetaotluse esitanud organi puhul on tegemist kohtuga EÜ artikli 234 tähenduses, arvestada paljusid asjaolusid, sealhulgas organi õiguslikku alust, alalisust, otsuste kohustuslikkust, õigusnormide kohaldamist organi poolt 9ning tema sõltumatust 10.
10 Moreover, a national court falls within the definition of Article 234 EC only if there is a case pending before it and if it is
Lisaks on kohtuga EÜ artikli 234 tähenduses tegemist üksnes siis, kui selles kohtus on pooleli vaidlus ja kui siseriiklik kohus peab langetama otsuse
9 — To that effect, see Case 61/65 Vaassen-Göbbels [1966] ECR 261; Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, paragraph 23; and Case C-506/04 Wilson [2006] ECR I-8613, paragraph 48.
9 – Vt selle kohta 30. juuni 1966. aasta otsus kohtuasjas 61/65: Vaassen-Göbbels (EKL 1966, lk 377, 395); 17. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-54/96: Dorsch Consult (EKL 1997, lk I-4961, punkt 23) ning 19. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-506/04: Wilson, (EKL 2006, lk I-8613, punkt 48).
10 — To that effect, see Case 14/86 Pretore di Salò v Persons unknown [1987] ECR 2545, paragraph 7; Case 338/85 Pardini [1988] ECR 2041, paragraph 9; Case C-17/00 De Coster [2001] ECR I-9445, paragraph 17; and Wilson, paragraph 48.
10 – Vt selle kohta 11. juuni 1987. aasta otsus kohtuasjas 14/86: Pretore di Salò vs. X (EKL 1987, lk I-2545, punkt 7); 21. aprilli 1988. aasta otsus kohtuasjas 338/85: Pardini (EKL 1988, lk 2041, punkt 9); 29. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-17/00: De Coster (EKL 2001, lk I-9445, punkt 17) ja 19. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-506/04: Wilson (EKL 2006, lk I-8613, punkt 48).
As regards the question referred, the Commission maintains that the Italian legislation at issue does not comply with Dir -ective 2000/35.
Mis puudutab eelotsuse küsimust, siis leiab komisjon, et vaadeldavad Itaalia õigusnormid ei ole direktiiviga 2000/35 kooskõlas.
That directive applies to all commercial transactions, irrespective of the fact that they are carried out between undertakings and public authorities, and hence public bodies cannot be granted privileged treatment.
See direktiiv puudutab kõiki äritehinguid sõltumata sellest, kas need on sõlmitud ettevõtjate või riigiasutuste vahel, seetõttu ei saa riigiasutusi kohelda soodsamalt.
Moreover, according to the Commission, the period for obtaining an enforceable title would become meaningless if the creditor, after having obtained the enforceable title, had to wait a further 120
Komisjoni arvates kaotab täitedokumendi saamise tähtaeg lisaks mõtte, kui võlausaldaja peab pärast selle dokumendi kättesaamist veel 120 päeva täitmist ootama. Ta rõhutab, et
The national court may refer a called upon to give judgment in proceedings intended to lead to a decision of a judicial nature or to a final decision in the dispute.
Siseriiklik kohus menetluses, mille lõpptulemuseks on kohtuotsus.
11 question for a preliminary ruling regardless of the stage reached in the proceedings pending before it. 15
11Praegusel juhul tõusetub seoses võib esitada eelotsuse küsimuse sõltumata sellest, millises staadiumis on tema poolt lahendatav vaidlus.
The question of admissibility that arises in this case consists in establishing whether it can be considered that the national court can, in the case in point, give judgment in proceedings intended to lead to a final decision in the dispute by means of a ruling of a judicial nature.
15 vastuvõetavusega küsimus, kas liikmesriigi kohus teeb selles asjas otsuse menetluses, mille eesmärgiks on jõuda kohtuotsuse tegemise teel vaidluse lõpliku lahendamiseni.
The request for a preliminary ruling is therefore admissible.
Seega on esimene küsimus vastuvõetav.
B — Analysis of the request for a preliminary ruling
B. Hinnang eelotsuse küsimusele
In the case at issue, execution was effected on the basis of a summary payment order granted in a special accelerated pro -cedure (procedimento di ingiunzione).
Käesoleval juhul toimub täitmine kiirendatud täitemenetluse (procedimento di ingiunzione) raames väljaantava täitevolituse alusel.
12It is clear from the caselaw of the Court that when a reference for a preliminary ruling is made in proceedings of the kind pending in the present case, that reference is admissible.
12Euroopa Kohtu praktikast ilmneb selgelt, et kui eelotsuse küsimus on esitatud sellise menetluse raames nagu põhikohtuasja menetlus, on see küsimus vastuvõetav. 13
13In its caselaw, the Court has also pointed out that for the purposes of defining the court within the meaning of Article 234 EC it is not relevant whether the proceedings before that court are inter
Kohus on oma praktikas ka rõhutanud, et kohtu määratlemiseks EÜ artikli 234 tähenduses ei ole vajalik, et selles kohtus toimuv
In the present case, the national court asks whether Directive 2000/35 precludes national legislation under which the forced execution of unchallenged claims can be initiated against public authorities only after a period of 120 days has elapsed since service of the enforceable title on the public
Käesolevas asjas küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas direktiiviga 2000/35 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt ei või avalikõiguslike asutuste vastu suunatud vaidlustamata võlanõuete täitmine toimuda enne 120-päevase tähtaja möödumist täitedokumendi kättetoimetamisest
11 — Order of 5 March 1986 in Case 318/85 Greis Unterweger [1986] ECR 955, paragraph 4; Case C-111/94 Job Centre [1995] ECR I-3361, paragraph 9; Case C-134/97 Victoria Film [1998] ECR I-7023, paragraph 14; and Case C-195/98 Österreichischer Gewerkschaftsbund [2000] ECR I-10497, paragraph 25.
11 – 5. märtsi 1986. aasta määrus kohtuasjas 318/85: Unterweger (EKL 1986, lk 955, punkt 4); 19. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-111/94: Job Centre (EKL 1995, lk I-3361, punkt 9); 12. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-134/97: Victoria Film (EKL 1998, lk I-7023, punkt 14) ja 30. novembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-195/98: Österreichischer Gewerkschaftsbund (EKL 2000, lk I-10497, punkt 25).
12 — The procedimento di ingiunzione (order for payment proced - ure) is governed by Articles 633 to 656 of the Code of Civil Procedure (GURI No 253 of 28 October 1940, as amended).
12 – Procedimento di ingiunzione’t reguleerivad Itaalia tsiviilkohtumenetluse artiklid 633–656 (Codice di procedura civile, GURI nr 253, 28.10.1940, koos muudatustega).
With regard to this procedure in particular, see Franco, G., Guida al procedimento di ingiunzione, 3rd edition, Guiffrè Editore, Milan, 2001.
Vt selle menetluse kohta täpsemalt Franco, G., Guida al procedi­mento di ingiunzione, 3. trükk, Giuffrè Editore, Milano 2001.
13 — Case 162/73 Birra Dreher [1974] ECR 201, paragraph 3; Case 70/77 Simmenthal [1978] ECR 1453, paragraph 9; Case 199/82 San Giorgio [1983] ECR 3595, paragraph 8; Joined Cases C-277/91, C-318/91 and C-319/91 Ligur Carni and Others [1993] ECR I-6621, paragraph 16; Joined Cases C-332/92, C-333/92 and C-335/92 Eurico Italia and Others [1994] ECR I-711, paragraph 11; and Case C-18/93 Corsica Ferries [1994] ECR I-1783, paragraph 12.
14 – 3. märtsi 1994. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-332/92, C-333/92 ja C-335/92: Eurico Italia, Viazzo ja F & P (EKL 1994, lk I-711, punkt 11); 17. mai 1994. aasta otsus kohtuasjas C-18/93: Corsica Ferries (EKL 1994, lk I-1783, punkt 12); 19. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-111/94: Job Centre (EKL 1995, lk I-3361, punkt 9). Vt õigusteoorias nt Wegener, B., v Calliess, C., Ruffert, M. (ur.), EUV/EGV. Das Verfassungsrecht der Europäischen Union mit Europäischer Grundrechtecharta. Kommentar, 3. trükk, Beck, München 2007, kommentaar EÜ artikli 234 kohta, lk 2062, märkus 52. 15 – 14. detsembri 1971. aasta otsus kohtuasjas 43/71: Politi (EKL 1971, lk 1039, punkt 5); 21. veebruari 1974. aasta otsus kohtuasjas 162/73: Birra Dreher (EKL 1974, lk 201, punkt 3); 28. juuni 1978. aasta otsus kohtuasjas 70/77: Simmenthal (EKL 1978, lk 1453, punktid 8 ja 9); 9. novembri 1983. aasta otsus kohtuasjas 199/82: San Giorgio (EKL 1983, lk 3595, punkt 8). Vt õigusteoorias nt Gaitanides, C., v von der Groeben, H., Schwarze, J. (ur.), Kommentar zum Vertrag über die Europäische Union und zur Gründung der Euro­päischen Gemeinschaft, 6. trükk, Nomos, Baden-Baden 2003, 4. köide, kommentaar EÜ artikli 234 kohta, lk 1405, punkt 53.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 of unchallenged claims (Article 5).
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-265/07 netlus (artikkel 5).
16The directive therefore constitutes minimum harmonisation 17 in combating late payment, and hence several of its provisions refer to the application of national provisions.
16Direktiivi puhul on seega tegemist minimaalse ühtlustamisega 17hilinenud maksmise vastu võitlemise vallas ning selle mitmed sätted viitavad liikmesriigi õiguse sätete kohaldamisele.
authority.
sellele asutusele.
Article 5(1) of Directive 2000/35 provides that Member States must ensure that the creditor can obtain an enforceable title for the recovery of an unchallenged claim normally within 90 days of lodging his action.
Direktiivi 2000/35 artikli 5 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid peavad tagama, et täitedokumendi võib tavaliselt saada 90 kalendripäeva jooksul alates võlausaldaja hagi esitamisest.
That article therefore sets the timelimit for obtaining the enforceable title, but it contains no provisions regarding the subsequent stage.
See artikkel sätestab seega täitedokumendi saamise tähtaja, kuid ei sisalda sätteid, mis puudutaksid täitedokumendi saamisele järgnevat etappi.
The question therefore arises whether the stage following the obtaining of the enforceable title can fall within the competence of the Community.
Seega võib püstitada küsimuse, kas täitedokumendi saamisele järgnev etapp kuulub ühenduse pädevusse.
In my analysis, I shall deal first with the question of the division of competence between the Community and the Member States in the context of Directive 2000/35 and then I shall interpret the provisions of the directive.
Järgnev analüüs käsitleb kõigepealt pädevuse jaotumist ühenduse ja liikmesriikide vahel direktiivi 2000/35 raames ning keskendub seejärel selle direktiivi sätete analüüsimisele.
The reason why Directive 2000/35 only partly harmonises the mechanisms for preventing late payment stems from the fact that the Community does not have competence in matters not harmonised by the directive.
Direktiiv 2000/35 ühtlustab hilinenud maksmise ennetamise mehhanismi üksnes osaliselt seetõttu, et komisjonil ei ole pädevust valdkondades, mida direktiiv ei ühtlusta.
In that regard, recital 12 states that the directive does not go beyond what is necessary to achieve an improvement in the working of the internal market and that it was adopted in compliance with the principle of subsidiarity.
Direktiivi põhjenduses 12 on selles osas märgitud, et direktiiv ei lähe kaugemale siseturu toimimise parandamiseks vajalikust ning et direktiivi vastuvõtmisel on järgitud subsidiaarsuse põhimõtet.
It is therefore important that the limits to the Community’s competence are not exceeded when interpreting this directive.
Seetõttu on oluline, et direktiivi tõlgendamisel ei mindaks kaugemale komisjoni pädevuse piiridest.
The division of competence between the Community and the Member States in the context of Directive 2000/35
Pädevuse jaotumine ühenduse ja liikmesriikide vahel direktiivi 2000/35 raames
In its caselaw, the Court has already set the limits of the competence of the Community in matters governed by Direct- ive 2000/35.
Euroopa Kohus on oma kehtivas praktikas juba märgistanud komisjoni pädevuse piirid selle direktiiviga reguleeritud valdkondades.
For example, in Commission
Nii näiteks leidis kohus kohtu-
16 — See Case C-302/05 Commission v Italy [2006] ECR I-10597, paragraph 23.
16 – 26. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-302/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2006, lk I-10597, punkt 23).
17 — To that effect, see Commission v Italy, paragraph 24; the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Case C-306/06 Telecom v Deutsche Telekom [2008] ECR I-1923, point 35; and the judgment in that case, paragraph 21. In the literature, see Mengozzi, P., I ritardi di pagamento nelle transazioni commerciali. L’interpretazione delle norme nazionali di attuazione delle direttive comunitarie, Cedam, Padua, 2007, pp. 1 to 4.
17 – Vt selle kohta 26. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-302/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2006, lk I-10597, punkt 24); kohtujurist M. Poiares Maduro 18. oktoobri 2007. aasta ettepanek kohtuasjas C-306/06: Telecom vs. Deutsche Telekom (EKL 2008, lk I-1923, punkt 35) ning 3. aprilli 2008. aasta otsus samas kohtuasjas C-306/06: Telecom vs. Deutsche Telekom, EKL 2008, lk I-1923, punkt 21). Õigusteoorias vt Mengozzi, P., I ritardi di paga­mento nelle transazioni commerciali. L’interpretazione delle norme nazionali di attuazione delle direttive comunitarie, Cedam, Padova 2007, lk 1–4.
Directive 2000/35 does not harmon- ise all the rules relating to late payments in commercial transactions since it governs only certain specific rules intended to combat such delays, namely, rules on interest for late payments (Article 3), retention of title (Article 4) and procedures for recovery
Direktiiviga ei ühtlustata kõiki õigusnorme, mis puudutavad hilinenud maksmist äritehingute korral, vaid sellega reguleeritakse üksnes teatud konkreetseid ennetusvahendeid sellise hilinemisega võitlemiseks nagu näiteks hilinenud maksmise intress (artikkel 3), omandireservatsioon (artikkel 4) ja vaidlustamata nõuete sissenõudmisme-
CAFFARO v Italy, 18it has established that Article 4(1), which governs retention of title, provides only that it is possible for the seller and the buyer to agree a retention of title clause before the goods are delivered and that it is possible for the seller to retain title to the goods until they have been paid for in full, 19but that it does not determine whether the retention of title clause must be confirmed on individual invoices for successive supplies bearing a specific date. 20 In the QDQ Media case, 21the Court ruled that,
CAFFARO asjas komisjon vs. Itaalia 18seoses direktiivis 2000/35 omandireservatsiooni reguleeriva artikli 4 lõikega 1, et see artikkel reguleerib üksnes müüja ja ostja võimalust leppida kokku omandireservatsioonis enne asja üleandmist ja müüja võimalust säilitada asja omand kuni ostuhinna täieliku tasumiseni, 19 kuid et see ei reguleeri küsimust, kas omandireservatsiooni klauslit tuleb kinnitada kõikidel hilisemate
Article 5(1) of Directive 2000/35 is not only the key provision which the Court is called upon to interpret in the present case but is also fundamental as regards the div -ision of competence between the Community and the Member States.
Direktiivi 2000/35 artikli 5 lõige 1, mis on võtmesäte, mida Euroopa Kohus peab käesolevas asjas tõlgendama, on seetõttu oluline ühenduse ja liikmesriikide pädevuse piiritlemise seisukohast.
The importance of the question as to the division of competence is demonstrated in the way in which that article has evolved.
Juba selle artikli kujunemislugu näitab selle tähtsust pädevuse piiritlemise küsimuses.
In the original proposal for Directive 2000/35, 24Article 5 provided that the Member States must ‘ensure that there is an accelerated debt recovery pro -cedure for undisputed debts’.
Direktiivi 2000/35 esimeses ettepanekus 24 sätestas artikkel 5, et liikmesriigid „kehtestavad kiirendatud menetluse vaidlustamata nõuete sissenõudmiseks” 25[mitteametlik tõlge].
25 In the co-deci-sion procedure, the Council took the view that it did not fall within the competence of the Community to oblige the Member States to introduce a new procedure for the recovery of unchallenged claims.
Kaasotsustamismenetluses tõdes komisjon, et ühendusel ei ole pädevust nõuda liikmesriikidelt, et need kehtestaksid vaidlustamata nõuete osas uue sissenõudmise menetluse.
26 Nevertheless, since that provision was of fundamental importance in combating late payment in commercial transactions, the Council requested that it be amended so that the as Directive 2000/35 does not have a horizontal effect, it cannot of itself serve as the basis for an obligation to take account of the expenses of a lawyer acting for the creditor in judicial proceedings for the recovery of a claim if national law does not lay down such an obligation.
26Kuna see säte oli määrava tähtsusega hilinenud maksete vastu võitlemisel äritehingute puhul, nõudis nõukogu, et seda muudetaks nii, et liikmesriikidel ei oleks enam vaja kehtestada uut vaidlustamata nõuete sisse- tarnetega seonduvatel kindla kuupäevaga arvetel. 20 Kohtuasjas QDQ Media 21 otsustas Euroopa Kohus, et kuna direktiivil 2000/35 puudub horisontaalne mõju, ei saa juhul, kui siseriiklike õigusnormidega ei ole ette nähtud võimalust hõlmata võla tagasinõudmise kohtumenetluses võlausaldaja kulude hulka advokaadi menetluses osalemise kulud, direktiivi 2000/35 kasutada iseenesest sellise võimaluse alusena.
Conversely, Advocate General Poiares Maduro maintained in Telecom v Deutsche Telekom 22that with reference to Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, which governs the creditor’s right to interest for late payment, the problem of the division of competence does not arise, since that article makes no reference to the national law of the Member States. 23
Kohtujurist M. Poiares Maduro kaitses aga kohtuasjas Telecom vs. Deutsche Telekom 22 vastupidi seisukohta, et arvestades direktiivi 2000/35 artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkti ii, mis reguleerib võlausaldaja õigust saada hilinenud maksmise puhul intressi, ei teki pädevuse piiramise probleemi, kuna see artikkel ei viita liikmesriikide õiguskordadele. 23
The same text of Article 5 recurs in the amended proposal for that dir -ective, COM(1998) 615 final (OJ 1998 C 374, p. 4).
18 – 26. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-302/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2006, lk I-10597).
21 — Case C-235/03 [2005] ECR I-1937.
21 – 10. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-235/03: QDQ Media (EKL 2005, lk I-1937).
22 — Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Telecom v Deutsche Telekom.
23 – Kohtujurist M. Poiares Maduro eespool viidatud ettepanek kohtuasjas C-306/06: Telecom vs. Deutsche Telekom, punkt 35.