natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He also alleges that the Court of First Instance failed to observe the obligation to state reasons for its decision.
Lisaks jättis Esimese Astme Kohus apellandi väitel täitmata kohustuse oma otsust põhjendada.
Moreover, it can also be observed that in cases such as the present one, where the subject of the dispute is a legislative act, the possibility that the pre-litigation procedure might lead to a beneficial outcome is, in reality, entirely theoretical.
Lisaks tuleb märkida, et selliste juhtumite puhul nagu käesolev asi, milles vaidluse esemeks on õigustloov akt, on kohtueelse menetluse kasuliku tulemiga päädimise võimalus tegelikult täiesti teoreetiline.
19 — On that right, see, for example, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37, and the caselaw cited.
19 – Selle õiguse kohta vt nt 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-432/05: Unibet (EKL 2007, lk I-2271, punkt 37 ja viidatud kohtupraktika).
Moreover, he considers that the ‘country method’ is of itself contrary to the principle of equal treatment, as it penalises all pensioners living in the capital and, more generally, in the parts of a State where the cost of living is higher than the average for that State.
Samuti on „riigi meetod” apellandi sõnul iseenesest vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega.
In addition, the ‘country method’
Nimelt kahjustab selline meetod kõiki pealinnas elavaid pensionäre ja üldisemalt neid, kes elavad mõnes riigi osas, mille elukallidus ületab riigi keskmise elukalliduse.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P than that required by the cost of living in the place where they live.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-71/07 P des neile kõrgema paranduskoefitsiendi, kui nõuaks nende elukoha elukallidus.
also effectively impedes the freedom of movement and residence within the territory of the Community.
Veelgi enam, „riigi meetod” võib lõppkokkuvõttes takistada vaba liikumist ja elamist ühenduse territooriumil.
In his view, recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004, in providing reasons for the legislature’s decision to abolish the system of correction coefficients for the pensions of former officials of the Communities, sets out from an extremely dubious assumption of soundness, since integration between the Member States allows significant differences to remain between them as regards the cost of living.
Määruse nr 723/2004 põhjendus 30 lähtub – põhjendades seadusandja valikut kaotada ühenduse endiste ametnike pensionide paranduskoefitsientide süsteem – stabiilsuse eeldusest, mis on vägagi kaheldav, sest vaatamata eri liikmesriikide koostööle on säilinud märgatavad erinevused elukalliduse osas.
The Council, like the Commission, disputes above all that the judgment of the Court of First Instance can be interpreted as meaning that it places the discretion of the legislature above observance of the principle of equal treatment.
Nõukogu eitab sarnaselt komisjoniga ennekõike seda, et Esimese Astme Kohtu otsust saaks tõlgendada nii, et see asetab seadusandja kaalutlusõiguse võrdse kohtlemise põhimõtte suhtes prevaleerivale kohale.
In particular, in the opinion of the Council, the appellant confuses the principle of equal treatment with the principle of equality of purchasing power.
Täpsemalt ajab apellant nõukogu sõnul segamini võrdse kohtlemise põhimõtte ja ostujõu võrdväärsuse põhimõtte.
According to the Council, paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the principle of equality of purchasing power.
Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 105 ei viita nõukogu arvates võrdse kohtlemise põhimõttele üldiselt, vaid pelgalt ostujõu võrdväärsuse põhimõttele.
The Commission states that, in its view, the appellant’s plea gives a distorted interpretation of the line of argument of the Court of First Instance.
Komisjon tõdeb, et tema arvates on apellandi väidetes tõlgendatud vääralt Esimese Astme Kohtu argumentatsiooni.
In particular, the Court of First Instance did not assert the supremacy of the legislature’s discretion over the principle of equality but merely observed that the transition from the ‘capital method’ to the ‘country method’ did not entail an arbitrary or manifestly inappropriate distinction that infringed the principle of equal treatment.
Täpsemalt ei kinnitanud Esimese Astme Kohus komisjoni väitel seadusandja kaalutlusõiguse ülimuslikkust võrdsuse põhimõtte ees, vaid piirdus tõdemusega, et üleminek „pealinna meetodilt” „riigi meetodile” ei kujuta endast omavolilist või ilmselgelt sobimatut eristust, mis võiks rikkuda võrdse kohtlemise põhimõtet.
The main issue to be addressed in order to answer this argument is to determine whether the Community legislature’s decision to introduce the ‘country method’ in place of the ‘capital method’ for calculating the correction coefficients for the pensions of former officials of the Communities constitutes a legitimate exercise of the discretion conferred upon the legislature in this matter or whether the principle of equal treatment has thereby been infringed.
Kõnesolevale väitele vastamisel on keskseks küsimuseks määrata kindlaks, kas ühenduse seadusandja valik asendada ühenduste endiste ametnike pensionide paranduskoefitsientide määratlemisel kasutatav „pealinna meetod” „riigi meetodiga” kujutab endast seadusandjale selles valdkonnas kuuluva kaalutlusõiguse õiguspärast kasutamist või on selle tulemuseks võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine.
As regards the substance of the appellant’s observations on the alleged difference in treatment between pensioners according to their place of residence, the Commission observes that the ‘capital method’ also results in a difference in treatment, benefiting pensioners living outside the capital by guaranteeing them a higher correction coefficient
Apellandi väidete kohta, mis käsitlevad pensionäride väidetavat ebavõrdset kohtlemist elukoha alusel, märgib komisjon, et ka „pealinna meetod” põhjustab ebavõrdset kohtlemist, kuna see annab eelise pealinnast väljaspool elavatele pensionäridele, taga-
I consider that it is first essential to observe that any system of correction coefficients (and, more generally, any system
Leian, et alustuseks on möödapääsmatu tõdemus, et mis tahes paranduskoefitsientide süsteem (ja üldisemalt töötasude ja/või pen-
for adjusting salaries and/or pensions) is by its very nature necessarily imprecise.
sionide kohandamise mis tahes süsteem) on oma olemuselt paratamatult ebatäpne.
As the Court of First Instance rightly observed, 20 in order to be truly precise, the system would have to contemplate a specific correction coefficient for each place where former officials of the Communities live.
Nagu õigesti tõdes Esimese Astme Kohus, 20 peaks selline süsteem tõelise täpsuse tagamiseks arvestama ühenduste endiste ametnike iga elukoha jaoks eri paranduskoefitsienti.
Even different districts within the same city would probably, in many cases, have to be assessed separately, with different coefficients being applied on the basis of the respective cost of living.
Paljudel juhtudel tuleks ka sama linna erinevaid linnaosi tõenäoliselt hinnata eraldi, kohaldades erinevaid koefitsiente, mis tuginevad vastavale elukallidusele.
The appellant emphasises that, in his opinion, the ‘country method’ does not comply with the principle of equal treatment and therefore acts as a discriminatory criterion.
Apellant rõhutas eriti seda, et tema arvates ei vasta „riigi meetod” võrdse kohtlemise põhimõttele ja toimib seega nagu diskrimineeriv kriteerium.
His underlying idea is clearly that, in practice, only the ‘capital method’ avoids possible criticism based on the prohibition of discrimination.
Apellant lähtub selgelt ideest, et praktikas saab üksnes „pealinna meetodi” puhul vältida diskrimineerimise keelul põhinevat võimalikku kriitikat.
It is therefore inevitable that, whatever system is chosen, it can at best constitute a reasonable approximation of the actual cost of living borne by each former official.
Seega on mis tahes süsteemi valiku puhul vältimatu, et see saab parimal juhul endast kujutada kõigi endiste ametnike tegelike elukalliduste mõistlikku üldistust.
I do not think that this is the place for a detailed examination of the principles of equality and the prohibition of discrimination in the context of Community law.
Ma ei arva, et siinkohal tuleks üksikasjalikult käsitleda võrdsuse ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid ühenduse õiguses.
21As I have already pointed out, a guarantee of absolute parity in terms of purchasing power among all former officials of the Communities would be utterly impossible to achieve.
21 Nagu ma olen juba märkinud, oleks ostujõu täieliku võrdsuse tagamine kõigi ühenduste endiste ametnike puhul praktikas igal juhul võimatu.
I therefore consider that the Court of First Instance could legitimately assert that, within the scope of the discretion enjoyed by the Community legislature to organise the pension scheme of former officials, the decision to use the ‘country method’ instead of
Leian seega, et Esimese Astme Kohus kinnitas õigesti, et ühenduse seadusandjale endiste ametnike pensioniskeemi korraldamisel kuuluva kaalutlusõiguse raames tehtud valik
Viewed in that light, it seems perfectly plain to me that both the ‘capital method’ and the ‘country method’ have advantages and disadvantages.
Sellisest vaatevinklist näib mulle ilmne, et nii „pealinna meetodil” kui ka „riigi meetodil” on oma eelised ja puudused.
For example, although it is true that the ‘capital method’ tends to give better protection to those living in the cap -itals and major cities, at the same time it gives those living outside such cities much better actual economic treatment, in real terms, because of the lower cost of living in the provinces.
Ehkki „pealinna meetod” kipub pakkuma paremat kaitset pealinnades ja suurtes linnades elavaile isikuile, saab samas seda meetodit kasutades neist linnadest väljaspool elavaile isikuile osaks tegelikult palju soodsam majanduslik kohtlemine, sest provintside elukallidus on madalam.
On the other hand, the ‘country method’, which uses a coefficient that tends to be somewhere between the cost of living in the capital and that in less ‘expensive’ parts of the Member State, may to some extent penalise residents of the more
Teisalt võib „riigi meetod”, mis kasutab koefitsienti, mis võrdub liikmesriigi pealinna elukalliduse ja „madalama” elukallidusega piirkondade ligikaudse keskmisega, teataval määral kahjustada liikmesriigi suurema elukallidusega osade elanikke; ent olles
21 — That principle is crystallised in the formula that requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified.
21 – Teatavasti on see põhimõte leidnud väljendust kindlakskujunenud vormelis, mille kohaselt see nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud.
See, for example, Case C-273/04 Poland v Council [2007] ECR I-8925, paragraph 86; Joined Cases C-87/03 and C-100/03 Spain v Council [2006] ECR I-2915, paragraph 48; Case C-44/94 Fishermen’s Organisations and Others [1995] ECR I-3115, paragraph 46.
Vt nt Euroopa Kohtu 23. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-273/04: Poola vs. nõukogu (EKL 2007, lk I-8925, punkt 86); 30. märtsi 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-87/03 ja C-100/03: Hispaania vs. nõukogu, (EKL 2006, lk I-2915, punkt 48); 17. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-44/94: Fishermen’s Organisations jt, (EKL 1995, lk I-3115, punkt 46) jne.
For the Community public employment sector, see, for example, Case 119/83 Appelbaum v Commission [1985] ECR 2423 and Joined Cases T-18/89 and T-24/89 Tagaras v Court of Justice [1991] ECR II-53, paragraph 68.
Ühenduse avaliku teenistuse valdkonna asjadest vt nt Euroopa Kohtu 11. juuli 1985. aasta otsus kohtuasjas 119/83: Appelbaum vs. komisjon (EKL 1985, lk 2423), samuti Esimese Astme Kohtu 7. veebruari 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-18/89 ja T-24/89: Tagaras vs. Euroopa Kohus (EKL 1991, lk II-53, punkt 68).
20 — The judgment under appeal, paragraph 100.
20 – Vaidlustatud kohtuotsus, punkt 100.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the ‘capital method’ does not constitute an arbitrary or manifestly inappropriate distinction likely to infringe the principle of equal treatment.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-71/07 P kasutada „pealinna meetodi” asemel „riigi meetodit” ei kujuta endast omavolilist või ilmselgelt sobimatut eristust, mis võiks rikkuda võrdse kohtlemise põhimõtet.
In his criticism of the judgment under appeal, the appellant focuses in particular on paragraph 105 thereof, maintaining that it indicates that the Court of First Instance considered that the discretion granted to the legislature takes precedence over the principle of equality.
Apellant keskendub vaidlustatud kohtuotsust arvustades iseäranis selle punktile 105, väites, et see näitab, kuidas Esimese Astme Kohus pidas seadusandja kaalutlusõigust prevaleerivaks võrdsuse põhimõtte ees.
In this case, the transitional period is provided for in Article 20 of Annex XIII to the new Staff Regulations, under which the changeover from the correction coefficient calculated using the ‘capital method’ to that calculated using the ‘country method’ was to be achieved progressively and gradually between 2004 and 2008.
Seda vabadust ei saa piirata ostujõu võrdsuse põhimõttele tuginedes, iseäranis arvestades, et uute personalieeskirjade XIII lisa artikli 24 lõikes 2 ettenähtud üleminekukord tagab sellistele pensionäridele nagu hageja, enne uute personalieeskirjade jõustumist saadud netopensioni nominaalsumma säilitamise piiramata ajaks […]” 22.
Nor can that freedom be limited by invoking the principle of equality of purchasing power, particularly as the transitional arrangements laid down in Article 24(2) of Annex XIII to the new Staff Regulations guarantees to pensioners such as the applicant that the nominal amount of the net pension received before the new Staff Regulations came into effect will be maintained for an unlimited period ….’ 22
Nimetatud otsuses tunnistas Euroopa Kohus õiguspäraseks ühenduste endiste ametnike elukoha alusel varieeruvate paranduskoefitsientide süsteemi ning leidis lisaks, et on õiguspärane kasutada ainult üht paranduskoefitsienti iga üksiku liikmesriigi jaoks.
I do not share the appellant’s interpretation of the passage I have just quoted.
Ma ei nõustu apellandi poolt eelviidatud lõigule antud tõlgendusega.
It seems clear to me that the Court of First Instance did not maintain, as the appellant appears to suggest, that the provision of an adequate transitional period is the only
Mulle näib ilmselge, et Esimese Astme Kohus ei väida – nagu näib arvavat apellant –, et sobiva üleminekuperioodi ettenägemine on erineva kohtlemise sätestamise ainus tingimus. Nimelt ei
Here too, I cannot share the appellant’s stance.
23 – Esimese Astme Kohtu 26. veebruari 2003. aasta otsus kohtuasjas T-184/00 (EKL AT 2003, lk.
23 — Case T-184/00 [2003] ECR-SC I-A-51 and II-297, confirmed by order of 29 April 2004 in Case C-187/03 P.
I-A-51 ja II-297), mida kinnitas Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta määrus kohtuasjas C-187/03 P (kohtulahendite kogumikus ei avaldata).
22 — The translation of this and all other passages from the judgment under appeal is not official.
22 – Selle lõigu tõlge on mitteametlik, samuti nagu kõigi teiste vaidlustatud kohtuotsuse viidatud punktide tõlge.
It did not, however, state that the only mechanism acceptable for determining that correction coefficient was that adopted in the ‘capital method’.
Samas ei sedastanud kohus mingil viisil, et ainus aktsepteeritav mehhanism sellise paranduskoefitsiendi kindlaksmääramiseks oleks see, mis kasutab „pealinna meetodit”.
are concentrated, refers to the decision to abolish the system of correction coefficients, which is of no relevance for the purposes of this case, since the abolition does not affect those who, like the appellant, retired before the new Staff Regulations came into effect.
koefitsientide süsteem, on kõnesoleva asja seisukohast koguni tähtsuseta, kuna selline kaotamine ei puuduta neid, kes jäid sarnaselt apellandiga pensionile enne uute personalieeskirjade jõustumist.
I therefore consider that the first argument of the single plea in the appeal should not be accepted, since it fails to demonstrate that the Court of First Instance erred in law.
Leian seega, et kõnesoleva apellatsioonkaebuse ainsa väite esimene argument tuleb tagasi lükata, kuna ei ole tõendatud, et Esimese Astme Kohus oleks rikkunud õigusnormi.
The appellant also focuses on recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004, cited at paragraph 8 above, which indicates, as reasons for the decision to abolish the system of correction coefficients, both the need for ever greater integration of the Member States of the Union and practical difficulties in operating the system.
Apellant osutab samuti määruse nr 723/2004 põhjendusele 30, millele on viidatud eespool (punktis 8) ning mille kohaselt otsustati paranduskoefitsientide süsteem kaotada Euroopa Liidu liikmesriikide süvenenud koostöö ja praktiliste raskuste tõttu süsteemi haldamisel.
The appellant claims this to be both wrong, since, in his view, European integration is still far from being achieved, and contradictory, since he considers that the increased freedom of movement referred to in that recital should lead to a more appropriate system of cor -rection coefficients so as to permit more effective freedom of movement.
Apellandi väitel on need põhjused ekslikud, kuna tema arvates on Euroopa koostöö veel tegelikkusest kaugel, ning vastuolulised, kuna suurenenud liikumisvabadus, millele nimetatud põhjendus viitab, peaks viima adekvaatsema paranduskoefitsientide süsteemini, mis võimaldaks tegelikku vaba liikumist.
D — Discrimination in pensioners living in Belgium
D. Diskrimineerimine võrreldes Belgias elavate pensionäridega
The Commission submits that such considerations are inadmissible, both because they relate to considerations of fact and as such are outside the purview of the Court of Justice in an appeal, and because they were raised for the first time in the appeal before the Court.
Komisjoni sõnul on need väited vastuvõetamatud seetõttu, et need rajanevad faktilistel asjaoludel, mis ei kuulu Euroopa Kohtu kontrolli alla apellatsiooniastmes, ja ka seetõttu, et need esitati esimest korda Euroopa Kohtus toimuvas apellatsioonimenetluses.
Reiterating the third argument raised before the Court of First Instance maintaining that the principle of equal treatment had been infringed, the appellant claims discrimination in relation to pensioners living in Belgium, who allegedly continue to enjoy a pension adjusted to the cost of living in Brussels.
Korrates Esimese Astme Kohtus võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise põhjendamiseks esitatud kolmandat argumenti, väidab apellant, et eksisteerib diskrimineerimine võrreldes Belgias elavate pensionäridega, kes saavad jätkuvalt Brüsseli elukallidusega kohandatud pensioni.
All the arguments developed by the Court of First Instance in addition to that basic finding are therefore, according to the Commission, superfluous, so that the criticisms directed against them should be dismissed as incapable of altering the conclusions reached in the judgment.
Komisjoni väitel on kõik Esimese Astme Kohtu poolt eelmainitud alustõdemusele lisaks esitatud argumendid seega täiendavad, nii et nende vastu suunatud kriitika tuleks tagasi lükata, kuna see ei saa muuta kohtuotsuses esitatud järeldusi.
In any event, the Commission maintains, in the alternative, that the additional arguments put forward by the Court of First Instance are correct.
Igal juhul väidab komisjon teise võimalusena, et Esimese Astme Kohtu täiendav argumentatsioon oli õige.
In particular, having repeated his interpretation of the Staff Regulations, according to which the pensions of former officials living in Belgium are calculated only on the basis of the cost of living in Brussels, and hence without applying the ‘country method’, the appellant contests the arguments set out by the Court of First Instance at paragraph 124 of the judgment under appeal, where it observes that ‘the legality of a Community regulation cannot depend on the manner in which it is applied in practice’, and at paragraph 125, where it recalls the settled caselaw under which ‘respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party’.
Korranud oma tõlgendust personalieeskirjadest, mille kohaselt Belgias elavate endiste ametnike pensionid arvutatakse ainult Brüsseli elukalliduse alusel ning seega „riigi meetodit” kasutamata, vaidlustab apellant eelkõige Esimese Astme Kohtu argumendid otsuse punktis 124, kus viimane tõdes, et „ühenduse üldakti õiguspärasus ei saa sõltuda selle praktikasse rakendamise viisist”, ning punktis 125, milles see kohus viitas väljakujunenud kohtupraktikale, mille alusel „tuleb võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine ühitada kinnipidamisega õiguspärasuse põhimõttest, mille kohaselt keegi ei saa oma nõuete toetuseks tugineda teiste õigussubjektide kasuks sooritatud õigusrikkumisele”.
The first problem to be addressed in order to assess this argument is to determine, objectively, what result the appellant’s claim is intended to achieve.
Kõnesoleva väite hindamiseks tuleb esiteks teha kindlaks, millist tulemust apellant objektiivselt võttes oma nõuetega taotleb.
In particular, as regards the first of the two cited statements of the Court of First Instance, the appellant not only disputes that the caselaw endorses the interpretation of the Court of First Instance but also wonders what other acts (for the practical implementation of the new pension scheme) he could have challenged in order to obtain redress for his claims.
Esimese Astme Kohtu osundatud sedastustest esimese kohta küsib apellant, kelle sõnul ei toeta kohtupraktika Esimese Astme Kohtu esitatud tõlgendust, millised teised aktid (uue pensioniskeemi üksikaktid) ta oleks saanud oma nõuete rahuldamiseks vaidlustada.
As to the second statement, by contrast, the appellant observes that it is not a question here of challenging an unlawful act committed in favour of a third party but only of proving discriminatory treatment between two persons belonging to the same category.
Teise sedastuse kohta leiab apellant, et kõnesoleval juhul ei ole tegemist teiste õigussubjektide kasuks sooritatud õigusrikkumise vaidlustamisega, vaid üksnes selle tõendamisega, et eksisteerib kahe samasse kategooriasse kuuluva subjekti vaheline diskrimineeriv kohtlemine.
The Commission first repeats the text of Article 1(3)(a) of Annex XI to the new Staff Regulations to confirm that the new pension scheme makes no provision for any link to the cost of living in Brussels.
Komisjon viitab eeskätt personalieeskirjade XI lisa artikli 1 lõike 3 punktile a, korrates, et uues pensioniskeemis ei ole ette nähtud mingit seotust Brüsseli elukallidusega.
If his objective is to obtain a reduction in the pensions actually paid to former officials living in Belgium, or a reduction in the reference amount for calculating the pensions of former officials of the Communities, the plea appears to be unquestionably inadmissible ab origine.
Kui tema eesmärk on tõepoolest saavutada Belgias elavatele endistele ametnikele reaalselt makstavate pensionide vähendamine või ühenduste endiste ametnike pensionide arvutamisel kasutatava võrdlussumma vähendamine, siis on tema nõue kahtlemata algusest peale vastuvõetamatu.
It is common ground, in the caselaw, that one of the conditions for the admissibility of an action is having a legal interest in bringing proceedings.
Nimelt sedastab kohtupraktika, et hagi vastuvõetavuse tingimuste hulka kuulub menetluse algatamise huvi olemasolu.
Moreover, this is a matter of public policy that can be raised of the Court’s own motion.
Tegemist on avalikul huvil põhineva tingimusega, mille täidetust võib ühenduse kohus omal algatusel kontrollida. 24