natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That question is of particular importance, for VAT purposes, for applying the rate of tax or the exemption provisions in the Sixth Directive (see Case C-349/96 CPP [1999] ECR I-973, paragraph 27, and Case C-41/04 Levob Verzerkeringen and OV Bank [2005] ECR I-9433, paragraph 18).
See küsimus omab käibemaksu seisukohalt erilist tähtsust eelkõige maksumäära või kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastuse sätete kohaldamiseks (vt 25. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-349/96: CPP, EKL 1999, lk I-973, punkt 27, ja 27. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-41/04: Levob Verzekeringen ja OV Bank, EKL 2005, lk I-9433, punkt 18).
In that regard it follows from Article 2 of the Sixth Directive that every transaction must normally be regarded as distinct and independent (see CPP, paragraph 29 and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 20).
Selle kohta nähtub nimetatud direktiivi artiklist 2, et iga tehingut tuleb pidada eraldiseisvaks ja sõltumatuks (vt eespool viidatud kohtuotsused CPP, punkt 29, ja Levob Verzekeringen ja OV Bank, punkt 20).
However, in certain circumstances, several formally distinct services, which could be supplied separately and thus give rise, in turn, to taxation or exemption, must be considered to be a single transaction when they are not independent.
Siiski tuleb teatud asjaoludel paljusid formaalselt eraldiseisvaid teenuseid, mida võib osutada ükshaaval ja mis niiviisi kuuluvad eraldi maksustamisele või maksust vabastamisele, käsitleda üheainsa tehinguna, kui need ei ole sõltumatud.
Such is the case for example, where, in the course of a purely objective analysis, it is found that there is a single supply in cases where one or more elements are to be regarded as constituting the principal service, whilst one or more elements are to be regarded, by contrast, as ancillary services which share the tax treatment of the principal service (see, to that effect, CPP, paragraph 30, and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 21).
Näiteks olukord, kus täiesti objektiivse analüüsi käigus on tuvastatud, et üks või mitu teenust kujutavad endast ühte põhiteenust ja ülejäänud üks või mitu teenust kujutavad endast kõrvalteenuseid, mille olukord maksustamise seisukohalt on sama, mis põhiteenuse puhul (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused CPP, punkt 30, ning Levob Verzekeringen ja OV Bank, punkt 21).
In particular, a service must be regarded as ancillary to a principal service if it does not constitute for customers an aim in itself, but a means of better enjoying the principal service supplied (CPP, paragraph 30 and the facts of the dispute in the main proceedings giving rise to that judgment).
Teenust tuleb käsitleda põhiteenuse kõrvalteenusena eriti siis, kui see ei ole kliendi jaoks omaette eesmärk, vaid osutatava põhiteenuse parematel tingimustel kasutamise vahend (eespool viidatud kohtuotsus CPP, punkt 30, samuti nimetatud kohtuotsuse aluseks olnud põhikohtuasja asjaolud).
It can also be held that there is a single supply where two or more elements or acts supplied by the taxable person to the customer are so closely linked that they form, objectively, a single, indivisible economic supply, which it would be artificial to split (Levob Verzekeringen and OV Bank, paragraph 22).
Ühtlasi võib leida, et tegemist on ühe teenusega, kui kaks või mitu maksukohustuslase poolt kliendile pakutud tehinguga hõlmatud aspekti või toimingut on nii tihedalt seotud, et nad moodustavad objektiivselt ühe lahutamatu majandustehingu, mille osadeks jagamine oleks kunstlik (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Levob Verzekeringen ja OV Bank, punkt 22).
It is for the national court to assess if, the contractual structure of the transaction notwithstanding, the evidence put before the court discloses the characteristics of a single transaction.
Siseriikliku kohtu ülesanne on hinnata, kas tehingu lepingulisest ülesehitusest kaugemale vaadates näitavad talle esitatud tõendid, et tegemist on üheainsa tehinguga.
In that context, it may find it necessary to extend its analysis by seeking evidence of indications of the existence of an abusive practice, which is the concept with which the question referred is concerned.
Sellises kontekstis võib nimetatud kohus pidada vajalikuks laiendada oma analüüsi selliselt, et ta otsib tunnuseid kuritarvituse olemasolu ehk mõiste kohta, mida eelotsusetaotlus puudutab.
The Court, when giving a preliminary ruling, may, where appropriate, provide clarification designed to give the national court guidance in its interpretation (Halifax and Others, paragraph 77).
Euroopa Kohus võib aga eelotsusetaotluse osas otsust tehes esitada vajadusel täpsustusi, mille eesmärk on siseriiklikku kohut temapoolsel tõlgendusel suunata (vt eespool viidatud kohtuotsus Halifax jt, punkt 77).
In the present case, the transactions at issue in the main proceedings, as described by the referring court, have the following characteristics:
Käesolevas asjas tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjelduse põhjal iseloomustavad põhikohtuasjas kõnealuseid tehinguid järgmised tunnused:
— the two companies taking part in the leasing transaction are part of the same group;
– kaks liisinguga tegelevat äriühingut kuuluvad samasse kontserni;
— the service supplied by the leasing company (IFIM) is subject to a division, the financing element is entrusted to another company (Italservice) to be split into a credit service, an insurance service and a brokerage service;
– liisinguga tegeleva äriühingu (IFIM) teenus jaotatakse osadeks, finantseerimise aspekt on tehtud ülesandeks teisele äriühingule (Italservice) ja see jaotatakse krediidi-, kindlustus- ja vahendusteenuseks;
— that service, considered in isolation, therefore seems to be economically unprofitable, so that the viability of the business cannot be ensured solely by means of contracts concluded with the customers;
– see teenus eraldi vaadelduna ei paista kokkuvõttes olevat majanduslikult tasuv, kuna ettevõtja jätkusuutlikkust ei saa tagada üksnes klientidega sõlmitud lepingute teel;
In order to assess whether those transactions can be held to constitute an abusive practice, the national court must verify, first, whether the result sought is a tax advantage, the granting of which would be contrary to one or more of the objectives of the Sixth Directive and, then, whether that constituted the principal aim of the contractual approach adopted (see paragraph 42 of this judgment).
Selleks et hinnata, kas selliseid tehinguid saab käsitleda kuritarvitusega seotud tehingutena, tuleb siseriiklikul kohtul esmajärjekorras kontrollida, kas nende soovitav tulemus on maksusoodustuse saamine, mille andmine oleks vastuolus ühe või mitme kuuenda direktiivi sättega ning seejärel, kas see kujutab endast valitud lepingulise lahenduse peamist eesmärki (vt käesoleva kohtuotsuse punkt 42).
As regards the first criterion, that court can take into account that the anticipated result is the accrual of a tax advantage linked to the exemption, pursuant to Article 13B(a) and (d) of the Sixth Directive, of the services entrusted to the co-contracting company of the leasing company.
Mis puudutab esimest kriteeriumi, siis võib siseriiklik kohus arvesse võtta seda, et oodatav tulemus on maksusoodustus, mis on seotud liisinguga tegeleva äriühingu lepingupartneriks olevale äriühingule ülesandeks tehtud teenuste maksuvabastusega kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktide a ja d alusel.
Since the leasing of vehicles under leasing contracts constitutes a supply of services within the meaning of Articles 6 and 9 of the Sixth Directive (see, inter alia, Case C-451/99 Cura Anlagen [2002] ECR I-3193, paragraph 19, and Case C-155/01 Cookies World [2003] ECR I-8785, paragraphs 44 and 45), such a transaction is normally subject to VAT, for which the taxable amount is determined in accordance with Article 11A(1) of the Sixth Directive.
Kuna sõidukite üürileandmine liisingulepingu alusel kujutab endast teenuste osutamist kuuenda direktiivi artiklite 6 ja 9 mõttes (vt eelkõige 21. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas C-451/99: Cura Anlagen, EKL 2002, lk I-3193, punkt 19, ja 11. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-155/01: Cookies World, EKL 2003, lk I-8785, punktid 44 ja 45), maksustatakse selline tehing üldjuhul käibemaksuga, mille maksustatav summa tuleb kindlaks määrata vastavalt kuuenda direktiivi artikli 11 A osa lõikele 1.
As regards the second criterion, the national court, in the assessment which it must carry out, may take account of the purely artificial nature of the transactions and the links of a legal, economic and/or personal nature between the operators involved (Halifax and Others, paragraph 81), those aspects being such as to demonstrate that the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim pursued, notwithstanding the possible existence, in addition, of economic objectives arising from, for example, marketing, organisation or guarantee considerations.
Mis puudutab teist kriteeriumi, siis võib siseriiklik kohus tema ülesandeks oleva hindamise raames arvesse võtta nii nende tehingute puhtalt kunstlikku olemust kui ka asjaomaste ettevõtjate vahelisi õiguslikke, majanduslikke ja/või isiklikke suhteid (eespool viidatud kohtuotsus Halifax jt, punkt 81), kuna need aspektid võivad tõendada, et maksusoodustuse saamine kujutab endast peamist eesmärki, hoolimata võimalike majanduslike eesmärkide olemasolust, mis võivad tuleneda nt turunduse, tegevuse korraldamise või garantiiga seotud kaalutlustest.
Therefore the reply to the second question referred must be that it is for the national court to determine, in light of the ruling on the interpretation of Community law provided by the present judgment, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to constitute an abusive practice under the Sixth Directive.
Seega tuleb teisele küsimusele vastata, et siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks määrata käesolevas kohtuotsuses esitatud tõlgendamiskriteeriumide põhjal, kas käibemaksuga maksustamise seisukohalt võib selliseid tehinguid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, käsitleda tehingutena, mis on seotud kuritarvitusega kuuenda direktiivi mõttes.
The Sixth Council Directive 77/338/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common System of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim of the transaction or transactions at issue.
Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuendat direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas tuleb tõlgendada nii, et kuritarvituse võib tuvastada siis, kui maksusoodustuse saamine on asjaomase tehingu või tehingute peamine eesmärk.
It is for the national court to determine, in light of the ruling on the interpretation of Community law provided by the present judgment, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to constitute an abusive practice under the Sixth Directive.
Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks määrata käesolevas kohtuotsuses esitatud tõlgendamiskriteeriumide põhjal, kas käibemaksuga maksustamise seisukohalt võib selliseid tehinguid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, käsitleda tehingutena, mis on seotud kuritarvitusega kuuenda direktiivi 77/388 mõttes.
Case C-498/06
Kohtuasi C-498/06
(Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — First paragraph of Article 3 and Article 10(a) — Compensation for unfair dismissal agreed under an extrajudicial conciliation procedure — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision — Principles of equality and non-discrimination)
Sotsiaalpoliitika – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987/EMÜ, muudetud direktiiviga 2002/74/ EÜ – Artikli 3 esimene lõik ja artikli 10 punkt a – Kohtuvälises lepitusmenetluses kokkulepitud hüvitis ebaseadusliku vallandamise eest – Garantiiasutuste tagatud väljamaksed – Väljamaksmine kohtuotsuse alusel – Võrdõiguslikkuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtted
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 21 February 2008 . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 21. veebruar 2008 . . . . . . . . . . . .
Social policy — Approximation of laws — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987
Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987
(Council Directive 80/987, as amended by Directive 2002/74, Art. 3, first para., and 10(a))
(Nõukogu direktiivi 80/987, mida on muudetud direktiiviga 2002/74, artikli 3 esimese lõik ja artikli 10 punkt a)
SUMMARY — CASE C-498/06 extrajudicial conciliation settlement and such exclusion, objectively justified, constitutes a measure necessary to avoid abuses within the meaning of Article 10(a) of that directive.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-498/06 on objektiivselt põhjendatud, kujutab endast sama direktiivi artikli 10 punkti a tähenduses vajalikku meedet kuritarvituste vältimiseks.
The first paragraph of Article 3 of Directive 80/987, relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, as amended by Directive 2002/74, is to be interpreted as meaning that a Member State has the power to exclude compensation granted for unfair dismissal from the payment guarantee of the guarantee institutions pursuant to that provision where they have been recognised by an
Direktiivi 80/987 töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral, muudetud direktiiviga 2002/74, artikli 3 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigil on õigus arvata ebaseadusliku vallandamise eest makstavad hüvitised välja selle sätte alusel garantiiasutuse antavast maksetagatisest, kui need on tunnustatud kohtuvälise lepituse kokkuleppega, ja et selline välistamine, mis
(see para. 44, operative part)
(vt punkt 44 ja resolutiivosa)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)21 February 2008 *
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
In Case C-498/06,
21. veebruar 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spain), made by decision of 18 September 2006, received at the Court on 7 December 2006, in the proceedings
Kohtuasjas C-498/06, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Juzgado de lo Social Único de Algecirase (Hispaania) 18. septembri 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. detsembril 2006, menetluses
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and T. von Danwitz (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (neljas koda), koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász ja T. von Danwitz (ettekandja),
* Language of the case: Spanish.
* Kohtumenetluse keel: hispaania.
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
KOHTUOTSUS 21.2.2008 – KOHTUASI C-498/06 kohtujurist: M. Poiares Maduro, kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira, arvestades kirjalikus menetluses ja 22. novembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Spanish Government, by J. Rodríguez Cárcamo and B. Plaza Cruz, acting as Agents,
– Hispaania valitsus, esindajad: J. Rodríguez Cárcamo ja B. Plaza Cruz,
— the Commission of the European Communities, by J. Enegren and R. Vidal Puig, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: J. Enegren ja R. Vidal Puig, arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta, on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 relating to the protection of employees in the
Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral (EÜT L 283, lk 23; ELT
The reference was made in the context of proceedings between Ms Robledillo Núñez and Fondo de Garantía Salarial (Wages Guarantee Fund, ‘Fogasa’) concerning its refusal to pay her, by virtue of its secondary liability, compensation for unfair dismissal, that payment having been agreed under an extrajudicial conciliation settlement between Ms Robledillo Núñez and her employer.
Kõnealune taotlus esitati M. M. Robledillo Núñezi ja Fondo de Garantía Salariali (Fogasa) (palga garantiifond; edaspidi „Fogasa”) vahelises kohtuasjas seoses viimase keeldumisega maksta nimetatud isikule täiendava vastutuse alusel hüvitist tema ebaseadusliku vallandamise eest, ehkki M. M. Robledillo Núñez ja tema tööandja olid selle hüvitise maksmise kohtuvälise lepitusmenetluse raames sõlmitud kokkuleppes ette näinud.
Legislative framework
Õiguslik raamistik
Article 1(1) of Directive 80/987 provides that ‘[t]his Directive shall apply to employees’ claims arising from contracts of employment or employment relationships and existing against employers who are in a state of insolvency within the meaning of Article 2(1)’.
Direktiivi 80/987 artikli 1 lõige 1 sätestab, et: „[k]äesolevat direktiivi kohaldatakse töötajate nõuete suhtes, mis tekivad töölepingutest või töösuhetest ja esitatakse tööandjate vastu, kes on maksejõuetud artikli 2 lõike 1 tähenduses.”
Article 2(2) of Directive 80/987 states that the Directive is without prejudice to national law as regards the definition of the terms ‘employee’, ‘employer’, ‘pay’, ‘right conferring immediate entitlement’ and ‘right conferring prospective entitlement’.
Nimetatud direktiivi artikli 2 lõige 2 täpsustab, et see direktiiv ei piira siseriiklikke õigusakte mõistete „töötaja”, „tööandja”, „töötasu”, „vahetult tekkiv õigus” ja „tulevikus tekkiv õigus” määratluse osas.
The first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 provides:
Direktiivi 80/987 artikli 3 esimene lõik näeb ette:
‘Member States shall take the measures necessary to ensure that guarantee institutions guarantee, subject to Article 4, payment of employees’ outstanding claims resulting from contracts of employment or employment relationships, including, where provided for by national law, severance pay on termination of employment relationships.’
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et garantiiasutused tagavad vastavalt artiklile 4 töötajate töölepingutest või töösuhetest tulenevate rahuldamata nõuete väljamaksmise, sealhulgas lahkumistoetuse töösuhte lõpetamise korral, kui siseriiklikud õigusaktid seda ette näevad.”
Article 10(a) and (b) of Directive 80/987 provides:
Direktiivi 80/987 artikli 10 punktid a ja b sätestavad:
(b) to refuse or reduce the liability referred to in Article 3 or the guarantee obligation referred to in Article 7 if it appears that fulfilment of the obligation is unjustifiable because of the existence of special links between the employee and the employer and of common interests resulting in collusion between them.’
„Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust: a) võtta vajalikke meetmeid kuritarvituste vältimiseks; b) loobuda artiklis 3 nimetatud kohustusest või vähendada seda või loobuda artiklis 7 nimetatud garantiikohustusest või vähendada seda, kui ilmneb, et kohustuse täitmine on põhjendamatu töötaja ja tööandja vaheliste eriliste sidemete ja ühiste huvide tõttu, mis tulenevad nendevahelisest salajasest kokkuleppest.”
According to Article 3, Directive 2002/74 came into force on 8 October 2002.
Direktiiv 2002/74 jõustus selle artikli 3 kohaselt 8. oktoobril 2002.
Spanish legislation
Hispaania õigusnormid
The claims for which Fogasa is responsible
Fogasa tagatud nõuded
Article 33(1) of Legislative Royal Decree 1/1995 approving the amended text of the Workers’ Statute (Estatuto de los Trabajadores) of 24 March 1995 (BOE No 75 of 29 March 1995, p. 9654), in the version in force from 14 December 2002 (‘the Workers’ Statute’), provides:
24. märtsi 1995. aasta kuningliku seadusandliku dekreedi 1/1995, millega kiidetakse heaks töötajate põhimääruse muudetud tekst (Estatuto de los Trabajadores, Boletín Oficial del Estado (edaspidi „BOE”) nr 75, 29.3.1995, lk 9654, edaspidi „töötajate põhimäärus”), alates 14. detsembrist 2002 kehtivas redaktsioonis, artikli 33 lõige 1 sätestab:
‘The Wages Guarantee Fund … shall pay to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency, suspension of payments, bankruptcy or judicial administration of their employers.
„Palga garantiifond […] maksab ettevõtjate maksejõuetuse, maksete peatamise, pankroti või tervendamismenetluse korral töötajatele väljamaksmisele kuuluva palga.
For the purposes of the preceding subparagraph, remuneration shall include the amount which a conciliation settlement or a judicial decision recognises as such on the basis of the definition laid down in Article 26(1), as well as “salarios de tramitación” [wages for the period between the dismissal and disposal of proceedings] in the cases laid down by the Law …’
Eelmise lõigu tähenduses loetakse palgaks sellisena lepituskokkuleppes või kohtuotsuses artikli 26 lõikes 1 märgitud alustel tunnustatud summat ning […] seaduses ette nähtud juhtudel salarios de tramitación’i [palk menetluse ajal].”
Article 33(2) of the Workers’ Statute, in the version resulting from Law 60/1997 of 19 December 1997 (BOE No 304 of 20 December 1997, p. 37453), provided:
Töötajate põhimääruse artikli 33 lõige 2 selle 19. detsembri 1997. aasta seadusega 60/1997 kehtestatud redaktsioonis (BOE nr 304, 20.12.1997, lk 37453) sätestas:
‘The Wages Guarantee Fund, in the cases referred to in the previous paragraph, shall pay the compensation fixed by a judgment or administrative decision in favour of workers on account of their dismissal or of the termination of their contracts in accordance with Articles 50, 51 and 52(c) of this Law, up to a maximum of one year’s pay, it being understood that the daily wage, taken as the basis for that computation, may not exceed twice the minimum inter-professional wage.
„Palga garantiifond maksab töötajatele kooskõlas käesoleva seaduse artiklitega 50, 51 ja artikli 52 punktiga c eelmises lõikes märgitud juhtudel kohtu- või haldusotsusega tunnustatud hüvitist vallandamise või lepingu lõpetamise tõttu ühe aastapalga ülemmääras, tingimusel et arvutuse aluseks olev päevapalk ei ületa kutsealadevahelist kahekordset miinimumpäevapalka.
‘In the cases referred to in the previous paragraph, the Wages Guarantee Fund shall pay the compensation fixed by a judgment, an order, a judicial conciliation settlement or an administrative decision in favour of workers because of dismissal or termination of contracts in accordance with Articles 50, 51 and 52 of this Law, and in accordance with Article 64 of Law 22/2003 of 9 July 2003 on insolvency …’
„Eelmises lõikes märgitud juhtudel maksab palga garantiifond töötajatele kooskõlas käesoleva seaduse artiklitega 50, 51 ja 52 ning 9. juuli 2003. aasta pankrotiseaduse 22/2003 artikliga 64 kohtuotsuse või -määrusega, kohtuliku lepituskokkuleppe või haldusotsusega tunnustatud hüvitist vallandamise või lepingu lõpetamise tõttu […].”