natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where an [undertaking] cooperates without having met all the conditions set out in Sections B or C, it will benefit from a reduction of 10% to 50% of the fine that would have been imposed if it had not cooperated.
Kui ettevõtja teeb koostööd, kuid kõik punktides B ja C nimetatud tingimused ei ole täidetud, vähendatakse trahvisummat, mis oleks talle koostöö puudumisel määratud, 10–50% võrra.
Such cases may include the following:
Selline olukord võib esineda eelkõige juhul, kui:
— before a statement of objections is sent, an [undertaking] provides the Commission with information, documents or other evidence which materially contribute to establishing the existence of the infringement;
– enne vastuväiteteatise saatmist esitab ettevõtja komisjonile informatsiooni, dokumente või teisi tõendeid, mis aitavad toime pandud rikkumise olemasolu tuvastada,
— after receiving a statement of objections, an [undertaking] informs the Commission that it does not substantially contest the facts on which the Commission bases its allegations.’
– pärast vastuväiteteatise saamist teatab ettevõtja komisjonile, et ta ei vaidle vastu komisjoni süüdistuste aluseks olevate faktide sisulisele õigsusele.” [mitteametlik tõlge]
As stated in Section E, paragraph 3, of the 1996 Leniency Notice, that notice created legitimate expectations on which undertakings may rely when disclosing the existence of a cartel to the Commission .
Nagu on märgitud 1996. aasta koostööteatise E osa punktis 3, tekitas see teatis õiguspärase ootuse, millele ettevõtjad tuginevad, kui nad soovivad komisjoni kartellist teavitada.
In view of the legitimate expectation which
Võttes arvesse õiguspärast ootust, mis komisjoniga koostööd teha
Furthermore, in order for an undertaking to be able to benefit from a reduction in its fine on account of its cooperation during the administrative procedure, its conduct must facilitate the Commission’s task of establishing and punishing infringements of the competition rules (Case T-38/02 Groupe Danone v Commission [2005] ECR II-4407, paragraph 505).
Lisaks tuleb märkida, et selleks, et ettevõtja trahvi vähendataks tema poolt haldusmenetluse käigus tehtud koostöö alusel, peab tema tegevus lihtsustama komisjoni ülesannet, mis seisneb ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumiste tuvastamises ja nende eest karistamises (vt Esimese Astme Kohtu 25. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas T-38/02: Groupe Danone vs. komisjon, EKL 2005, lk II-4407, punkt 505).
It follows from the very wording of Section D, paragraph 2, of the 1996 Leniency Notice, and, in particular, from the introductory words ‘[s]uch cases may include the following …’, that the Commission has a discretion as to the reductions to be granted under that notice (Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraph 394).
Nagu tuleneb 1996. aasta koostööteatise D osa punkti 2 enda sõnastusest ja eelkõige selle sissejuhatavast fraasist „[s]elline olukord võib esineda eelkõige juhul, kui […]”, on komisjonil koostööteatise alusel trahvisumma vähendamise osas kaalutlusõigus (Euroopa Kohtu 28. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, EKL 2005, lk I-5425, punkt 394).
Furthermore, a reduction based on the 1996 Leniency Notice can be justified only where the information provided and, more generally, the conduct of the undertaking concerned might be considered to demonstrate genuine cooperation on its part .
Lisaks sellele saab 1996. aasta koostööteatise alusel trahvisumma vähendamine peamiselt olla õigustatud üksnes siis, kui esitatud informatsioon ja asjaomase ettevõtja käitumine üldisemalt annavad tunnistust temapoolsest tõelisest koostööst.
It is clear from the very concept of cooperation, as described in the wording of the 1996 Leniency Notice, and in particular in the introduction and at Section D, point 1, of that notice, that it is only where the conduct of the undertaking concerned shows such a spirit of cooperation that a reduction may be granted on the basis of that notice (Dansk Rørindustri and Others v Commission, cited in paragraph 91 above, paragraphs 395 and 396).
1996. aasta koostööteatise tekstis ja eelkõige sissejuhatuses ning D osa punktis 1 esinevast koostöö mõistest endast ilmneb, et üksnes siis, kui asjaomase ettevõtja käitumine tõendab sellist koostöötahet, võidakse selle koostööteatise alusel trahvisummat vähendada (eespool punktis 91 viidatud kohtuotsus Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, punktid 395 ja 396).
The conduct of an undertaking which, even though it was not required to respond to a question put by the Commission, responded in an
Seega ei saa koostöötahet sisaldavaks pidada sellise ettevõtja käitumist, kes, olgugi et ta ei olnud kohustatud komisjoni
It is in the light of those considerations that the Court must assess the merits of the present plea.
Käesoleva väite põhjendatust tuleb hinnata nende kaalutluste valguses.
The document of 6 May 1999 refers, without providing further detail, to investigations carried out in the United States against, among others, BASF in the vitamins sector.
Tuleb märkida, et 6. mai 1999. aasta dokument toob täpsemate üksikasjadeta välja Ühendriikides eelkõige BASF-i vastu vitamiinide valdkonnas läbi viidud uurimised.
By sending that document, BASF merely offered its assistance (together with Hoffman-La Roche, which had already contacted the Commission two days previously) in the context of the 1996 Leniency Notice and requested a meeting on the subject with the office of the responsible Member of the Commission .
Selle dokumendi esitamisega piirdus BASF abi andmisega (koos ettevõtjaga Hoffman-La Roche, kes oli juba kaks päeva varem komisjoniga ühendust võtnud) 1996. aasta koostööteatise alusel ja kohtumise taotlemisega komisjoni vastutava liikmega.
It is clear that the fact that there is no reference to that document in the Decision cannot affect the Commission’s assessment of BASF’s cooperation.
On ilmne, et otsuses viite puudumine sellele dokumendile ei mõjuta komisjoni hinnangut BASF-i koostöö kohta.
The document makes no mention of the global choline chloride cartel (in which Hoffman-La Roche did not participate, moreover), nor does it refer to the cartel set up by the European producers of choline chloride.
See dokument ei sisalda mingit viidet koliinkloriidi ülemaailmsele kartellile (milles Hoffmann-La Roche muu hulgas ei osalenud) ega kartellile, mis loodi seda vitamiini tootvate Euroopa ettevõtjate vahel.
At the very most, and by implication, that document could concern only the global choline chloride cartel, but without containing ‘information, documents or other evidence which materially contribute to establishing the existence of the infringement’ within the meaning of Section D, paragraph 2, of the 1996 Leniency Notice (see, to that effect, Vitamins, cited in paragraph 43 above, paragraph 507).
See dokument võib äärmisel juhul ja kaudselt käsitleda üksnes koliinkloriidi ülemaailmset kartelli, sisaldamata samas 1996. aasta koostööteatise D osa punkti 2 tähenduses „informatsiooni, dokumente või teisi tõendeid, mis aitavad toime pandud rikkumise olemasolu kinnitada” (vt selle kohta eespool punktis 43 viidatud vitamiinide kohtuotsus, punkt 507).
The meeting of 17 May 1999
17. mai 1999. aasta kohtumine
No minutes of that meeting were drawn up, either on the day of the meeting or afterwards, and no audio recording was made .
Tuleb märkida, et sellel kohtumisel ei koostatud mingit protokolli ei samal päeval ega ka hiljem ja et selle kohta puudub ka helisalvestis.
BASF complains that the Commission omitted such formalities, but does not claim that it requested the Commission to take minutes or to record the meeting .
BASF heidab komisjonile selliste toimingute tegematajätmist ette, väitmata samas, et ta palus komisjonil neid teha.
In those circumstances, the Commission cannot be criticised for any breach of the principle of sound administration (see, to that effect, Vitamins, cited in paragraph 43 above, paragraphs 501, 502 and 509).
Neil asjaoludel ei saa asuda seisukohale, et komisjon on rikkunud hea halduse põhimõtet (vt selle kohta eespool punktis 43 viidatud vitamiinide kohtuotsus, punktid 501, 502 ja 509).
The Court notes that BASF remains very vague as to the information on choline chloride which it claims to have provided at that meeting, which took place between Commission officials and representatives of BASF and of Hoffman-La Roche.
Tuleb märkida, et BASF-i ütlused on väga ebaselged teabe osas, mida ta väidetavalt sellel kohtumisel, kus osalesid komisjoni ametnikud ja BASF-i ning Hoffman-La Roche’i esindajad, koliinkloriidi osas esitas.
As regards the documentary evidence of what was discussed at the meeting, the file contains shorthand notes taken by a Commission official .
Selle kohtumise sisu käsitlevate dokumentaalsete tõendite osas sisaldab toimik komisjoni ametniku säilitatud stenograafilisi märkmeid.
BASF reproduces in its pleadings extracts from the Scholz statement which it annexed to its application .
BASF omalt poolt tsiteeris kohtule esitatud seisukohtades Scholzi avaldust, mille ta lisas oma hagiavaldusele.
As regards the appraisal of that statement as evidence, the Rules of Procedure do not preclude the parties from producing such statements; however, their appraisal is a matter for the Court, which, if the facts described therein are crucial to the outcome of the case, may order, by way of a measure of inquiry, that the author of such a document be heard as a witness (see, to that effect, order of the Court of 24 October 2003 in Case T-172/03 Heurtaux v Commission, not published in the ECR, paragraph 3).
Mainitud avalduse kui tõendi hindamise osas tuleb märkida, et selliste avalduste esitamine poolte poolt ei ole kodukorraga vastuolus. Nende hindamine on aga Esimese Astme Kohtu pädevuses, kes võib, kui kirjeldatud faktid on vaidluse lahendamiseks olulised, nõuda menetlustoiminguna sellise dokumendi autori tunnistajana ülekuulamist (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 24. oktoobri 2003. aasta määrus kohtuasjas T-172/03: Heurtaux vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 3).
In the present case there is no need to adopt such a measure.
Käesolevas asjas ei ole sellise meetme võtmine tarvilik.
The shorthand notes give an incomplete picture of what was discussed at the meeting of 17 May 1999.
Stenograafilised märkmed annavad lünkliku pildi sellest, mida 17. mai 1999. aasta kohtumisel arutati.
On the basis of those notes, it is clear that the Commission, Hoffman-La Roche and BASF essentially discussed the preliminary aspects of possible cooperation, leading to the denunciation of the cartels in an undefined number of vitamin products.
Neist ilmneb, et komisjon, Hoffman-La Roche ja BASF arutasid peamiselt võimaliku koostöö esialgseid aspekte, jõudes välja määramata arvu vitamiinitoodete kartellide avalikustamiseni.
The discussion covered the undertakings’ willingness to cooperate, the state of the proceedings in the United States, the steps to be taken with respect to the disclosure of evidence in the light, in particular, of the class actions pending in the United States, the proposed timetable and the Commission’s view of what cooperation entails for the undertakings.
Arutelu käsitles ettevõtjate soovi koostööd teha, menetluse hetkeseisu Ühendriikides, tehtavaid samme seoses dokumentide avalikustamisega, võttes eelkõige arvesse Ühendriikides esitatud ühishagide pooleliolevaid menetlusi, ajalist planeerimist ja komisjoni seisukohta selles, mida tähendab koostöö ettevõtja jaoks.
BASF cannot therefore claim that those notes
Ainus viide koliinkloriidile esineb kolmandal leheküljel, kus
As for the fact that there were collusive arrangements concerning choline chloride, it is sufficient to observe that the Commission was aware of those arrangements well before the meeting in question as a result of Chinook’s communication (see paragraph 3 above).
Mis puudutab asjaolu, et sõlmitud oli koliinkloriidi käsitlevaid salajasi kokkuleppeid, siis piisab, kui meenutada, et komisjon oli sellest Chinooki teate põhjal teadlik juba ammu enne kõnealuse kohtumise toimumist (vt eespool punkt 3).
According to the Scholz statement (point 10), ‘[at that meeting, BASF stated that it was] involved in illegal activities relating to choline chloride, including blends and pre-mixes, as the Commission’s own account of the meeting makes clear .
Scholzi avalduses on märgitud (punkt 10): „[sellel kohtumisel tunnistas BASF] seotust ebaseaduslikus tegevuses, mis puudutab koliinkloriidi, sealhulgas segusid ja eelsegusid, nagu nähtub ka komisjoni enda protokollist kohtumise kohta.
We further informed the staff that the unlawful arrangements had affected the European market, involving all major European and Japanese vitamins producers.
Samuti teavitasime me ametnikke sellest, et peamisi vitamiine puudutavad ebaseaduslikud kokkulepped mõjutasid Euroopa turgu, sealhulgas peamised Euroopa ja Jaapani vitamiinitootjad.
We named the main players involved for the major vitamins, certainly Takeda, Eisai, Merck, and Rhône-Poulenc.
Nimetasime peamised põhiliste vitamiinidega seotud ettevõtjad, kindlasti Takeda, Eisai, Merck ja Rhône-Poulenc.
The European Commission representatives seemed to have no interest in the names of any other participants.
Euroopa Komisjoni esindajad ei tundunud olevat huvitatud teiste osalejate nimedest.
In light of the relatively small number of producers of the other vitamins, including choline chloride, the identity of any other market participants would in any event have been easily ascertainable by the European Commission.’
Arvestades, et teiste vitamiinide, sealhulgas koliinkloriidi tootjate arv on suhteliselt väike, võis teiste võimalike turul osalejate nimede tuvastamine Euroopa Komisjoni jaoks olla igal juhul lihtne.”
Clearly, therefore, that meeting concerned all the cartels set up at global level concerning a significant number of vitamin products.
Järelikult ilmneb selgelt, et sel kohtumisel käsitleti kõiki ülemaailmseid kartelle, mis hõlmasid suurt hulka vitamiinitooteid.
It therefore did not relate specially to choline chloride, in respect of which very little information was provided apart from the fact, already known to the Commission, that a cartel concerning that product had been arranged.
Seega ei käsitletud seal konkreetselt koliin -kloriidi, mille kohta esitati väga vähe informatsiooni, välja arvatud asjaolu, mida komisjon juba teadis, et seda toodet puudutav kartell oli loodud.
It is apparent from that statement, moreover, that the Commission insisted on receiving information in writing, in the form of a report .
Sellest avaldusest tuleneb, et komisjon nõudis kirjaliku teabe esitamist aruande vormis.
Point 12 of the statement provides, in that regard:
Avalduse punktis 12 on selle kohta märgitud:
‘[The then Director General of DG IV] told us that the European Commission would prefer the “traditional” means of gathering information, that is to receive
„[IV peadirektoraadi tolleaegne peadirektor] ütles meile, et komisjon eelistab teavet koguda „traditsioonilisel” meetodil, st ta soovib teavet saada kirjalikus vormis koos
2007 — JOINED CASES T-101/05 AND T-111/05 information in written form with the “usual specifics”, [for example] describing meetings, their locations, dates, attendees, and topics discussed.
„tavapäraste üksikasjadega” nagu näiteks koosolekute, asukohtade, kuupäevade, osalejate ja arutatud teemade kirjeldus.
In the circumstances, I proposed to [the Director General] that BASF would provide the European Commission with a comprehensive report on the incidents affecting the European Union … [The Director General] readily agreed to this proposal.’
Neil asjaoludel tegin ma [peadirektorile] ettepaneku, et BASF esitab komisjonile täieliku aruande Euroopa Liitu mõjutavate asjaolude kohta […] [Peadirektor] oli selle ettepanekuga koheselt nõus.”
The report in question is the report of 15 June 1999 (see paragraphs 21 and 84 above).
Aruanne, millest käib jutt, on 15. juuni 1999. aasta aruanne (vt eespool punktid 21 ja 84).
In part G, which covers choline chloride and consists of 3 pages, BASF refers to four meetings of the global choline chloride cartel held between spring 1992 and November 1992, including the Ludwigshafen meeting, and also to six other meetings culminating in the April 1994 meeting in Johor Bahru.
Selle peatükis G, mis käsitleb koliinkloriidi ja mis asub kolmel lehel, viitab BASF neljale koliinkloriidi ülemaailmse kartelli koosolekule, mis toimusid 1992. aasta kevadest kuni 1992. aasta novembrini, sealhulgas Ludwigshafeni koosolekule, ja kuuele muule koosolekule kuni selleni, mis toimus 1994. aasta aprillis Johor Bahrus.
The report also mentioned that until the end of 1996 there had been other meetings concerning exports to South America and Latin America, which were inconclusive for the participants.
Aruandes on märgitud ka seda, et 1996. aasta lõpuni leidsid aset teised koosolekud, kus käsitleti eksportimist Lõuna-Ameerikasse ja Ladina-Ameerikasse, kuid mis osalejatele tulemusi ei andnud.
Since, according to BASF’s assertions, the report of 15 June 1999 contained a full account of events relating to the arrangements on choline chloride, it is unlikely that the meeting of 17 June 1999 resulted in fuller information being sent .
Võttes arvesse, et 15. juuni 1999. aasta aruanne sisaldas BASF-i kinnitusel täielikku ülevaadet koliinkloriidi käsitlevaid kokkuleppeid puudutavatest sündmustest, on vähetõenäoline, et 17. mai 1999. aasta kohtumine viis ulatuslikuma teabe esitamiseni.
That is borne out by the application itself, which states at paragraph 153 that ‘the only reason why BASF did not provide further detailed oral evidence immediately was because of the Commission’s insistence on written evidence’.
Seda kinnitab ka hagiavalduse enda punkt 153, milles on märgitud, et „ainus põhjus, miks BASF ei esitanud kohe suuliselt täiendavat üksikasjalikku teavet, oli see, et komisjon nõudis kirjalikke tõendeid”.
Furthermore, it is stated at point 11 of the Scholz statement that the meeting in question lasted for approximately one hour, which would clearly not have allowed a detailed presentation of the various global cartels, which concerned 13 vitamin products, namely 12 products covered by the Vitamins case, cited in paragraph 39 above, plus choline chloride.
Peale selle on Scholzi avalduse punktis 11 viidatud, et kõnealune kohtumine kestis ligikaudu tund aega, mis ilmselgelt ei võimaldanud esitada üksikasjalikku ülevaadet erinevate ülemaailmsete kartellide kohta, mis hõlmasid kolmeteistkümmet vitamiinitoodet, st kaksteist toodet eespool punktis 39 viidatud vitamiinide kohtuasjas, millele lisandub koliinkloriid.
Nor was the reference to the thenimminent conclusion of the judicial settlement with the United States authorities of assistance to the Commission, since that information, as such, provides no material evidence concerning the European choline chloride market.
Samuti on komisjoni jaoks täiesti kasutu viide Ameerika ametivõimudega sõlmitud, olgugi et vältimatule, kohtulikule kokkuleppele, kuna see informatsioon ei sisalda iseenesest ühtegi sisulist tõendit Euroopa koliinkloriidi turu kohta.
It follows that BASF’s assertion that the information provided on 17 May 1999 enabled the Commission to establish an infringement of Community competition law cannot be accepted.
Järelikult ei saa nõustuda BASF-i väitega, mille kohaselt võimaldas 17. mail 1999 esitatud informatsioon komisjonil tõendada ühenduse konkurentsiõiguse rikkumist.
Even a summary examination of part IV of the Decision, entitled ‘Description of events’, shows that its historical basis (which consists of 25 pages) contains far more detailed and substantial information than the generalities to which BASF confined itself both at the meeting of 17 May 1999 and in the report of 15 June of that year.
Põgus pilk otsuse IV osale pealkirjaga „Faktide kirjeldus” näitab, et selle ajalooline põhi (mis hõlmab 25 lehekülge) sisaldab palju üksikasjalikumat ja sisulisemat teavet kui üldised viited, millega BASF piirdus nii 17. mai 1999. aasta kohtumisel kui ka sama aasta 15. juuni aruandes.
The complaint that the Commission refused to accept evidence in the form of oral testimony which, according to BASF, could have been produced in a very short time, must also be rejected.
Nõustuda ei saa ka etteheitega, mis põhineb komisjoni keeldumisel võtta vastu tunnistaja ütluste vormis suulisi tõendeid, mida oli BASF-i arvates võimalik esitada lühikese tähtaja jooksul.
The time which elapsed pending the drafting of the report of 15 June 1999, which, according to BASF, was a full and detailed report, did not affect the Commission’s assessment of BASF’s cooperation.
Aeg, mis kulus BASF-i seisukohalt täieliku ja üksikasjaliku 15. juuni 1999. aasta aruande koostamiseks, ei mõjutanud komisjoni hinnangut BASF-i pakutud koostööle.
The Commission asserts that it did not rely on any evidence submitted by another undertaking, which qualified the value of that report .
Komisjon kinnitab, et ta ei tuginenud ühelegi muule mõne teise ettevõtja esitatud tõendile, mis oleks nimetatud aruande väärtuse kontekstist sõltuvaks muutnud.
The Commission emphasises, without being contradicted, that it received no information between the meeting of 17 May 1999 and the communication of the report of 15 June 1999.
Ta rõhutab, ilma et sellele vastu vaieldaks, et 17. mai kohtumise ja 15. juuni 1999. aasta aruande edastamise vahelisel ajal ta informatsiooni ei saanud.
Accordingly, BASF’s assertions are based on the mistaken premiss that the time which elapsed between the meeting of 17 May 1999 and 15 June 1999 had a negative impact on the reduction of its fine.
Järelikult põhinevad BASF-i väited ekslikul eeldusel, mille kohaselt mõjutas 17. mai kohtumise ja 15. juuni 1999. aasta vaheline aeg tema trahvi vähendamist negatiivselt.
For the same reasons, the Court rejects the argument that all communications subsequent to the meeting of 17 May 1999 must be regarded as having been supplied on that date, as they confirm what was said at that meeting .
Samadel põhjustel ei saa nõustuda ka argumendiga, et kõiki 17. mai 1999. aasta kohtumisele järgnenud teateid tuleb käsitleda sel kuupäeval esitatutena, sest need kinnitavad nimetatud kohtumisel öeldut.
In those circumstances, the Court finds that while the evidence that BASF states that it supplied at the meeting of 17 May 1999 undoubtedly put the Commission in a position to send the requests for information, and indeed to order investigations, it was none the less still for the Commission, in light of the general nature of the information provided, to reconstruct and prove the facts, notwithstanding BASF’s admission of liability (see, to that effect, Vitamins, cited in paragraph 43 above, paragraph 517).
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et kuigi tõendid, mis BASF-i kinnitusel esitati 17. mai 1999. aasta kohtumisel, andsid komisjonile kahtlemata võimaluse saata informatsiooninõudeid või isegi määrata kontrolle, on siiski veel komisjoni ülesanne, võttes arvesse esitatud teabe üldist iseloomu, taastada ja tõendada fakte, sõltumata vastutuse möönmisest BASF-i poolt (vt selle kohta eespool punktis 43 viidatud vitamiinide kohtuotsus, punkt 517).
Contrary to BASF’s suggestion, moreover (see paragraph 78 above), the Commission never took either the document of 6 May 1999 nor the meeting of 17 May 1999 into account for the purpose of applying the 1996 Leniency Notice in Vitamins, cited in paragraph 39 above.
Samuti tuleb märkida, et vastupidiselt BASF-i vihjele (vt eespool punkt 78) ei võtnud komisjon 1996. aasta koostööteatise kohaldamisel eespool punktis 39 viidatud vitamiinide kohtuasjas kunagi arvesse 6. mai dokumenti ega 17. mai 1999. aasta kohtumist.
An initial reference to those matters is made at recital 127 to Decision 2003/2, where the Commission states that no statement or documentary evidence had been provided at that time.
Esimene viide neile asjaoludele esineb otsuse 2003/2 põhjenduses 127, kus komisjon avaldab, et sel ajal ei esitatud talle ühtegi avaldust ega dokumentaalset tõendit.