natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eight requests were made to the Court for use of the expedited or accelerated procedure, but the cases did not display the exceptional circumstances (of urgency) required by the Rules of Procedure.
Kiirendatud menetluse kohaldamiseks sai Euroopa Kohus kaheksa taotlust, kuid kodukorras sätestatud erakordse kiireloomulisuse nõue ei olnud täidetud.
On the other hand, priority treatment was granted in ve cases.
Lisaks anti viies kohtuasjas luba eelisjärjekorras menetlemiseks.
Also, the Court continued to use the simplied procedure laid down in Article 104(3) of the Rules of Procedure to answer certain questions referred to it for a preliminary ruling.
Samuti jätkas Euroopa Kohus talle suunatud teatavatele eelotsuse küsimustele vastamisel kodukorra artikli 104 lõikes 3 ette nähtud lihtsustatud menetluse kasutamist.
A total of 18 cases were brought to a close by orders made on the basis of that provision.
Nimetatud sätte alusel lõpetas kohus määrusega kokku 18 kohtuasja.
Finally, the Court made signicantly more frequent use of the possibility oered by Article 20 of the Statute of determining cases without an opinion of the Advocate General where they do not raise any new point of law.
Lõpetuseks kasutas Euroopa Kohus märgatavalt sagedamini põhikirja artiklis 20 sätestatud võimalust teha otsus ilma kohtujuristi ettepanekuta, kui kohtuasi ei tõstata ühtegi uut õigusküsimust.
About 43 % of the judgments delivered in 2007 were delivered without an opinion (compared with 33 % in 2006).
Umbes 43% kuulutatud kohtuotsustest olid 2007. aastal ilma kohtujuristi ettepanekuta (2006. aastal 33%).
As regards the distribution of cases between the various formations of the Court, it may be noted that the Grand Chamber dealt with approximately 11 %, chambers of ve judges with roughly 55 %, and chambers of three judges with about 33 % of the cases brought to a close in 2007.
Mis puutub kohtuasjade jagamisse eri kohtukoosseisude vahel, siis suurkoda menetles umbes 11%, viiest kohtunikust koosnevad kojad ligi 55% ja kolmest kohtunikust koosnevad kojad ligikaudu 33% 2007. aastal lõpetatud kohtuasjadest.
The number of cases dealt with by the Grand Chamber was roughly the same as in the previous year, the number of cases dealt with by ve-judge chambers declined slightly (63 % in 2006) and the number of cases dealt with by three-judge
Suurkoja menetletud kohtuasjade arv on võrreldes eelmise aastaga jäänud enam-vähem samaks, viiest kohtunikust koosnevate kodade menetletud kohtuasjade arv (63% 2006. aastal) on pisut vähenenud ja kolmest kohtunikust koosnevate kodade menetletud kohtuasjade arv (24% 2006. aastal) on tõusnud.
With the exception of the 1 324 cases brought in 1979.
Välja arvatud 1979. aastal saabunud 1324 kohtuasja.
However, that exceptionally high gure can be explained by the huge ood of actions for annulment with the same subject matter that were brought.
Samas saab seda erakordselt suurt arvu seletada massilisel hulgal samaesemeliste tühistamishagide esitamisega.
Part C of this chapter should be consulted for further information regarding the statistics for the 2007 judicial year.
Muud statistilised andmed 2007. kohtuaasta kohta leiab lugeja käesoleva peatüki punktis C.
This section presents the main developments in case-law, arranged by topic as follows: constitutional or institutional issues; European citizenship; free movement of goods; free movement of persons, services and capital; visas, asylum and immigration; competition rules; taxation; approximation and harmonisation of laws; trade marks; economic and monetary policy; social policy; environment; judicial cooperation in civil matters; police and judicial cooperation in criminal matters, and combating terrorism.
Selles jaotises esitatakse põhiarengud kohtupraktikas, mis on teemade järgi jagatud järgmiselt: põhiseaduslikud ja institutsioonilised küsimused; liidu kodakondsus; kaupade vaba liikumine; isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine; viisad, varjupaik ja sisseränne; konkurentsieeskirjad; maksustamine; õigusaktide ühtlustamine ja ühtsed õigusaktid; kaubamärgid; majandus- ja rahapoliitika; sotsiaalpoliitika; keskkond; õigusalane koostöö tsiviilasjades; politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades ning terrorismi–vastane võitlus.
Quite frequently, however, a judgment which, on the basis of the main issue addressed by it, comes under a given topic also broaches questions of great interest concerning another topic.
Olgu siinjuures täpsustatud, et tihtipeale võib kohtuotsus, mis selles kätkevate küsimuste alusel on teatava teema alla paigutatud, käsitleda ka mõnda muud valdkonda puudutavaid tähtsaid küsimusi.
Given the vast range of matters that fall within this topic, it is not surprising that the issues ruled upon in the judgments mentioned are very diverse.
Põhiseaduslike ja institutsiooniliste probleemide ulatuslikku valdkonda arvestades ei ole põhjust imestada, et esile on tõstetud kohtuotsused, millega lahendatakse väga erinevaid küsimusi.
Although dealt with in much previous case-law, determination of the appropriate legal basis for the adoption of Community legislation continues to be the subject of cases brought before the Court.
Ehkki ühenduse õigusakti vastuvõtmiseks kohase õigusliku aluse kindlaksmääramise problemaatikat on varasemas kohtupraktikas palju analüüsitud, ei ole see Euroopa Kohtu vaidlustest kuhugi kadunud.
In Case C-440/05 Commission v Council (judgment of 23 October 2007), the Commission took the view that the Council framework decision to strengthen the criminal-law framework for the enforcement of the law against ship-source pollution (2), which had been adopted within the framework of police and judicial cooperation in criminal matters, was founded on an inappropriate legal basis. Supported by the European Parliament, it brought an action for annulment in which it submitted that the aim and the content of the framework decision were covered by the powers of the European Community regarding the common transport policy.
Nii esitas komisjon 23. oktoobri 2007. aasta otsuse aluseks olnud kohtuasjas C-440/05: komisjon vs. nõukogu parlamendi toetusel tühistamishagi, olles leidnud, et kriminaalasjades tehtava politseikoostöö ja õigusalase koostöö raames vastu võetud nõukogu raamotsus, millega tugevdatakse kriminaalõiguslikku raamistikku laevade põhjustatud merereostuse vastase õiguse jõustamiseks,2 on vastu võetud mittekohasel õiguslikul alusel, ning väitis, et kõnealuse raamotsuse eesmärk ja sisu kuuluvad ühise transpordipoliitika valdkonnas ühenduse pädevusse.
The Court pointed out, first, that, in a situation where the EC Treaty and the Treaty on European Union are both capable of applying, the latter provides that the EC Treaty prevails and, second, that it is the task of the Court to ensure that acts which, according to the Council, fall within the provisions relating to police and judicial cooperation in criminal matters do not encroach upon the powers of the Community. The Court then established that the purpose of the framework agreement was to enhance maritime safety and to improve protection of the marine environment against ship-source pollution.
Olles esmalt meenutanud, et kui EÜ asutamisleping ja Euroopa Liidu leping on mõlemad kohaldatavad, on Euroopa Liidu lepingu kohaselt ülimuslik EÜ asutamisleping ja Euroopa Kohtu ülesanne on jälgida, et õigusaktid, mida nõukogu väidab tuginevat sätetele politseikoostöö ja õigusalase koostöö kohta kriminaalasjades, ei tungiks ühenduse pädevusalale, märkis Euroopa Kohus, et raamotsuse eesmärk on meresõiduohutuse parandamine ning merekeskkonna kaitse tõhustamine laevade põhjustatud reostuse vastu.
Council Framework Decision 2005/667/JHA of 12 July 2005 to strengthen the criminal-law framework for the enforcement of the law against ship-source pollution (OJ 2005 L 255, p. 164).
Nõukogu 12. juuli 2005. aasta raamotsus 2005/667/JSK, millega tugevdatakse kriminaalõiguslikku raamistikku laevade põhjustatud merereostuse vastase õiguse jõustamiseks (ELT L 255, lk 164).
It supplements Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on ship-source pollution and on the introduction of penalties for infringements (OJ 2005 L 255, p. 11).
Raamotsus täiendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/35/EÜ, mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest (ELT L 255, lk 11).
Accordingly, the provisions of the framework agreement requiring Member States to apply criminal penalties to certain forms of conduct could have been validly adopted on the basis of the EC Treaty.
Järelikult oleks kõnesoleva raamotsuse sätted, mis panevad liikmesriikidele kohustuse karistada kriminaalkorras teatavaid toiminguid, saanud õiguspäraselt vastu võtta EÜ asutamislepingu alusel.
The Court stated that, although it is true that, as a general rule, neither criminal law nor the rules of criminal procedure fall within the Community’s competence, the fact remains that, when the application of eective, proportionate and dissuasive criminal penalties by the competent national authorities is an essential measure for combating serious environmental oences, the Community legislature may require the Member States to introduce such penalties in order to ensure that the rules which it lays down regarding protection of the environment are fully eective.
Euroopa Kohus leidis, et ehkki üldjuhul ei kuulu kriminaalõiguse ega ka kriminaalmenetluse normid ühenduse pädevusse, on siiski selge, et ühenduse seadusandja võib juhul, kui tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste kohaldamine pädevate siseriiklike asutuste poolt on hädavajalik meede raskete keskkonnaõiguse rikkumistega võitlemiseks, kohustada liikmesriike kehtestama selliseid karistusi, et tagada keskkonnakaitse valdkonnas tema poolt kehtestatavate õigusnormide täielik tõhusus.
By contrast, the provisions of the framework agreement relating to the type and level of the applicable criminal penalties did not fall within the Community’s sphere of competence.
Seevastu sama raamotsuse need sätted, mis reguleerivad kohaldatavate kriminaalkaristuste liiki ja raskust, ei kuulu ühenduse pädevusse.
However, inasmuch as those provisions were inseparable from those concerning the criminal oences to which they related, the Court concluded that the Council framework decision encroached upon the Community’s competence regarding maritime transport, in breach of the Treaty on European Union which gives priority to such competence.
Kuna aga eelnimetatud sätted on nendega seonduvatest kriminaalkaristust puudutavatest sätetest lahutamatud, järeldas Euroopa Kohus sellest, et nõukogu raamotsus tungib meretranspordi valdkonnas ühenduse pädevusalale, eirates sellega Euroopa Liidu lepingut, mis annab eelise just sellisele pädevusele.
The framework decision, being indivisible, was therefore annulled in its entirety.
Seega tühistati raamotsus selle jagamatuse tõttu täies ulatuses.
It is worth noting several cases that deal with the extent of the Court’s jurisdiction to give preliminary rulings interpreting measures or determining their validity.
Eelotsuse küsimuste raames Euroopa Kohtule tõlgendamisel ja kehtivuse hindamisel antud pädevuse ulatuse osas väärivad tähelepanu mitu kohtuasja.
In its judgment of 11 September 2007 in Case C-431/05 Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos, the Court, asked by the Portuguese Supreme Court of Justice whether it has jurisdiction to interpret Article 33 of the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (the TRIPs Agreement) (3), answered in the armative, stating that, since the TRIPs Agreement was concluded by the Community and its Member States by virtue of joint competence, the Court has jurisdiction to dene the obligations which the Community thereby assumed and, for that purpose, to interpret the provisions of the TRIPs Agreement.
Kohtuasjas Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos (11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-431/05), milles Portugali ülemkohus pöördus Euroopa Kohtu poole küsimusega, kas viimane on pädev tõlgendama intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (edaspidi „TRIPS-leping”)3artiklit 33, vastas Euroopa Kohus jaatavalt, märkides, et kuna ühendus ja selle liikmesriigid on ühinenud kõnealuse lepinguga jagatud pädevuse alusel, siis on ta pädev määratlema kohustusi, mida ühendus on endale võtnud, ja tõlgendama sel eesmärgil kõnealuse lepingu sätteid.
The matter of the sharing of competence between the Community and its Member States calls for a uniform reply at Community level that the Court alone is capable of supplying.
Ühenduse ja liikmesriikide vahelise pädevuse jaotuse küsimusele on vaja ühenduse tasandil anda ühetaoline vastus ja seda saab teha ainult Euroopa Kohus.
In relation more specically to the case in point, the Court held that there is some Community interest in considering it as having jurisdiction to interpret Article 33 of the TRIPs Agreement — which relates to the minimum term of patent protection — in order to ascertain whether it is contrary to Community law for that provision to be given direct eect.
Mis puutub konkreetsemalt käsitletavasse kohtuasja, siis leidis Euroopa Kohus, et kahtlemata on ühenduse huvides leida, et ta on pädev tõlgendama TRIPS-lepingu artiklit 33, mis sätestab minimaalse patentide kaitse kestuse, et määratleda, kas selle sätte vahetu õigusmõju tunnustamine on ühenduse õigusega vastuolus.
Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights, constituting Annex 1C to the Agreement establishing the World Trade Organisation, signed at Marrakesh on 15 April 1994 and approved by Council Decision 94/800/EC of 22 December 1994 concerning the conclusion on behalf of the European Community, as regards matters within its competence, of the agreements reached in the Uruguay Round multilateral negotiations (1986-1994) (OJ 1994 L 336, p. 1).
Nii nagu kohtuasjades Dzodzi ja Leur-Bloem ning hiljuti kohtuasjas Poseidon Chartering sedastas Euroopa Kohus kohtuasjas Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-280/06) taas kord, et neil erijuhtudel, kui kohus lahendab selliseid eelotsusetaotlusi, kus ühenduse õigusnormid, mille tõlgendamist taotletakse, on kohaldatavad ainult seoses siseriiklikust õigusest tuleneva viite tõttu, ehk teisisõnu, kui siseriiklikus õiguses järgitakse puhtalt siseriiklikku laadi olukordade
Joined Cases C-297/88 and C-197/89 [1990] ECR I-3763.
18. oktoobri 1990. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-297/88 ja C-197/89 (EKL 1990, lk I-3763).
Case C-28/95 [1997] ECR I-4161.
17. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas C-28/95 (EKL 1997, I-4161).
Case C-3/04 [2006] ECR I-2505.
16. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-3/04 (EKL 2006, lk I-2505).
C-280/06 Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, that, in the particular case where it adjudicates on references for a preliminary ruling in which the rules of Community law whose interpretation is requested are applicable only because of a reference made to them by national law, that is to say where, in regulating purely internal situations, domestic legislation provides the same solutions as those adopted in Community law, it is clearly in the Community interest that, in order to avoid future dierences of interpretation, provisions or concepts taken from Community law should be interpreted uniformly irrespective of the circumstances in which they are to apply, by means of judgments of the Court given on references for a preliminary ruling.
Euroopa Kohus reguleerimisel ühenduse õiguses sätestatut, on lahknevate tõlgenduste vältimiseks tulevikus ilmselgelt ühenduse huvides anda ühenduse õigusest tulenevatele sätetele ja mõistetele nende kohaldamise asjaoludest olenemata eelotsusetaotluse alusel tehtud Euroopa Kohtu otsusega ühtne tõlgendus.
The Court consequently supplied the interpretation sought by the national court.
Sellest tulenevalt andis Euroopa Kohus omapoolse tõlgenduse, mida siseriiklik kohus oli taotlenud.
The Court also held, in its judgment of 27 September 2007 in Case C-351/04 IkeaWholesale, that, given their nature and structure, the WTO (WorldTrade Organisation) agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.
Veel leidis Euroopa Kohus kohtuasjas Ikea Wholesale (27. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-351/04), et Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) lepingud ei kuulu oma iseloomu ja ülesehituse tõttu üldiselt nende normide hulka, mille alusel Euroopa Kohus kontrollib ühenduse institutsioonide aktide õiguspärasust.
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules.
Euroopa Kohus peab kontrollima kõnealuse ühenduse akti õiguspärasust WTO eeskirjade alusel vaid siis, kui ühendus on soovinud täita WTO raames võetud teatud kohustust, või olukorras, kus ühenduse õigusakt viitab sõnaselgelt WTO lepingute konkreetsetele sätetele.
In a very dierent eld, the Court held, by judgment of 28 June 2007 in Case C-331/05 P Internationaler Hilfsfonds v Commission, that costs relating to proceedings before the European Ombudsman, which do not qualify as recoverable costs (7), also cannot be payable by the institution concerned on the basis of non-contractual liability of the Community, given that there is no causal link between the loss and the wrongful act in question as such costs are incurred at the free choice of the persons concerned.
Euroopa Kohtul oli 28. juuni 2007. aasta otsuses kohtuasjas C-331/05 P: Internationaler Hilfsfonds vs. komisjon hoopis teises kontekstis võimalus otsustada, et EuroopaOmbudsmani läbiviidava menetlusega kaasnevaid kulusid, mida ei saa hüvitamisele kuuluvate kulude alusel hüvitada,7ei saa jätta ühenduse lepinguvälisele vastutusele tuginedes ka asjassepuutuva institutsiooni kanda, arvestades, et kahju ja õigusvastase toimingu vahel puudub põhjuslik seos, kuivõrd kulud olid tekkinud huvitatud isikute vaba valikuga seoses.
The public’s right of access to documents of the institutions also gave rise to litigation.
Samuti oli vaidluste allikaks üldsuse juurdepääs institutsiooni dokumentidele.
In Case C-266/05 P Sison v Council [2007] ECR I-1233, the Court was called upon to adjudicate on several decisions refusing even partial access to a person who requested (i) access to the documents that had led the Council to include and maintain him on the list of persons whose funds and financial assets were to be frozen pursuant to Regulation No 2580/2001 (8) and (ii) disclosure of the identity of the States which had provided certain documents in that connection.
Kohtuasjas Sison vs. nõukogu (1. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-266/05 P, EKL 2007, lk I-1233) tuli Euroopa Kohtul lahendada mitu juurdepääsu keeldu, sealhulgas isegi osalisi keelde, mida oli rakendatud hageja suhtes, kes oli taotlenud juurdepääsu dokumentidele, mille tulemusena nõukogu lisas ja jättis ta nende isikute nimekirja, kelle suhtes kohaldatakse määruses nr 2580/20018 ette nähtud rahaliste vahendite ja nantsvahendite külmutamist, ja kes oli taotlenud nende riikide nimetamist, kes olid selles osas teatud dokumente esitanud.
The Court recalled that the judicial review conducted by it is necessarily limited in the case of an area which involves political, economic and social choices on the part of the Community legislature, and in which the latter is called upon to undertake complex assessments.
Euroopa Kohus meenutas, et valdkonnas, milles ühenduse seadusandja peab tegema poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid valikuid ning milles ta peab andma keerulisi hinnanguid, saab kohus teostada seaduslikkuse kontrolli üksnes piiratud ulatuses.
See Article 91(b) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Vt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 91 punkt b.
Council Regulation (EC) No 2580/2001 of 27 December 2001 on specic restrictive measures directed against certain persons and entities with a view to combating terrorism (OJ 2001 L 344, p. 70).
Nõukogu 27. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 2580/2001 teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks (EÜT L 344, lk 70; ELT eriväljaanne 18/01, lk 207).
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145, p. 43).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
The Court then observed that, even assuming that the appellant had a right to be informed in detail of the nature and cause of the accusation made against him, which led to his inclusion on the list at issue, and even if that right entailed access to documents held by the Council, such a right could not be exercised by having recourse to the mechanisms for public access to documents of the institutions.
Järgnevalt märkis Euroopa Kohus, et isegi kui oletada, et apellatsioonkaebuse esitajal on õigus saada üksikasjalikku teavet tema vastu selle tõttu esitatud süüdistuse iseloomust ja põhjustest, et ta oli kantud vaidlusalusesse nimekirja ja et selle õigusega kaasneb juurdepääs nõukogu valduses olevatele dokumentidele, ei saa seda õigust teostada konkreetselt institutsiooni dokumentidele üldsuse juurdepääsuks loodud vahenditega.
In respect of documents whose content is extremely sensitive, the Court held that the originating authority is entitled to require secrecy as regards even the existence of a sensitive document and also has the power to prevent disclosure of its own identity in the event that the existence of that document should become known, a conclusion which cannot be considered disproportionate on the ground that it may give rise, for an applicant refused access, to additional diculty, or indeed practical impossibility, in identifying the State of origin of that document.
Euroopa Kohus leidis eriliselt tundliku sisuga dokumentide osas, et nende koostajal on õigus nõuda isegi tundliku sisuga dokumendi olemasolu saladuses hoidmist ja ta on ka pädev keelama tema enese nimetamist, juhul kui selle dokumendi olemasolu saab teatavaks; sellist järeldust ei saa pidada ebaproportsionaalseks sellepärast, et sellest tulenevalt võib taotlejal, kellele on juurdepääs keelatud, olla raskem või praktiliselt võimatu teada saada, milline riik on selle dokumendi koostanud.
With regard to citizens’ access not to documents but to the rule of law, the Court was required in its judgment of 11 December 2007 in Case C-161/06 Skoma Lux to decide on the eect of Article 58 of the 2004 Act of Accession (10).
Kodaniku mitte dokumentidele, vaid õigusnormidele juurdepääsuga seoses avaldas Euroopa Kohus kohtuasjas Skoma Lux (11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-161/06) arvamust 2004. aasta ühinemisakti10artikli 58 ulatuse kohta.
Asked by a Czech court whether that Article 58 allows the provisions of a Community regulation which has not been published in the Ocial Journal of the European Union in the language of a Member State, although that language is an ocial language of the Union, to be enforced against individuals in that State, the Court held that that lack of publication renders the obligations contained in Community legislation unenforceable against individuals in that State, even though those persons could have learned of the legislation by other means.
Tšehhi kohtu esitatud küsimusele, kas nimetatud artikkel lubab liikmesriigis tugineda isiku vastu sellise ühenduse määruse sättele, mida ei ole Euroopa Liidu Teatajas vastava liikmesriigi keeles avaldatud, vaatamata sellele, et see keel on üks liidu ametlikest keeltest, vastates leidis Euroopa Kohus, et avaldamata jätmise tõttu ei saa ühenduse õigusnormides sisalduvatele kohustustele kõnealuse riigi isiku vastu tugineda, ja seda ka juhul, kui need isikud oleksid saanud tutvuda nende õigusnormidega muude vahendite abil.