natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 does so within a specific Community law framework 86 treatment irrespective of age) to a private dispute between individuals, albeit one governed by national rules of public law put in place to implement a Community law obligation (Directive 1999/70).
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-427/06 niivõrd, kui see kohaldub konkreetses ühenduse õiguse raamistikus. 86 kahe üksikisiku vahelisele eraõiguslikule vaidlusele, ehkki selle vaidluse suhtes olid kohaldatavad siseriiklikud avaliku õiguse normid, mis olid kehtestatud ühenduse õigusest tuleneva kohustuse (direktiiv 1999/70) rakendamiseks.
It therefore seems to me that one should be slow to exclude the possibility that a general principle of Community law may, in appropriate circumstances, be applied horizontally.
Sellepärast tundub mulle, et ei tohi liiga kiiresti välistada võimalust, et ühenduse õiguse üldpõhimõtet võib sobivatel asjaoludel horisontaalselt kohaldada.
Horizontal application in the present case?
kohaldamine käesolevas
However, where there is no such framework, as in the present case, the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age, has nothing on which to bite.
Kui selline raamistik puudub, nagu käesolevas kohtuasjas, ei ole võrdsuse üldpõhimõttel ega täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõttel millelegi tugineda.
It therefore cannot be applied (either vertically or horizontally) unless and until the Community legislator has enacted the necessary detailed measures under Article 13 EC and any transposition period has expired.
Sellepärast ei saa seda (vertikaalselt ega horisontaalselt) seni kohaldada, kui ühenduse seadusandja ei ole EÜ artikli 13 alusel kehtestanud vajalikke üksikasjalikke meetmeid ega ole möödunud ülevõtmise tähtaeg.
Once that has happened, the general principle will — as Advocate General Mazák has indicated 87 — be used to interpret the implementing legislation rather than operating autonomously.
Pärast seda kasutatakse kõnealust üldpõhimõtet – nagu on osutanud kohtujurist Mazák 87– rakendusaktide tõlgendamiseks, mitte kui autonoomselt toimivat põhimõtet.
I have already indicated that, in my view, the situation giving rise to the reference does not fall within the scope of Community law. 85
Olen juba osutanud, et minu meelest ei kuulu eelotsusetaotluseks põhjust and nud olukord ühenduse õiguse reguleerimisalasse. 85
Thus, the precise way in which a Member State chooses to make use of the derogation, in Article 6(1) of Directive 2000/78, from the prohibition on age discrimination is, of course, subject to review by the Court against the background of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Seega kuulub täpne viis, mille liikmesriik valib selleks, et kasutada direktiivi 2000/78 artikli 6 lõikes 1 sätestatud erandit vanuselise diskrimineerimise keelust, loomulikult Euroopa Kohtu kontrolli piiridesse võrdsuse üldpõhimõtte ja täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõtte osas.
That review ensures that the social and policy choices made by
Selle kohtuliku kontrolliga tagatakse, et liikmesriigid jäävad oma sotsiaalsetes ja poliitilistes valikutes kõnealuse erandi tingimuste
In those circumstances, I consider that the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age as identified by the Court in Mangold, cannot be applied horizontally.
Nendel asjaoludel olen seisukohal, et võrdsuse üldpõhimõtet, täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõtet, nagu Euroopa Kohus on seda Mangoldi kohtuotsuses sedastanud, ei saa horisontaalselt kohaldada.
In so saying, I accept that such a principle can apply (both vertically and horizontally) to the extent that it
Seda seisukohta väljendades nõustun ma, et selline põhimõte saab kohalduda (nii vertikaalselt kui ka horisontaalselt)
86 — See the discussion at points 69 to 76 above.
86 – Vt käsitelu käesoleva ettepaneku punktides 69–76.
On my reading, Mangold was such a case.
Minu arvates oli Mangoldi kohtuasjas tegemist selle juhtumiga.
87 — At point 136 of his Opinion in Palacios de la Villa, cited in footnote 20.
87 – Eespool 20. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Palacios de la Villa esitatud ettepaneku punktis 136.
BARTSCH the Member State fall within the terms of the derogation and hence within the margin of appreciation left to the Member State.
BARTSCH ja seega liikmesriigile jäetud kaalutlusruumi piiridesse.
88 general principle of equality, and specific -ally equal treatment irrespective of age, operating through the directive will apply to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to … (c) employment and working conditions, including … pay’.
88 ei jäta kahtlust, et võrdsuse üldpõhimõte ja täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõte, mis toimivad kõnealuse direktiivi kaudu, on kohaldatavad „kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalikõiguslike isikute suhtes, kui kõne all on […] c) töö saamise ja töö tingimused, kaasa arvatud […] töötasu”.
I also agree with the United Kingdom that it is not appropriate to expect a private employer to make, without guidance, the social and policy choices that lie behind the Article 6(1) derogation.
Nõustun ka Ühendkuningriigiga, et ei ole asjakohane eeldada, et eraõiguslik tööandja teeks artikli 6 lõikes 1 sätestatud erandiga seotud sotsiaalseid ja poliitilisi valikuid ilma suunisteta.
It is explicitly for the Member State to make those choices and to bear the responsibility for them.
Nende valikute tegemine ja nende eest vastutamine on selgelt liikmesriigi pädevuses.
The choices that Member States have made in implementing that directive will fall to be assessed against that background.
Liikmesriikide poolt kõnealuse direktiivi rakendamisel tehtud valikuid tuleb hinnata seda tausta arvestades.
I add immediately that, once a Member State has implemented Directive 2000/78, both the rules that the Member State puts in place through its legislation and an individual employer’s application of those rules within his private law arrangements with his employees will be subject to judicial control by the national courts and, as appropriate, by this Court.
Lisan kohe, et kui liikmesriik on direktiivi 2000/78 rakendanud, kuuluvad nii õigusnormid, mida liikmesriik oma õigusaktidega kehtestab, kui ka nende õigusnormide järgimine tööandja poolt töötajatega sõlmitud eraõiguslikes kokkulepetes siseriiklike koh -tute ja vajadusel Euroopa Kohtu kontrolli piiridesse.
Article 3(1) of Directive 2000/78 makes it clear beyond doubt that the
Direktiivi 2000/78 artikli 3 lõige 1
Accordingly, I suggest that (if necessary) the Court should rule in answer to the second question referred by the national court that the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age,
Sellest tulenevalt teen ettepaneku, et Euroopa Kohus peaks (vajaduse korral) vastama siseriikliku kohtu esitatud teisele eelotsuse küsimusele selliselt, et võrdsuse üldpõhimõtet ja täpsemalt vanusest
88 — Member States ‘unarguably enjoy broad discretion in their choice of the measures capable of attaining their object -ives in the field of social and employment policy’: see Mangold, cited in footnote 2, paragraph 63, and Palacios de la Villa, cited in footnote 20, paragraph 68.
88 – Liikmesriikidel on „vaieldamatult laiaulatuslik kaalutlusõigus sobivate vahendite valimisel sotsiaal- ja tööhõivepoliitika valdkonda puudutavate eesmärkide saavutamiseks”: vt 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Mangold, punkt 63, ja 20. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Palacios de la Villa, punkt 68.
In Mangold, the Court concluded that the measures in question failed the proportionality test (paragraph 65).
Mangoldi kohtuotsuses tegi Euroopa Kohus järelduse, et kõnesolevad meetmed ei vasta proportsionaalsuse põhimõttele (punkt 65).
In Palacios de la Villa, however, it considered that the national authorities were not unreasonable in taking the view that the contested measure might be necessary and appropriate (paragraph 72).
Kohtuotsuses Palacios de la Villa leidis Euroopa Kohus siiski, et riigi ametivõimud ei tegutsenud ebamõistlikult, asudes seisukohale, et vaidlustatud meede võib olla vajalik ja asjakohane (punkt 72).
89 — For Germany, that happened on 2 December 2006: see point 12.
89 – Saksamaa suhtes möödus see tähtaeg 2. detsembril 2006; vt punkt 12.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 of age?
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-427/06 vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõte?
On the other, what did the Community legislator intend to cover by the principle of equal treatment irrespective of age formulated in Directive 2000/78?
Teiseks, mida kavatses ühenduse seadusandja hõlmata vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõttega, mis on sõnastatud direktiivis 2000/78?
cannot be applied between private employers on the one hand and their employees or pensioners and their survivors on the other as a ground for challenging a rule of private law that was not enacted in order to implement a Community law obligation or take advantage of a permissible derogation under Community law, and where there is no substantive rule of Community law that is otherwise applicable.
sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõtet ei saa kohaldada ühelt poolt eraõiguslike tööandjate ja teiselt poolt nende töötajate või pensioni saavate isikute ja nende üleelanute suhtes kui alust sellise eraõigusliku normi vaidlustamiseks, mida ei ole kehtestatud ühenduse õigusest tuleneva kohustuse rakendamiseks, või ühenduse õigusega lubatud erandi tegemiseks, kui puudub ühenduse materiaalõigusnorm, mis oleks muul juhul kohaldatav.
Analysis on the basis of a general principle prohibiting age discrimination
Analüüs vanuselist diskrimineerimist keelava üldpõhimõtte alusel
The referring court essentially asks whether a provision such as an age-gap clause in an occupational pension scheme falls within the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib sisuliselt seda, kas selline tingimus nagu vanusevahe tingimus tööandja pensioniskeemis kuulub võrdsuse üldpõhimõtte ja täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõtte reguleerimisalasse.
There are two possible approaches to the analysis of that question.
Selle küsimuse analüüsimiseks on kaks võimalikku lähenemisviisi.
On the one hand, what types of age-related discrimination are covered by the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective
Esiteks, milliseid vanusega seotud diskrimineerimise liike hõlmab võrdsuse üldpõhimõte ja täpsemalt
The first issue is whether the general principle covers relative as well as absolute ages.
Esimene küsimus seisneb selles, kas kõnealune üldpõhimõte hõlmab nii suhtelist kui ka absoluutset vanust.
The answer to that question depends on what is understood under ‘discrimination on grounds of relative age’.
Vastus sõltub sellest, mida mõistetakse „suhtelisel vanusel põhineva diskrimineerimise” all.
The term might be taken to cover only less favourable treatment of A (an individual) because he is a particular number of years older (or younger) that B (another individual) or C (a group of individuals). More broadly, it might also be taken to cover less favourable treatment of E and F (a pair of individuals, taken together) because the age difference between them as a pair is greater or less than the age difference between other comparable pairs of individuals (G and H, I and J, and so on).
Seda terminit võib käsitleda kui sellist, mis hõlmab üksnes (üksikisiku) A ebasoodsama kohtlemise, sest ta on teatava arvu aastate võrra vanem (või noorem) kui (teine üksikisik) B või (üksikisikute rühm) C. Laiemas käsitluses võib see ka hõlmata (koos käsitletava üksikisikute paari) E ja F-i ebasoodsamat kohtlemist, sest nende kui paari vanusevahe on suurem või väiksem teiste võrreldavate üksikisikute paaride (G ja H, I ja J jne) omast.
Mrs Bartsch is adversely affected by not receiving the pension.
BARTSCH schi tabab ebasoodne mõju, nimelt pensionist ilmajäämine.
The personal autonomy 90of Mr Bartsch has been adversely affected by the inability to make proper provision for his spouse after his death, and by penalising the exercise of his freedom to choose a spouse who is more than 15 years his junior.
B. Bartschi surnud abikaasa isiklikku autonoomiat 90mõjutab ebasoodsalt see, et ta ei saa abikaasa eest pärast oma surma korralikult hoolt kanda ja et teda karistatakse selle eest, et ta kasutas vabadust valida endale üle 15 aasta noorem abikaasa.
In my view, discrimination on grounds of relative age encompasses both those situations.
Minu meelest hõlmab diskrimineerimine suhtelise vanuse põhjal mõlemat sellist olukorda.
Both make use of age as the criterion justifying differential adverse treatment and I cannot see a plausible reason for distinguishing between them.
Mõlemas kasutatakse vanust kui kriteeriumi eristava ebasoodsama kohtlemise õigustamiseks ning ma ei näe veenvat põhjust neil vahet teha.
The same logic leads me to the conclusion that there is no reason to exclude discrimination based on relative ages from the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Sama loogika viib järelduseni, et ei ole mingit põhjust jätta suhtelisel vanusel põhinevat diskrimineerimist välja võrdsuse üldpõhimõtte ja täpsemalt vanusest sõltumatu võrdse kohtlemise põhimõtte reguleerimisalast.
A person’s age, albeit expressed in relative rather than absolute terms, is still the basis for the decision which has an adverse effect on them.
Isiku vanus, isegi kui seda väljendatakse suhteliselt, mitte absoluutselt, on ikkagi aluseks otsusele, millel on tema jaoks ebasoodne mõju.
An application by analogy of the Court’s caselaw on direct discrimination based on sex would lead to the conclusion that, since direct discrimination cannot be objectively justified (see, for example, Dekker), 91all treatment that differentiates directly on grounds of age is prohibited.
Otsest soolist diskrimineerimist käsitleva Euroopa Kohtu praktika kohaldamine analoogia põhjal viiks järeldusele, et kuna otsest diskrimineerimist ei saa objektiivselt õigustada (vt nt kohtuotsus Dekker) 91, on keelatud igasugune kohtlemine, mille puhul inimesi otseselt vanuse põhjal eristatakse.
Nevertheless, the Community legislator appears clearly to have envisaged, in Directive 2000/78, that certain categories of such treatment should be capable of objective justification.
Siiski ilmneb selgesti, et ühenduse seadusandja on direktiivis 2000/78 ette näinud, et teatavad sellise kohtlemise liigid peaksid olema objektiivselt õigustatavad.
92 That, to my mind, reinforces the analysis that I have put forward in respect of the answer to question 2.
92See kinnitab minu arvates analüüsi, mille olen esitanud teise küsimuse vastuse kohta.
90 — On the importance of choice for personal autonomy, see the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Coleman, cited in footnote 43, points 9 to 11, and the works cited in the footnotes thereto.
90 – Isikliku autonoomia valiku tähtsuse kohta vt 43. joonealuses märkuses viidatud kohtujurist Poiares Maduro ettepanek kohtuasjas Coleman, ettepaneku punktid 9–11, ning seal joonealustes märkustes viidatud teosed.
91 — Case C-177/88 [1990] ECR I-3941, paragraph 12.
91 – 8. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-177/88 (EKL 1990, lk I-3941, lk 12). Vt lisaks Ellis, E., EU Anti­Discrimination Law (2nd ed., 2005), lk 111–113.
This approach also resolves the issue as to whether only discrimination arising from the age-gap clause that affects the deceased employee falls under the prohibition, or whether discrimination affecting the surviving spouse (in this case, Mrs Bartsch) is also caught.
See lähenemisviis lahendab ka küsimuse, kas kõnealuse keelu alla kuulub ainult surnud töötaja diskrimineerimine vanusevahe tingimuse alusel või hõlmab see keeld ka üleela­ nud abikaasa (käesoleval juhul B. Bartschi) diskrimineerimist.
The discrimination (as compared with couples who are closer to each other in age) derives from their combined characteristics and is clearly agerelated.
Käesolev diskrimineerimine (kui võrrelda seda paaridega, kelle vanusevahe on väiksem) tuleneb nende isikute ühendatud omadustest ja on selgelt seotud vanusega.
It is evident that someone like Mrs Bartsch, who is more than 15 years younger than her deceased spouse, is being treated less favourably than she would be if she were in a comparable situation (namely, a widow) but were less than 15 years younger than her deceased spouse.
On ilmne, et isikut nagu B. Bartsch, kes on oma surnud abikaasast rohkem kui 15 aastat noorem, koheldakse ebasoodsamalt võrreldes sellega, kuidas teda koheldaks siis, kui ta oleks võrreldavas olukorras (nimelt lesk), kuid oma surnud abikaasast vähem kui 15 aastat noorem.
Such treatment is directly discriminatory as between different categor- ies of widows of employees in respect of receipt of, or exclusion from, pension rights.
Ebasoodne tulemus on otseselt tingitud vanusega seotud kriteeriumi (rohkem kui 15-aastane vanusevahe) kohaldamisest pensioniõiguse määramisel. B. Bart-
The adverse result follows straightforwardly
92 – Vt käesoleva ettepaneku punktid 109–110.
Analysis under Directive 2000/78 the general principle.
Analüüs direktiivi 2000/78 alusel samad argumendid kui need, mis kehtisid üldpõhimõtte alusel esitatud analüüsis.
They are confirmed by a number of specific characteristics of the directive.
Neid kinnitavad mitmed direktiivi erijooned.
Article 3(1) applies the directive to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to … (c) employment and working conditions, including … pay’.
Artikli 3 lõike 1 kohaselt kohaldatakse seda direktiivi „kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalikõiguslike isikute suhtes, kui kõne all on […] c) töö saamise ja töö tingimused, kaasa arvatud […] töötasu”.
According to established caselaw, a survivor’s pension falls within the concept of ‘pay’ under Article 141 EC as a benefit deriving from the deceased spouse’s employment relationship. 93
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuulub toitjakaotuspension EÜ artiklis 141 käsitletava „tasu” mõiste alla kui surnud abikaasa töösuhtest tulenev hüvitis. 93
The contract of employment created an employment relationship between Mr Bartsch and BSH.
Töölepinguga tekkis B. Bartschi abikaasa ja BSH vahel töösuhe.
The survivors’ pension is ‘pay’ under Article 141 EC and therefore ‘pay’ for the purposes of Article 3(1) of Directive 2000/78.
Toitjakaotuspension on EÜ artikli 141 kohaselt „tasu” ning seega „töötasu” direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
After the expiry of the period for transposing Directive 2000/78, the validity of the age-gap clause would therefore fall to be assessed under the directive.
Pärast direktiivi 2000/78 ülevõtmise tähtaja möödumist tuleb vanusevahe tingimuse kehtivust hinnata seega kõnealuse direktiivi alusel.
First, recital 25 makes it clear that age discrimination within the meaning of the Directive is a broad concept.
Esiteks selgitatakse põhjenduses 25, et vanuseline diskrimineerimine kõnealuse direktiivi tähenduses on lai mõiste.
That is also consistent with standard principles of interpretation, which dictate that the concept of discrimination in Article 2 should be read broadly, while the justifications and derogations under Article 2(2)(b)(i) and under Article 6 should be construed narrowly.
See on kooskõlas ka standardsete tõlgenduspõhimõtetega, mille kohaselt tuleks diskrimineerimise mõistet artiklis 2 tõlgendada laialt, samal ajal kui artikli 2 lõike 2 punkti b alapunktist i ja artiklist 6 tulenevaid õigustusi ja erandeid tuleks tõlgendada kitsalt.
To read Article 2 as applying only to absolute ages (‘the employer treats a 50-year-old less favourably than a 40-year-old’), would be to interpret the principle in that article narrowly.
Tõlgendada artiklit 2 nii, et see on kohaldatav ainult absoluutse vanuse suhtes („tööandja kohtleb 50-aastast ebasoodsamalt kui 40-aastast”), tähendaks selles artiklis sisalduva põhimõtte kitsast tõlgendamist.
That is not the way in which the Court has interpreted sex discrimination, 94or any fundamental Treaty-based freedom.
See ei vasta sellele, kuidas Euroopa Kohus on tõlgendanud soolist diskrimineerimist 94või mis tahes põhivabadust, mis tuleneb asutamislepingust.
It seems to me that, as regards the question what types of age-related discrimination are covered, the same arguments apply under the directive as applied in the analysis under
Mulle näib, et küsimuses, millised vanusega seotud diskrimineerimise liigid on hõlmatud, kehtivad kõnealuse direktiivi puhul
93 — See Case C-379/99 Menauer [2001] ECR I-7275, paragraph 18 and the caselaw cited there; and Case C-117/01 K.B. [2004] ECR I-541, paragraph 26.
93 – Vt 9. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-379/99: Menauer (EKL 2001, lk I-7275, punkt 18 ja viidatud kohtupraktika) ja 7. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-117/01: K.B. (EKL 2004, lk I-541, punkt 26).
94 — Thus, sex discrimination includes discrimination arising from gender reassignment.
94 – Nii hõlmab sooline diskrimineerimine soomuutmisest tulenevat diskrimineerimist.
See Case C-13/94 P. v S. [1996] ECR I-2143, paragraphs 17 to 20, and Case C-423/04 Richards [2006] ECR I-3585, paragraph 24.
Vt 30. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-13/94: P. vs. S. (EKL 1996, lk I-2143, punktid 17–20) ja 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-423/04: Richards (EKL 2006, lk I-3585, punkt 24).
In Grant, cited in footnote 21, paragraph 42 (which, however, predates the entry into force of the Treaty of Amsterdam and hence the introduction of Article 13 in the EC Treaty), the Court took the view that it did not extend to differences of treatment based on a person’s sexual orientation.
Eespool 21. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuse Grant punktis 42 (mis eelneb siiski ajaliselt Amsterdami lepingu jõustumisele ja seega artikli 13 lisamisele EÜ asutamislepingusse) asus Euroopa Kohus seisukohale, et see ei laiene erinevale kohtlemisele inimese seksuaalse sättumuse põhjal.
BARTSCH ive 2000/78, 97 in respect of both Mr Bartsch and the survivor, Mrs Bartsch.
BARTSCH tiivi 2000/78 artikli 2 lõike 2 punkti a 97tähenduses nii B. Bartschi abikaasa kui ka tema üleelanu B. Bartschi suhtes.
It must, however, be remembered that at the material time the period for transposing that dir -ective into national law in Germany had not yet expired.
Siiski tuleb meeles pidada, et põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal ei olnud kõnealuse direktiivi Saksa õigusesse ülevõtmise tähtaeg veel möödunud.
Secondly, as the Commission observes, reading Article 2 as applying only to absolute ages would make it easier to evade the pro -hibition on discrimination that it contains.
Teiseks, nagu märgib komisjon, muudaks artikli 2 tõlgendamine nii, et see on kohaldatav ainult absoluutse vanuse suhtes, lihtsamaks selles artiklis sisalduvast diskrimineerimiskeelust kõrvalehoidmise.
An astute employer might get round the prohibition by recasting his existing discriminatory practices in terms of relative, rather than absolute, ages.
Kaval tööandja saaks hiilida sellest keelust mööda, kasutades enda diskrimineerivate teguviiside ümbersõnastamisel suhtelist, mitte absoluutset vanust.
I therefore read the directive as prohibiting discrimination based both on absolute and relative age.
Sellepärast tõlgendan kõnealust direktiivi nõnda, et sellega on keelatud diskrimineerimine nii absoluutse kui ka suhtelise vanuse põhjal.
In my analysis of the general principle, I have suggested that ‘discrimination on grounds of relative age’ would cover both discriminatory treatment affecting the deceased employee and discriminatory treatment affecting the survivor.
Üldpõhimõtet analüüsides olen välja pakkunud, et „diskrimineerimine suhtelise vanuse põhjal” võiks hõlmata nii surnud töötajat diskrimineerivat kohtlemist kui ka tema üleelanu diskrimineerivat kohtlemist.