natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He notes that Article 66 of the EC Treaty makes reference to the possibilities for legislative development and restriction in the area of the freedom of establishment and provides for their application in the area of the freedom to provide services.
EÜ asutamislepingu artikkel 66 viitab asutamisvabadusega hõlmatud õiguste kujundamise ja piiramise võimalustele ning reguleerib seda teenuste osutamise valdkonnas.
According to Article 57(2) of the EC Treaty, the Council may issue directives for the coordination of the provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States in order to make it easier to exercise a fundamental freedom (establishment or the provision of services).
Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 57 lõikele 2 annab nõukogu direktiive liikmesriikides õigus- ja haldusnormide kooskõlastamiseks, et hõlbustada põhivabaduste teostamist (asutamine või teenuste osutamine).
The Directive coordinates the employment law requirements which a provider of services must respect. Forgó, K., ’Aktuelles zur Entsenderichtlinie’, ecolex, 1996, p.
Direktiiv ühtlustab tööõiguslikud eeldused, mida teenuseosutaja peab järgima.
However, differences arising as a result of differing national employment law regimes are retained even after the entry into force of Directive 96/71 since the latter does not provide for harmonisation as to content. Borgmann, B., ’Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, 1996, p.
Erinevatest siseriiklikest tööõigusnormidest tulenevad lahknevused jäävad püsima ka pärast direktiivi 96/71 jõustumist, sest viimane ei näe ette sisulist ühtlustamist.
319, considers Directive 96/71 to be a measure coordinating the international mandatory rules in the area of employment law. In point 58 of his Opinion in Case C-341/05 Laval un Partneri [2007] ECR I-11767, Advocate General Mengozzi indicates that the purpose of Directive 96/71 is to coordinate the conflict-of-laws rules of the Member States in order to determine which national law should apply to the provision of crossborder services where workers are posted temporarily abroad within the Community, without harmonising either the substantive rules of the Member States as regards employment law and the terms and conditions of employment relating, in particular, to rates of pay, or the right to resort to collective action.
Kohtujurist Mengozzi selgitas 23. mai 2007. aasta ettepaneku punktis 58, mille ta esitas toona Euroopa Kohtus pooleli olnud kohtuasjas C-341/05: Laval un Partneri, et direktiiv 96/71 tugineb asutamislepingu teenuste osutamise vabaduse sätteile ning selle eesmärk on kooskõlastada liikmesriikide kollisiooninorme, et määrata kindlaks, millise liikmesriigi õigust tuleb kohaldada riikidevahelisele teenuste osutamisele olukorras, kus töötajad on ühenduse piires ajutiselt lähetusse saadetud, ilma et seejuures ühtlustataks liikmesriikide tööõiguse ja töötingimustega, eelkõige palgamääraga seotud materiaalõigusnorme, ega ka kollektiivse tegutsemise õigust.
13 — Case C-287/03 Commission v Belgium [2005] ECR I-3761, paragraph 27; Case C-341/02 Commission v Germany [2005] ECR I-2733, paragraph 35; Case C-263/99 Commission v Italy [2001] ECR I-4195, paragraph 27; Case C-68/99 Commission v Germany [2001] ECR I-1865, paragraph 38; Case C-159/94 Commission v France [1997] ECR I-5815, paragraph 102; and Case 96/81 Commission v Netherlands [1982] ECR 1791, paragraph 6.
13 – 12. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C-287/03: komisjon vs. Belgia (EKL 2005, lk I-3761, punkt 27), 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-341/02: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2005, lk I-2733, punkt 35), 29. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-263/99: komisjon vs. Itaalia (EKL 2001, lk I-4195, punkt 27), 8. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-68/99: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2001, lk I-1865, punkt 38), 23. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-159/94: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 1997, lk I-5815, punkt 102) ja 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6).
11 — See the Opinion of Advocate General Geelhoed in Case C-244/04 Commission v Germany [2006] ECR I-885, point 6.
11 – Vt kohtujurist Geelhoedi 15. septembri 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C-244/04: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-885, punkt 6).
COMMISSION v LUXEMBOURG information produced and the consequences thereof. 14
KOMISJON VS. LUKSEMBURG neist tulenevate järelduste vastu argumenteeritult ja põhjalikult kaitsta.
15It also permits the terms and conditions of employment determined by way of universally applicable collective agreements and arbitral awards to be extended to activities other than the building work set out in the annex.
15 Samuti lubab see laiendada üldiselt kohaldatavaks tunnistatud kollektiivlepingutes ja vahekohtu otsustes sätestatud töötingimusi muudele tegevustele peale lisas märgitud ehitustööde.
Inasmuch as the Commission’s complaint relates to incorrect transposition of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71, it concerns primarily an infringement of that secondary law rule.
Komisjon heidab ette direktiivi 96/71 artikli 3 lõigete 1 ja 10 puudulikku ülevõtmist, seega on asjaomase väite ese eelkõige teisese õiguse normi rikkumine.
However, Member States may not take unlimited advantage of that possibility; in particular, they must in that regard take account of the fundamental freedoms and the objective which the Directive pursues.
Liikmesriigid ei saa eeltoodud õigust kasutada siiski piiramatult, eelkõige peavad nad silmas pidama põhivabadusi ja direktiivi eesmärki.
16This conclusion follows both from the primacy of freedom to provide services, a principle whose implementation Directive 96/71 seeks expressly to further, as stated in recital 5 in the preamble to the Directive, and from the principle that derogations from the fundamental freedoms are to be
16 Öeldu tuleneb nii teenuste osutamise vabaduse ülimuslikkusest, mille teostamisele peab direktiiv 96/71 selle viienda põhjenduse kohaselt kaasa aitama, kui ka põhimõttest, et põhivabadustest tehtud
The Luxembourg Government argues that, in declaring as mandatory requirements of domestic law all those provisions falling under the areas covered by Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, it has availed itself of the authorisation given in Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
Luksemburgi valitsus väidab, et ta kuulutas 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõikes 1 nimetatud valdkondade kõik sätted siseriikliku õiguse kohustuslikeks säteteks direktiivi 96/71 artikli 3 lõigetest 1 ja 10 tuleneva volituse alusel.
That provision permits Member States to extend the matters
Nimetatud säte võimaldab liikmesriikidel laiendada normistikku ka muudele töötingimustele, kui nende lisatingimuste puhul on tegemist avaliku
122, takes the view that recourse to Article 3(10) of Directive 96/71 is premised on the condition that the Member States’ terms and conditions of employment in question constitute public policy provisions not infringing the rules of the EC Treaty.
Görres, S., Grenzüberschreitende Arbeit-nehmerentsendung in der EU, Viin/Graz, 2003, lk 122, arvab, et direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 10 kohaldamine eeldab, et liikmesriikide kõnealuste töötingimuste puhul on tegemist avaliku korra sätetega, mis ei riku EÜ asutamislepingu sätteid.
Thus, the authors acknowledge that when recourse is had to Article 3(10) of Directive 96/71 certain conditions must be respected, necessarily including both the furtherment of freedom to provide services and the specific objectives pursued by the European legislature in adopting the Directive.
Autorid tunnistavad, et direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 10 kohaldamisel tuleb järgida teatud kriteeriume, sealhulgas tingimata teenuste osutamise vabaduse saavutamist ja direktiivi andja täpseid eesmärke.
According to Advocate General Mengozzi, in point 212 of his Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10, the fact that domestic rules belong to the category of public policy provisions or mandatory rules does not — as is apparent from Article 3(10) of Directive 96/71 and the caselaw on Article 49 EC — make them exempt from compliance with the provisions of the Treaty.
23. mai 2007. aasta ettepanekus kohtuasjas C-341/05: Laval un Partneri märgib kohtujurist Mengozzi punktis 212, et direktiivi 96/71 artikli 3 lõikest 10 ja EÜ artiklit 49 käsitlevast kohtupraktikast nähtub, et siseriiklike normide kuulumine avaliku korra sätete või kohustuslike sätete hulka ei tähenda seda, et need võiksid kalduda kõrvale asutamislepingu sätetest.
14 — Case 272/86 Commission v Greece [1988] ECR 4875, paragraph 21.
14 – 22. septembri 1988. aasta otsus kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka (EKL 1988, lk 4875, punkt 21).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 narrowly construed. 17
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-319/06
The latter point has any review by the Community institutions.
17 Euroopa erandeid tuleb tõlgendada kitsalt.
20That conclusion does not preclude the fact, been repeatedly emphasised in express terms by the Court in connection with the public policy exception.
Kohus on eeltoodut seoses avalikust korrast tuleneva erandiga korduvalt ja sõnaselgelt rõhutanud. 18 kontrolliksid ühenduse institutsioonid.
18 however, that recourse to the concept of public policy is in particular circumstances justified, so that in certain cases Member States must be allowed a margin of discretion within the limits imposed by the Treaty. 21
20See ei välista siiski, et konkreetsed asjaolud võimaldavad tugineda avalikule korrale, seega tuleb teatud asjaoludel jätta liikmesriikidele kaalutlusruum asutamislepinguga kehtestatud piirides. 21
The concept of public policy constitutes an independent concept of Community law, which contributes to determining the scope of the fundamental freedoms and which, therefore, must be defined autonomously and not, for example, on the basis of one or more national legal systems.
Avalik kord on ühenduse õiguse autonoomne mõiste, mille abil piiritletakse põhivabaduste kohaldamisala, seega tuleb seda mõistet määratleda autonoomselt, tuginemata ühele või mitmele siseriiklikule õiguskorrale.
19 As such, that concept is subject to the Court’s interpretation, thus precluding Member States from unilaterally determining its scope without
19 Mõiste tõlgendamine on Euroopa Kohtu pädevuses ja liikmesriigid ei saa selle ulatust määratleda ühepoolselt, ilma et seda
Notwithstanding those common principles, the concept of public policy may be accorded different meanings, however, depending on its schematic position within the Community legal order and the function of the rule at issue.
Jättes kõrvale nimetatud ühised põhimõtted, võib avaliku korra mõiste olla eritähenduslik, olenevalt asjaomase normi asetusest ühenduse õiguskorras ja funktsioonist.
22 In the present case the concept of public policy as reflected in Article 3(10) of Directive 96/71 takes effect as a derogation, since it permits an extension to the nucleus of minimum protective requirements guaranteed by Article 3(1) of Directive 96/71 only where certain conditions are met.
22Käesoleval juhul tuleb avaliku korra mõistet direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 10 sõnastuses kohaldada kui erandit, kuna see lubab direktiivi 96/71 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud minimaalse kaitse põhisätteid laiendada üksnes teatud tingimustel.
17 — In connection with restrictions on the freedom to provide services and of establishment see point 143 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891.
17 – Seoses teenuste osutamise ja asutamisvabaduse piirangutega vt kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri 16. mai 2006. aasta ettepanek liidetud kohtuasjades C-338/04, C-359/04 ja C-360/04: Placanica, Palazzese ja Sorrichio, punkt 143 (EKL 2007, lk I-1891). Georgiadis, N., Derogation clauses: the protection of national interests in EC law, Brüssel 2006, lk 72, viitab sellele, et kõiki erandeid, eriti avaliku korra erandit, tuleb tõlgendada kitsalt.
According to Wichmann, J., Dienstleistungsfreiheit und grenzüberschreitende Entsendung von Arbeitnehmern, Frankfurt am Main, 1998, pp. 104 and 105, schematic considerations point against a broad interpretation.
Wichmann, J., Dienstleistungsfreiheit und grenzüberschreitende Entsendung von Arbeitnehmern, Frankfurt am Main 1998, lk 104 ja 105, arvates räägivad laia tõlgenduse vastu süstemaatilise tõlgenduse kaalutlused.
She argues that simply by virtue of their status as Treaty derogations the requirement follows that public policy exceptions must be interpreted narrowly.
Ainuüksi sellest, et avaliku korra klausel on lepingus ette nähtud erandlik säte, tuleneb, et seda tuleb tõlgendada kitsalt.
Reliance on public policy arguments accordingly presupposes that essential sovereign interests of the Member State are affected.
Avalikule korrale tuginemine eeldab seetõttu kokkupuudet liikmesriigi jaoks väga oluliste huvidega.
20 — According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept of public policy presupposes, in any event, the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society (see Rutili, cited in footnote 18, paragraph 28; Bouchereau, cited in footnote 18, paragraph 35; Orfanopoulos and Oliveri, cited in footnote 18, paragraph 66; Commission v Spain, cited in footnote 18, paragraph 46; Commission v Germany, cited in footnote 18, paragraph 35; and Commission v Netherlands, cited in footnote 18, paragraph 43).
20 – Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldab see, kui siseriiklik ametiasutus tugineb avaliku korra mõistele, et lisaks igasuguse seadusrikkumisega kaasnevale ühiskondliku korra häirimisele esineb reaalne ja piisavalt tõsine oht, mis ähvardab mõnda ühiskonna põhihuvi (vt eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsused Rutili, punkt 28; Bouchereau, punkt 35; Orfanopoulos ja Oliveri, punkt 66; komisjon vs. Hispaania, punkt 46; komisjon vs. Saksamaa, punkt 35, ja komisjon vs. Madalmaad, punkt 43).
21 — See Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraphs 18 and 19.
21 – Vt 14. detsembri 1974. aasta otsus kohtuasjas 41/74: van Duyn (EKL 1974, lk 1337, punktid 18 ja 19).
18 — In that regard the Court has always emphasised that the public policy exception constitutes a derogation from the fundamental principle of freedom of movement, which, as is the case with all exceptions from fundamental Treaty principles, must be interpreted strictly and the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States.
18 – Euroopa Kohus on ise sageli toonitanud, et avaliku korra erandit kui isikute vaba liikumise aluspõhimõttest tehtavat erandit tuleb tõlgendada kitsalt ja nii, et selle ulatust ei saaks liikmesriigid ühepoolselt määrata.
See Case 67/74 Bonsignore [1975] ECR 297, paragraph 6; Case 36/75 Rutili [1975] ECR 1219, paragraph 27; Case 30/77 Bouchereau [1977] ECR 1999, paragraph 33; Case C-348/96 Calfa [1999] ECR I-11, paragraph 23; Joined Cases C-482/01 and C-493/01 Orfanopoulos and Oliveri [2004] ECR I-5257, paragraphs 64 and 65; Case C-503/03 Commission v Spain [2006] ECR I-1097, paragraph 45; Case C-441/02 Commission v Germany [2006] ECR I-3449, paragraph 34; and Case C-50/06 Commission v Netherlands [2007] ECR I-4383, paragraph 42.
Vt 26. veebruari 1975. aasta otsus kohtuasjas 67/74: Bonsignore (EKL 1975, lk 297, punkt 6); 28. oktoobri 1975. aasta otsus kohtuasjas 36/75: Rutili (EKL 1975, lk 1219, punkt 27); 27. oktoobri 1977. aasta otsus kohtuasjas 30/77: Bouchereau (EKL 1977, lk 1999, punkt 33); 19. jaanuari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-348/96: Calfa (EKL 1999, lk I-11, punkt 23); 29. aprilli 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-428/01 ja C-493/01: Orfanopoulos ja Oliveri (EKL 2004, lk I-5257, punktid 64 ja 65); 31. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-503/03: komisjon vs. Hispaania (EKL 2006, lk I-1097, punkt 45); 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/02: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-3449, punkt 34) ja 7. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-50/06: komisjon vs. Madalmaad, punkt 42 (EKL 2007, lk I-4383).
22 — It can be found in numerous Community law provisions, of which at the level of primary law, in particular, Articles 30 EC, 39(3) EC, 46 EC, 55 EC and 58(1)(b) EC have acquired significance as ’limitations on the fundamental freedoms’ which under certain conditions permit restrictions on the free movement of goods, persons, services and capital guaranteed under primary law.
22 – Mõiste sisaldub terves hulgas ühenduse õiguse sätetes, neist on esmase õiguse tasandil nn „põhiõiguste piiridena” olulisemad EÜ artikkel 30, EÜ artikli 39 lõige 3, EÜ artikkel 46, EÜ artikkel 55 ja EÜ artikli 58 lõike 1 punkt b, mis teatud tingimustel lubavad piirata esmase õigusega tagatud kaupade, isikute ja kapitali vaba liikumist ja teenuste osutamise vabadust.
In addition, the concept of public policy has effect in secondary law either as a derogation or as an interpretative and clarifying secondary law application (see on that point Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden, 1998, p. 53).
Eeltooduga rööbiti leiab avaliku korra mõiste rakendust teiseses õiguses kui erand või esineb selgitavas ja täpsustavas teiseses õiguses (vt selle kohta Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden 1998, lk 53).
19 — Case C-296/95 EMU Tabac [1998] ECR I-1605, paragraph 30, and Case 53/81 Levin [1982] ECR 1035, paragraphs 10 to 12.
19 – 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-296/95: EMU Tabac jt (EKL 1998, lk I-1605, punkt 30) ja 23. märtsi 1982. aasta otsus kohtuasjas 53/81: Levin (EKL 1982, lk 1035, punktid 10–12).
Government, the failure to publish Declaration No 10 in the Official Journal of the European Communities does not reduce its legal significance, especially as the Luxembourg Government, as the constitutional representative of a Member State represented in the Council, cannot deny having knowledge of the interpretative declarations which were recorded by that institution in the course of the legislative process.
LUKSEMBURG seisukohale ei vähenda deklaratsiooni 10 avaldamata jätmine Euroopa Ühenduste Teatajas selle õiguslikku asjakohasust, liiatigi silmas pidades seda, et liikmesriigi seadusliku esindajana nõukogus tuleb Luksemburgi valitsusel möönda, et ta on informeeritud asjaomase institutsiooni poolt seadusandliku menetluse raames vastu võetud deklaratsioonidest.
24Accordingly, it is admissible to have reference to Declaration No 10 as an aid to interpretation.
24Eeltoodust tulenevalt on deklaratsiooni 10 kasutamine tõlgendamisel lubatav.
As regards the precise conditions governing recourse to that discretion, Declaration No 10 of the Council and of the Commission made at the time of the adoption of Directive 96/71 clarified the concept of public policy in stating that ’the expression “public policy provisions” should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest’.
Direktiivist 96/71 tuleneva volituse kasutamise konkreetseid tingimusi silmas pidades täpsustati avaliku korra mõistet deklaratsioonis 10, mille nõukogu ja komisjon tegid seoses direktiivi 96/71 vastuvõtmisega, milles on muu hulgas märgitud, et selle all „tuleb mõista kohustuslikke eeskirju, millest ei saa kõrvale kalduda ja mida nende olemuse ja eesmärgi kohaselt õigustab ülekaalukas avalik huvi”.
On the basis of the foregoing considerations, I take the view that it is not open to Member States to require service providers established in other Member States to comply with all binding provisions of their employment law.
Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes olen seisukohal, et liikmesriigid ei saa nõuda teistes liikmesriikides asuvatelt teenuste osutajatelt oma siseriikliku tööõiguse kõikide kohustuslike sätete järgimist.
25In the interests of the broadest possible implementation of the principle of the freedom to provide services the Commission must be supported in its view that the declaration covers only such terms and conditions of employment prescribed by law as are indispensable for the national legal order
25 Tuleb nõustuda komisjoniga, et teenuste osutamise vabaduse võimalikult ulatusliku elluviimise huvides saab pidada asjassepuutuvaks vaid neid seadusega ette nähtud töötingimusi, mis on liikmesriikide õiguskorras mööda-
In my view, there is no reason not to interpret Article 3(10) of Directive 96/71 in the light of that declaration.
Minu arvates ei takista miski tõlgendamast direktiivi 96/71 artikli 3 lõiget 10 eelnimetatud deklaratsioonist lähtudes.
As regards the admissibility of using a declaration recorded in the minutes of the Council for the purposes of interpreting secondary law, the Court has held that possibility to be excluded only in such cases where no reference is made to the content of the declaration in the wording of the provision in question and thus it has no legal significance.
Seoses istungi protokolli lisatud nõukogu deklaratsiooni kasutamisega õigusakti tõlgendamisel rõhutas Euroopa Kohus, et see ei tule kõne alla vaid juhul, kui deklaratsioon ei kajastu asjaomase sätte tekstis ja tal puudub seega õiguslik tähendus.
23 In that context it must be observed that Declaration No 10 does not conflict with the concept of public policy; rather it contributes to determining the content of the derogation.
23 Tuleb märkida, et deklaratsioon 10 ei ole vastuolus avaliku korra mõistega, vaid aitab pigem määratleda erandi sisu.
In referring to ’imperative requirements of the public interest’ the declaration is in conformity with the caselaw developed by the Court on the inherent limits on the fundamental freedoms which are also applicable to cases of transnational posting of workers.
Ülekaalukale avalikule huvile viidates on deklaratsioon ühtlasi kooskõlas töötajate piiriülestele lähetustele kohaldatava kohtupraktikaga põhivabaduste olemuslike piiride osas.
Contrary to the argument advanced by the Luxembourg
Vastupidiselt Luksemburgi valitsuse
24 — A refusal to accept the statement contained in Declaration No 10, emanating as it does from the Council in its institutional capacity and thus additionally from the Luxembourg Government, would be contrary to the legal principle ’venire contra factum proprium nemini licet’, according to which a person is estopped from arguing contrary to his own conduct.
24 – Vastuväide deklaratsiooni 10 seisukohtadele, mille esitajaks on nõukogu kui ühenduse institutsioon ja seega teiste hulgas ka Luksemburgi valitsus, oleks vastuolus õiguse põhimõttega venire contra factum proprium nemini licet, ehk keegi ei või minna vastuollu omaenda käitumisega.
23 — Case 429/85 Commission v Italy [1988] ECR 843, paragraph 9; Case C-292/89 Antonissen [1991] ECR I-745, paragraph 18; Case C-329/95 VAG Sverige [1997] ECR I-2675, paragraph 23; and Case C-368/96 Generics (UK) and Others [1998] ECR I-7967, paragraphs 25 to 28.
23 – 23. veebruari 1988. aasta otsus kohtuasjas 429/85: komisjon vs. Itaalia (EKL 1988, lk 843, punkt 9); 26. aprilli 1991. aasta otsus kohtuasjas C-292/89: Antonissen (EKL 1991, lk I-745, punkt 18); 29. mai 1997. aasta otsus kohtuasjas C-329/95: VAG Sverige (EKL 1997, lk I-2675, punkt 23) ja 3. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-368/96: Generics (UK) jt (EKL 1998, lk I-7967, punktid 25–28).