natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, it is in the interests of good administration of Community justice for the Judge-Rapporteur to be maintained in a complex case referred back to the Court of First Instance.
Lisaks on ühenduse hea õigusemõistmise huvides see, kui sama ettekandja-kohtunik osaleb Esimese Astme Kohtusse tagasi saadetud kompleksse kohtuasja arutamisel.
In their replies, the appellants challenge the inadmissibility plea raised by UFEX.
Apellatsioonkaebuse esitajad vaidlustavad oma repliikides Ufexi esitatud vastuvõetamatuse väite.
Chronopost considers the plea inoperative because a violation of the right to an impartial tribunal constitutes an infringement of an essential procedural requirement.
Chronopost nimetab väidet ainetuks, sest erapooletusse kohtusse pöördumise õiguse rikkumine kujutab endast olulise menetlusnormi rikkumist.
As such, it
Sel juhul
In its rejoinders, UFEX argues that the assertion that the present plea is a matter of public policy is in itself a new plea.
Vasturepliigis esitab Ufex seisukoha, et käesoleva väite nimetamine avaliku korra küsimuseks on iseenesest uus väide.
Since there was no infringement of a fundamental right, it is also inoperative.
Kuna tegu ei olnud põhiõiguse rikkumisega, on see ka ainetu.
The appellants could have raised the plea before the Court of First Instance under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance.
Apellatsioonkaebuse esitajad oleksid saanud esitada väite Esimese Astme Kohtule vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 48 lõikele 2.
Pleas on appeal are not necessarily new, since they should be raised on points debated before the court below.
Apellatsioonkaebuse toetuseks esitatavad väited ei tarvitse tingimata olla uued, sest need peaksid käsitlema küsimusi, mida on arutatud eelmises kohtuastmes.
Where they are new, Article 42(2) of the Rules of the Court of Justice applies
Kui väited on uued, kohaldatakse apellatsioonkaebuse suhtes Euroopa Kohtu kodukorra artiklist 118 tulenevalt
UFEX also notes that Chronopost should have known the composition of the Chambers of the Court of First Instance since they were published in the Official Journal. 19
Lisaks märgib Ufex, et Chronopost oleks pidanud Esimese Astme Kohtu kodade koosseisu teadma, sest need olid avaldatud Euroopa Liidu Teatajas. 19
An allegation of breach of procedure on the ground of the composition of the Court of First Instance has no connection with the pleas raised before that court by the Commission.
Väitel menetlusnormi rikkumise kohta Esimese Astme Kohtu koosseisu määramisel ei ole mitte mingisugust seost komisjoni esitatud väidetega.
Consequently, Chronopost and La Poste were precluded from raising that plea before the Court of First Instance.
Seega ei olnud Chronopostil ja La Poste’il lubatud seda väidet Esimese Astme Kohtule esitada.
One should then ask whether the Commission itself could have raised such a plea in the proceedings before the Court of First Instance.
Sellisel juhul võib tekkida küsimus, kas komisjon oleks võinud selle väite Esimese Astme Kohtu menetluses ise esitada.
As to admissibility, I recall that Chronopost and La Poste were interveners supporting the Commission in the proceedings before the Court of First Instance.
Vastuvõetavuse puhul meenutan, et Chronopost ja La Poste olid Esimese Astme Kohtu menetlusse astunud pooled, kes toetasid komisjoni.
Under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance, no new plea may be introduced in the course of proceedings unless it is based on matters which come to light in the course of the procedure.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 48 lõike 2 kohaselt ei või esitada uusi väiteid, kui need ei tugine asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus.
The Court of First Instance applies an objective test to the question whether the matters have ‘come to light’ during the procedure, namely whether the party had been in a position to be aware of the matters previously. 21
Esimese Astme Kohus kasutab objektiivset katset vastamaks küsimusele, kas asjaolud „tulevad ilmsiks” menetluse käigus, kontrollides, kas pool sai nendest asjaoludest varem teadlik olla. 21
Under Article 40 of the Statute of the Court of Justice, an intervener may only support the form of order sought by one of the parties.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 kohaselt võib menetlusse astuv pool toetada üksnes ühe poole nõudeid.
The Community Courts have interpreted that limitation as precluding an intervener from raising arguments or pleas that are entirely unconnected with the issues underlying the dispute, as established by the applicant and defendant. 20
Ühenduse kohtud on seda piirangut tõlgendanud nii, et see keelab menetlusse astuval poolel esitada argumente või väiteid, mis ei ole hageja ja kostja vahelise vaidluse aluseks olevate kaalutluste kontekstiga seotud. 20
The composition of the Chamber of the Court of First Instance to which the case was assigned upon being referred back by the Court is self-evidently a matter which could not have come to light before the proceedings commenced.
Esimese Astme Kohtu koja koosseis, kellele kohtuasi määrati pärast Euroopa Kohtu poolt tagasisaatmist, on enesestmõistetavalt asjaolu, mis ei saanud ilmsiks tulla enne menetluse algust.
Under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance, the Commission would therefore have been en -titled to raise a new plea to challenge it.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 48 lõike 2 kohaselt oleks komisjonil seega olnud õigus esitada selle vaidlustamiseks uus väide.
21 — See Case T-340/04 France Télécom v Commission [2007] ECR II-573, paragraph 164 and the caselaw cited there.
21 – Vt Esimese Astme Kohtu 8. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas T-340/04: France Télécom vs. komisjon (EKL 2007, lk II-573, punkt 164 ja viidatud kohtupraktika).
20 — See Case C-155/91 Commission v Council [1993] ECR I-939, paragraphs 23 to 24, and Case T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau v Commission [2006] ECR II-5131, paragraph 97 and the caselaw cited there.
20 – Vt Euroopa Kohtu 17. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-155/91: komisjon vs. nõukogu (EKL 1993, lk I-939, punktid 23–24) ja Esimese Astme Kohtu 14. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-237/02: Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon (EKL 2006, lk II-5131, punkt 97 ja viidatud kohtupraktika).
The latter judgment is currently under appeal (Case C-139/07 P) but not on this point.
Viimasena nimetatud otsuse peale on esitatud apellatsioonkaebus (kohtuasi C-139/07 P), kuid mitte selles küsimuses.
The Commission would here likewise not be permitted to raise the question of the composition of the Court of First Instance as a ground of appeal.
Samamoodi ei oleks komisjonil käesolevas asjas õigust esitada küsimust Esimese Astme Kohtu koosseisu kohta apellatsioonkaebuse väitena.
The Commission could have objected to the composition of the Chamber before the lower court.
Komisjon oleks võinud vastuväite koja koosseisu kohta esitada madalamas kohtuastmes.
By not so doing, it waived a procedural safeguard and would not now be able to revive the issue.
Kuna ta seda ei teinud, on ta loobunud menetlustagatisest ja enam ei ole tal õigust küsimust uuesti tõstatada.
The Commission was, moreover, objectively in a position to do so.
Komisjonil oli selleks pealegi objektiivne võimalus.
The Chamber to which the case was allocated was communicated to the parties.
Esimese Astme Kohtu koja koosseis, kellele kohtuasi määrati, anti pooltele teada.
The changes in composition of the Chambers of the Court of First Instance in 2004 were announced in the Official Journal.
2004. aastal tehtud muudatused Esimese Astme Kohtu kodade koosseisus avaldati Euroopa Liidu Teatajas.
The composition of the Chambers is also disclosed on the Court’s web site.
Kodade koosseis on samuti avaldatud Euroopa Kohtu veebilehel.
The name of the Judge-Rapporteur appears on the report for the hearing sent to the parties before the hearing.
Ettekandjakohtuniku nimi on kohtuistungi ettekandel, mis saadeti pooltele enne kohtuistungit.
Finally, the composition of the court and the name of the Judge-Rapporteur are clearly shown on the notice listing the case for hearing that is displayed outside the courtroom.
Lisaks on kohtu koosseis ja ettekandjakohtuniku nimi selgelt märgitud teatel kohtuistungil arutatava kohtuasja kohta, mis on väljas kohtusaali kõrval.
It seems to me that it would be contrary both to the Court’s ruling in Petrides and to Article 40 of the Statute of the Court of Justice if an intervener at first instance were able to raise on appeal a plea which the party it supported had failed to raise before the court below.
Mulle tundub, et nii Euroopa Kohtu otsusega kohtuasjas Petrides kui ka Euroopa Kohtu põhikirja artikliga 40 oleks vastuolus see, kui esimeses kohtuastmes menetlusse astuval poolel oleks võimalus esitada apellatsioonkaebusega väide, mida pool, keda ta toetas, ei esitanud madalama astme kohtu menetluses.
The Commission was therefore objectively in a position to know, in the course of the proceedings before the Court of First Instance, that the Judge-Rapporteur in UFEX I was included in the composition of the court the second time round.
Seega oli komisjonil objektiivne võimalus saada Esimese Astme Kohtu menetluse käigus teada, et ettekandja-kohtunik kohtuasjas Ufex I oli teist korda arvatud kohtu koosseisu.
However, nothing in the judgment under appeal or the Court’s case file suggests that the Commission raised any objection.
Vaidlustatud kohtuotsuses ega kohtutoimikus ei ole aga mitte midagi, mis viitaks sellele, et komisjon esitas vastuväiteid.
In Petrides 22 the Court rejected a ground of appeal alleging infringement of the principle audi alteram partem and the principle of equality of arms because the appellant had not raised the matter before the Court of First Instance in circumstances where it had the opportunity to do so and had thus waived a procedural safeguard.
Kohtuasjas Petrides 22lükkas Euroopa Kohus tagasi väite, et teise poole ärakuulamise põhimõtet ning võrdsete võimaluste põhimõtet on rikutud, kuna apellatsioonkaebuse esitaja ei olnud seda küsimust Esimese Astme Kohtule esitanud siis, kui tal oli selleks võimalus, mis tähendab, et ta oli loobunud menetlustagatisest.
22 — Cited in footnote 18.
22 – Viidatud 18. joonealuses märkuses.
See also point 33 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer.
Vt ka kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri ettepaneku punkt 33.
That conclusion is admittedly based on a rather formal analysis of the position of an intervener.
Tõsi küll, see järeldus põhineb menetlusse astunud poole seisukoha suhteliselt formaalsel analüüsil.
Conceptually, I do not think it can be said that an intervener has no right to a fair trial, even if it is not his own trial.
Põhimõtteliselt ma ei leia, et võiks öelda, et menetlusse astuval poolel ei ole õigust õiglasele kohtupidamisele, isegi kui ta ise selles otseselt ei osale.
In accordance with Article 40 of the Statute of the Court of Justice, he necessarily has an interest in the result of a case (otherwise, he would not be permitted to intervene).
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 kohaselt peab tal paratamatult olema huvi kohtuasja lahenduse vastu (vastasel korral ei lubataks tal menetlusse astuda).
Moreover, Chronopost and La Poste are no longer interveners, but appellants before this Court.
Pealegi ei ole Chronopost ja La Poste käesolevas Euroopa Kohtu menetluses enam menetlusse astunud pooled, vaid apellatsioonkaebuse esitajad.
Article 6(1) ECHR guarantees everyone the right to a fair trial ‘[i]n the determination of
EIÕK artikli 6 lõike 1 kohaselt on igaühel „oma tsiviilõiguste ja -kohustuste või temale
The appellants’ argument is based on caselaw showing that an essential procedural requirement is violated if an administrative authority, such as the Commission, denies interested parties the opportunity to respond or comment before the adoption of an administrative act. 24
Apellatsioonkaebuse esitajate argument tugineb kohtupraktikale, millest nähtub, et olulise menetlusnormi rikkumisega on tegemist siis, kui haldusasutus nagu komisjon ei võimalda huvitatud pooltel enne haldusakti vastuvõtmist sellele reageerida või seda kommenteerida. 24
However, it seems to me that, if the Court decides that Chronopost and La Poste could themselves have objected to the composition of the Court of First Instance before that Court even in the absence of an objection from the Commission, they must then be considered, for the reasons given in points 40 to 43 above, to have waived that right.
Mulle aga tundub, et kui Euroopa Kohus otsustab, et Chronopost ja La Poste oleksid võinud Esimese Astme Kohtus ise esitada vastuväite selle koosseisu kohta, olgugi et komisjon seda vastuväidet ei esitanud, tuleb sel juhul eespool punktides 40–43 kirjeldatud põhjustel järeldada, et nad loobusid sellest õigusest.
However, Petrides is clear authority that an applicant which fails, in the course of judicial proceedings, to assert its rights of defence when it has the opportunity to do so cannot invoke those rights later on.
Kohtuotsusest Petrides on aga üheselt selge, et hageja, kes ei kasuta kohtumenetluse käigus oma kaitseõigusi, kui tal on selleks võimalus, ei saa neid õigusi kasutada hiljem.
The Court in that case did not deem it necessary to consider the applicant’s plea of its own motion.
Euroopa Kohus ei pidanud selles kohtuasjas hageja poolt esitatud väite omaalgatuslikku kaalumist vajalikuks.
I therefore consider that the first ground of appeal is inadmissible.
Seepärast leian, et esimene väide ei ole vastuvõetav.
The principles alleged by the applicant in Petrides to have been breached are as much an element of the right to a fair trial as the right to an impartial tribunal: indeed, audi alteram partem and nemo judex in sua causa form the two pillars of natural justice.
Põhimõtted, mille rikkumist hageja kohtuasjas Petrides väitis, on ühtmoodi nii õiglase kui ka erapooletu kohtupidamise alused: teise poole ärakuulamise ja nemo judex in sua causa põhimõtted on õiglase kohtupidamise kaks sammast.
I therefore see no reason why the Court should adopt a different approach in the present case.
Seepärast ei näe ma põhjust, miks Euroopa Kohus peaks käesolevas kohtuasjas kasutama teistsugust lähenemisviisi.
As regards the appellants’ argument that their plea must be examined by the Court in any event since it raises a matter of public policy, I do not agree with UFEX that that argument itself constitutes a new plea.
Mis puudutab apellatsioonkaebuse esitajate argumenti, et Euroopa Kohus peab igal juhul nende väidet analüüsima, kuna see puudutab avalikku korda, ei ole ma nõus Ufexiga küsimuses, et see argument ise on uus väide.
It was, rather, submitted in reply to UFEX’s objection of inadmissibility.
See esitati hoopis repliigina Ufexi vastuvõetamatuse vastuväitele.
That said, I do not accept the appellants’ argument.
See tähendab, et ma ei ole apellatsioonkaebuse esitajate argumendiga nõus.
Should the Court nonetheless decide to admit the plea, it should in my view reject it on the substance.
Kui Euroopa Kohus peaks kõnealuse väite sellegipoolest tunnistama vastuvõetavaks, tuleks tal see minu arvates sisu tõttu tagasi lükata.
24 — Case C-291/89 Interhotel v Commission [1991] ECR I-2257, paragraphs 14 to 17; Joined Cases T-186/97, T-187/97, T-190/97 to T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97, T-217/97, T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 and T-147/99 Kaufring and Others v Commission [2001] ECR II-1337, paragraphs 134 to 135.
24 – Euroopa Kohtu 7. mai 1991. aasta otsus kohtuasjas C-291/89: Interhotel vs. komisjon (EKL 1991, lk I-2257, punktid 14–17); Esimese Astme Kohtu 10. mai 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-186/97, T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97, T-217/97, T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 ja T-147/99: Kaufring jt vs. komisjon (EKL 2001, lk II-1337, punktid 134–135).
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P rights the observance of which the Court ensures.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P hulgas eriline tähendus.
25 Article 6(1) ECHR, which guaran- tees the right to an impartial tribunal, forms part of those fundamental rights.
25EIÕK artikli 6 lõige 1, mis tagab õiguse asja erapooletule kohtule, kuulub põhiõiguste hulka.
First, there is no manifest breach of an essential procedural requirement.
Esiteks ei ole toimunud oluliste menetlusnormide ilmset rikkumist.
Article 118(1) of the Rules of the Court of First Instance does not prohibit successive proceedings in a case which has been remitted from being heard by the same Chamber.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 118 lõige 1 ei keela tagasisaadetud kohtuasja menetlemist samas kojas.
That may be contrasted with the very different rule under Article 118(2a), according to which a judge may not rehear a case referred back to the Court of First Instance if he or she sat as a single judge the first time round.
Sellest väga erinev on artikli 118 lõikes 2a sätestatud reegel, mille kohaselt ei tohi Esimese Astme Kohtusse tagasi saadetud kohtuasja arutamisel osaleda kohtunik, kes oli ainukohtunik asja esimesel arutamisel.
Nor does anything in the Rules of the Court of First Instance suggest that the same judge may not act as Judge-Rapporteur if a case is remitted after appeal.
Samamoodi ei ole Esimese Astme Kohtu kodukorras ühtki sätet, mis ütleks, et sama kohtunik ei tohiks olla ettekandja-kohtunik kohtuasjas, mis tuleb uuesti arutamisele apellatsioonkaebuse alusel.
Indeed, Article 118(2) specifically requires Grand Chamber (and, of course, plenary) cases to be re-examined by the same formation of judges.
Tegelikult on artikli 118 lõikes 2 konkreetselt sätestatud nõue, et suurkoja (ja muidugi täiskogu) kohtuasju vaataks uuesti läbi sama kohtunike koosseis.
In respect of objective bias, which arises when there are legitimate doubts about the impartiality of a tribunal, the European Court of Human Rights has held that ‘it cannot be stated as a general rule resulting from the obligation to be impartial that a superior court which sets aside an administrative or judicial decision is bound to send the case back to a different jurisdictional authority or to a differently composed branch of that authority’.
Objektiivse erapoolikuse küsimuses, mis tekib siis, kui kohtu erapooletuse suhtes on põhjendatud kahtlusi, on Euroopa Inimõiguste Kohus otsustanud, et „erapooletuse kohustusest tuleneva üldreeglina ei saa väita, et kõrgema astme kohus, kes tühistab haldus- või kohtuotsuse, on kohustatud saatma kohtuasja tagasi mõnda muusse kohtuasutusse või selle teistsugusele koosseisule”.
26The participation of the same judge in successive hearings of the same case may raise justified doubts as to impartiality only in combination with other factors.
26Sama kohtuniku osalemine sama kohtuasja järjestikustel arutamistel võib tekitada põhjendatud kahtlusi erapooletuse suhtes üksnes koos teiste teguritega.
27 No such additional factor is alleged here.
27 Sellise lisateguri olemasolu ei väideta käesolevas asjas.
Secondly, the appellants do not allege actual (subjective) bias.
Teiseks ei väida apellatsioonkaebuse esitajad tegelikku (subjektiivset) erapoolikust.
The only (objective) bias alleged relates to the composition of the Chamber in the Court of First Instance to which their case was assigned upon being referred back by the Court of Justice.
Ainus väidetav (objektiivne) erapoolikus on seotud Esimese Astme Kohtu koja koosseisuga, kellele kohtuasi määrati pärast Euroopa Kohtu poolt tagasisaatmist.
25 — See, for example, Case C-540/03 Parliament v Council [2006] ECR I-5769, paragraph 35 and the caselaw cited there.
25 – Vt nt Euroopa Kohtu 27. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-540/03: parlament vs. nõukogu (EKL 2006, lk I-5769, punkt 35 ja viidatud kohtupraktika).
In that case, the fact that two members in the remitted case had participated in the original decision did not constitute grounds for legitimate suspicion.
Selles kohtuasjas ei andnud asjaolu, et tagasisaadetud kohtuasja arutava kohtu koosseisu kaks liiget olid osalenud algse otsuse arutamisel, alust põhjendatud kahtluseks.
27 — In Ferrantelli and Santangelo v Italy, judgment of 7 August 1996, Reports 1996-III, §§ 58-60, which the appellants cite, the European Court of Human Rights found that a fear of bias was objectively justified because it arose from the combination of two circumstances, one of which was the fact that a judge in the applicants’ case had previously convicted the applicants’ accomplice.
27 – Oma 7. augusti 1996. aasta otsuses kohtuasjas Ferrantelli ja Santangelo vs. Itaalia (Recueil des arrêts et décisions 1996III), §-d 58–60, millele apellatsioonkaebuse esitajad viitavad, otsustas Euroopa Inimõiguste Kohus, et erapoolikuse kartus oli objektiivselt põhjendatud, sest see tekkis kombinatsioonis kahe asjaoluga, millest üks oli see, et apellatsioonkaebuse esitaja kohtuasja menetlev kohtunik oli varem mõistnud süüdi hageja kaasosalise.
The appellants correctly observe that, although the Community is not a party to the ECHR, Article 6(2) EU provides that ‘the Union shall respect fundamental rights, as guaranteed by the [ECHR] ….’
Apellatsioonkaebuse esitajad märgivad õigesti, et kuigi ühendus ei ole EIÕK osaline, sätestab EL artikli 6 lõige 2, et „liit austab põhiõigusi kui ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, nagu need on tagatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga”.
Further, the ECHR has special significance among the sources of inspiration for the fundamental
Lisaks on EIÕK-l Euroopa Kohtu poolt tagatavate põhiõiguste inspiratsiooniallikate
I therefore conclude that if (quod non) the first ground of appeal is admissible, it is in any event unfounded.
Seepärast teen järelduse, et isegi kui esimene väide on vastuvõetav (mida ta ei ole), on see igal juhul põhjendamatu.
Furthermore, judges at the European Court of Human Rights itself may on occasion participate in successive hearings of the same case.
Lisaks võivad Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunikud ka ise osaleda aeg-ajalt sama kohtuasja järjestikustel arutamistel.
When a Chamber judgment is referred to the Grand Chamber under Article 43 ECHR, the President of the referring Chamber and the judge who sat in respect of the State Party concerned (but no other judge from the referring Chamber) may sit in the Grand Chamber.
Kui mõne koja otsus saadetakse EIÕK artikli 43 alusel suurkojale, võib selle koosseisu kuuluda otsuse langetanud koja president ja asjassepuutuvat liikmesriiki esindanud kohtunik (aga mitte ükski teine otsuse langetanud koja kohtunikest).
28It is not unknown for judges sitting in both proceedings to change their minds. 29
28 On teada, et kohtunikud, kes on osalenud mõlemas menetluses, on oma arvamust muutnud. 29
Second ground of appeal: Breach of pro -cedure in that the Court of First Instance did not assess La Poste’s plea of inadmissibility and in that it ruled on the substance of an inadmissible plea
Teine väide: menetlusnormi rikkumine, kuna Esimese Astme Kohus ei andnud hinnangut La Poste’i vastuvõetamatuse väitele ning tegi otsuse vastuvõetamatu väite sisu põhjal
Finally, the appellants note that Article 6(2) EU also requires the Union to respect fundamental rights resulting from the constitutional traditions common to the Member States.
Viimaseks märgivad apellatsioonkaebuse esitajad, et EL artikli 6 lõige 2 kohustab liitu samuti austama põhiõigusi, nagu need tulenevad liikmesriikide ühesugustest riigiõiguslikest tavadest.
They point out that in France, courts to which a case is remitted must be differently constituted to the court hearing the case the first time round.
Nad juhivad tähelepanu asjaolule, et Prantsusmaal peab kohus, kellele kohtuasi tagasi saadetakse, olema sama asja esimest korda arutanud kohtust erineva koosseisuga.
UFEX responds that that is not the case in Germany, Spain and the United Kingdom.
Ufex vastab selle peale, et see ei ole nii Hispaanias, Saksamaal ega Ühendkuningriigis.
It seems clear that to refer to the situation in one State does not suffice to demonstrate the existence
On vist selge, et ühe liikmesriigi olukorrale viitamisest ei piisa, et tões-