natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In so deciding, the Court was interpreting Community law and not assessing its validity.
Sellest tulenevalt Euroopa Kohus tõlgendas ühenduse õigust, mitte ei hinnanud selle kehtivust.
In the eld of the relationship between Community law and the Member States’ national law, the Court claried certain matters relating to the primacy and direct eect of Community law.
Ühenduse õiguse ja liikmesriikide siseriikliku õiguse vahekorra temaatikaga seoses andis Euroopa Kohus mõningaid selgitusi ühenduse õiguse ülimuslikkuse ja vahetu õigusmõju kohta.
Act concerning the conditions of accession to the European Union of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded (OJ 2003, L 236, p.
Akt Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta (ELT L 236, lk 33).Ühinemisakti artikkel 58 sätestab:„Enne ühinemist nõukogu, komisjoni ja Euroopa Keskpanga vastuvõetud tšehhi, eesti, ungari, läti, leedu, malta, poola, slovaki ja sloveeni keeles koostatud institutsioonide ja Euroopa Keskpanga aktide tekstid on alates ühinemiskuupäevast autentsed samadel tingimustel kui praegustes ametlikes keeltes koostatud tekstid.
33).Article 58 of the Act provides that:‘The texts of the acts of the institutions, and of the European Central Bank, adopted before accession and drawn up by the Council, the Commission or the European Central Bank in the Czech, Estonian, Hungarian, Latvian, Lithuanian, Maltese, Polish, Slovak and Slovenian languages shall, from the date of accession, be authentic under the same conditions as the texts drawn up in the present 11 languages.
Need avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas, kui praegustes keeltes koostatud tekstid on seal avaldatud”.
They shall be published in the Ocial Journal of the European Union if the texts in the present languages were so published.’
9. märtsi 1978. aasta otsus kohtuasjas 106/77: Simmenthal (EKL 1978, lk 629).
In its judgment of 7 June 2007 in Case C-80/06 Carp, the Court had to address the question of the horizontal direct eect of decisions. It found that Decision 1999/93 on the procedure for attesting the conformity of construction products pursuant to Article 20(2) of Directive 89/106 (12) is an act of general application which species the types of attestation of conformity procedures that are applicable and authorises the European Committee for Standardisation (CEN/Cenelec) to specify the content of those procedures in the relevant harmonised standards, which will then be transposed by the standardisation bodies of each Member State, but is binding only upon the Member States, which are the sole addressees of the decision.
1999/93 (nõukogu direktiivi 89/10612artikli 20 lõike 2 kohase ehitustoodete vastavustõendamismenetluse kohta) on üldakt, mis täpsustab kohaldatavad vastavustõendamismenetluste liigid ning volitab Euroopa Standardikomiteed (CEN) ja Euroopa Elektrotehnika Standardikomiteed (CENELEC) määratlema nende sisu asjakohastes ühtlustatud standardites, mille seejärel võtavad üle iga liikmesriigi standardiasutused, kuid mis on siduv üksnes liikmesriikidele, kes on selle otsuse ainsad adressaadid.
Consequently, an individual cannot rely on the decision in the context of legal proceedings against another individual concerning contractual liability.
Järelikult ei saa eraõiguslik isik lepingujärgset vastutust puudutavas vaidluses teise eraõigusliku isikuga sellele tugineda.
Two judgments provided explanation regarding the approach to be adopted by national courts when faced with international agreements concluded by the Community.
Kahes kohtuotsuses selgitati seda, kuidas peavad liikmesriigid ühenduse sõlmitud rahvusvaheliste lepingute kohaldamisel käituma.
In its judgment of 20 September 2007 in Case C-16/05 Tum and Dari, the Court was required to rule on the eect of the ‘standstill’ clause contained in Article 41(1) of the Additional Protocol to the EEC–Turkey Association Agreement (13), under which the contracting parties are prohibited from introducing any new restrictions on the freedom of establishment from the date of entry into force of that protocol.
Kohtuasjas Tum ja Dari (20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-16/05) võttis Euroopa Kohus seisukoha standstill-tingimuse ulatuse osas, mis on sätestatud EMÜ−Türgi assotsieerumislepingu lisaprotokolli13artikli 41 lõikes 1, mis keelab lepinguosalistel lisaprotokolli jõustumise kuupäevast arvates kehtestada asutamisvabaduse teostamise uusi piiranguid.
The case in point concerned two Turkish nationals who wished to establish themselves in the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Antud asjas oli tegemist kahe Türgi kodanikuga, kes soovisid Suurbritannia ja Põhja−Iiri Ühendkuningriigis ettevõtlust alustada.
In the Court’s view, this unequivocal provision has direct eect, and it does not operate in the same way as a substantive rule, rendering inapplicable the relevant substantive law concerning entry into the territory of a Member State that it replaces, but as a quasiprocedural rule, stipulating, ratione temporis, which are the provisions of a Member State’s immigration legislation that must be referred to for the purposes of assessing the position of a Turkish national who wishes to exercise freedom of establishment.
Euroopa Kohus leidis, et sellisel ühemõttelisel tingimusel on vahetu õigusmõju ja et see ei ole materiaalõigusnorm, mis muudab asendatava materiaalõiguse liikmesriigi territooriumile sisenemise kohta kohaldamatuks, vaid see on oma olemuselt pigem menetlusnorm, mis näeb ratione temporis ette, millised on need sisserännet reguleerivad liikmesriigi õigusnormid, millest lähtuvalt tuleb hinnata sellise Türgi kodaniku olukorda, kes soovib asutamisvabadust teostada.
Accordingly, the ‘standstill’ clause does not call into question the competence, as a matter of principle, of the Member States to conduct their national immigration policy.
Kohus järeldas sellest seega, et nimetatud tingimus ei sea kahtluse alla liikmesriikide põhimõttelist pädevust suunata oma sisserännet puudutavat riiklikku poliitikat.
The mere fact that, as from its entry into force, such a clause imposes on those States a duty not to act which has the eect of limiting, to some extent, their room for manoevre on such matters does not mean that the very substance of their sovereign competence in respect of aliens should be regarded as having been undermined.
Siinjuures ainuüksi asjaolu, et alates jõustumisest paneb selline tingimus neile riikidele tegevusest hoidumise kohustuse, mille tagajärjeks on teatud määral nende tegutsemisruumi piiramine antud küsimuses, ei anna alust väita, et sellepärast oleks välismaalaste järelevalve vallas kahjustatud nende liikmesriikide suveräänset pädevust kui sellist.
Commission Decision 1999/93/EC of 25 January 1999 on the procedure for attesting the conformity of construction products pursuant to Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC as regards doors, windows, shutters, blinds, gates and related building hardware (OJ 1999 L 29, p. 51).
Komisjoni 25. jaanuari 1999. aasta otsus 1999/93/EÜ „Nõukogu direktiivi 89/106/EMÜ artikli 20 lõike 2 kohase ehitustoodete vastavustõendamismenetluse kohta uste, akende, aknaluukide, ruloode, väravate ja nende manuste nõuetele vastavuse tõendamisel”(EÜT L 29, lk 51; ELT eriväljaanne 13/23, lk 223).
In Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos, the Court was asked by the Portuguese Supreme Court of Justice whether national courts must, on their own initiative or at the request of one of the parties, apply Article 33 of the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (the TRIPs Agreement) — which relates to the minimum term of patent protection — in proceedings pending before them.
Areng ja tegevus intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (TRIPS-leping) artiklit 33, mis puudutab minimaalset patentide kaitse kestust, omal algatusel või poole taotlusel.
After observing that it has jurisdiction to interpret the provisions of the TRIPs Agreement, the Court stated that, in this context, it is necessary to distinguish between fields in which the Community has not yet legislated and those in which it already has.
Olles kõigepealt meenutanud oma pädevust eelnimetatud lepingu sätete tõlgendamisel, leidis Euroopa Kohus sellega seoses, et tuleb teha vahet valdkondadel, kus ühendus ei ole veel õigusakte andnud ja kus ta on juba seda teinud.
As regards the former elds, which still fall within the competence of the Member States, the Court held that the protection of intellectual property rights and measures taken for that purpose by the judicial authorities do not fall within the scope of Community law, so that Community law neither requires nor forbids the legal order of a Member State to accord to individuals the right to rely directly on a rule laid down in the TRIPs Agreement or to oblige the courts to apply that rule of their own motion.
Esimesena nimetatud valdkonna puhul, mis on seega liikmesriikide pädevuses, leidis kohus, et ühenduse õigus ei laiene intellektuaalomandi õiguste kaitsele ja selle tagamiseks rakendatavatele kohtulikele meetmetele, mistõttu ühenduse õigus ei nõua ega välista seda, et liikmesriigi õiguskorras tunnustataks isiku õigust tugineda vahetult TRIPS-lepingus sisalduvale normile, samuti ei pane see kohtule kohustust kõnealust normi omal algatusel kohaldada.
In the case of the latter elds, on the other hand, Community law applies, which means that it is necessary, as far as may be possible, to supply an interpretation in keeping with the TRIPs Agreement, although no direct eect may be given to the provision of that agreement at issue.
Seevastu teise valdkonna osas sedastas kohus, et ühenduse õigust kohaldatakse, kusjuures tekib kohustus tõlgendada seda nii palju kui võimalik kooskõlas TRIPS-lepinguga, ilma et lepingu asjaomasele sättele võiks omistada vahetut õigusmõju.
In the case in point, the Court found that the Community has not yet exercised its powers in the sphere of patents, within which Article 33 of the TRIPs Agreement falls, or that, at the very least, at internal level, that exercise has not to date been of sucient importance to lead to the conclusion that, as matters now stand, that sphere falls within the scope of Community law.
Käsitletavas kohtuasjas leidis Euroopa Kohus, et ühendus ei ole patentide valdkonnas, kuhu TRIPS-lepingu artikkel 33 kuulub, oma pädevust veel teostanud või vähemalt ei ole ta seda sisetasandil seni teostanud piisavalt olulisel määral, nii et sellest võiks järeldada, et praeguse seisuga jääb see valdkond ühenduse õiguse alla.
It drew the conclusion that it is not currently contrary to Community law for Article 33 of the TRIPs Agreement to be directly applied by a national court subject to the conditions provided for by national law.
Kohus tegi siit järelduse, et kui liikmesriik kohaldab siseriiklikus õiguses sätestatud tingimustel artiklit 33 vahetult, ei ole see praegu ühenduse õigusega vastuolus.
Finally, there are three noteworthy judgments concerning the eective judicial protection of rights derived from Community law that is to be enjoyed by individuals.
Lõpetuseks väärivad märkimist kolm kohtuotsust, mis puudutavad isikutele ühenduse õigusega antud õiguste tõhusat kohtulikku kaitset.
In Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, the Court, after pointing out that the principle of eective judicial protection is a general principle of Community law, repeated the standard caselaw that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for each Member State, in accordance with its duty of cooperation, to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law.
Kohtuasjas Unibet (13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-432/05, EKL 2007, lk I-2271) meenutas Euroopa Kohus esmalt, et tegemist on ühenduse õiguse üldpõhimõttega, ning märkis seejärel tavapäraselt, et teatud valdkonda reguleerivate ühenduse õigusnormide puudumisel tuleb igal liikmesriigil koostöökohustusest lähtudes määrata pädevad kohtud ja kehtestada menetlusnormid nende kohtuasjade läbivaatamiseks, mille eesmärk on tagada isikute ühenduse õigusest tulenevate õiguste kaitse.
This procedural autonomy, which is limited by the principles of equivalence and eectiveness, could be called into question only if it were apparent from the overall scheme of the national legal system in question that no legal remedy exists which makes it possible to ensure, even indirectly, respect for an individual’s rights under Community law.
Seesuguse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetest juhinduva menetlusautonoomia võib vaidluse alla seada vaid juhul, kui asjassepuutuva liikmesriigi õiguskorra ülesehitusest nähtub, et ei ole ühtegi õiguskaitsevahendit, mis võimaldaks kas või täiendava taotluse põhjal tagada isikute ühenduse õigusest tulenevad õigused.
That having been said, the Court observed that the principle of eective judicial protection of an individual’s rights under Community law does not require domestic law to provide a free-standing action for an examination of whether national provisions are compatible with Community law, provided that other eective legal remedies, which are no less favourable than those governing similar domestic actions, make it possible for such a question of compatibility to be determined as a preliminary issue, which is a matter for the national court to establish.
Lõpuks järeldas Euroopa Kohus tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttele tuginedes, et liikmesriigid on kohustatud andma isikutele võimaluse rakendada esialgset õiguskaitset, kuni pädev kohus on langetanud otsuse asjassepuutuvate siseriiklike õigusnormide vastavuse kohta ühenduse õigusele, kui selliste abinõude rakendamine on vajalik tehtava kohtuotsuse täieliku toime kindlustamiseks; samas kohus selgitas, et selline võimalus ei tule rakendamisele juhul, kui isiku taotlus on asjassepuutuva liikmesriigi õiguse kohaselt vastuvõetamatu, tingimusel, et ühenduse õigus ei sea seda vastuvõetamatust kahtluse alla.
In concrete terms, if an individual is forced to be subject to administrative or criminal proceedings and to any penalties that may result as the sole form of legal remedy for disputing the compatibility of the contested national provision with Community law, his judicial protection is not eectively secured.
Kui antud valdkonnas ühenduse õigusnormid puuduvad, on esialgse õiguskaitse rakendamine reguleeritud siseriikliku õiguse kriteeriumidega, eeldusel, et peetakse kinni võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetest.
Finally, the Court inferred from the principle of eective judicial protection that the Member States are obliged to provide for the possibility of interim relief being granted to an individual until the competent court has given a ruling on whether the national provisions at issue are compatible with Community law, where the grant of such relief is necessary to ensure the full eectiveness of the judgment to be given.
Kohtuasjas Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation (13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-524/04, EKL 2007, lk I-2107) meenutas Euroopa Kohus muu hulgas, et kui liikmesriik on makse sisse nõudnud ühenduse õigust rikkudes, on õigussubjektidel õigus tagasi nõuda alusetult sissenõutud maks ja need summad, mis on makstud otseses seoses nimetatud maksuga.
In Case C-524/04 Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation [2007] ECR I-2107, the Court pointed out that, where a Member State has levied charges in breach of the rules of Community law, individuals are entitled to reimbursement of the tax unduly levied and of the amounts paid which relate directly to that tax.
Mis puutub liikmesriigi poolt ühenduse õiguse rikkumisega isikule tekitatud muudesse kahjudesse, siis on liikmesriik kohustatud tekkinud kahju hüvitama Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud tingimuste kohaselt siseriikliku õiguse vastutust käsitlevate sätete alusel, mille puhul tuleb lähtuda võrdväärsuse ja tõhususe põhimõttest.
As regards other loss or damage which a person has sustained by reason of a breach of Community law for which a Member State is liable, the latter is under a duty to make reparation for the loss or damage caused in the circumstances set out in the Court’s caselaw and — subject to the principles of equivalence and eectiveness — on the basis of the rules of national law on liability.
Täpsemalt, kui ilmneb, et liikmesriigi õigusnormid kujutavad endast asutamisvabaduse piirangut, mis on EÜ artikliga 43 keelatud, saab siseriiklik kohus hüvitamisele kuuluva kahju kindlaksmääramisel kontrollida, kas kahjustatud isik on tõendanud, et ta on ilmutanud hoolt, mida saab mõistlikult oodata, et kahju ära hoida või selle ulatust piirata, ning eriti seda, kas ta kasutas õigel ajal kõiki õiguskaitsevahendeid, mis olid tema käsutuses.
Specically, where it is established that the legislation of a Member State constitutes an obstacle to freedom of establishment prohibited by Article 43 EC, the national court may, in order to establish the recoverable losses, determine whether the injured parties have shown reasonable diligence in order to avoid those losses or to limit their extent and whether, in particular, they availed themselves in time of all legal remedies available to them.
Seejärel meenutas Euroopa Kohus veel, et tuvastamaks, kas ühenduse õiguse rikkumine on piisavalt selge, tuleb arvestada liikmesriigi kohtule lahendamiseks antud olukorra kõiki iseloomustavaid tunnuseid. Sellises valdkonnas nagu otsene maksustamine, peab siseriiklik kohus arvestama asjaoluga, et asutamislepinguga tagatud liikumisvabadustest tulenevad tagajärjed on selgunud alles järk-järgult, eelkõige seoses põhimõtetega, mida Euroopa Kohus on selgitanud.
In Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others (judgment of 7 June 2007), the Court was asked in particular whether, in judicial proceedings concerning the legality of an administrative measure, Community law required a national court to conduct an examination of its own motion of grounds which were outside the terms of the dispute but based on Directive 85/511 introducing Community measures for the control of foot-and-mouth disease (14).
Areng ja tegevus omal algatusel kontrollida mitte kohtuasja aluseks olevate, vaid direktiivist 85/511, millega kehtestatakse ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks,14 tulenevate asjaolude alusel.
The Court replied in the negative, holding that neither the principle of equivalence nor the principle of eectiveness enshrined in its caselaw required the national court to raise of its own motion a plea alleging infringement of Community law.
Euroopa Kohus vastas eitavalt, leides, et ei Euroopa Kohtu praktikas kinnitust leidnud võrdväärsuse põhimõttest ega tõhususe põhimõttest lähtuvalt ei ole siseriiklikul kohtul kohustust tõstatada omal algatusel ühenduse õiguse rikkumisel põhinevat väidet.
As regards the principle of equivalence, the Court held, more specically, that the provisions of the directive which were at issue laid down neither the conditions in which procedures relating to the control of foot-and-mouth disease could be initiated nor the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals. Those provisions could not therefore be considered equivalent to the national rules of public policy, which lay at the very basis of the national procedures since they dened the conditions in which those procedures could be initiated and the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals.
Konkreetsemalt otsustas kohus esimese põhimõtte osas, et direktiivi asjassepuutuvad sätted ei määra kindlaks tingimusi, mille korral võib algatada suu- ja sõrataudi tõrjet käsitleva menetluse, ega ametiasutusi, kes on selle raames pädevad otsustama õigussubjektide õiguste ja kohustuste ulatuse üle, mistõttu ei saa neid sätteid pidada võrdväärseks õiguskorda reguleerivate siseriiklike normidega, mis on siseriikliku menet- luse aluseks, kuivõrd neis sätestatakse menetluse algatamise eeltingimused ning ametiasutused, kes on selle raames pädevad otsustama õigussubjektide õiguste ja kohustuste ulatuse üle.
So far as concerns the principle of eectiveness, the Court stated that, provided that the parties are given a genuine opportunity to raise a plea based on Community law before a national court, this principle does not preclude a provision of domestic law which prevents national courts from raising of their own motion an issue as to whether the provisions of Community law have been infringed, where examination of that issue would oblige them to abandon the passive role assigned to them by going beyond the ambit of the dispute dened by the parties themselves and relying on facts and circumstances other than those on which the party with an interest in application of the Community provisions has based his claim; this is so, irrespective of the importance of those provisions to the Community legal order.
Teise põhimõttega seonduvalt kinnitas kohus, et kuna pooltel on tegelikult võimalus tõstatada siseriiklikus kohtus ühenduse õigusel põhinevat väidet, ei ole tõhususe põhimõttega vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis takistab siseriiklikel kohtutel tõstatada omal algatusel uut väidet ühenduse õiguse rikkumise kohta, kui sellise väite analüüsimisel peaksid kohtud olema kohustatud loobuma neile omasest passiivsest rollist, väljudes vaidluse piiridest, mille pooled olid määratlenud, ning tuginedes muudele faktidele ja asjaoludele kui nendele, millele pool, kes on ühenduse sätete kohaldamisest huvitatud, on oma nõude rajanud, sõltumata nende sätete tähtsusest ühenduse õiguskorras.
In several cases the Court examined national provisions that can improperly limit the free movement of citizens of the Union.
Euroopa Kohus analüüsis mitmes kohtuasjas siseriiklikke õigusnorme, mis võivad lubamatult piirata liidu kodanike vaba liikumist.
The Court drew the conclusion that Articles 17 and 18 EC preclude provisions under which the award of an education or training grant to a student who is studying in a Member State other than that of which he is a national is subject to the condition that those studies must be a continuation of studies pursued for at least one year in his Member State of origin, in that such provisions are liable to deter citizens of the Union from making use of their freedom, provided for in Article 18 EC, to move and reside within the territory of the Member States.
Kohus järeldas, et EÜ artiklitega 17 ja 18 on vastuolus sätted, mille kohaselt on õppetoetuse andmisel õppijale, kes õpib muus liikmesriigis kui selles, mille kodanik ta on, seatud tingimuseks, et need õpingud oleksid jätkuks päritoluliikmesriigis vähemalt ühe aasta jooksul sooritatud õpingutele, mistõttu võivad need sätted pärssida liidu kodanikel EÜ artikliga 18 ette nähtud liikumisvabadust ja riigi territooriumile elama asumise vabadust.
With regard to tax legislation, in its judgments of 11 September 2007 in Case C-76/05 Schwarz and Gootjes-Schwarz and C-318/05 Commission v Germany, the Court examined provisions of the German law on income tax according to which taxpayers are granted tax relief for their children’s school fees paid to certain private schools, provided that the schools are established on German territory.
Maksuõiguse valdkonnas analüüsis Euroopa Kohus kohtuasjades Schwarz ja Gootjes-Schwarz ning komisjon vs. Saksamaa (11. septembri 2007. aasta otsused kohtuasjades C-76/05 ja C-318/05) Saksa tulumaksuseaduse sätteid, mille kohaselt on maksumaksjatel õigus maksu vähendamisele oma laste koolituskulude osas, mis nad on teatavatele erakoolidele maksnud, tingimusel, et need asuvad selle liikmesriigi territooriumil.