natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conversely, where the period of transport does not exceed that time, in principle bovine animals need not be rested and transport may begin again immediately.
Seevastu kui veoaeg seda kestust ei ületa, ei pea veistele põhimõtteliselt seda puhkeaega andma ja nende vedu võib vahetult jätkuda.
In the case of transport by ferry between the port of a Member State and the port of a third country, the application of Chapter VII 48 point 7(b), at least on an interpretation based on the definition established in paragraph 26 above, must inevitably mean that a rest period of 12 hours after the animals transported by ferry arrive at the port of destination is precluded and a further period of 28 hours of transport by road may begin
Kui vedu toimub parvlaeval liikmesriigi sadama ja kolmanda riigi sadama vahel, siis ei saa direktiivi lisa VII peatüki punkti 48 alapunkti 7 lõike b kohaldamine, tuginedes selle sätte grammatilisele tõlgendamisele ja arvestades käesoleva ettepaneku punktis 26 tõdetut, jätta kaasa toomata 12-tunnise puhkeaja andmise vajaduse välistamist pärast seda, kui parvlaeval veetavad loomad jõuavad sihtkoha sadamasse ja võimalust alustada
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-207/06 a ferry crossing lasting 41 hours followed by a further journey on land of approximately 5 hours, bringing the total journey time up to 46 hours.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-207/06 ning millele järgnes ligi viie tunni pikkune maanteevedu, nii et kogu sõidu kestus oli 46 tundi.
12According to the referring court, that argument is untenable in that ‘rest period’ is defined in Article 2(2)(h) of Dir -ective 91/628 as ‘a continuous period in the course of a journey during which animals are not being moved by a means of transport’.
Sellel väitel puudub eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul alus, sest direktiivi 91/628 artikli 2 lõike 2 punktis h on „puhkeaeg” määratletud kui „pidev ajavahemik teekonna käigus, mille kestel loomi ei veeta transpordivahendiga.”
According to the referring court, its doubts arise from the fact that the answer to be inferred from a literal interpretation of the provisions in question would mean that a transport of animals by ferry between a Community port and a port in a third country was not subject to any timelimit even if the journey time was considerably more than 46 hours and the journey lasted for several days, a result that would not be consistent with the aim of protecting the animals pursued by the legislation in question.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on tal kahtlusi asjaolu tõttu, et kõnealuste sätete grammatilisele tõlgendusele tugineva lahenduse tagajärg oleks see, et loomade vedamisel ühenduse sadamast kolmanda riigi sadamasse ei kehtiks ühtegi ajalist piirangut, isegi kui vedu kestaks palju kauem kui 46 tundi ja ulatuks mitme päevani; selline tulemus ei oleks kooskõlas kõnealuste õigusnormide loomakaitse eesmärgiga.
These teleological doubts must be taken into account.
Neid teleoloogilist laadi kahtlusi tuleb arvesse võtta.
In order to do so, attention should be paid to (a) the referring court’s objection to the line of argument upheld by the Finanzgericht Hamburg in a decision delivered on 2 February 2006 which adopted that approach, and (b) to the idea, mentioned earlier, that in the case of transport between a geographical point of the Community and a geographical point situated in a third country, transport such as the transport in question might not, in theory, be subject to any time-limit.
Selleks tuleb eriti tähelepanu pöörata: a) eelotsusetaotluse esitanud kohtu vastuväidetele Finanzgericht Hamburgi 2. veebruari 2006. aasta otsuse põhjendustele, milles eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul rakendati nimetatud lähenemist, ja b) mainitud kaalutlusele, mille kohaselt võib transpordi korral ühenduse geograafilise punkti ja kolmandas riigis asuva geograafilise punkti vahel sellise transpordi suhtes nagu kõne all käesoleval juhul, põhimõtteliselt mitte kehtida ühtegi ajalist piirangut.
This complaint may not be decisive because, while the Finanzgericht Hamburg classified the period of transport of animals in vehicles loaded onto a ferry as a ‘rest period’, it may well have thought it was classifying as such the period relating to the transport of animals loaded directly onto vessels properly designed for their transport (a period that is certainly not to be counted in the journey time of transport first by sea and then by land).
Kõnealune etteheide ei saa olla otsustav, sest kui Finanzgericht Hamburg kvalifitseeris aja, mil loomi veeti parvlaevale laaditud sõidukites, „puhkeajana”, siis võib väita, et ta oleks sellena kvalifitseerinud ka aja, mil loomi veetakse laadituna otse nende vedamiseks kohandatud laevale (ajavahemik, mida ei saa kindlasti arvata kõigepealt merel ja seejärel maanteel toimuva veo kestuse alla).
It must therefore be held that, while it used the expression in question, what it had meant to say was that the period of the former type of transport, as it had said when it classified it in the same way as the period relating to the latter type of transport, should be considered, in respect of its relevance, as equivalent to a rest period.
Seega tuleb tõdeda, et kasutades kõnealust väljendit, soovis ta sellega kinnitada, et esimest tüüpi transpordi aega tuleb selle mõju poolest käsitleda sellisena, mida saab võrdsustada puhkeajaga; ta oleks nii kinnitanud ka teist tüüpi transpordi aega samamoodi kvalifitseerides.
That is what the Commission did in its observations before the Court when it said that transport of vehicles loaded onto ferries cannot be regarded either as transport or as a rest period within the meaning of the definitions in Directive 91/628.
Sarnaselt väitis komisjon Euroopa Kohtule esitatud märkustes, et parvlaevadele laaditud sõidukite vedu ei saa direktiivi 91/628 määratluste tähenduses käsitleda ei veo- ega puhkeajana.
12 — In taking that position — according to the order for reference — the Finanzgericht Hamburg opposed the Verwaltungsgerichtshof, Vienna, which held in a decision of 30 June 2005 that an exception to the 12-hour rest period rule could be made only if the transport by ferry did not exceed 14 hours.
12 – Eelotsusetaotluses on täpsustatud, et seda järeldust tehes läks Finanzgericht Hamburg vastuollu Viini Verwaltungsgerichtshofiga, kes oli 30. juuni 2005. aasta otsuses kinnitanud, et erand 12-tunnise puhkeaja reeglist on võimalik vaid siis, kui vedu parvlaeval ei ületa 14 tundi.
As to the line of argument contested by the referring court, it consists of the view that ‘the phase of transport of animals by ferry is undoubtedly to be assigned to the
Mis puutub põhjendustesse, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtluse alla seab, siis nendega väidetakse tema sõnul, et „loomade parvlaevaga vedamise etapi suhtes tuleb kahtlemata kohaldada puhkeaja
SCHWANINGER after which there must be a rest period of at least 1 hour.
SCHWANINGER kohe loomade maanteevedu, siis võib see kesta katkematult mitu päeva, kui arvestada, et maanteevedu võib tingimusteta kesta vaid 14 tundi, misjärel tuleb teha vähemalt ühetunnine puhkepaus.
As to the idea that, in the case of transport between a geographical point of the Community and a geographical point situated in a third country, transport such as the transport in question might not, in theory, be subject to any time-limit, its first source of weakness is immediately apparent from the fact that the referring court contradicts itself by asking the Court to determine whether, in cases where the period of transport on vehicles loaded onto ferries is immaterial, a further period of 28 hours of transport by road begins immediately after unloading the lorry at a port in a third country (which clearly indicates an admission that there is a timelimit on transport, even transport by road in a third country).
Mis puutub väitesse, mille kohaselt võib põhimõtteliselt juhtuda, et ühenduse geograafilise punkti ja kolmandas riigis asuva geograafilise punkti vahelise transpordi puhul võib sellise transpordi suhtes, nagu on kõne all käesoleval juhul, mitte kehtida ühtegi ajalist piirangut, siis selle esimene puudus väljendub kohe asjaolus, et rääkides enesele vastu, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus ise Euroopa Kohtul täpsustada, kas juhul, kui parvlaevadele laaditud sõidukites loomade vedamise kestus ei ole oluline, algab vahetult pärast veokite mahalaadimist kolmanda riigi sadamas järgnev maanteeveo 28-tunnine ajavahemik (mis viitab ilmselgelt selle möönmisele, et ka siis, kui on tegemist maanteeveoga kolmandas riigis, on selle kestusel piirangud).
The statement at the end of the preceding paragraph is not inconsistent with the statements made earlier in paragraphs 23 and 24 above about the difficulties that would be encountered by an interpretation of Chapter VII 48 point 7(b) of the annex to Directive 91/628 which would require a transporter of animals in a vehicle loaded onto a ferry to unload the animals for a rest period of 12 hours at the port of destination in a third country, since that would entail cooperation by the authorities of that country and, in the absence of such cooperation, would face the impossibility of imposing the application of Community rules outside ‘Community territory’.
Käesoleva ettepaneku punktides 23 ja 24 esitatud kaalutlused seoses raskustega, mis esineksid, kui direktiivi 91/628 lisa punkti 48 alapunkti 7 lõiget b tõlgendada selliselt, et parvlaevale laaditud veokis loomi transportiv isik on kohustatud need loomad kolmanda riigi sihtkoha sadamas 12-tunniseks puhkeajaks maha laadima, arvestades, et see eeldaks asjaomase riigi ametiasutuste koostööd ja sellise koostöö puudumisel oleks võimatu muuta ühenduse õigusnormide kohaldamine väljaspool „ühenduse territooriumi” kohustuslikuks, ei sea kahtluse alla käesoleva ettepaneku eelmises punktis toodud kaalutlusi.
But in addition to this source of weakness in the idea in question, there is another more decisive factor: even if the directive does not contain any provision on transport by road in the territory of a third country, the general spirit of the system suggests that the 29-hour rule should also apply to such transport.
Kuid kõnealuse väite sellele puudusele lisandub veelgi määravam asjaolu: isegi kui direktiivi sätetes ei ole kuskil viidatud kolmanda riigi territooriumil toimuvale maanteeveole, siis tuleb süsteemi üldisest mõttest lähtudes tõdeda, et sõidu minimaalset 29-tunnist kestust tuleb kohaldada ka sellise transpordi suhtes.
If it were not so, the general ob -jective of the legislation in question, which is to ensure the welfare of the animals, would be undermined.
Vastupidisel juhul ei täidetaks kõnealuste õigusnormide üldeesmärki, mis seisneb loomade heaolu tagamises.
The rest period of at least one hour prescribed in Chapter VII 48 point 4(d) would not in fact require any cooperation on the part of the authorities of such a third country since, as mentioned in paragraph 45 above, Article 2(2)(h) of Directive 91/628 defines ‘rest period’ as ‘a continuous period in the course of a journey during which animals are not being moved by a means of transport’.
Nimelt ei oleks punkti 48 alapunkti 4 lõikes d ette nähtud vähemalt ühetunniseks puhkeajaks vaja kolmanda riigi ametiasutuste mingisugust koostööd, arvestades et, nagu on mainitud käesoleva ettepaneku punktis 46, määratleb direktiivi 91/628 artikli 2 lõike 2 punkt h puhkeaega „pideva ajavahemikuna teekonna käigus, mille kestel loomi ei veeta transpordivahendiga.”
This implies that giving the animals a rest period does not involve unloading.
Sellest tuleneb, et loomadele puhkepausi andes ei tule neid maha laadida.
It follows that in classifying the period of transport of animals on vehicles loaded onto a ferry as neutral when the conditions mentioned in paragraphs 39 to 41 above are met, there is no risk that if the transport of such animals continues immediately by land it could continue for several days without a break, since that subsequent transport can continue unconditionally only for 14 hours,
Järelikult, kui parvlaevale laaditud sõidukitega toimunud loomade veo kestusel ei ole tähtsust kui on täidetud käesoleva ettepaneku punktides 39–41 esitatud tingimused, puudub oht, et kui sellele järgneb
I therefore propose that the Court reply to the third question that in the case of
Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata kolmandale küsimusele nii, et
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-207/06 transport by sea on a regular and direct link between a geographical point of the Community and a geographical point in a third country by means of a vehicle loaded onto a ferry without unloading of the animals, the period of such transport should be held to be immaterial provided that the animals have been regularly fed and watered, with the result that, if those conditions are met, a further period of 28 hours of transport by road may begin immediately after unloading the lorry at the port of destination.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-207/06 mereveo puhul regulaarse otseühenduse abil ühenduse geograafilise punkti ja kolmanda riigi geograafilise punkti vahel, milleks kasutatakse sõidukeid, mis laaditakse parvlaevale ilma loomi maha laadimata, tuleb sellise veo kestust käsitleda ebaolulisena tingimusel, et loomi joodetakse ja söödetakse regulaarselt nii, et kui see tingimus on täidetud, võib pärast veoki mahalaadimist sihtkoha sadamas vahetult alata järgmine 28-tunnine maanteeveo ajavahemik.
It is clear from the logical order of the two points raised by the referring court that the main purpose of its question is to ascertain whether the transporter’s general conduct complies with the directive — and not merely with the specific provision that is the subject of its first question — general conduct consisting not only of what was presented by way of a programme in the pretyped statement on the route plan but also (a) the subsequent signature of the route plan by which the transporter claims to have confirmed at the end of the journey that the animals really had been given the care specified in the plan at the prescribed times and in the prescribed manner and (b) an affidavit to the same effect which, according to a statement on page 3 of the order for reference, was submitted by the person in charge of the transport and was considered by the Zollamt Salzburg, Erstattungen, to be irrelevant.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuse nende kahe osa loogilise järjestuse põhjal on ilmne, et küsimuse puhul on keskseks probleem, mis puudutab seda, kas direktiiviga – ja mitte üksnes selle kohtu küsimuse esimese osa esemeks oleva sättega – on kooskõlas vedaja tegevus tervikuna: kogu tegevus, mis ei hõlma üksnes teekonnaplaani eelnevalt tehtud trükitud sissekande kohast programmi, vaid ka: a) sellele hiljem antud allkirja, millega vedaja kinnitab veo lõpus, et ta on tegelikkuses igal ettenähtud ajal ja ettekirjutatud viisil loomadele taganud teekonnaplaanis mainitud hoolduse, ja b) samasisulisi vande all antud ütlusi, mida eelotsusetaotluse leheküljel 3 esitatu kohaselt vedamise eest vastutav isik andis ja mida Zollamt Salzburg, Erstattungen käsitles ebaolulisena.
D — The fourth question
D. Neljas küsimus
To reply properly to that question, understood in the terms indicated in the preceding paragraph, it is necessary to interpret Article 5A point 2(d)(ii) of Dir -ective 91/628, in the light of the second indent of that provision, and of Article 5A point 2(d)(ii) of that directive.
Selleks et kõnealusele küsimusele eelmises punktis esitatu mõttes adekvaatselt vastata, tuleb tõlgendada direktiivi 91/628 artikli 5 A osa lõike 2 punkti d alapunkti ii koos sama punkti d alapunkti ii teise taandega ning selle direktiivi artikli 5 A osa lõike 2 punktiga f.
Article 5A point 2(d)(ii) of Direct- ive 91/628 establishes that the transporter must ensure that the staff in charge of the transport ‘state in the route plan the times and places at which the animals transported have been fed and watered during the journey’
Direktiivi 91/628 artikli 5 A osa lõike 2 punkti d alapunkti ii kohaselt peab vedaja tagama, et vedamise eest vastutav personal „märgib teekonnaplaanis ajad ja kohad, kus veetavaid loomi teekonna ajal söödeti ja joodeti”; sama punkti esimeses taandes on
By the fourth question, the referring court asks, on the one hand, whether ‘the first indent of Article 5A point 2(d)(ii) of Dir -ective 91/628 [is] to be understood as meaning that the staff in charge of the transport are required to state in the route plan the times at which the animals transported were fed and watered during the ferry journey’ and, on the other, whether ‘a pretyped statement’ indicating that during the ferry journey, ‘animals are fed and watered in the evenings and mornings, at midday, and in the evenings and mornings’ does not meet the requirements of Directive 91/628, with the effect in law ‘that the failure to state the measures actually taken to care for the animals leads to a loss of the right to an export refund in so far as the proof required cannot be provided by any other means’.
Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks teada, „kas direktiivi 91/628 artikli 5 A osa lõike 2 punkti d alapunkti ii esimesest taandest tuleb aru saada nii, et vedamise eest vastutav personal peab märkima teekonnaplaanis ajad, kui loomi praamiveo ajal söödeti ja joodeti,” ja teiseks, kas „eelnevalt tehtud trükitud sissekanne”, mille kohaselt praamiveo ajal „loomi söödetakse ja joodetakse õhtul, hommikul, lõuna ajal, õhtul, hommikul” ei vasta direktiivi 91/628 nõuetele ning „seega toob asjaolu, et puuduvad sissekanded loomade eest hoolitsemise kohta, õigusliku tagajärjena kaasa õiguse kaotamise eksporditoetusele, juhul kui nimetatut ei ole võimalik muud moodi tõendada.”
SCHWANINGER and Article 5A point 2(d)(i) provides that the original copy of the route plan must be ‘duly drawn up and completed by the appropriate persons at the appropriate time’. 13
SCHWANINGER omakorda ette nähtud, et teekonnaplaani originaal „on nõuetekohaselt ja õigeaegselt asjakohaste isikute poolt koostatud ja täidetud.” 13 hetkedele asjaomase teostatava veo jooksul, mis kestis aktide kohaselt 41,5 tundi ning hõlmas seega täpselt lisaks „õhtule, hommikule, lõunale” veel ühte „õhtut” ja „hommikut”, ja b) teekonnaplaanis esitatud programmi selline täpsus võis muuta selle järgimise punkt-punktilt kinnitamise tarbetuks ja veo lõpuhetke „sobilikuks” teekonnaplaani kuuluva tunnistuse lõpliku allkirjaga täitmiseks.
The applicant in the main proceedings, in its written observations submitted to the Court, made the most of the distinction in the provision in question between ‘drawing up’ and ‘completing’ and the fact that it spe -cifies that both these formalities, and therefore each of them, must be completed at the ‘appropriate time’.
Põhikohtuasjas kaebuse esitaja tõi Euroopa Kohtule esitatud kirjalikes märkustes esile, et kõnealuses sättes on eristatud „koostamist” ja „täitmist”, ning asjaolu, et selles on ette nähtud, et need kaks formaalsust – ning seega mõlemad eraldi – tuleb rakendada „õigeaegselt”.
Having noted, as already stated, in point 5.2 of the order for reference that by signing the route plan at the end of the journey the transporter had confirmed that the animals really had been given the requisite care at the prearranged times, the applicant in the main proceedings claims to infer that, while the pretyped indication in the route plan of the times when the animals were to be fed and watered represented the required ‘drawing up’, the subsequent signature represented the required ‘completion’.
Viidates eelotsusetaotluse punktis 5.2 esitatule selle kohta, et vedaja kinnitas veo lõpus teekonnaplaanile oma allkirja andes, et ta on tegelikkuses loomade eest igal eelnevalt ette nähtud hetkel hoolitsenud, järeldab põhikohtuasjas kaebuse esitaja sellest, et kui teekonnaplaani eelnevalt tehtud trükitud sissekanne nende aegade kohta, mil loomi peab söötma ja jootma, vastab koostamise nõudele, siis hilisem allkiri vastab täitmise nõudele.
It meant, clearly, that the completion effected by the signature met the requirement laid down in the provision in question by means of the connection between the signature and the pretyped route plan.
Ilmselgelt peab ta silmas seda, et teekonnaplaani täitmisega allkirja teel on kõnealustes sätetes ette nähtud nõue selle allkirja ja eelnevalt trükitud programmi vahelise seose abil täidetud.
The reason being that (a) the specification that the operations in question were to be carried out ‘in the evenings and mornings, at midday, and in the evenings and mornings’,
Seda seetõttu, et: a) täpsustust, et kõnealused toimingud tuleb teha „õhtul, hommikul, lõuna ajal, õhtul, hommikul”, koos selles sisalduva sõnade „õhtul, hommikul” kordusega, võib õigustatult mõista mitte üldise märkusena, vaid viitena erinevatele ja kindlaksmääratavatele
The manner in which the applicant in the main proceedings might thus be deemed to have complied with the provisions of Article 5A point 2(d)(ii) of Directive 91/628 certainly does not correspond exactly to the provision contained in subparagraph (ii), according to which the transporter must ensure that ‘the staff in charge of the transport state in the route plan the times and places at which the animals transported have been fed and watered during the journey’, because (apart from the fact that it is not easy during transport by sea to state the ‘places’ at which the operations are carried out) the detailed rules which the loading
Selliselt kirjeldatuna ei vasta viis, mil põhikohtuasjas kaebuse esitaja enda sõnul täitis direktiivi 91/628 artikli 5 A osa lõike 2 punkti d alapunktis ii sätestatud nõudeid, küll täpselt alapunktis ii sisalduvatele ettekirjutustele, mille kohaselt peab vedaja tagama, et „vedamise eest vastutav personal märgib teekonnaplaanis ajad ja kohad, kus veetavaid loomi teekonna ajal söödeti ja joodeti” – sest (lisaks asjaolule, et mereveo puhul ei ole lihtne märkida „kohta”, kus toimingud tehti) eeskirju, mida vedamise eest vastutav isik
13 — My emphasis.
13 – Kohtujuristi kursiiv.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-207/06
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-207/06 eeldatavalt järgis, ei saa käsitleda sobivatena söötmise ja jootmise aja määratlemiseks.
Community legislature, the essential element that the transporter must furnish is actual evidence that ‘the animals’ needs for food and water [have been met] during the journey’.
See on konkreetne tõend „vedamise ajal […] loomade toidu- ja joogivajaduste” rahuldamisest, mis on ühenduse seadusandja jaoks peamine tõend, mida vedaja peab esitama.
If however, as indicated in paragraph 55 above, Article 5A point 2(d)(ii) of Direct- ive 91/628 and the second indent of that provision are considered in conjunction with Article 5A point 2(f), it cannot be inferred from the fact that the way in which the applicant claims that it complied with point 2(d)(ii) did not correspond exactly with the terms of that provision — as, according to the order for reference (in point 3), the Zollamt Salzburg did infer — that the animals had not been fed or watered for 46 hours and that the exporter had therefore forfeited the right to the export refund.
Kui aga täiendada, nagu käesoleva ettepaneku punktis 55 mainitud, direktiivi 91/628 artikli 5 A osa lõike 2 punkti d alapunkti ii ja sama punkti d teise taande sätteid sama lõike 2 punktis f sätestatuga, siis ei saa mainitud ebatäpsest täitmisest järeldada, nagu eelotsusetaotluse (punkt 3) kohaselt tegi Zollamt Salzburg, Erstattungen, et loomi ei söödetud ega joodetud 46 tunni jooksul ja et seetõttu kaotab eksportija õiguse saada eksporditoetust.