natgillin/translations-raw huggingface dataset:
elements (the payment of a fee) of an institution (the exclusive concession) which the Community legislation abolishes 29 but rather to rely on other methods created by that legislation to achieve equality, by imposing specific (‘asymmetrical’ to quote the representative of Italia Telecom at the hearing in the present proceedings) obligations on dominant undertakings.
kehtestatud abinõusid, kehtestades turgu valitsevat seisundit omavatele ettevõtjatele erikohustusi („asümmeetrilisi”, nagu ütleb Italia Telecomi esindaja käesoleva eelotsuse küsimuse kohtuistungil).
One useful example is Article 4a of Directive 90/388, inserted by Directive 96/19, which requires the Member States to ensure that undertakings which hold special or exclusive rights provide interconnection to their public network and their voice telephony services to other undertakings authorised to provide such networks or services. 30
Ilmekaks näiteks on direktiivi 90/388 artikkel 4a, mis lisati direktiiviga 96/19, et kohustada liikmesriike tagama, et eri- või ainuõigustega ettevõtjad võimaldaksid telekommunikatsiooniteenuseid osutama volitatud teistele ettevõtjatele ühendust oma üldkasutatava võrgu ja telefonisideteenustega. 30
29 — For that reason, the Commission’s concerns are unnecessary, since it argues in favour of disregarding cases where the national court finds that an undertaking which enjoyed special or exclusive rights before Directive 97/13 now has a dominant position.
29 – Seetõttu on liigne komisjoni ettevaatlikkus, kes pooldab erandi tegemist juhtudel, kus siseriiklik kohus tuvastab direktiivile 97/13 eelnenud ajal ainu- või eriõigusi omanud ettevõtja turgu valitseva seisundi.
The judgment in Joined Cases C-544/03 and C-545/03 Mobistar and Belgacom Mobile [2005] ECR I-7723 is irrelevant in that connection, since it concerned a communal tax on telecommunications infrastructure (pylons, masts and transmission antennae for mobile telephones) which was lawful in principle but liable, in certain circumstances, to affect competition and, therefore, to infringe Article 3c of Directive 90/388, inserted by Commission Directive 96/2/EC of 16 January 1996 (OJ 1996 L 20, p. 59), whereas, in the present case, the Court must give a ruling on a fee which is manifestly contrary to the law of the European Union.
8. septembri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-544/03 ja C-545/03: Mobistar ja Belgacom Mobile (EKL 2005, lk I-7723) ei ole selles suhtes asjassepuutuv, sest selles käsitleti telekommunikatsiooniinfrastruk tuuridele kehtestatud kohalikku maksu (mobiillevimastid, -postid ja -antennid), mis on ühenduse õiguse seisukohalt põhimõtteliselt seaduslik, kuid võib teatavatel asjaoludel konkurentsi mõjutada ja seeläbi olla vastuolus direktiivi 90/388 artikliga 3c, mis lisati komisjoni 16. jaanuari 1996. aasta direktiiviga 96/2/EÜ (EÜT L 20, lk 59), samas kui nüüd on kohtul tegemist ilmselgelt Euroopa Liidu õiguse vastase maksuga.
Although it is a point which the referring court must clarify, it has not been proved that, at the relevant time (1 January 1998), the undertaking which held the former Italian monopoly enjoyed a position of superiority vis-à-vis its competitors.
Kuigi selle väljaselgitamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne, ei ole tõestatud, et vaadeldaval ajal (1. jaanuaril 1998) oli Itaalia endise monopoli omanikettevõtja konkurentide suhtes eelisseisus.
Furthermore, in my opinion, if that were the case, the most appropriate method of ensuring that competitors are on an equal footing at the outset would not be to retain one of the
Pealegi, kui see ka nii oleks, siis ei oleks minu arvates kõikide võistlejate võrdsele stardijoonele seadmiseks kõige sobivam viis mitte säilitada sellise korra (ainukontsessioon) üks element (tasu maksmine), mis ei ole ühenduse korras
27 — Paragraph 38 of the judgment in Albacom and Infostrada and point 52 of my Opinion in that case.
27 – Kohtuotsuse Albacom ja Infostrada punkt 38 ja selles kohtuasjas tehtud minu ettepaneku punkt 52.
30 — The so-called ‘new regulatory framework’ for telecommunications in the Community (Directives of the European Parliament and of the Council 2002/19/EC on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (Access Directive); 2002/20/EC on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive); 2002/21/EC on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive); and 2002/22/EC on universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and services (Universal Service Directive), all adopted on 7 March 2002 (OJ 2002 L 108, pp. 7, 21, 33 and 51) imposes special obligations on undertakings which dominate the market, including the successors to the former monopolies.
30 – Ühenduse telekommunikatsioonisektori niinimetatud „uus reguleeriv raamistik” (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivid 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv); 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv); 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), ja 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), mis võeti vastu 7. märtsil 2002 – EÜT L 108, lk 7, 21, 33 ja 51; ELT eriväljaanne 13/29, lk 323, 337, 349 ja 367) sisaldab erikohustusi turgu valitsevat seisundit omavatele äriühingutele, kelle hulgas on endiste monopolide õigusjärglased.
28 — Points 25 and 26 of the Opinion in ISIS Multimedia and Firma 02.
28 – Kohtuasjas ISIS Multimedia ja Firma 02 tehtud ettepaneku punktid 25 ja 26.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice replies to the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio as follows:
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunale Amministrativo Regionale del Laziole, et:
Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services, and specifically Articles 11, 22 and 25 thereof, preclude Member States from requiring a former holder of an exclusive concession or a holder of special rights which have been terminated, which currently has an individual licence, to pay, until 31 December 1998, fees and charges other than those provided for in Article 11.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiiviga 97/13/EÜ üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas ja konkreetselt selle artiklitega 11, 22 ja 25 on vastuolus, et liikmesriigid nõuavad endiselt ainukontsessionäärilt või kehtivuse kaotanud eriõiguste omanikult, kellel on praegu üksiklitsents, kuni 31. detsembrini 1998 muid makse ja tasusid peale kõnesolevas artiklis 11 sätestatute.
In Case C-296/06,
21. veebruar 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italy), made by decision of 10 May 2006, received at the Court on 3 July 2006, in the proceedings
Kohtuasjas C-296/06, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itaalia) 10. mai 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 3. juulil 2006, menetluses
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: L. Hewlett, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 4 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
EUROOPA KOHUS (kolmas koda), koosseisus: koja esimees A. Rosas, kohtunikud U. Lõhmus, J. Klučka, A. Ó Caoimh ja P. Lindh (ettekandja), kohtujurist: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kohtusekretär: vanemametnik L. Hewlett, arvestades kirjalikus menetluses ja 4. oktoobri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by P. Gentili, Avvocato dello Stato,
– Itaalia valitsus, esindaja: I. M. Braguglia, keda abistas avvocato dello Stato P. Gentili,
— the Commission of the European Communities, by E. Traversa and M. Shotter, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 25 October 2007,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: E. Traversa ja M. Shotter, olles 25. oktoobri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
TELECOM ITALIA gives the following
TELECOM ITALIA on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services (OJ 1997 L 117, p. 15).
Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiivi 97/13/EÜ üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas (EÜT L 117, lk 15) artiklite 11, 22 ja 25 tõlgendamist.
The reference was made in proceedings between Telecom Italia SpA (‘Telecom Italia’) on the one hand and the Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministry of the Economy and Finance) and the Ministero delle Comunicazioni (Ministry of Communications) on the other concerning the obligation imposed on Telecom Italia to pay a fee based on a year’s turnover from the final date laid down for transposition into national law of Directive 97/13.
See taotlus on esitatud Ministero dell’Economia e delle Finanze (majandus- ja rahandusministeerium) ja Ministero delle Comunicazioni (kommunikatsiooniministeerium) ning Telecom Italia SpA (edaspidi „Telecom Italia”) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab viimasele pandud kohustust maksta tasu, mis põhineb tema käibel, ühe aasta jooksul alates direktiivi 97/13 siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ette nähtud viimasest kuupäevast.
Relevant provisions
Õiguslik raamistik
Articles 6 and 11(1) of Directive 97/13 concerning the fees and charges for general authorisations procedures and individual licences respectively provide that the
Direktiivi 97/13 artikkel 6 ja artikli 11 lõige 1, mis puudutavad makse ja tasusid, mida kohaldatakse vastavalt üldlubade ja üksiklitsentsidega seotud menetlustele, näevad
Member States are to ensure that any fees imposed on undertakings as part of authorisation procedures seek only to cover the administrative costs incurred in the issue, management, control and, as appropriate, enforcement of the system of general authorisations or the applicable individual licences.
KOHTUOTSUS 21.2.2008 – KOHTUASI C-296/06 ette, et liikmesriigid tagavad, et ettevõtjate suhtes loamenetluse osana kehtestatud tasu eesmärk on üksnes katta halduskulud, mis on tekkinud üksiklitsentside väljaandmisel, haldamisel, kontrollimisel ja rakendamisel ning vastavalt olukorrale üldlubade süsteemi rakendamisel või kohaldatavate üksiklitsentside rakendamisel.
The general timelimit provided for the entry into force of Directive 97/13 is set out in the first paragraph of Article 25 thereof, which reads as follows:
Direktiivi 97/13 rakendamiseks ette nähtud üldine tähtaeg on sätestatud selle direktiivi artikli 25 esimeses lõigus järgmiselt:
‘Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive and publish the conditions and procedures attached to authorisations as soon as possible and, in any event, not later than 31 December 1997.
„Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid ning avaldavad loatingimused ja -korra niipea kui võimalik, kuid hiljemalt 31. detsembril 1997. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.”
They shall immediately inform the Commission thereof.’
[Siin ja edaspidi on osundatud direktiivi tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
Article 22 of Directive 97/13 contains a specific provision regarding authorisations existing at the date of its entry into force:
Direktiivi 97/13 artikkel 22 sisaldab erisätet selle direktiivi jõustumiskuupäeval kehtinud lubade kohta:
Member States shall make all necessary efforts to bring authorisations in force at the date of entry of this Directive into line with its provisions before 1 January 1999.
Liikmesriigid teevad kõik vajalikud jõupingutused, et kooskõlastada käesoleva direktiivi jõustumiskuupäeval kehtinud load käesoleva direktiivi tingimustega enne 1. jaanuari 1999.
Where application of the provisions of this Directive results in amendments to the terms of authorisations already in existence, Member States may extend the validity
Kui käesoleva direktiivi kohaldamise tulemusel muudetakse juba olemasolevate lubade tingimusi, võivad liikmesriigid pikendada tingimuste kehtivust, kui tegemist
TELECOM ITALIA of terms, other than those giving special or exclusive rights which have been or are to be terminated under Community law, provided that this can be done without affecting the rights of other undertakings under Community law, including this Directive.
TELECOM ITALIA ei ole tingimustega, millega on antud eri- või ainuõigusi, mis on ühenduse õiguse alusel lõpetatud või mis kuuluvad lõpetamisele, tingimusel et seda on võimalik teha ilma, et muudetaks teiste ettevõtjate õigusi, mis tulenevad ühenduse õigusest, sealhulgas käesolevast direktiivist.
In such cases, Member States shall notify the Commission of the action taken to that end and shall state the reasons therefor.
Sel juhul teatavad liikmesriigid komisjonile selleks astutud sammudest ja põhjendavad neid.
Without prejudice to the provisions of paragraph 2, obligations in authorisations existing at the date of entry into force of this Directive which have not been brought into line by 1 January 1999 with the provisions of this Directive shall be inoperative.
Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, muutuvad kehtetuks kohustused, mis sisalduvad käesoleva direktiivi jõustumiskuupäeval olemas olnud lubades, mida ei ole 1. jaanuariks 1999 kooskõlastatud käesoleva direktiivi sätetega.
Where justified, Member States may, upon request, be granted a deferment of that date by the Commission.’
Kui see on õigustatud, võib komisjon lubada liikmesriikidel seda kuupäeva edasi lükata.”
The Postal and Telecommunications Code
Posti- ja telekommunikatsiooniseadustik
Until the implementation of Directive 97/13, the provision of public telecommunications services in Italy was reserved to the State under the first paragraph of Article 1 of the Postal and Telecommunciations Code (Codice postale e delle telecomunicazioni; the ‘Codice Postale’), annexed to Presidential Decree No 156 approving the consolidated act containing postal, post bank and telecommunications legislation (approvazione del testo unico delle disposizioni legislative in materia postale, di bancoposta e di telecomunicazioni) of 29 March 1973 (Ordinary Supplement to GURI No 113 of 3 May 1973).
Codice postale e delle telecomunicazioni (posti- ja telekommunikatsiooniseadustik, edaspidi „codice postale”), mis oli lisatud approvazione del testo unico delle disposizioni legislative in materia postale, di bancoposta e di telecomunicazioni’le (vabariigi presidendi dekreet nr 156, mis kiidab heaks konsolideeritud teksti, mis sisaldab õigusnorme posti, postipanga ja telekommunikatsiooni kohta; GURI nr 113 regulaarne lisa, 3.5.1973), artikli 1 esimese lõigu alusel oli kuni direktiivi 97/13 ülevõtmiseni avalike telekommunikatsiooniteenuste pakkumise õigus Itaalias antud riigile.
Article 188 of the Codice Postale provides that ‘concession holders are required to pay the State an annual charge in the amount prescribed in the present Decree or in the instrument granting the concession’.
Codice postale artikli 188 kohaselt: „[k]ontsessiooni saaja on kohustatud tasuma riigile iga-aastast tasu käesoleva dekreediga, määrusega või kontsessiooniaktiga kehtestatud ulatuses”.
That charge was calculated in proportion to the gross receipts or profits obtained from the service licensed, less the amounts paid to the operator of the public network.
Tasu suurus arvutatakse proportsionaalselt kogutulude või kogukasumiga, mis on saadud kontsessiooniobjektiks olevast teenusest ja millest on maha arvatud üldkasutatava võrgu haldajale tasutud summad.
Presidential Decree No 318 of 22 September 1997
Vabariigi presidendi dekreet nr 318
Directive 97/13 was implemented, inter alia, by Presidential Decree No 318 concerning regulations for the implementation of Community Directives in the field of telecommunications (regolamento per l’attuazione di direttive comunitarie nel settore delle telecomunicazioni) of 19 September 1997 (Ordinary Supplement to GURI No 221 of 22 September 1997; ‘Decree No 318/1997’).
Direktiiv 97/13 võeti üle regolamento per l’attuazione di direttive comunitarie nel settore delle telecomunicazioni’ga (vabariigi presidendi dekreet nr 318 ühenduse direktiivide kohaldamise kohta telekommunikatsioonivaldkonnas; GURI nr 221 regulaarne lisa, 22.9.1997; edaspidi „dekreet 318/1997”).
Article 2(3) to (6) of that decree provide as follows:
Selle dekreedi artikkel 2 sätestab lõigetes 3–6:
Until 1 January 1998, the special and exclusive rights for the provision of voice telephony services and the related installation and supply of public telecommunications networks shall be maintained. …
Eri- ja ainuõigused kõnesideteenuse pakkumiseks ja üldkasutatavate telekommunikatsioonivõrkude sisseseadmiseks ja pakkumiseks säilitatakse kuni 1. jaanuarini 1998. […]
The licences for public use and the authorisations referred to in Article 184(1) of the Codice Postale existing at the time of the entry into force of these regulations shall be amended, on the initiative of the [national regulatory authority], before 1 January 1999, with a view to bringing them into line with the provisions contained herein.
Codice postale artikli 184 lõikes 1 osutatud üldiseks kasutamiseks mõeldud kontsessioone ja lubasid, mis kehtisid käesoleva määruse jõustumise ajal, tuleb [riigi reguleeriva asutuse] algatusel muuta enne 1. jaanuari 1999 eesmärgiga viia need vastavusse selles määruses sisalduvate sätetega.
Where application of the provisions of these regulations makes amendments to the terms of existing licences and authorisations, terms other than those giving special or exclusive rights which have been abolished or are to be abolished under these regulations, shall remain valid, subject to the rights which other undertakings derive, in particular, from Community law.
Kui käesoleva määruse sätete kohaldamine toob kaasa muudatused olemasolevate kontsessioonide ja lubade andmise tingimustes, jäävad kehtima muud tingimused kui need, mis annavad eri- või ainuõigusi ja mis on kehtetuks tunnistatud või mis tunnistatakse käesoleva määruse alusel kehtetuks, ilma et see piiraks õigusi, mis tulenevad teistele ettevõtjatele eeskätt ühenduse õigusest.
Except for subparagraphs (4) and (5), obligations arising from licences and authorisations existing on the date on which these regulations came into force which have not been brought into line with the provisions of the latter shall be void from 1 January 1999.’
Kui käesoleva määruse jõustumise kuupäeval kehtinud kontsessioonidest ja lubadest tulenevad kohustused ei ole määruse sätetega kooskõlas, kaotavad nad alates 1. jaanuarist 1999 kehtivuse, välja arvatud lõigete 4 ja 5 sätted.”
Article 6(20) of Decree No 318/1997 provides:
Dekreedi nr 318/1997 artikli 6 lõige 20 sätestab:
‘… the contribution payable by undertakings in respect of the procedures for the grant of individual licences shall cover solely the administrative costs incurred in the preliminary investigation, control of the management of the service and maintenance of the conditions imposed for the licences themselves…’
„[…] [E]ttevõtjatelt üksiklitsentside väljastamise menetluses võetava tasu eesmärk on üksnes katta halduskulud, mis on seotud menetlusega ning teenuse osutamisele ja litsentsidele endile seatud tingimustest kinnipidamise kontrollimisega. […]”
Article 21(2) of Decree No 318/1997 reads as follows:
Dekreedi nr 318/1997 artikli 21 lõige 2 on sõnastatud järgmiselt:
‘Unless otherwise provided in these regulations, the provisions in force in the field of telecommunications shall continue to apply.
„Välja arvatud käesolevas määruses sõnaselgelt sätestatud juhtudel, jätkatakse kehtivate telekommunikatsioonivaldkonda puudutavate sätete kohaldamist.
In particular, the provisions referred to in Article 188 of the Codice Postale shall continue to apply, for the purposes referred to in Article 6(20) and (21) and pending a decision to the contrary by the [national regulatory authority].’
Eelkõige jätkatakse codice postale artiklis 188 osutatud sätete kohaldamist artikli 6 lõigetes 20 ja 21 nimetatud eesmärkidel kuni [riigi reguleeriva asutuse] vastupidise otsuseni.”
Law No 44812
Seadus nr 448
Article 20(3) of Law No 448 introducing public finance provisions for stabilisation and development (misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo) of 23 December 1998 (Ordinary Supplement to GURI No 302 of 29 December 1998; ‘Law No 448/1998’) provides:
23. detsembri 1998. aasta misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo (seadus nr 448, mis reguleerib stabiliseerimis- ja arengukulutusteks finantsvahendite andmist riigi poolt; GURI nr 302 regulaarne lisa, 29.12.1998; edaspidi „seadus nr 448/1998”) artikli 20 lõike 3 kohaselt:
Pursuant to Article 20(4) of that law, Article 21(2) of Decree No 318/1997 has been repealed.
Nimetatud seaduse artikli 20 lõike 4 alusel tunnistati dekreedi nr 318/1997 artikli 21 lõige 2 kehtetuks.
Telecom Italia, a company incorporated under Italian law, is the former holder of exclusive rights, in the form of an exclusive licence, to provide public telecommunications services in Italy.
Telecom Italia, mis on Itaalia õiguse alusel asutatud äriühing, on Itaalias üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste ainukontsessioonina antud ainuõiguse endine valdaja.
It challenges before the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Regional Administrative Court of Latium) the continuation, in respect of 1998, of the annual charge provided by the Codice Postale, which amounts to approximately EUR 385 million, for which it claims reimbursement.
Nimetatud äriühing vaidlustab Tribunale amministrativo regionale del Lazios (Lazio maakonna halduskohus) codice postale’s ette nähtud iga-aastase tasu säilitamise 1998. aasta eest, mis oli ligikaudu 385 miljonit eurot, ja taotleb selle tagastamist.
That company claims that the opening of the telecommunications market to competition on 1 January 1998 gave rise to the abolition of exclusive rights in that sector.
Nimetatud äriühing väidab, et telekommunikatsioonituru avamine konkurentsile 1. jaanuaril 1998 tõi selles valdkonnas kaasa tema ainuõiguste kehtetuks tunnistamise.
From that date, the only pecuniary charges applicable to telecommunications undertak-
Alates sellest kuupäevast olid ainsad telekommunikatsiooniettevõtjatele üksiklitsentsi eest kohaldatavad rahalised kohustused need, mis olid sätestatud
TELECOM ITALIA ings in respect of their individual licences were those provided for in Article 11 of Directive 97/13, as confirmed by the Court in Joined Cases C-292/01 and C-293/01 Albacom and Infostrada [2003] ECR I-9449.
TELECOM ITALIA direktiivi 97/13 artiklis 11 ja mida on kinnitanud ka Euroopa Kohus 18. septembri 2003. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-292/01 ja C-293/01: Albacom ja Infostrada (EKL 2003, lk I-9449).