natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, Mr Turco, supported by the Kingdom of the Netherlands, submits that there was a misinterpretation of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 on the part of the Court of First Instance, in that it was wrong to consider that legal opinions relating to legislative proposals could fall within the scope of that provision although only Article 4(3) of the Regulation can apply to such opinions.
Esiteks väidab M. Turco, keda toetab Madalmaade Kuningriik, et Esimese Astme Kohus tõlgendas valesti määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teist taanet, kuna ta ekslikult leidis, et õiguslikud arvamused õigustloovate aktide vastuvõtmise ettepanekute kohta võivad jääda nimetatud sätte kohaldamisalasse, aga selliste arvamuste suhtes saab kohaldada ainult osutatud määruse artikli 4 lõiget 3.
Secondly, the Kingdom of Sweden and Mr Turco, supported by the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland, submit that the Court of First Instance misapplied the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 in holding that legal opinions of the Council’s legal service relating to legislative proposals are by their very nature covered by the exception laid down in that provision.
Teiseks väidavad Rootsi Kuningriik ja M. Turco, keda toetavad Madalmaade Kuningriik ja Soome Vabariik, et Esimese Astme Kohus kohaldas valesti määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teist taanet, kui ta leidis, et oma olemuselt on nõukogu õigustalituse õiguslikud arvamused õigustloovate aktide vastuvõtmise ettepanekute kohta hõlmatud selles sättes ette nähtud erandiga.
Thirdly, Mr Turco, supported by the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland, submits that the Court of First Instance inaccurately interpreted and applied the notion of an overriding public interest capable, under Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, of justifying the disclosure of a document which is in principle covered by the exception provided for in that provision in respect of the confidentiality of legal advice.
Kolmandaks väidab M. Turco, keda toetavad Madalmaade Kuningriik ja Soome Vabariik, et Esimese Astme Kohus tõlgendas ja kohaldas ebatäpselt ülekaaluka üldise huvi mõistet, mis võib määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kohaselt õigustada sellise dokumendi avalikustamist, mis üldreeglina on hõlmatud sama sättega kehtestatud erandiga, mis näeb ette õigusnõustamise salastamise.
The final two pleas in law raised by Mr Turco rely, respectively, on the principle that the Community legal order is based on the rule of law and a failure on the part of the Court of First Instance to give sufficient reasons for the judgment under appeal.
Kahes viimases väites tugineb M. Turco põhimõttele, mille kohaselt seaduslikkus on ühenduse õiguskorra alus, ja osutab, et põhistus ei ole piisav.
Initial observations
Sissejuhatavad märkused
Before dealing with the pleas relied on in support of the appeals, it is necessary to consider the relevant rules relating, first, to the examination to be undertaken by the Council where disclosure of an opinion of its legal service relating to a legislative process is requested and, secondly, to the statement of reasons which the Council must provide in order to justify any refusal to disclose.
Enne apellatsioonkaebuste põhjendamiseks esitatud väidete läbivaatamist tuleb meenutada asjassepuutuvaid nõudeid esiteks selle kohta, kuidas nõukogu peab läbi vaatama talle esitatud taotluse avalikustada tema õigustalituse arvamus, mis puudutab õigusloomemenetlust, ja teiseks põhjenduste kohta, mida ta on võimaliku avalikustamisest keeldumise põhjendamiseks kohustatud esitama.
The examination to be undertaken by the institution
Läbivaatamine institutsiooni poolt
Regulation No 1049/2001 seeks, as indicated in recital 4 of the preamble and Article 1, to give the public a right of access to documents of the institutions which is as wide as possible.
Nagu nähtub määruse nr 1049/2001 põhjendusest 4 ja artiklist 1, on määruse eesmärk anda avalikkusele võimalikult täieulatuslik õigus tutvuda institutsioonide dokumentidega.
As appears from recital 1 of the preamble to Regulation No 1049/2001, that regulation reflects the intention expressed in the second paragraph of Article 1 of the EU Treaty, which was inserted by the Treaty of Amsterdam, to mark a new stage in the process of creating an ever closer union among the peoples of Europe, in which decisions are taken as openly as possible and as closely as possible to the citizen.
Vastavalt määruse põhjendusele 1 avaldub selles määruses Amsterdami lepinguga EL lepingusse lisatud artikli 1 teises lõigus talletatud tahe tähistada uut etappi Euroopa rahvaste üha tihedama liidu loomises, kus otsused tehakse nii avalikult kui võimalik ja nii kodanikulähedaselt kui võimalik.
As recital 2 of the preamble to Regulation No 1049/2001 notes, the right of public access to documents of the institutions is related to the democratic nature of those institutions.
Nagu on meenutatud määruse põhjenduses 2, on avalikkuse õigus tutvuda institutsioonide dokumentidega seotud institutsioonide demokraatliku iseloomuga.
When the Council is asked to disclose a document, it must assess, in each individual case, whether that document falls within the exceptions to the right of public access to documents of the institutions set out in Article 4 of Regulation No 1049/2001.
Kui nõukogule on esitatud dokumendi avalikustamise taotlus, on ta kohustatud igal üksikjuhtumil hindama, kas dokument on hõlmatud määruse nr 1049/2001 artiklis 4 loetletud eranditega, mis puudutavad avalikkuse õigust tutvuda institutsioonide dokumentidega.
In view of the objectives pursued by Regulation No 1049/2001, those exceptions must be interpreted and applied strictly (see Case C-64/05 P Sweden v Commission and Others [2007] ECR I-11389, paragraph 66).
Selle määrusega taotletavaid eesmärke arvestades tuleb neid erandeid tõlgendada ja kohaldada kitsalt (vt 18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-64/05 P: Rootsi vs. komisjon jt, EKL 2007, lk II-11389, punkt 66).
As regards the exception relating to legal advice laid down in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, the examination to be undertaken by the Council when it is asked to disclose a document must necessarily be carried out in three stages, corresponding to the three criteria in that provision.
Seoses määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teises taandes õigusnõustamise kohta sätestatud erandiga peab komisjon talle esitatud dokumendi avalikustamise taotluse tingimata läbi vaatama kolmes järgus vastavalt selles sättes ette nähtud kolmele kriteeriumile.
First, the Council must satisfy itself that the document which it is asked to disclose does indeed relate to legal advice and, if so, it must decide which parts of it are actually concerned and may, therefore, be covered by that exception.
Esmalt peab komisjon kindlaks tegema, kas dokument, mille avalikustamist taotletakse, on ikka seotud õigusnõustamisega, ning jaatava vastuse korral määratlema dokumendi tegelikult asjassepuutuvad osad, mis võivad seega kuuluda kõnealuse erandi kohaldamisalasse.
The fact that a document is headed ‘legal advice/opinion’ does not mean that it is automatically entitled to the protection of legal advice ensured by the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taande alusel õigusnõustamisele tagatud kaitset ei tule automaatselt anda vaid seetõttu, et dokumendi pealkirjaks on pandud „õiguslik arvamus”.
Second, the Council must examine whether disclosure of the parts of the document in question which have been identified as relating to legal advice ‘would undermine the protection’ of that advice.
Seejärel peab nõukogu kontrollima, kas kõnealuse dokumendi nende osade avalikustamine, mille kohta on sedastatud, et need käsitlevad õiguslikku arvamust, „kahjustaks nende kaitset”.
In that regard, it must be pointed out that neither Regulation No 1049/2001 nor its travaux préparatoires throw any light on the meaning of ‘protection’ of legal advice.
Seoses sellega tuleb märkida, et ei määrus nr 1049/2001 ega selle ettevalmistavad materjalid ei too selgust õigusnõustamise „kaitse” mõiste ulatuse küsimuses.
Therefore, that term must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part.
Niisiis tuleb seda tõlgendada lähtudes selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osaks see on.
Consequently, the exception relating to legal advice laid down in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 must be construed as aiming to protect an institution’s interest in seeking legal advice and receiving frank, objective and comprehensive advice.
Seega tuleb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taandega õigusnõustamise kohta kehtestatud erandit tõlgendada nii, et selle eesmärk on kaitsta institutsiooni huvi küsida õiguslikku arvamust ning saada aus, objektiivne ja kõikehõlmav arvamus.
Third and last, if the Council takes the view that disclosure of a document would undermine the protection of legal advice as defined above, it is incumbent on the Council to ascertain whether there is any overriding public interest justifying disclosure despite the fact that its ability to seek legal advice and receive frank, objective and comprehensive advice would thereby be undermined.
Lõpuks, kui nõukogu leiab, et dokumendi avalikustamine kahjustaks õigusnõustamise kaitset, nagu see on siin määratletud, on ta kohustatud kontrollima, kas avalikustamine on ülekaaluka üldise huvi tõttu sellegipoolest põhjendatud, vaatamata sellele, et see kahjustab tema võimalust küsida õiguslikku arvamust ning saada aus, objektiivne ja kõikehõlmav arvamus.
In that respect, it is for the Council to balance the particular interest to be protected by nondisclosure of the document concerned against, inter alia, the public interest in the document being made accessible in the light of the advantages stemming, as noted in recital 2 of the preamble to Regulation No 1049/2001, from increased openness, in that this enables citizens to participate more closely in the decisionmaking process and guarantees that the administration enjoys greater legitimacy and is more effective and more accountable to the citizen in a democratic system.
Neis oludes tuleb Euroopa Kohtul kaaluda asjaomase dokumendi avalikustamata jätmisega kaitstavat konkreetset huvi ja eelkõige üldist huvi asjaomase dokumendi kättesaadavaks tegemise vastu, pidades silmas eeliseid, mis tulenevad, nagu osutab määruse nr 1049/2001 põhjendus 2, suuremast läbipaistvusest, nimelt kodanike suuremast osalemisest otsustamisprotsessis ja haldusasutuste suuremast legitiimsusest, tulemuslikkusest ja vastutusest kodanike ees demokraatlikus süsteemis.
It is also worth noting that, under the second subparagraph of Article 207(3) EC, the Council is required to define the cases in which it is to be regarded as acting in its legislative capacity, with a view to allowing greater access to documents in such cases.
Ühtlasi tuleb viidata, et EÜ artikli 207 lõike 3 teise lõigu alusel on nõukogu kohustatud määratlema juhtumid, mil teda tuleb lugeda toimivaks seadusandjana, et võimaldada sellistel juhtudel laiemat ligipääsu dokumentidele.
Similarly, Article 12(2) of Regulation No 1049/2001 acknowledges the specific nature of the legislative process by providing that documents drawn up or received in the course of procedures for the adoption of acts which are legally binding in or for the Member States should be made directly accessible.
Sarnaselt on õigusloomemenetluse erisusi tunnustatud ka määruse nr 1049/2001 artikli 12 lõikes 2, kus on sätestatud, et dokumendid, mis on koostatud või saadud liikmesriikides või liikmesriikide jaoks siduvate õigusaktide vastuvõtmismenetluse käigus, tuleks teha vahetult juurdepääsetavaks.
The reasons for any decision of the Council in respect of the exceptions set out in Article 4 of Regulation No 1049/2001 must be stated.
Iga otsus, mille nõukogu võtab vastu määruse nr 1049/2001 artikli 4 alusel, peab olema põhistatud.
If the Council decides to refuse access to a document which it has been asked to disclose, it must explain, first, how access to that document could specifically and effectively undermine the interest protected by an exception laid down in Article 4 of Regulation No 1049/2001 relied on by that institution and, secondly, in the situations referred to in Article 4(2) and (3) of that regulation, whether or not there is an overriding public interest that might nevertheless justify disclosure of the document concerned.
Kui nõukogu otsustab keelata juurdepääsu dokumendile, mille avalikustamise taotlus on talle esitatud, on ta kohustatud selgitama esiteks küsimust, kuidas juurdepääs sellele dokumendile võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada huve, mida kaitseb määruse nr 1049/2001 artiklis 4 sätestatud erand ja millele see institutsioon tugineb, ning teiseks sama artikli lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhtudel seda, kas esineb ülekaalukas üldine huvi, mille tõttu asjaomase dokumendi avalikustamine on sellegipoolest põhjendatud.
It is, in principle, open to the Council to base its decisions in that regard on general presumptions which apply to certain categories of documents, as considerations of a generally similar kind are likely to apply to requests for disclosure relating to documents of the same nature.
Reeglina võib nõukogu võtta selles osas aluseks teatud liiki dokumentidele kohaldatavad üldised eeldused, kuna ühesuguste dokumentide avalikustamise taotluste suhtes saab kohaldada sarnaseid üldist laadi kaalutlusi.
However, it is incumbent on the Council to establish in each case whether the general considerations normally applicable to a particular type of document are in fact applicable to a specific document which it has been asked to disclose.
Siiski peab ta igal üksikjuhul kontrollima, kas antud liiki dokumentide suhtes üldjuhul kohaldatavad üldist laadi kaalutlused on tõepoolest kohaldatavad ka konkreetse dokumendi suhtes, mille avalikustamist taotletakse.
It is in the light of those legal considerations that the pleas on which the appellants base their appeals must be examined.
Nendest õiguslikest asjaoludest lähtudes tuleb läbi vaadata väited, millele apellandid oma apellatsioonkaebuste põhjendamisel tuginevad.
The second plea will be examined first.
Esmajärjekorras tuleb läbi vaadata teine väide.
The second plea is divided into three parts, all three of which allege that the Court of First Instance misinterpreted the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Teine väide jaguneb kolmeks osaks, mis kõik lähtuvad sellest, et Esimese Astme Kohus tõlgendas vääralt määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teist taanet.
By the first part, the appellants submit that the Court of First Instance misconstrued that provision by not properly verifying whether the Council had examined the document in question in a sufficiently detailed manner before refusing to disclose it.
Esimeses osas leiavad apellandid, et Esimese Astme Kohus eiras seda sätet, kuna ta ei kontrollinud korralikult, kas enne asjaomase dokumendi avalikustamisest keeldumist vaatas nõukogu selle läbi piisava üksikasjalikkusega.
By the second part, the appellants complain that the Court of First Instance accepted reasons for the refusal stated in general terms relating to all legal opinions of the Council’s legal service concerning legislative acts rather than specifically to the legal opinion in question.
Teises osas heidavad apellandid Esimese Astme Kohtule ette, et ta nõustus keeldumise põhjendustega, mis olid mõeldud üldiselt nõukogu õigustalituse kõigi õiguslike arvamuste kohta, mis käsitlevad õigustloovaid akte, mitte aga asjaomase õigusliku arvamuse kohta täpsemalt.
By the third part, the appellants maintain that the Court of First Instance infringed that provision by accepting that there was a general need for confidentiality as regards legal opinions on legislative questions.
Kolmandas osas väidavad apellandid, et Esimese Astme Kohus rikkus nimetatud sätet, kui ta nõustus sellega, et õigusloomega seotud õiguslikud arvamused on üldiselt vaja salastada.
The Council takes the view that the first and second parts of this plea are based on a confusion between, on the one hand, the principle that each document should be assessed on the basis of its content and, on the other hand, the possibility of relying on generalised reasoning.
Nõukogu on seisukohal, et käsitletava väite esimeses ja teises osas on segi aetud ühelt poolt põhimõte, et iga dokumenti tuleb hinnata selle sisust lähtudes, ja teisalt võimalus tugineda üldist laadi põhjendustele.
As regards the third part of that plea, the Council maintains the position which it defended before the Court of First Instance, namely that there is a general need for confidentiality in respect of legal advice on legislative questions, since, first, the disclosure of such advice could give rise to lingering doubts as to the lawfulness of the legislative act concerned and, secondly, the independence of its legal service would be compromised by systematic disclosure of that advice.
Seoses väite kolmanda osaga jääb nõukogu seisukoha juurde, mida ta kaitses Esimese Astme Kohtus ja mille kohaselt on õigusloomega seotud õiguslikud arvamused üldiselt vaja salastada, kuna esiteks võib selliste arvamuste avalikustamine tekitada kahtlusi asjaomase õigustloova akti seaduslikkuses ja teiseks seaks nende arvamuste süstemaatiline avalikustamine kahtluse alla tema õigustalituse sõltumatuse.
As regards the first part of this plea, it must be held that the Court of First Instance could reasonably conclude from the fact that the Council agreed to disclose the introductory paragraph of the legal opinion in question but refused access to the rest of that opinion by relying on the protection of legal advice that that institution had indeed examined the request for disclosure of that legal opinion in the light of the latter’s content and had thus at the very least completed the first stage of the examination described in paragraphs 37 to 47 of this judgment.
Seoses käsitletava väite kolmanda osaga tuleb tõdeda, et tõsiasjast, et nõukogu ühelt poolt soostus avalikustama arvamuse sissejuhatava lõigu ja teisalt keelas õigusnõustamise kaitsele tuginedes juurdepääsu arvamuse ülejäänud osadele, võis Esimese Astme Kohus õiguspäraselt järeldada, et see institutsioon tõesti vaatas nimetatud õigusliku arvamuse avalikustamise taotluse läbi selle sisust lähtudes ja teostas seega käesoleva kohtuotsuse punktides 37–47 kirjeldatud läbivaatamise vähemalt esimeses järgus.
Consequently, the first part of this plea must be rejected.
Seega tuleb käesoleva väite esimene osa tagasi lükata.
As regards the second part of this plea, the fact that the Court of First Instance accepted that reasons of a general kind could be taken into account by the Council in order to justify the partial refusal of access to the legal opinion at issue does not, as follows from paragraph 50 of this judgment, in itself invalidate the Court of First Instance’s examination of that refusal.
Mis puudutab väite teist osa, siis ei saa tõsiasi, et Esimese Astme Kohus nõustus sellega, et nõukogu võttis asjaomasele õiguslikule arvamusele osalise juurdepääsu keelamise põhistamisel aluseks üldist laadi põhjendused, iseenesest anda alust tühistada Esimese Astme Kohtu kontrolli selle keelamise osas, nagu tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktist 50.
It must, however, be pointed out, first, that the Court of First Instance did not require the Council to have checked whether the reasons of a general nature on which it relied were in fact applicable to the legal opinion whose disclosure was requested.
Tuleb siiski sedastada, et esiteks ei nõudnud kohus, et nõukogu oleks kontrollinud, kas üldist laadi põhjendused, millele ta osutas, olid tegelikult kohaldatavad õigusliku arvamuse suhtes, mille avalikustamist temalt taotleti.
Secondly, as will be apparent from the considerations concerning the third part of this plea which follow, the Court of First Instance erred in holding that there was a general need for confidentiality in respect of advice from the Council’s legal service relating to legislative matters.
Teiseks, nagu nähtub allpool esitatud kaalutlustest, mis puudutavad käsitletava väite kolmandat osa, leidis Esimese Astme Kohus ekslikult, et nõukogu õigustalituse õigusloomega seotud õiguslikud arvamused on üldiselt vaja salastada.
Neither of the two arguments raised in that regard by the Council and restated by the Court of First Instance in paragraphs 78 and 79 of the judgment under appeal can substantiate that assertion.
Seda kinnitust ei saa põhjendada kummagi nõukogu poolt selle kohta esitatud argumendiga, mida Esimese Astme Kohus edasikaevatud kohtuotsuse punktides 78 ja 79 kordas.
As regards, first, the fear expressed by the Council that disclosure of an opinion of its legal service relating to a legislative proposal could lead to doubts as to the lawfulness of the legislative act concerned, it is precisely openness in this regard that contributes to conferring greater legitimacy on the institutions in the eyes of European citizens and increasing their confidence in them by allowing divergences between various points of view to be openly debated.
Seoses nõukogu avaldatud kartusega, et kui avalikustada tema õigustalituse õiguslik arvamus õigustloova akti vastuvõtmise ettepaneku kohta, võib see tekitada kahtlust asjaomase õigustloova akti seaduslikkuses, tuleb kõigepealt märkida, et just läbipaistvus neis asjades, mis võimaldab mitme eri seisukoha lahknevused avalikult läbi arutada, annab institutsioonidele suurema legitiimsuse Euroopa kodanike silmis ja suurendab kodanike usaldust.
It is in fact rather a lack of information and debate which is capable of giving rise to doubts in the minds of citizens, not only
Teabe ja arutelude puudumine võib kodanikel tekitada
Furthermore, the risk that doubts might be engendered in the minds of European citizens as regards the lawfulness of an act adopted by the Community legislature because the Council’s legal service had given an unfavourable opinion would more often than not fail to arise if the statement of reasons for that act was reinforced, so as to make it apparent why that unfavourable opinion was not followed.
Pealegi oht, et Euroopa kodanikel tekivad kahtlused ühenduse seadusandja vastuvõetud õigusakti seaduslikkuses seetõttu, et nõukogu õigustalitus andis selle akti kohta ebasoodsa arvamuse, enamasti ei realiseeru, kui akti põhjendusi on täiendatud nii, et ilmneksid põhjused, miks seda ebasoodsat arvamust ei arvestatud.
Consequently, to submit, in a general and abstract way, that there is a risk that disclosure of legal advice relating to legislative processes may give rise to doubts regarding the lawfulness of legislative acts does not suffice to establish that the protection of legal advice will be undermined for the purposes of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 and cannot, accordingly, provide a basis for a refusal to disclose such advice.
Seega tuleb järeldada, et kui üldiselt ja abstraktselt tugineda ohule, et õigusloomemenetlusega seotud õiguslike arvamuste avalikustamine võib tekitada kahtlusi õigustloovate aktide seaduslikkuses, ei saa see anda piisavat alust, et tuvastada õigusnõustamise kaitse kahjustamine määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taande tähenduses, ja sellega ei saa põhjendada nende arvamuste avalikustamisest keeldumist.
As regards, secondly, the Council’s argument that the independence of its legal service would be compromised by possible disclosure of legal opinions issued in the course of legislative procedures, it must be pointed out that that fear lies at the very heart of the interests protected by the exception provided for in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Teiseks tuleb nõukogu argumendi kohta, et tema õigustalituse õigusloomemenetlusega seotud õiguslike arvamuste võimalik avalikustamine seaks kahtluse alla talituse sõltumatuse, sedastada, et see kartus on nende huvide keskmes, mida kaitseb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teises taandes sätestatud erand.