natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Reintegration measures reflect different national sociocultural and economic realities in Europe, but they also show some diversity with regard to objectives, target groups and conditions.
Veel üks näide on Norra valitsuse strateegia kodutuse ennetamiseks ja selle vastu võitlemiseks; strateegiaga seatakse mõõdetavad sihid, nagu näiteks korterist väljatõstmiste vähendamine ja paremad võimalused alalise elukoha saamiseks, et ajutine elukoht muutuks erandiks.
) Council recommendation of 18 June 2003 on the prevention and reduction of health-related harm associated with drug dependence (OJ L 165, 3.7.2003, p.31).) Both documents are available at: http://ec.europa.eu/health/ph_determinants/life_style/drug/drug_rec_en.htm#1 ) http://ec.europa.eu/employment_social/equal/index_en.cfm
20) Vt „Asendusravi õiguslikud raamistikud” (lk 32) ja http://eldd.emcdda.europa.eu/?nnodeid=503621) Vt lisaks lk 67.
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe countries that mention specific social reintegration projects for street children.
2007. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas kodututele ja alkoholi- ning uimastitarbijatele.
National treatment outcome studies
kaasatuse alases algatuses EQUAL (
Three Member States (Ireland, Italy, the United Kingdom) have conducted national treatment outcome studies aimed at investigating treatment outcome by following a cohort of problem drug users over time in different treatment modalities and settings.
EL õhutas ka avatud koordinatsioonimeetodi raamistiku loomist, mille kaudu liikmesriigid kooskõlastavad oma vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise poliitikat, kasutades poliitikaalaste kogemuste vahetamist ja vastastikust õppimist.
An important feature of the studies is that they investigate treatment outcomes in existing services under day-to-day clinical circumstances.
küsimusega tegelemisele kohalikul tasandil ning Taanis peab omavalitsustel sotsiaalteenuste seaduse kohaselt olema sotsiaalne tegevuskava kõikide uimastitarbijate jaoks.
Common treatment modalities examined include methadone maintenance, methadone reduction, detoxification and drug-free interventions such as therapeutic communities and counselling.
Samamoodi on ka Poola kohalikel omavalitsustel juriidiline kohustus uimastitarbijate ühiskonda taasintegreerimiseks ning Madalmaades on enamik ühiskonnast taasintegreerimise teenuseid käivitatud omavalitsuste poolt.
Drug use, physical and psychological health, retention in treatment and criminal behaviour are the main outcome variables used.
Saksamaal on varjupaiga, hariduse ja eluaseme küsimused liidumaade või omavalitsuste pädevuses, samas kui puuetega inimestele suunatud föderaalsed programmid toetavad uimastitarbijate kutsealast taasintegreerimist.
Programmes and actions in many countries are not specifically aimed at drug users but address vulnerable social groups in general and are typically implemented at local or regional level.
Taasintegreerumismeetmed kajastavad Euroopa riikide erinevat sotsiaalkultuurilist ja majanduslikku olukorda, kuid näitavad ka mõningaid erinevusi eesmärkides, sihtrühmades ja tingimustes.
Thus, the ‘plans de prévention de proximité’ (PPP) established by the Walloon government in 2003 address locally poverty and addiction as two intertwined issues, while in Denmark, the Social Services Act obliges municipalities to offer a social action plan to all drug users.
Näiteks on Bulgaaria ja Rumeenia ainsad riigid, kes mainivad ühiskonda taasintegreerumise eriprojekte tänavalaste jaoks.
Similarly, local governments in Poland have a legal obligation to socially reintegrate drug users, and in the Netherlands most new social reintegration services are initiated by municipalities.
Programmid ja tegevus ei ole paljudes riikides suunatud ainult uimastitarbijatele, vaid tundlikele ühiskonnarühmadele üldiselt ning neid rakendatakse tavaliselt kohalikul või regionaalsel tasandil.
Finally, in Germany, shelter, schooling and housing are taken care of at the Länder level or by municipalities, while federal programmes for people with disabilities are available to support the vocational integration of drug users.
Nii on Vallooni valitsuse 2003. aastal loodud „plans de prévention de proximité” (PPP, lähiümbruse ennetuskavad) suunatud vaesuse ja sõltuvuse kui kahe omavahel põimunud
Retention in treatment and mortality among heroin users were the main outcome variables. To date, three treatment outcome studies have been instituted in the United Kingdom.
Eluasemega seotud toetused hõlmavad nii hädaolukorra päevakodusid, hosteleid ja ajutisi eluruume kui ka nn õppekortereid, tugi-eluruume ja üüritoetusi.
The first was the National Treatment Outcome Research Study (NTORS), carried out by the National Addiction Centre in England and Wales between 1995 and 2000.
Vältimaks klientide pikemaajalist sõltuvust abiteenustest, uuritakse uuenduslikke lähenemisi tugi-eluruumide ja finantshalduse valdkonnas.
It investigated treatment outcomes in residential or community treatment programmes. There were some positive findings, such as increased rates of abstinence from illicit drug use, a reduction in the frequency of drug use, a reduction in crime and improved health.
Näiteks Taanis antakse taasintegreerimiskorterites elavatele klientidele eluasemekoolitust, et vähendada võimalikke probleeme tulevikus, kui nad peavad omaenda korterit haldama, ning Ühendkuningriigis nõustatakse kliente sisseostude tegemise, toiduvalmistamise ja majapidamiseelarve küsimustes.
However, some longer-term outcomes over the five-year period were less satisfactory, for example early improvement in the use of crack was partly reversed after four to five years and many drug users continued to drink heavily (Gossop et al., 2001).
Riiklikud ravitulemuste uuringud siiski nii rahuldavad: näiteks olukorra algne paranemine crack’i tarbimise osas pöördus pärast nelja või viit aastat osaliselt halvemuse poole ning paljud uimastitarbijad jõid endiselt palju (Gossop et al., 2001).
Housing assistance ranges from emergency day shelters, hostels and short-term residential facilities to half-way flats, assisted accommodation and rent subsidies.
Kolm liikmesriiki (Iirimaa, Itaalia, Ühendkuningriik) on viinud läbi riiklikud ravitulemuste uuringud, mille eesmärk on uurida ravi tulemusi, jälgides probleemsete uimastitarbijate kogukonda pika aja jooksul erinevate raviviiside puhul ja erinevates raviasutustes.
To avoid ‘locking’ clients into longer-term service dependence, innovative approaches in the area of supported housing or financial management are being explored.
Uuringute oluline tunnusjoon on see, et nende käigus uuritakse ravitulemusi olemasolevates teenistustes ja igapäevastes kliinilistes olukordades.
For example, in Denmark, clients in reintegration flats are offered accommodation training to reduce possible future problems when they have to manage their own flats, and in the United Kingdom clients receive advice about shopping, cooking and the management of the household budget.
Tavalised raviviisid, mida uuritakse, on metadooni asendusravi, metadooni tarbimise vähendamine, detoksifikatsioon ja ravimivabad meetmed, näiteks teraapiarühmad ja nõustamine. Peamised kasutatud muutujad tulemuste hindamisel on uimastitarbimine, füüsiline ja vaimne tervis, ravil püsimine ja kuritegelik käitumine.
An update of the NTORS study will be provided by the Drug Treatment Outcomes Research Study (DTORS) being carried out at the University of Manchester.
Eelmise uuringu andmed ajakohastatakse Manchesteri ülikoolis läbi viidava uimastiravi tulemuste teadusuuringuga (Drug Treatment Outcomes Research Study, DTORS).
The study started in 2006 and will follow drug users from across England for an initial 12 months.
Uuring algas 2006. aastal ja selles jälgitakse esialgu 12 kuu jooksul uimastitarbijaid kõikjalt Inglismaalt.
It aims to evaluate the impact of drug treatment on a range of outcome measures and focuses on the analysis of which types of treatment pathways produce the best outcomes for particular subgroups of drug users.
Uuringu eesmärk on hinnata uimastiravi mõju tulemuste mitmete eri näitajate põhjal ning see keskendub analüüsile, et teha kindlaks, millist tüüpi raviviisid annavad parimaid tulemusi uimastitarbijate erinevatele rühmadele.
In Scotland, the Drug Outcome Research Study (DORIS), being carried out by the University of Glasgow, started in 2001.
Šotimaal viib Glasgow’ ülikool läbi 2001. aastal alanud uimastiravi tulemuste alast teadusuuringut (Drug Outcome Research Study, DORIS).
This study examines the impact and effectiveness of drug treatment services based at treatment agencies, including prison-based services.
Nimetatud uuringus analüüsitakse raviasutustel põhinevate uimastiraviteenuste, sealhulgas vanglates pakutavate teenuste mõju ja tulemuslikkust.
Drug users were followed up for up to 33 months.
Uimastitarbijaid jälgiti kuni 33 kuud.
In Ireland, the Research Outcome Study (ROSIE) conducted by the National University of Ireland, Maynooth commenced in 2003 and evaluates drug treatment effectiveness through follow-up of opioid users entering treatment over a period of up to three years, documenting the changes observed (Cox et al., 2006).
Itaalias oli Vedette uuringu (1998–2001) eesmärk hinnata kogu maa riiklikes ravikeskustes pakutava ravi tulemuslikkust.
At one-year follow-up, the study found marked reductions in drug use and criminal activity, a low mortality rate and some positive outcomes in terms of participants’ physical and mental health complaints.
Peamised muutujad tulemuste hindamisel olid ravil püsimine ja suremus heroiinitarbijate hulgas.
While the creation of new opportunities for training and access to education is reported as common in many countries, paid work is harder to obtain for these groups.
Praeguseks on Ühendkuningriigis läbi viidud kolm ravitulemuste uuringut.
However, it is of particular importance for the target group as it provides not only economic stability but also self-esteem, status and a regular rhythm of life.
Esimese neist, riikliku ravitulemuste teadusuuringu (National Treatment Outcome Research Study, NTORS) viis läbi Riiklik Sõltuvuskeskus (National Addiction Centre) Inglismaal ja Walesis aastatel 1995–2000.
New ways of getting clients into paid work include forming partnerships with private enterprises, mentoring schemes and providing incentives such as subsidising trainees’ wages or giving business start-up loans.
Sellega uuriti statsionaarsete või kogukonnakesksete raviprogrammide tulemusi.
In several countries, drug treatment facilities have started their own socio-economic enterprises, gainfully employing their clients.
Tehti mõningaid positiivseid järeldusi, nagu näiteks ebaseaduslikust uimastitarbimisest loobumiste arvu kasv, uimastitarbimise sageduse vähenemine, kuritegevuse vähenemine ja parem tervislik seisund.
Other initiatives focus on improving the employment situation through better matching of profiles, expectations and skills with the realities of work life.
Iirimaal alustas Iiri Riiklik Maynoothi Ülikool 2003. aastal tulemustealast teadusuuringut (Research Outcome Study, ROSIE), milles hinnatakse uimastiravi tulemuslikkust ravi alustavate opioidide tarbijate jälgimise teel kuni kolmeaastase perioodi vältel ning registreeritakse täheldatud muutused (Cox et al., 2006).
For example, the Vienna Job Exchange acts as an intermediary between clients, drugs agencies and the public employment services, carrying out specific counselling to increase success rates on the job.
Üheaastase jälgimise järel täheldas uuring märkimisväärset uimastitarbimise ja kuritegevuse vähenemist, madalat suremust ning mõningaid positiivseid tulemusi osalejate füüsilise ja vaimse tervisega seotud kaebuste osas.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview problems.
2. peatükk.
However, a large centralised residential facility to accommodate 120 homeless drug users with psychiatric problems met with local objections.
Suure tsentraliseeritud, 120 psühhiaatriliste probleemidega kodutu uimastitarbija majutamiseks mõeldud majutusasutuse puhul tekkis aga kohalikul tasandil vastuseis.
For those with mental health problems, professional help to re-establish a network of support and contact persons is identified as an important component of the social reintegration process.
Vaimse tervise probleemidega uimastitarbijate puhul nimetatakse ühiskonda taasintegreerimise olulise osana professionaalset abi kontaktisikute ja toetusvõrgustiku taasloomiseks.
The reintegration of marginalised, ageing heroin users with high levels of somatic and mental illness poses a particular challenge.
Ometigi on see sihtrühma jaoks eriti oluline, kuna annab mitte ainult majandusliku stabiilsuse, vaid ka eneseväärikuse, ühiskondliku tunnustuse ja korrapärase elurütmi.
In Belgium, drug users with psychiatric problems may be cared for in specialised substance abuse units at psychiatric or general hospitals, or in other psychiatric care facilities; Denmark reports that drug users with psychiatric problems are taken care of in psychiatric care facilities and that alternative care homes accommodate elderly drug users who cannot manage alone because of drug use, dementia or problem behaviour.
Klientidele tasustatud töö võimaldamise uute viiside hulka kuuluvad partnerluse loomine eraettevõtetega, juhendamisskeemid ning majanduslik stimuleerimine, näiteks praktikantide palkade kompenseerimise või stardiabilaenude näol. Mitmes riigis on uimastiraviasutused käivitanud omaenda sotsiaalmajanduslikud ettevõtted, palgates tulusalt oma kliente.
In the Netherlands, a new Social Support Act was adopted in 2007, including drug addiction under the same regulations as (other) chronic psychiatric
Muud algatused keskenduvad tööhõiveolukorra parandamisele, sobitades profiile, ootusi ja oskusi paremini tegeliku tööolukorraga.
In some countries (e.g. Bulgaria, the Czech Republic, Greece, Slovenia), structured reintegration programmes are provided only as a follow-on from successfully completed abstinence-based drug dependence treatment, and specific reintegration measures for clients in drug maintenance treatment are currently not available.
Mõnes riigis (nt Bulgaarias, Tšehhi Vabariigis, Kreekas, Sloveenias) võimaldatakse struktureeritud taasintegreerimisprogramme vaid edukalt lõpuleviidud uimastitest hoidumisel põhineva sõltuvusravi jätkuna ning praegu ei võimaldata spetsiaalseid taasintegreerimismeetmeid asendusravi saavatele klientidele.
Interpreting seizures and other market data
Konfiskeerimiste ja muu turuinfo tõlgendamine
Drug seizures in a country are usually considered an indirect indicator of the supply and availability of drugs, although they also reflect law enforcement resources, priorities and strategies, as well as the vulnerability of traffickers to national and international supply reduction activities, and reporting practices.
Riigis toimuvaid konfiskeerimisi peetakse tavaliselt uimastite pakkumise ja kättesaadavuse kaudseks indikaatoriks, kuigi need kajastavad ka õiguskaitseorganite ressursse, prioriteete, strateegiaid ja aruandlust, samuti narkokaubitsejate tundlikkust selles suhtes, missugused on riiklikud ja rahvusvahelised jõupingutused pakkumise vähendamiseks.
Quantities seized may fluctuate widely from one year to the next, for example if in one year a few of the seizures are very large.
Konfiskeeritud kogused võivad olla aastate lõikes väga erinevad, näiteks kui ühel aastal saadakse kätte mõni väga suur kogus.
In all countries, the number of seizures includes a major proportion of small seizures at the retail (street) level.
Kõigis riikides moodustavad suure osa konfiskeerimiste arvust väikesed konfiskeerimised jae-, st tänavamüügis.
Where known, origin and destination of drugs seized may indicate trafficking routes and producing areas.
Kui konfiskeeritud uimastite päritolu ja sihtkoht on teada, võib see anda teavet transporditeede ja tootmispiirkondade kohta.
The price and purity/potency of drugs at retail level are reported by most of the Member States.
Enamikust liikmesriikidest on teada ka uimastite hind ja puhtus/kangus tänavamüügis.
However, data come from a range of different sources, which are not always comparable, making accurate comparisons between countries difficult. cult.
Siiski pärinevad andmed mitmest eri allikast, mis ei ole alati võrreldavad, ning see teeb riikide kohta täpsete võrdluste koostamise keeruliseks.
Cannabis is the world’s most commonly used illicit drug and a substance that has been at the centre of the drugs debate in Europe since the 1960s when its use became virtually synonymous with a growing youth counterculture.
Kanep on maailmas kõige enam tarvitatav illegaalne uimasti ning on olnud Euroopa uimastialaste arutelude keskpunktis juba alates 1960. aastatest, mil selle tarvitamine sai lausa noorte kasvava vastukultuuri sünonüümiks.
Despite this familiarity, understanding the patterns of cannabis use in Europe is a complicated task.
Probleemi tuntusest hoolimata on Euroopas kanepi kasutamise harjumuste mõistmine keeruline ülesanne.
One important element in this picture is the different cannabis products now available on the European market.
Üks oluline element on siin Euroopa turul praegu saadaolevad erinevad kanepitooted.
Historically, three main forms of cannabis have been common in Europe: cannabis resin; herbal cannabis; and, far less frequently, cannabis oil.
Ajalooliselt on Euroopas kanepit tuntud peamiselt kolmel kujul: kanepivaigu, kanepiürdi ja (palju vähem levinud) kanepiõlina.
For many, the smoking of cannabis resin with tobacco remains the usual route of administration for the drug, though, elsewhere in the world, this pattern of use is relatively uncommon.
Paljudele on kanepivaigu suitsetamine koos tubakaga jätkuvalt tavapärane uimasti manustamisviis, kuigi mujal maailmas on see meetod suhteliselt vähe levinud.
While Europe remains the dominant global market for cannabis resin, herbal cannabis products appear to be becoming more common and predominate in some markets.
Euroopas domineerib turul jätkuvalt kanepivaik, kuid näib, et kanepiürditooted on hakanud rohkem levima ning saavutanud mõnedel turgudel ülekaalu.
In recent years, this picture has grown more complicated still with the increasing availability of cannabis produced within Europe; some of which is grown under controlled conditions and can be of relatively high potency.
Viimastel aastatel on üldpilt muutunud keerulisemaks. Euroopas toodetud kanepi kättesaadavus suureneb endiselt, osa sellest kasvatatakse kontrollitud tingimustes ja võib olla suhteliselt kange.
This kind of cannabis has become a specific product in its own right in many countries and complicates the assessment of the public health impact of changing patterns of cannabis consumption.
Seda tüüpi kanep on muutunud paljudes riikides eritooteks ning selle tulemusena on keeruline hinnata kanepitarbimise harjumuste muutumise mõju rahvatervisele.
Supply and availability
Pakkumine ja kättesaadavus
In order to view European drug seizures in a wider context, in this report summary information is presented on the global situation.
Euroopas läbi viidud uimastikonfiskeerimiste vaatlemiseks laiemal taustal on käesolevas aruandes esitatud ülevaade olukorrast maailmas.
The United Nations Office on Drugs and Crime produce an annual report on the international drug situation and this is the principal source used for the world estimates included here.
ÜRO narkootikumide ja kuritegude amet (UNODC) koostab igal aastal aruande rahvusvahelise uimastialase olukorra kohta ning see on põhiallikas käesolevas aruandes sisalduvate ülemaailmsete hinnangute osas.
The reader should note that there are difficulties in compiling information of this sort and, in many parts of the world, information systems are poorly developed.
Lugeja pangu tähele, et sedalaadi teabe kogumine on raske ning paljudes maailma piirkondades pole infosüsteemid kuigi arenenud.
Therefore, these data should be viewed as the best approximations possible from the information resources currently available.
Seetõttu tuleb nimetatud andmeid vaadelda kui parimaid ligikaudseid hinnanguid, mida on võimalik teha praegu kättesaadavate teaberessursside põhjal.
Production and trafficking in the Americas (46 %), followed by Africa (26 %) and then Asia (22 %) (UNODC, 2007).
Lõuna-Ameerikas (46%), sellele järgneb Aafrika (26%) ja Aasia (22%) (UNODC, 2007).
Because cannabis can be grown in a range of different environments and grows wild in many parts of the world, it is extremely difficult to produce convincing estimates of global production.
Maroko on jätkuvalt peamine rahvusvaheline kanepivaigu tootja ning kuigi viimased uurimused väidavad, et kanepi all oleva põllumaa pind vähenes ajavahemikus 2004–2005 umbes 40%, toodab riik hinnanguliselt siiski umbes 70% Euroopas tarbitavast kanepivaigust.
Following an upward trend over several years, taking into account information on the diversification of cannabis production, the UNODC has reduced its global estimates of herbal cannabis production from 45 000 tonnes in 2004 to 42 000 tonnes in 2005, mainly due to falling production estimates from North America following intensified cannabis eradication efforts. It is now estimated that about half of all cannabis is grown
Arvestades kogu kanepikasvatuseks kasutatava maa hinnangulist pindala, oli Maroko potentsiaalne toodang 2005. aastal 1066 tonni, kusjuures enamik Maroko kanepist suundus Euroopa ja
Morocco remains the main international producer of cannabis resin, and although recent survey work suggests that the area under cannabis cultivation decreased by around 40 % between 2004 and 2005, it is still estimated that the country produces some 70 % of the cannabis resin consumed in Europe.
Kuna kanepit saab kasvatada väga erinevates keskkonnatingimustes ning see kasvab looduslikult paljudes maailma osades, on äärmiselt raske teha veenvaid hinnanguid kogutoodangu kohta.
Based on estimates of the total area under cultivation, Morocco had a potential production of 1 066 tonnes in 2005, with most Moroccan cannabis bound for the European and North African markets (CND, 2007;
Mitme viimase aasta kasvusuundumust järgides ning võttes arvesse teavet kanepitootmise mitmekesistumise kohta, on UNDOC vähendanud oma üldhinnangut kanepiürdi tootmise kohta 45 000 tonnilt 2004. aastal 42 000 tonnile 2005. aastal ning seda põhiliselt Põhja-Ameerika vähenenud tootmishinnangute tõttu, mille põhjustasid kanepi hävitamiseks tehtud intensiivistunud pingutused. Praeguste hinnangute kohaselt kasvatatakse umbes pool kogu kanepist Põhja- ja
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe
2007. aasta aruanne: uimastiprobleemide olukord Euroopas kasvatatakse sisetingimustes ning tihti plaanitava turu vahetus läheduses, võib arvata, et seda avastatakse harvem ning seetõttu kajastub see olemasolevates andmetes vähem.
UNODC and Government of Morocco, 2007).
Põhja-Aafrika turule (CND, 2007; UNODC ja Maroko valitsus, 2007).
Cannabis resin is smuggled to Europe via the Iberian peninsula.
Kanepivaiku veetakse salakaubana Euroopasse Ibeeria poolsaare kaudu.
Although Morocco is by far the major resin producer for the European market, resin from other countries (Moldova and India) is reported to be available, particularly in central European countries.
Kuigi Maroko on ülekaalukalt suurim kanepivaigu tootja Euroopa turu jaoks, on eriti Kesk-Euroopa riikides aruannete kohaselt saadaval ka teistest riikidest (Moldovast ja Indiast) pärit kanepivaik.
Cannabis is now frequently distinguished from other illicit substances either in the law, by prosecutorial directive, or by the judiciary practice.
2005. aastal konfiskeeriti kanepivaiku kokku 1302 tonni ning kanepiürti 4644 tonni; mõlemad koguarvud on väiksemad kui 2004. aasta näitajad.
In most European countries, the move has been away from custodial sentences and towards fines, cautions, probation, exemption from punishment and counselling.
Jätkuvalt konfiskeeriti Lääne- ja Kesk-Euroopas enamus kanepivaiku (70%), samal ajal kui suurem jagu kanepiürti konfiskeeriti endiselt Põhja-Ameerikas (64%) (UNODC, 2007).