natgillin/translations-raw huggingface dataset:
26 — See Case 17/81 Pabst & Richarz [1982] ECR 1331, paragraph 27, Kupferberg, paragraphs 22 and 23, Demirel, paragraph 14, the Opinion of Advocate General Darmon in Demirel, which summarises all of the caselaw on this issue (point 18), Racke, paragraph 31, Dior and Others, paragraph 42, and International Air Transport Association and Others, paragraph 39; see also the Opinion of Advocate General Kokott in Case C-308/06 Intertanko and Others, pending before the Court, point 48. 31 — As some legal writers (see Kovar, R., ‘Les accords liant les Communautés européennes et l’ordre juridique communautaire’, RMC, 1974, p.
26 – Vt 29. aprilli 1982. aasta otsus kohtuasjas 17/81: Pabst & Richarz (EKL 1982, lk 1331, punkt 27); eespool viidatud kohtuotsus Kupferberg (punktid 22 ja 23), kohtuotsus Demirel (punkt 14), samuti kohtujurist M. Darmoni ettepanek samas kohtuasjas mis seob kogu selleteemalise kohtupraktika (punkt 18); eespool viidatud kohtuotsused Racke (punkt 31), Dior jt (punkt 42), International Air Transport Association (punkt 39); vt ka kohtujurist J. Kokott’i ettepanek kohtuasjas C-308/06: The International Association of Independent Tanker Owners jt (Euroopa Kohtus arutamisel, punkt 48). 27 – 5. oktoobri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-280/93 (EKL 1994, lk I-4973, punktid 103–112).
As the two conditions relating to the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law thus differ so markedly, in both concept and scope, it would undoubtedly be wise to use different terms to describe them in future in order to avoid any unfortunate confusion, and hence to speak only of the possibility of relying on international agreements.
Kuna rahvusvaheliste lepingute vahetu õigusmõju tingimus ja ühenduse õiguse vahetu õigusmõju tingimus eristuvad selgelt nii oma mõiste kui ulatuse poolest, oleks kahtlemata tulevikus mõistlik igasuguse äpardunud segaduse vältimiseks tarvitada nende tähistamiseks erinevaid termineid ning rääkida seega edaspidi vaid rahvusvahelistele lepingutele tuginemise võimalikkusest.
First, despite the judicial format of the dispute settlement system, the agreement still leaves wide scope for negotiation between parties, even where the member concerned has failed to implement the rulings and recommendations of the DSB.
Esiteks, vaatamata vaidluste lahendamise süsteemi kohtulikule laadile peab leping pooltevahelisi läbirääkimisi siiski väga oluliseks, seda isegi juhul, kui asjaomane liikmesriik jätab VLO otsused ja soovitused täitmata.
Consequently, to require courts not to apply internal rules that are incompatible with the provisions of the agreement would deprive the Community institutions of that opportunity to reach negotiated solutions.
Seega, pannes kohtuorganitele kohustuse mitte kohaldada siseriikliku õiguse eeskirju, mis on vastuolus lepingu sätetega, võetaks ühenduse organitelt võimalus leida kokkuleppelisi lahendusi.
(iii) The ability to rely on WTO law
iii) WTO õigusele tuginemise võimalikkus
Secondly, some of the Community’s trading partners refuse to allow the agreement to be relied on in any circumstance.
Teiseks, mõningad ühenduse kaubanduspartnerid keelduvad tunnustamast lepingule tuginemise võimalikkust.
The Community’s legislative and executive organs must be permitted the same latitude so as not to create an imbalance in the application of the WTO rules, since the WTO is based on the principle of reciprocity and mutual advantage.
Ühenduse seadusandlikele ja täidesaatvatele organitele tuleb jätta samasugune paindlikkus, kuna vastupidine viiks WTO eeskirjade ebaühtlase kohaldamiseni, samas kui viimane põhineb vastastikkuse ja vastastikuse kasu põhimõttel.
Applying this analytical matrix to the GATT, the Court ruled that the great flexibility of its provisions and its underlying principle of negotiations undertaken on the basis of reciprocal and mutually advantageous arrangements prevented its being relied on.
Seda analüüsi käiku GATT-ile kohaldades on Euroopa Kohus leidnud, et nende sätete paindlikkus ning seda toetav vastastikkuse ja vastastikuse kasulikkuse alusel toimuvate läbirääkimiste põhimõte välistavad sellele tuginemise võimalikkuse.
32Put another way, the spirit, general scheme and terms of the agreement did not create an obligation to recognise it as having direct effect.
32Teisisõnu ei tulene lepingu mõttest, ülesehitusest ega sõnastusest kohustust tunnistada selle vahetut õigusmõju.
33 As we know, the Court has reached the same conclusion with regard to the WTO agreements, 34 even though some believe it should have decided otherwise, given the strengthened dispute settlement mechanism put in place by those agreements.
33Teame, et Euroopa Kohus on jõudnud samale järeldusele ka WTO lepingute osas, 34kuigi keegi ei arvanud, et see peaks teisiti olema, võttes arvesse selle lepinguga sätestatud tugevdatud vaidluste lahendamise mehhanismi.
The Court has based its denial of direct effect to WTO law as a whole on the following two considerations.
Kogu WTO õiguse vahetu õigusmõju tunnustamisest keeldumisel tugines Euroopa Kohus kahele järgmisele kaalutlusele.
It follows from these considerations that the WTO agreements are to be interpreted as leaving the Community institutions a margin of political freedom in the context of the WTO that recognition of the direct effect of the agreements would be likely to jeopardise.
Kokkuvõttes tuleneb neist kaalutlustest, et WTO lepinguid tuleb tõlgendada nii, et need jätavad ühenduse institutsioonidele WTO raames suure poliitilise otsustusvabaduse, mida nimetatud lepingute vahetu mõju tunnustamine piiraks.
Also the Court considers that in this domain it could not encroach on the prerogatives of the political authorities without upsetting the institutional equilibrium.
Ja Euroopa Kohus leiab, et ta ei saa selles valdkonnas sekkuda poliitika pärusmaale, kahjustamata seejuures institutsioonilist tasakaalu.
As we know, the merits of this line of argument has been fiercely debated in the literature 35and sometimes contested by the Advocates General.
Nagu teada, on selle argumentatsiooni asjakohasuse üle õiguskirjanduses ägedalt vaieldud 35ja mõnikord on sellele vastu vaielnud ka kohtujuristid.
36It has appeared to contradict reasoning previously developed by the Court with regard to the direct effect of this or that international agreement. 37
36 Võib ju tunduda, et see on vastuolus Euroopa Kohtu varasemate seisukohtadega, mis puudutavad ühe või teise rahvusvahelise lepingu vahetut õigusmõju.
The solution deduced from this line of argument — namely, that WTO law does not have direct effect — has none the less been confirmed with unshakeable constancy by subsequent case-law.
37Vähemasti ei ole sellest tuletatud järeldust WTO õiguse vahetu õigusmõju puudumise kohta sellest saadik vankumatu järjekindlusega kohtupraktikas kinnitatud.
it is not possible to ‘accept that the role of ensuring that Community law complies with those rules devolves directly on the Community judicature’.
hulka, mille suhtes ta ühenduse aktide õiguspärasuse kontrolli teostab, kuna arvestades WTO eeskirjade laadi ei saa „asuda seisukohale, et ühenduse õiguse WTO eeskirjadega kooskõla tagamine on otseselt ühenduse kohtu pädevuses” 38.
38 Hence this caselaw must be understood not as denying that the WTO rules are a source of Community law but as affecting their significance before a court.
Seega ei tule seda kohtupraktikat mõista niimoodi, et see eitab WTO eeskirjade kuulumist ühenduse õiguse allikate hulka, vaid nii, et see mõjutab nende kohtumenetluslikku ulatust.
Otherwise, how can it be explained that the denial of relevance before a court is only partial?
Kuidas muidu mõista seda, et kohtumenetlusliku ulatuse puudumine on vaid osaline?
It is only to the extent that the judicial application of WTO law would adversely affect the political freedom of the Community institutions within the WTO sphere that WTO law may not be effectively relied upon before the Court of Justice.
Õigupoolest ei saa nimetatud õigusele Euroopa Kohtus tugineda üksnes osas, milles WTO õiguse kohtulik rakendamine kahjustaks ühenduse institutsioonide poliitilist vabadust WTO-s.
(b) Modifications to the principle that the WTO rules may not be relied upon
b) Erandid WTO eeskirjadele tuginemise võimatuse põhimõttest
However, the fact that WTO law cannot be relied upon before a court does not mean that it does not form part of the Community legal system.
Kuid asjaolu, et WTO õigusele ei saa kohtus tugineda, ei tähenda, et see ei oleks osa ühenduse õiguskorrast.
From this point of view, the formulation used by the Court in Portugal v Council is undoubtedly unfortunate.
Sellest vaatepunktist on Euroopa Kohtu seisukoha sõnastus eespool viidatud kohtuasjas Portugal vs. nõukogu kahtlemata ebaõnnestunud.
It nurtures a belief that an international agreement does not form part of the body of Community legality, whereas it is merely a question of the provision’s enforceability, of the jurisdiction of the courts to take cognisance of it.
See jätab mulje, et rahvusvaheline leping ei kuulu ühenduse õiguskorda, kuigi tegelikult on tegemist üksnes nimetatud normi kohtuliku rakendamise ja selle tunnustamise kohtuliku pädevuse küsimusega.
In reality, this is what the Court, albeit clumsily, has intended to say.
Kuid ülejäänu on see, mida Euroopa Kohus, kuigi kohmakalt, tegelikult öelda tahtis.
Community caselaw has made a number of modifications to the principle that WTO law may not be relied upon, which are possible only because WTO law constitutes part of the Community legal system.
Ühenduse kohtupraktika on lubanud WTO õigusele tuginemise võimatuse põhimõttest teatud hulga erandeid, mis on osutunud võimalikuks üksnes seetõttu, et WTO õigus on osa ühenduse õiguskorrast.
Moreover, those modifications are based on the
WTO eeskirjadele tuginemise võimalikkuse
36 — See in particular the Opinion of Advocate General Saggio in Portugal v Council and the Opinion of Advocate General Tesauro in Case C-53/96 Hermès [1998] ECR I-3603, points 28 to 37.
36 – Vt eelkõige kohtujurist A. Saggio ettepanek eespool viidatud kohtuasjas Portugal vs. nõukogu, ja kohtujurist G. Tesauro ettepanek kohtuasjas C-53/96: Hermès, milles otsus tehti 16. juunil 1998. (EKL 1998, lk I-3606, punktid 28–37).
37 — It is sufficient to compare this reasoning with the analysis carried out by the Court in Kupferberg, paragraphs 17 to 22, with regard to another international agreement.
37 – Piisab, kui võrrelda seda arutluskäiku Euroopa Kohtu analüüsiga eespool viidatud kohtuotsuses Kupferberg seoses ühe teise rahvusvahelise lepinguga (punktid 17–22).
38 — Portugal v Council, paragraphs 46 and 47, and Van Parys, paragraph 53.
38 – Eespool viidatud kohtuotsused Portugal vs. nõukogu (punktid 46 ja 47) ja Van Parys (punkt 53).
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P institutions from deviating in future from the WTO rule that is the basis of that finding at the cost of a negotiated solution.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-120/06 P JA C-121/06 P põhimõttest loobumist õigustavad need samad kaalutlused, mis on selle põhimõtte aluseks. Neid erandeid on kolme tüüpi.
very considerations that justify the general refusal to allow the WTO rules to be invoked. They are of three types.
WTO eeskirja järgimisest loobuda, mis on süüdimõistmise alus, et püüda leida kokkuleppelist lahendust.
First, Community legislation 39and national measures 40 must be interpreted in accordance with WTO law.
Esiteks tuleb nii ühenduse akte 39kui siseriiklikke meetmeid 40tõlgendada koos- kõlas WTO õigusega.
Such an obligation cannot affect the institutions’ scope for negotiation in the event of a dispute with their WTO partners.
Selline kohustus ei kahjusta institutsioonide võimalusi pidada oma WTO partneritega erimeelsuse korral läbirääkimisi.
That is clear when this obligation bears on national law.
Selles pole kahtlust, kui see kohustus puudutab siseriiklikku õigust.
It is also true when it applies to Community acts.
Kuid see kehtib ka ühenduse aktide suhtes.
Interpretation in keeping with WTO law is required only in so far as that is possible.
Kooskõlalise tõlgendamise kohustus kehtib õigupoolest üksnes võimalikult suures ulatuses.
The institutions are thus given the option of preferring the path of a negotiated solution, by adopting or retaining an act that is clearly contrary to WTO law.
Ühenduse institutsioonidel on ka võimalus eelistada kokkuleppelise lahenduse võimalust, kui ta võtab vastu või säilitab ilmselgelt WTO õigusega vastuolus oleva akti.
The absence of a Community act that is contrary to WTO law demonstrates the will of the institutions to comply with it.
Lõpuks, WTO õiguse rikkumist käsitlev väide on vastuvõetav, s.h ka siis, kui see on esitatud ühenduse akti õiguspärasuse vaidlustamise toetuseks, kahel juhul: 42 kui ühendus on soovinud rakendada WTO raames võetud erikohustust 43või olukorras, kus ühenduse akt, viidates sõnaselgelt konkreetsetele WTO lepingute sätetele, on andnud õigussubjektidele õiguse neile tugineda.
Hence, a Member State cannot unilaterally evade the obligations resulting from WTO law.
Kaks eespool nimetatud olukorda väljendavad ühenduse sellekohast tahet.
The two instances mentioned above are the expression of such a desire on the part of the Community.
Seega ei saa liikmesriik ühepoolselt hoiduda sellest tulenevate kohustuste täitmisest.
By that very fact, it signals that it intends to comply with WTO law, thereby voluntarily forgoing the room for manoeuvre in the application of the WTO rules enjoyed by some contracting parties that refuse to accord any direct effect to those rules.
Ja tema süüdimõistmine ei koorma kuidagi institutsioonide võimalust tulevikus selle
42 — These instances are recalled in particular in Portugal v Council, paragraph 49.
42 – Seda märgib eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Portugal vs. nõukogu (punkt 49).
39 — See Commission v Germany, paragraph 52; Case C-335/05 Řízení Letového Provozu [2007] ECR I-4307, paragraph 16; and Merck Genéricos — Produtos Farmacêuticos, paragraph 35.
39 – Vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (punkt 52); 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-335/05: Rizeni Letoveho Provozu (EKL 2007, lk I-4307, punkt 16); eespool viidatud kohtuotsus Merck Genéricos Produtos Farmacêuticos (punkt 35).
43 — The Nakajima hypothesis.
43 – See on Nakajima juhtum.
For an application, see Petrotub and Republica, paragraphs 52 to 56.
Kohaldamise kohta vt eespool viidatud 9. jaanuari 2003. aasta kohtuotsus Petrotub ja Republica (punktid 52–56).
40 — See Hermès, paragraph 28, and Dior and Others, paragraph 47.
40 – Vt eespool viidatud kohtuotsused Hermès (punkt 28) ja Dior jt (punkt 47).
44 — The Fediol hypothesis.45 — See Portugal v Council, paragraph 35.
45 – Vt eespool viidatud kohtuotsus Portugal vs. nõukogu (punkt 35).
41 — See Commission v Germany.
41 – Vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa.
The impact of a DSB decision finding against the Community
Ühenduse kahjuks tehtud VLO otsuse mõju
The appellants complain that in the contested judgments the Court of First Instance gave a negative answer to that question.
Apellatsioonkaebuse esitajad heidavad Esimese Astme Kohtule ette, et ta vastas vaidlustatud kohtuotsuses eitavalt.
However, in ruling as it did, the Court of First Instance merely followed the previous line of case-law.
Ometi järgis Esimese Astme Kohus sellist otsust tehes lihtsalt varasema kohtupraktika suuniseid.
The Court of Justice had, in fact, already indicated that it is impossible to rely on a DSB decision unless the WTO rules can also be relied on.
Euroopa Kohus on juba varem leidnud, et VLO otsusele ei saa tugineda, sõltumata WTO eeskirjadele tuginemise võimalikkusest.
47 Admittedly, the question whether a DSB decision finding against the Community can overturn the principle that WTO law cannot be relied upon remained in suspension.
47Küsimus selle kohta, kas ühenduse kahjuks tehtud VLO otsus on WTO õigusele tuginemise võimatuse põhimõttest üle, on endiselt vastuseta.
Moreover, the Court of Justice had, it is true, appeared initially to have opened the door on this point, having reproached the Court of First Instance for having failed to respond to an argument that the legal effects of a DSB decision vis-à-vis the European Community ‘called into question the Court’s finding that the WTO rules did not have direct effect and provided grounds for a review by the Community courts of the legality of Directives … in the light of those rules in the action for damages brought by the then applicant’.
Ja tõepoolest, Euroopa Kohus tundus esialgu olevat selles küsimuses positiivselt meelestatud, kui ta heitis Esimese Astme Kohtule ette, et see jättis vastamata argumendile, mille kohaselt on VLO otsusel Euroopa Ühenduse suhtes selline õiguslik mõju, mis „seadis kahtluse alla tema WTO eeskirjade otsese mõju puudumist käsitleva hinnangu ja õigustas ühenduse kohtu poolt direktiivide […] õiguspärasuse kontrollimist nende eeskirjade alusel hageja poolt esitatud kahju hüvitamise hagi lahendamise raames” 48.
48The door was swiftly closed again, however, the Community courts ruling that reliance could be placed, notwithstanding the lack of direct of effect of the WTO rules, on the incompatibility of a Community act with WTO law — even where that incompatibility was found by a DSB decision — in the context of a reference for a preliminary ruling as to validity 49or in support of an action for damages 50 only within the narrow framework defined by the Nakajima and Fediol solutions.
Kuid see võimalus kadus kiiresti, kui Euroopa Kohus otsustas, et isegi VLO otsusega tuvastatud juhul saab ühenduse akti kooskõla WTO õigusega hinnata õigusakti kehtivust käsitleva eelotsusemenetluse raames 49või kahju hüvitamise hagi lahendamisel, 50hoolimata WTO eeskirjade vahetu õigusmõju puudumisest, üksnes Nakajima ja Fedioli lahendites kehtestatud rangetes piirides.
The appellants’ arguments fall within the framework of this case-law.
Hagejate argumentatsioon asetseb selle kohtupraktikaga kujundatud raamistikus.
They ask the Court to determine whether and to what extent a DSB decision finding Community legislation to be incompatible with a provision of the WTO agreements can also overturn the refusal as a matter of principle to allow the agreements to be relied upon, thus precluding any review of the compatibility of secondary Community legislation with the agreements.
Nad paluvad Euroopa Kohtul määratleda, kas ja millises ulatuses võib VLO otsus, millega tuvastatakse ühenduse õigusnormide vastuolu WTO eeskirjadega, kaasa tuua nimetatud lepingutele tuginemise põhimõtte kohaldamisest keeldumise, välistades sellega igasuguse kontrolli ühenduse teisese õiguse kooskõla üle nimetatud lepingutega.
To that end, they stress the binding nature of the DSB decision in order to maintain that they must be able to rely on it and complain that it has not been implemented, even though the WTO agreements themselves cannot be invoked.
Selleks rõhuvad nad VLO otsuse siduvale jõule, väites, et neil peab olema võimalik sellele tugineda ja esitada kaebus selle täitmise üle isegi siis, kui WTO lepingutele endile ei saa tugineda.
Presented in this manner, the argument is undeniably clumsy.
Niimoodi esitatuna on see argumentatsioon vaieldamatult kohmakas.
As the Council has rightly retorted, a DSB decision cannot produce wider effects than the WTO rules which it has found to have been infringed.
Nagu nõukogu õigesti märkis, ei saa VLO otsusel olla ulatuslikumat mõju kui WTO lepingu sätetel, mille rikkumine selles tuvastati.
The question that the Court is asked to answer is therefore more precisely whether, to repeat the words of the Court of First Instance in the contested judgments, ‘the WTO agreements give rise, for persons subject to Community law, to the right to rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules’. 46
Seega on küsimus, millele Euroopa Kohtul palutakse vastata, täpsemalt öeldes selline: „kas WTO lepingud tekitavad Euroopa Kohtu jurisdiktsiooni alla kuuluvatele isikutele õiguse nendele lepingutele õiguslikult tugineda, et vaidlustada ühenduse õigusakti kehtivust, eeldades, et VLO on tunnistanud, et nii see õigusakt kui ka selle alusel ühenduse poolt WTO eeskirjadega kooskõlla viimise eesmärgil vastu võetud õigusakt on WTO eeskirjadega vastuolus” 46.
47 — Indeed, the Court has already stated that, if an individual pleads failure to have regard to the compulsory nature of a DSB decision for the Community, that is tantamount to alleging infringement of the compulsory effect of the WTO agreement, which is possible only if that agreement has direct effect (see Case C-104/97 P Atlanta and Others v European Community [1999] ECR I-6983, paragraphs 17 to 23).
47 – Euroopa Kohus on õigupoolest juba täpsustanud, et asjaolu, kui õigussubjekt tugineb VLO otsuse ühenduse jaoks kohustusliku iseloomu eiramisele, on sisuliselt väide, et rikutud on WTO lepingu kohustuslikku mõju, ning see on võimalik üksnes selle lepingu vahetu õigusmõju korral (vt Euroopa Kohtu 14. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-104/97 P: Atlanta vs. Euroopa Ühendus (EKL 1999, lk I-6983, punktid 17–23).
46 — The FIAMM judgment, paragraph 108, and the Fedon judgment, paragraph 101.
48 – Vt eespool viidatud kohtuotsus Biret International vs. nõukogu (punkt 57).
48 — See Biret International v Council, paragraph 57.49 — See Van Parys.50 — See Chiquita Brands and Others v Commission.
46 – Eespool viidatud kohtuotsused Fiamm (punkt 108) ja Fedon (punkt 101).
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P the contracting parties with regard to the application of the provisions of those agreements.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-120/06 P JA C-121/06 P ülesehitusest tulenevalt tagatud seoses nimetatud lepingute sätete kohaldamisega.
It is therefore necessary to determine whether, in the particular context of the cases at issue, allowing the appellants to rely on the DSB decision to establish the unlawfulness of the conduct of the Community with a view to obtaining reparation for the damage suffered as a result of the increased customs duty imposed by the United States in retaliation for the Community’s failure to implement the DSB decision would adversely affect the political freedom of the Community’s legislative and executive organs in the framework of the WTO.
Seega tuleb välja selgitada, kas VLO otsusele tuginemise lubamine hagejatele ühenduse tegevuse õigusvastasuse tuvastamiseks, selleks et hüvitataks kahju, mis tekkis Ühendriikide poolt kehtestatud täiendava imporditollimaksu tõttu, mis oli vastuabinõu ühenduse poolt VLO otsuse täitmata jätmise suhtes, kahjustaks käesolevate kohtuasjade konkreetses kontekstis ühenduse seadusandlike ja täidesaatvate organite poliitilist otsustusvabadust WTO-s.
FIAMM and Fedon are not ignorant of this case-law.
FIAMM ja FEDON on selle kohtupraktikaga kursis.
They nevertheless dwell on the particular features of their case compared with the earlier cases in order to claim a different outcome.
Siiski rõhuvad nad oma olukorra erilisusele võrreldes varasemaga ja soovivad erinevat lahendust.
To that end, they state that the Court is being asked to rule on the possibility of relying on a DSB decision after expiry of the reasonable period laid down for compliance therewith in order to obtain compensation for damage actually suffered as a result of retaliatory measures.
Sellest vaatenurgast väidavad nad, et Euroopa Kohtul palutakse võtta seisukoht selle suhtes, kas on võimalik tugineda VLO otsusele pärast selle täitmiseks ette nähtud põhjendatud ajavahemiku möödumist selleks, et hüvitataks vastuabinõude tõttu tekkinud võimalik kahju.