natgillin/translations-raw huggingface dataset:
24 As is clear from recital 15 in its preamble, the Copyright Directive is intended to implement a number of the international obligations flowing from the WCT.
2415. põhjendusest ilmneb, et autoriõiguse direktiivi eesmärk on täita mitmeid uusi rahvusvahelisi kohustusi, mis tulenevad WCT-t.
Article 6(1) of that Treaty refers to the distribution right it enjoins as the right to authorise the making available to the public of the original and copies of a protected work ‘through sale or other transfer of ownership’.
Selle lepingu artikli 6 lõige 1 viitab levitamisõigusele kui õigusele lubada üldsusel kasutada kaitstud teoste originaale ja koopiaid „müügi või muu omandiõiguse ülemineku kaudu”.
I agree with Peek & Cloppenburg and the Commission that that wording is unequivocal and would clearly not encompass making available for temporary use. 32.
Ma nõustun äriühinguga Peek & Cloppenburg ja komisjoniga, et see sõnastus on ühetähenduslik ega sisalda ilmselgelt ajutise kasutamise lubamist. 32.
I am not convinced that any assistance is to be derived from the other directives mentioned by Cassina.
Ma ei ole veendunud, et teistest Cassina nimetatud direktiividest võiks kasu olla.
It is true that the directives on the legal protection of computer programs and on the legal protection of databases both refer to ‘any form of distribution to the public’ 25in defining the rightholder’s exclusive right.
On tõsi, et direktiiv arvutiprogrammide õiguskaitse kohta ja direktiiv andmebaaside õiguskaitse kohta viitavad mõlemad õiguste valdaja ainuõiguse määratlemisel vastavalt „igasugusele avalikule esitamisele” ja „levitamisele üldsusele mis tahes vormis”.
However, since ‘distribution to the public’ is not itself defined, this argument seems to me to be circular.
25Kuid kuna ei ole antud ei „avaliku esitamise” ega „levitamise üldsusele” määratlust, siis tundub mulle, et tegemist ei ole veenva argumendiga.
Similarly, the directive on rental and lending rights simply refers to ‘the exclusive right to make available [defined] objects, including copies thereof, to the public by sale or otherwise’.
Samuti on ka direktiivis rentimis- ja laenutamisõiguse kohta viidatud lihtsalt „ainuõigus[ele] muuta nimetatud objektid, sealhulgas nende koopiad üldsusele kättesaadavaks kas müügi teel või muul moel”.
26This too does not seem to advance matters.
26Kuid ka sellest pole abi.
It is of course the case that the Copyright Directive seeks to provide for a high level of protection of intellectual property. 27
Autoriõiguse direktiivi eesmärk on loomulikult tagada intellektuaalomandi kõrgetasemeline kaitse.
That interpretation is, as the Commission submits, borne out by the scheme of the Copyright Directive, and in particular by Article 4 read as a whole.
Komisjoni sõnul tuleneb selline tõlgendus autoriõiguse direktiivi ülesehitusest ning iseäranis artiklist 4 kui tervikust.
Article 4(2) essentially defines exhaustion of the distribution right, and it does so in terms of the ‘first sale or other transfer of ownership’. It is to be
Võib eeldada, et õiguste lõppemise ulatus ülelihtsustatud see, kui arvata, et mõiste „levitamine üldsusele” ulatuse igasugust
24 — Case C-306/05 [2006] ECR I-11519, paragraph 35, and the caselaw there cited.
24 – 7. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-306/05 (EKL 2006, lk I-11519, punkt 35 ja selles osundatud kohtupraktika).
See also Commission v Germany, cited in footnote 7, at paragraph 52.
Vt samuti 7. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa, punkt 52.
25 — Articles 4(c) and 5(c) respectively.26 — Article 9(1).27 — See recitals 4, 9 and 11.
25 – Vastavalt artikli 4 lõige c ja artikli 5 lõige c.26 – Artikli 9 lõige 1.27 – Vt 4., 9. ja 11. põhjendus.
PEEK & CLOPPENBURG In that context I note that, prior to Direct- ive 98/71, 29the legal protection of designs was not harmonised, 30 and that the reference in the present case is based on the premiss hat the items of furniture were not protected either by copyright or as designs at the time of their purchase by Peek & Cloppenburg. should automatically be decided in favour of the rightholder.
PEEK & CLOPPENBURG kontekstis ma märgiksin, et enne direktiivi 98/71 29ei olnud tööstusdisainilahenduste õiguskaitse ühtlustatud 30 ning et käes- olev eelotsusetaotlus on esitatud eeldusel, et asjaomased mööbliesemed ei olnud kaitstud ei autoriõigusega ega ka tööstusdisainilahendustena ajal, mil Peek & Cloppenburg need soetas. kahemõttelisust tuleks automaatselt tõlgendada õiguste valdaja kasuks.
That is all the more so when, as in the present case, such a construction would be contrary both to the express terms of the WCT, which (as I have indicated) is relevant when construing the Copyright Directive, and to the free movement of goods.
Seda enam kehtib see käesoleva asjaga sarnastel juhtudel, mille puhul niisugune tõlgendus oleks vastuolus WCT-s, mis on vajalik autoriõiguse direktiivi tõlgendamise seisukohalt (nagu ma märkisin), sõnaselgelt väljendatud mõistetega ning kaupade vaba liikumisega.
It must be borne in mind that the Directive also seeks to implement the four freedoms of the internal market. 28
Tuleb meeles pidada, et direktiivi eesmärk on samuti nelja siseturu vabaduse rakendamine. 28
Interpreting Article 4(1) of the Directive in such a way that ‘distribution to the public’ includes the making available of protected items for temporary use, so that the rightholder could prevent such use, would be liable to restrict the free movement of goods.
Kui tõlgendada direktiivi artikli 4 lõiget 1 nii, et mõiste „levitamine üldsusele” hõlmab kaitstud objektide ajutise kasutamise võimaldamist, kusjuures õiguste valdaja saab selle ära keelata, siis on tegemist kaupade vaba liikumise piiramisega.
Article 30 EC provides that such a restriction may be justified on grounds of, inter alia, the protection of industrial and commercial property.
EÜ artikkel 30 näeb ette, et selline piirang on õigustatud muu hulgas tööstus- ja kaubandusomandi kaitsmiseks.
It is settled caselaw, however, that a derogation on that ground is allowed only to the extent to which it is justified by the fact that it safeguards the rights which constitute the specific subjectmatter of that property. 31
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on erandi tegemine nendel alustel lubatud üksnes ulatuses, milles see on õigustatud asjaoluga, et erandi tegemisega kaitstakse õigusi, mis moodustavad selle omandi eriomase sisu. 31
A broad interpretation of Article 4(1) of the Directive, such as that advocated by Cassina and the Polish Government, would therefore be in accordance with Art -icle 30 EC only if the exercise of the distri-
Seega on direktiivi artikli 4 lõike 1 lai tõlgendus, mida pooldavad Cassina ja Poola valitsus, kooskõlas EÜ artikliga 30 üksnes juhul, kui artikli 4 lõikes 1 ettenähtud levitamisõiguse teostamine kaitseb autoriõiguse
Although the national court has referred a specific question concerning the rules on the free movement of goods, that question is put only on the assumption that the first questions are answered in the affirmative.
Olgugi et siseriiklik kohus esitas konkreetse küsimuse kaupade vaba liikumise eeskirjade kohta, on selle küsimuse eelduseks jaatav vastus esimestele küsimustele.
I consider, however, that those rules may be relevant at an earlier stage in the analysis, namely in determining whether the first questions should be so answered.
Siiski leian ma, et need eeskirjad võivad puutuda asjasse analüüsi varases staadiumis, nimelt siis, kui tuleb otsustada, kas esimestele küsimustele saab jaatavalt vastata.
As the Commission points out, Articles 28 and 30 EC will be relevant to arriving at the correct interpretation of Article 4(1) of the Copyright Directive in cases — such as the present — which concern a reproduction of a work protected by copyright in one Member State and not another, where the ability of the author to prevent a use of that reproduction is liable to affect intracommunity trade.
Nagu toob esile komisjon, puutuvad EÜ artiklid 28 ja 30 asjasse autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõikele 1 õige tõlgenduse andmisel käesoleva asjaga sarnastel juhtudel, mis puudutavad sellise teose reprodutseerimist, mis ühes liikmesriigis on autoriõigusega kaitstud ja teises mitte ning mille puhul autori õigus keelata sellise reproduktsiooni kasutamist võib mõjutada ühendusesisest kaubandust. Antud
29 — Cited in footnote 4.30 — See point 6 and footnote 4 above.
29 – Viidatud 4. joonealuses märkuses.30 – Vt eespool punkt 6 ja 4. joonealune märkus.
31 — See, for example, Foreningen af danske gramdistributører, cited in footnote 22, paragraph 13.
31 – Vt nt 22. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Foreningen af danske Videogramdistributører, punkt 13.
28 — See recital 3.
28 – Vt 3. põhjendus.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-456/06 bution right conferred by Article 4(1) as so interpreted safeguarded the specific subjectmatter of the copyright.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — KOHTUASI C-456/06
As the Commission submits, the Court has, in assessing the lawfulness of derogations from the free movement of goods based on the protection of copyright, focused on whether an allegedly infringing act is commercial in nature, generating revenue of which the rightholder is deprived.
Komisjoni väite kohaselt keskendus Euroopa Kohus autoriõiguste kaitse kaalutlustel tehtud kaupade vaba liikumise erandite õiguspärasuse hindamisel küsimusele, kas väidetav õigusvastane tegu on olemuselt kaubanduslik, mille tulemusel saadakse tulu, mis jääb õiguste valdajal saamata.
The allegedly infringing act in cases such as the present is, in contrast, clearly very different in nature.
Käesoleva asjaga sarnastel juhtudel on väidetav õigusvastane tegu ilmselgelt väga erineva olemusega.
It is not at all obvious to me that to permit a rightholder in such circumstances to prevent a person who has lawfully bought the protected goods in another Member State from making them available for temporary use by the public safeguards the rights which constitute the specific subjectmatter of the copyright.
Minu jaoks ei ole üldse selge, et autoriõiguse eriomase sisu moodustavad õigused oleksid kaitstud juhul, kui antud olukorras lubada õiguste valdajal keelata isikul, kes on õiguspäraselt ostnud autoriõigusega kaitstud tooted teisest liikmesriigist, nende toodete ajutist avalikku kasutamist võimaldamast.
Community legislation 33respectively which conferred on (inter alios) the author or producer of a musical or cinematographic work the exclusive right to authorise the rental of recordings of such work.
vust EÜ artiklile 30, mis andsid muusika- ja kinematograafilise teose (muu hulgas) autorile ja tootjale nimetatud teoste salvestuste rentimise ainuõiguse.
The question in particular was, essentially, whether such a right conflicted with the general principle that a rightholder’s distribution right is exhausted on first sale.
Konkreetselt seisnes küsimus sisuliselt selles, kas nimetatud õigus on vastuolus üldise põhimõttega, et õiguste valdaja levitamisõigus lõpeb esmamüügiga.
The Court concluded that, given the particular nature of the relevant markets, it did not.
Euroopa Kohus leidis, et see vastuolu puudub, kui võtta arvesse asjaomaste turgude konkreetset eripära.
I do not see how the Court’s analysis in that case assists with the definition of ‘distribution to the public’ in a wholly different context.
Ma ei näe, kuidas saaks Euroopa Kohtu analüüs nimetatud kohtuasjas olla kasulik mõiste „levitamine üldsusele” määratlemisel täiesti teistsuguses olukorras.
Foreningen af danske Videogramdistributører concerned the question whether that exclusive rental right was exhausted throughout the Community when the holder authorised rental within one Member State.
Kohtuasi Foreningen af danske Videogramdistributører käsitles küsimust, kas rentimise ainuõigus lõpeb kogu ühenduses, kui valdaja annab salvestuse rendile ühes liikmesriigis.
The Court ruled that, given the particular nature of the exclusive rental right, it was not.
Euroopa Kohus leidis, et rentimise ainuõigus ei lõpe kogu ühenduses, kui võtta arvesse rentimise ainuõiguse eripära.
Again, I do not see how that ruling assists the Court in the present case.
Samuti ma ei näe, kuidas see järeldus võiks Euroopa Kohtule abiks olla käesolevas asjas.
Cassina submits that if the Court were to interpret the distribution right conferred by Article 4(1) of the Copyright Directive more narrowly than it interpreted the distribution right at issue in those cases, which concerned intellectual property in intangi-
Cassina väidab, et juhul kui Euroopa Kohus tõlgendaks autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõikes 1 ettenähtud levitamisõigust kitsamalt kui nimetatud kohtuasjades teemaks olnud levitamisõigust, mis puudutas immateriaalset intellektuaalomandit nagu
Nor do I accept Cassina’s more general argument that, since the Court has interpreted the concept of the right of distribution broadly in a number of cases concerning copyright, it should be so interpreted in the context of Article 4(1) of the Directive.
Samuti ei nõustu ma Cassina palju üldisema väitega, et kuna Euroopa Kohus on paljudes autoriõigust puudutavates kohtuasjades tõlgendanud laialt levitamisõiguse määratlust, tuleb nimetatud määratlust tõlgendada samamoodi ka direktiivi artikli 4 lõike 1 kontekstis.
Of the three cases cited by Cassina in support of this argument, 32Warner Brothers and Metronome Musik concerned the compatibility with Article 30 EC of national and
Kolmest kohtuasjast, millele Cassina oma väidete toetuseks tugines, 32 käsitlesid kohtuasjad Warner
33 — The directive on rental and lending rights, cited in footnote 19.
33 – 19. joonealuses märkuses viidatud direktiiv rentimis- ja laenutamisõiguse kohta.
32 — See footnote 22.
32 – Vt 22. joonealune märkus.
PEEK & CLOPPENBURG Article 4(1) of the Copyright Directive where pieces of copyrightprotected furniture are made available for temporary use by third parties without those third parties having the right to dispose of them.
PEEK & CLOPPENBURG tegemist ei ole autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses levitamisega üldsusele, kui kolmandatel isikutel võimaldatakse ajutiselt kasutada autoriõigusega kaitstud mööbliesemeid, ilma et neil isikutel oleks nimetatud mööbliesemete käsutusõigus. muusika, siis selle tulemusel saaksid immateriaalsed teosed võrreldes materiaalsetega alusetult suurema kaitse.
Even, however, if that were the case, I do not consider that it is a good argument for a broad reading of Article 4(1).
Ma arvan, et isegi juhul kui see nii oleks, ei ole tegemist veenva argumendiga artikli 4 lõike 1 laia tõlgenduse kasuks.
Intangible works are, by their nature, susceptible to being distributed in different ways from tangible works.
Immateriaalseid teoseid levitatakse nende olemuse tõttu materiaalsetest teostest erinevalt.
It is precisely for that reason that first the Court in its caselaw and then the Community legislature in the directive on rental and lending rights provided for more extensive copyright protection for intangibles.
Nimelt sel põhjendusel andis esmalt Euroopa Kohus oma praktikas ning hiljem ühenduse õiguslooja direktiivis rentimis- ja laenutamisõiguse kohta immateriaalsetele teostele laiema autoriõiguste kaitse.
By the second part of its first question the referring court asks whether there is a distribution to the public within the meaning of Article 4(1) of the Copyright Directive where pieces of copyrightprotected furniture 35 are displayed in the window of a shop without the public being able to use or acquire them.
Esimese küsimuse teise osaga küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas tegemist on levitamisega üldsusele autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses siis, kui autoriõigusega kaitstud mööbliesemeid 35näidatakse avalikult poe vaateaknal, ilma et üldsusel oleks võimalus neid kasutada või soetada.
Finally, I have difficulty understanding Cassina’s argument based on Regulation No 1383/2003.
Lõpuks on mul raske aru saada Cassina väitest, milles ta tugineb määrusele nr 1383/2003.
34As Cassina concedes, it applies only to goods introduced into the Community customs territory from third countries.
34Nagu Cassinagi möönab, kohaldatakse nimetatud määrust üksnes kolmandatest riikidest ühenduse tolliterritooriumile imporditud kaupade suhtes.
Moreover, the present case is based on the premiss that the items of furniture in question were not pirated but lawfully manufactured and acquired in Italy.
Liiatigi lähtub antud kohtuasi eeldusest, et asjaomased mööbliesemed ei olnud piraatkaubad, vaid et need valmistati ja soetati õiguspäraselt Itaalias.
I accordingly conclude in answer to Question 1(a) that there is not a distribution to the public within the meaning of
Eeltoodud põhjendustel järeldan ma, et esimese küsimuse punktile a tuleb vastata, et
In my view, the answer to that question follows a fortiori from the answer I have proposed to the first part of the first question, for the reasons given above.
Leian, et vastus sellele küsimusele tuleneb ennekõike minu esitatud vastusest esimese küsimuse esimesele osale eespool toodud põhjendustel.
34 — Cited in footnote 23.
34 – Viidatud 23. joonealuses märkuses.
35 — See footnote 14.
35 – Vt 14. joonealune märkus.
I do not consider that either limb of the national court’s first question calls for an affirmative answer; I do not, therefore, intend to propose an answer to the second question.
Ma leian, et kummalegi siseriikliku kohtu esitatud esimese küsimuse osale ei saa vastata jaatavalt; seega ei tee ma ettepanekut teise küsimuse vastuse osas.
I will, however, say a few words about it.
Siiski soovin selle kohta midagi öelda.
I am accordingly of the view that there is not a distribution to the public within the meaning of Article 4(1) of the Copyright Directive where pieces of copyrightprotected furniture are displayed in the window of a shop without the public being able to use or acquire them.
Seega leian ma, et tegemist ei ole levitamisega üldsusele autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses siis, kui autoriõigusega kaitstud mööbliesemeid näidatakse avalikult poe vaateaknal, ilma et üldsusel oleks võimalus neid kasutada või soetada.
It appears from the order for reference that the national court is concerned that, in a case such as the present, which concerns works which are subject to copyright protection in Germany even though they were lawfully manufactured in Italy without the rightholder’s consent, the exercise in Germany of the right to prohibit distribution to the public within the meaning of Article 4(1) of the Directive might lead to a partitioning of national markets.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et siseriiklik kohus leiab, et juhtudel, mis on sarnased käesoleva asjaga, mis puudutab Saksamaal autoriõigusega kaitstud teoseid, kuigi need on õiguste valdaja nõusolekuta valmistatud õiguspäraselt Itaalias, võib sellise õiguse teostamine Saksamaal, mis seisneb direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses üldsusele levitamise keelamises, viia liikmesriikide turgude eraldatuseni.
If that were the case, the exercise of that right, prima facie contrary to Article 28 EC, could not be justified on the basis of Article 30 EC.
Kui see nii on, siis ei saa EÜ artikli 30 alusel õigustada selle, esmapilgul EÜ artikliga 28 vastuolus oleva õiguse teostamist.
Cassina and the Polish Government submit that the second question should be answered in the negative.
Cassina ja Poola valitsus leiavad, et teisele küsimusele tuleb vastata eitavalt.
The national court’s second principal question is put only in the event that the first questions are answered in the affirmative, namely to the effect that there is a distribution to the public within the meaning of Article 4(1) of the Copyright Directive where pieces of copyrightprotected furniture are made available for temporary use by third parties without those third parties being able to dispose of the items or are displayed in the window of a shop without the public being able to use or acquire them.
Siseriikliku kohtu teine põhiküsimus on esitatud üksnes tingimusel, et esimestele küsimustele on vastatud jaatavalt, nimelt nii, et tegemist on autoriõiguse direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses levitamisega üldsusele, kui kolmandatel isikutel võimaldatakse ajutiselt kasutada autoriõigusega kaitstud mööbliesemeid, ilma et neil oleks nimetatud mööbliesemete käsutusõigus, ning kui neid näidatakse avalikult poe vaateaknal, ilma et üldsusel oleks võimalus neid kasutada või soetada.
In that case, the referring court asks whether the protection accorded to the free movement of goods precludes exercise of the right to prohibit distribution if the items presented are not under copyright protection in the Member State in which they were manufactured and placed on the market.
Sellisel juhul küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas kaupade vaba liikumise kaitsmine takistab levitamise keelamise õiguse teostamist, kui esitletud reproduktsioonidel puudub autoriõiguslik kaitse liikmesriigis, kus need on valmistatud ning turule viidud.
The Commission submits that it is not conceivable that the right of distribution defined in Article 4(1) should be interpreted in such a way that the principle of the free movement of goods prohibits exercise of that right.
Komisjon leiab, et ei ole mõeldav tõlgendada artikli 4 lõikes 1 määratletud levitamisõigust nii, et kaupade vaba liikumise põhimõte keelab kõnealuse õiguse teostamise.
It accordingly proceeds on the basis that the second question asks whether Articles 28 and 30 EC preclude an interpretation of a provision of national law such that acts such as those at issue in the present case constitute a distribution protected by copyright.
Seega leiab ta, et teine küsimus seisneb selles, kas EÜ artiklid 28 ja 30 välistavad niisuguse siseriikliku õiguse sätte tõlgenduse, et tegevuste puhul, nagu käesolevas asjas, on tegemist autoriõigusega kaitstud levitamisega.
The Polish Government submits that the scope of copyright protection is not harmonised at Community level.
Poola valitsus väidab, et autoriõiguse kaitse ulatust ei ole ühenduse tasandil ühtlustatud.
In the absence of harmonisation the scope of protection is a matter of national law.
Ühtlustamise puudumisel reguleerib kaitse ulatust siseriiklik õigus.
Again, however, this argument seems misconceived to me.
Mulle tundub ka see argument ekslikuna.
The second question is explicitly put on the basis that the acts in question do constitute distribution within the meaning of Article 4(1).
Teise küsimuse puhul on sõnaselgelt lähtutud sellest, et kõnealuste tegevuste puhul on tegemist levitamisega artikli 4 lõike 1 tähenduses.
If that is the case, then of necessity (given that Article 4 is mandatory) national law implementing that provision will be to the same effect.
Juhul kui see nii on, siis tulenevalt vajadusest (arvestades asjaoluga, et artikkel 4 on kohustuslik) on seda sätet rakendaval siseriiklikul õigusaktil sama õiguslik toime.
I therefore do not understand what distinction the Commission seeks to draw.
Ma ei mõista, millist vahet soovib komisjon teha.
Neither of those submissions seems to me to be particularly helpful.
Tundub, et kummastki väitest ei ole erilist kasu.
The reference in general and the second question in particular are based on the premiss that the items of furniture were lawfully manufactured in Italy.
Eelotsusetaotlus lähtub üldiselt ja teine küsimus konkreetselt eeldusest, et mööbliesemed on Itaalias valmistatud õiguspäraselt.
Cassina’s submissions are therefore not to the point.
Seega kalduvad Cassina väited teemast kõrvale.
The Polish Government’s submission seems to me to be misconceived: even if the scope of protection were a matter of national law, that law would naturally have to comply with Articles 28 and 30 EC.
Poola valitsuse väide on minu arvates eksitav, sest juhul kui siseriiklik õigus reguleerib kaitse ulatust, siis peab see õigus olema kooskõlas EÜ artiklitega 28 ja 30.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-456/06 with sale or resale or any analogous transaction but simply involve (at most) temporary use for the purpose for which the furniture is designed.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — KOHTUASI C-456/06 puhul ei ole tegemist müügiga, edasimüügiga või nendele sarnaste tegevustega, vaid lihtsalt (kõigest) ajutise kasutamisega otstarbel, milleks see mööbel on disainitud.