natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lidl Belgium is a limited partnership with its registered office in Germany, the partners of which include Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH, as a limited partner, and Lidl Stiftung & Co. KG, as a general partner. 10
Lidl Belgium on usaldusühing, mille asukoht on Saksamaal ja sinna kuuluvad osanikena veel Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH kui usaldusosanik ja Lidl Stiftung & Co. KG kui täisosanik. 10
During the 1999 accounting period, which is the period at issue in the main proceedings, Lidl Belgium’s permanent establishment in Luxembourg incurred a loss.
1999. aastal, mis on kõne all põhikohtuasjas, sai Lidl Belgiumi Luksemburgis asuv püsiv tegevuskoht kahjumi.
When calculating its revenue for tax purposes, Lidl Belgium sought to deduct that loss from the amount of its tax base.
Lidl Belgium soovis tuludeklaratsiooni esitamisel nimetatud kahjumi oma maksustatavast summast maha arvata.
The Finanzamt disallowed the deduction of that loss on the basis, inter alia, of the exemption of income relating to that permanent establishment by virtue of the provisions of the Convention.
Finanzamt jättis kahjumi mahaarvamise taotluse rahuldamata põhjusel, et lepingu sätete kohaselt on püsiva tegevuskohaga seotud tulud maksuvabad.
On 30 June 2004, the Finanzgericht Baden-Würtemberg (Finance Court, Baden-Würtemberg), before which Lidl Belgium had brought proceedings, dismissed the latter’s action against the decision of the Finanzamt.
Finanzgericht Baden-Würtemberg jättis 30. juunil 2004 rahuldamata kaebuse, mille Lidl Belgium Finanzamti otsuse peale esitas.
An appeal having been brought before it by Lidl Belgium, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Bundesfinanzhof, kelle poole Lidl Belgium pöördus, otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Is it compatible with Articles 43 EC and 56 EC for a German company with income from industrial or commercial activities to be precluded, when calculating its income,
„Kas EÜ artiklitega 43 ja 56 on kooskõlas see, kui Saksa ettevõtja ei saa ettevõtlusest saadud tulust kasumi arvutamisel maha arvata teises liikmesriigis (käesolevas
By its question, the national court essentially asks whether Articles 43 EC and 56 EC preclude a national tax regime which does not allow a resident company, for the purposes of determining its profits and calculating its taxable income, to deduct losses incurred in another Member State by a permanent establishment belonging to it, when that tax regime does allow losses incurred by a resident permanent establishment to deduct those losses.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib sisuliselt teada seda, kas EÜ artiklitega 43 ja 56 on vastuolus siseriiklik maksusüsteem, mis välistab residendist äriühingu võimaluse ettevõtlusest saadud tulust kasumi arvutamisel arvata maha teises liikmesriigis talle kuuluva püsiva tegevuskoha kahjumi, samas kui nimetatud süsteem annab sellise võimaluse kahjumi korral, mida on saanud residendist püsiv tegevuskoht.
The scope of application of Articles 43 EC and 56 EC
EÜ artiklite 43 ja 56 kohaldamisala
As the national court has referred to each of the provisions mentioned above in the question referred, it should be noted that the creation and the outright ownership by a natural or legal person established in a Member State of a permanent establishment not having a separate legal personality situated in another Member State falls within the scope of application ratione materiae of Article 43 EC.
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus mainis esitatud küsimuses kahte eespool nimetatud sätet, tuleb meenutada, et ühes liikmesriigis füüsilise või juriidilise isiku poolt asutatud selline püsiv tegevuskoht, mis asub temaga samas liikmesriigis ning mis on tema täisomandis, kuid ei ole teises liikmesriigis eraldiseisev õigussubjekt, kuulub EÜ artikli 43 kohaldamisalasse.
Even if it were to be accepted that the tax regime at issue in the main proceedings has restrictive effects on the free movement of capital, such effects would have to be seen as an unavoidable consequence of any restriction on freedom of establishment and
Isegi kui eeldada, et kõnealune siseriiklik maksuõigusnorm piirab kapitali vaba liikumist, on selline mõju asutamisvabaduse võimaliku piirangu vältimatu tagajärg ega õigusta sellise maksusüsteemi kontrollimist EÜ artikli 56 alusel (vt selle kohta
LIDL BELGIUM they do not justify an examination of that regime in the light of Article 56 EC (see, to that effect, Case C-196/04 Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas [2006] ECR I-7995, paragraph 33; Case C-452/04 Fidium Finanz [2006] ECR I-9521, paragraphs 48 and 49; and Case C-524/04 Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation [2007] ECR I-2107, paragraph 34).
12. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-196/04: Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, EKL 2006, lk I-7995, punkt 33; 3. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-452/04: Fidium Finanz, EKL 2006, lk I-9521, punktid 48 ja 49, samuti 13. märtsi 2007. aasta otsus C-524/04: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, EKL 2007, lk I-2107, punkt 34).
Accordingly, the tax regime at issue in the main proceedings must be assessed in the light of Article 43 EC.
Järelikult tuleb kõnealust maksusüsteemi hinnata EÜ artikli 43 alusel.
It should be noted at the outset that freedom of establishment entails for com panies or firms formed in accordance with the law of a Member State and having their registered office, central administration or principal place of business within the European Community, the right to exercise their activity in other Member States through a subsidiary, branch or agency (see Case C-307/97 Saint-Gobain ZN [1999] ECR I-6161, paragraph 35; Case C-141/99 AMID [2000] ECR I-11619, paragraph 20; and Case C-471/04 Keller Holding [2006] ECR I-2107, paragraph 29).
Kõigepealt tuleb meenutada, et asutamisvabadus hõlmab äriühingute, mis on asutatud vastavalt mõne liikmesriigi seadusele ja millel on Euroopa Ühenduse piires registrijärgne asukoht, juhatuse asukoht või peamine tegevuskoht, õigust tegutseda vastavas liikmesriigis tütarettevõtja, filiaali või esinduse kaudu (vt eelkõige 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-307/97: Saint Gobain ZN, EKL 1999, lk I-6161, punkt 35; 14. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-141/99: AMID, EKL 2000, lk I-11619, punkt 20, ja 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-471/04: Keller, EKL 2006, lk I-2107, punkt 29).
Even though, according to their wording, the provisions of the EC Treaty concerning freedom of establishment are directed to ensuring that foreign nationals and companies are treated in the host Member State in the same way as nationals of that State, they also prohibit the Member State of origin from hindering the establishment in another Member State of one of its nationals or of a company incorporated under its legislation (see, inter alia, Case C-264/96 ICI [1998] ECR I-4695, paragraph 21, and Case C-298/05 Columbus Container Services [2007] ECR I-10451, paragraph 33).
Isegi kui EÜ asutamislepingus sisalduvate asutamisvabadust käsitlevate sätete eesmärk on nende sõnastuse kohaselt tagada vastuvõtvas liikmesriigis välismaiste kodanike ja ettevõtjate võrdne kohtlemine selle riigi kodanike ja ettevõtjatega, keelavad nad samas päritoluliikmesriigil takistada oma kodanike või vastavalt selle liikmesriigi õigusnormidele asutatud äriühingute teise liikmesriiki asumist (vt eelkõige 16. juuli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-264/96: ICI, EKL 1998, lk I-4695, punkt 21, samuti 6. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-298/05: Columbus Container Services, EKL 2007, lk I-10451, punkt 33).
Those considerations also apply where a company established in a Member State carries on business in another Member State through a permanent establishment.
Neid kaalutlusi kohaldatakse ka juhul, kui ühes liikmesriigis asuv äriühing tegutseb teises liikmesriigis püsiva tegevuskoha kaudu.
Indeed, and as is shown by the provisions of the Convention, a permanent establishment constitutes, under tax convention law, an autonomous entity.
Nagu nähtub topeltmaksustamise lepingu sätetest, kujutab püsiv tegevuskoht endast lepingu mõttes eraldi üksust.
Thus, those to whom the Convention applies comprise, in accordance with Article 2 of the Convention, not only natural and legal persons, but also all those types of permanent establishment which are listed in the second subparagraph, point (a), of the first paragraph of Article 2, in a manner which distinguishes them from other categories of entity listed in the second subparagraph, point (b), of that article, which are excluded from the definition of permanent establishment under the Convention.
Niisiis hõlmab lepingu artikli 2 kohaselt isikute ring, kelle suhtes lepingut kohaldatakse, lisaks füüsilistele ja juriidilistele isikutele ka igat tüüpi püsivaid tegevuskohti, mis on sätestatud selle artikli lõike 1 punkti 2 alapunktis a, mis eristab neid teistest selle artikli lõike 1 punkti 2 alapunktis b nimetatud üksuste kategooriatest, mis ei kuulu selle tähenduse alla, mis on lepingus antud püsivale tegevuskohale.
That definition of a permanent establishment as an autonomous fiscal entity is consonant with international legal practice as reflected in the model tax convention drawn up by the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD), in particular Articles 5 and 7 thereof.
Püsivale tegevuskohale antud tähendus, mille kohaselt püsiv tegevuskoht on eraldi maksualane üksus, on kooskõlas rahvusvahelise praktikaga, nagu see kajastub Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) koostatud mudellepingutes, eelkõige selle artiklites 5 ja 7.
The Court has already held that, for the purposes of the allocation of fiscal competence, it is not unreasonable for the Member States to draw guidance from international practice and, particularly, the model conventions drawn up by the OECD (see Case C-336/96 Gilly [1998] ECR I-2793, paragraph 31, and Case C-513/03 van Hilten-van der Heijden [2006] ECR I-1957, paragraph 48).
Euroopa Kohus on juba asunud seisukohale, et liikmesriikidel oleks oma maksualase pädevuse jaotamisel mõistlik võtta eeskuju rahvusvahelisest praktikast ja eelkõige Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) poolt välja töötatud mudellepingutest (vt 12. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-336/96: Gilly, EKL 1998, lk I-2793, punkt 31, ja 23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-513/03: Hilten-van der Heijden, EKL 2006, lk I-1957, punkt 48).
As regards the tax regime at issue in the main proceedings, it must be pointed out that a provision which allows losses incurred by a permanent establishment to be taken into account in calculating the profits and taxable income of the principal company constitutes a tax advantage.
Põhikohtuasjas kõnesoleva maksusüsteemi kohta tuleb öelda, et selline säte, mis lubab püsiva tegevuskoha kahjumit arvesse võtta ettevõtlusest saadavast tulust kasumi ja emaettevõtja maksustatava tulu arvutamisel, kujutab endast maksusoodustust.
However, the provisions of that tax regime do not grant such a tax advantage where the losses are incurred by a permanent establishment situated in a Member State other than that in which the principal company is established.
Nimetatud maksusüsteemi sätted ei võimalda siiski taolist maksusoodustust juhul, kui kahjum tuleneb sellisest püsivast tegevuskohast, mis ei asu emaettevõtjaga samas liikmesriigis.
In those circumstances, the tax situation of a company which has its registered office in Germany and has a permanent establishment in another Member State is less favourable than it would be if the latter were to be established in Germany.
Neil asjaoludel on sellise äriühingu maksualane olukord, mille põhikirjajärgne asukoht on Saksamaal ja millel on teises liikmesriigis püsiv tegevuskoht, vähem soodne kui see oleks siis, kui viimane oleks asutatud Saksamaal.
By reason of that difference in tax treatment, a German company could be discouraged from carrying on its business through a permanent establishment situated in another Member State.
Selline erinev maksualane kohtlemine võib pärssida Saksa äriühingu huvi tegutseda teises liikmesriigis asuva püsiva tegevuskoha kaudu.
It must be held that the tax regime at issue in the main proceedings involves a restriction on the freedom of establishment.
Tuleb järeldada, et põhikohtuasjas kõnesolev maksusüsteem hõlmab asutamisvabaduse piirangut.
Whether a justification exists
Õigustatuse olemasolu
It is clear from the Court’s caselaw that a restriction on the freedom of establishment is permissible only if it is justified by overriding reasons in the public interest.
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et asutamisvabaduse piirang võiks olla lubatud ainult siis, kui seda õigustab ülekaalukas üldine huvi.
It is further necessary, in such a case, that its application be appropriate to ensuring the attainment of the objective in question and not go beyond what is necessary to attain it (see Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 35; Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 47; and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 64). 28
Lisaks peaks see olema vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks ega tohi minna kaugemale, kui on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt 13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-446/03: Marks & Spencer, EKL 2005, lk I-10837, punkt 35; eespool viidatud kohtuotsused Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, punkt 47, ning Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punkt 64). 28
In that connection, the national court points out in particular that, in accordance with the provisions of the Convention, the income generated by the permanent establishment in Luxembourg is not taxed in the Member State of residence of the company to which it belongs.
Selle kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige seda, et vastavalt lepingu sätetele ei maksustata Luksemburgis asuvast püsivast tegevuskohast saadud tulu emaettevõtja asukohajärgses liikmesriigis.
In their observations to the Court, the German, Greek, French, Netherlands, Finnish, Swedish and United Kingdom Governments essentially submit that tax rules which, for the purposes of determining the tax base of a resident company, restrict the possibility for that company to deduct losses incurred by a permanent establishment belonging to it which is situated in another Member State can, as a rule, be justified.
Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Madalmaade, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi valitsus on Euroopa Kohtule saadetud märkustes sisuliselt võtnud seisukoha, et maksualased õigusnormid, mis piiravad residendist äriühingu võimalust arvata maha teises liikmesriigis asuva talle kuuluva püsiva tegevuskoha kahjumit selle äriühingu maksustatava summa arvutamisel, võivad põhimõtteliselt olla õigustatud.
Those Governments take the view that the justification for such rules in the light of Community law may be based, first, on the need to preserve the allocation of the power to impose taxes between the Member States concerned and, secondly, on the need to prevent the danger that losses may be taken into account twice.
Nimetatud valitsused leiavad, et selliste õigusnormide õigustatus ühenduse õiguse taustal võib põhineda esiteks vajadusel säilitada maksustamise õiguse jaotus asjaomaste liikmesriikide vahel ning teiseks vajadusel ennetada kahjumi kahekordse arvessevõtmise ohtu.
As regards the first of these justifications, it should be noted that the preservation of the allocation of the power to impose taxes between Member States may make it necessary to apply to the economic activities of companies established in one of those States only the tax rules of that State in respect of both profits and losses (see Marks & Spencer, paragraph 45, and Case C-231/05 Oy AA [2007] ECR I-6373, paragraph 54). 32
Esimese õigustatuse väite osas tuleb meenutada, et maksustamise õiguse jaotuse säilitamiseks liikmesriikide vahel võib olla vajalik ainuüksi ühe liikmesriigi maksuõiguse normide kohaldamine nii kasumi kui ka kahjumi osas selles liikmesriigis asuvate äriühingute majanduslikule tegevusele (vt eespool viidatud kohtuotsus Marks & Spencer, punkt 45, ja 18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-231/05: Oy AA, EKL 2007, lk I-6373, punkt 54). 32
To give companies the right to elect to have their losses taken into account in the Member State in which they are established or in another Member State would seriously undermine a balanced allocation of the power to impose taxes between the Member States, since the tax base would be increased in the first State, and reduced in the second, by the amount of the losses surrendered (see Marks & Spencer, paragraph 46, and Oy AA, paragraph 55). 33
Kui äriühingutele antakse õigus valida, kas nende kahjumit võetakse arvesse asukohajärgses liikmesriigis või mõnes muus liikmesriigis, ohustataks sellega oluliselt maksustamise õiguse tasakaalustatud jaotust liikmesriikide vahel, kuna esimeses riigis maksukohustus suureneks ja teises väheneks ülekantud kahju võrra (vt eespool viidatud kohtuotsused Marks & Spencer, punkt 46, ja Oy AA, punkt 55). 33
With respect to the relevance of the first of these justifications in the light of the facts in the main proceedings, it should be pointed out that the Member State in which the registered office of the company to which the permanent establishment belongs is
Mis puudutab esimese õigustatuse väite asjakohasust seoses põhikohtuasja faktiliste asjaoludega, siis tuleb märkida, et liikmesriigil, kus asub äriühing, kellel on püsiv tegevuskoht, on õigus topeltmaksustamise lepingu puudumise korral maksustada
Consequently, the objective of preserving the allocation of the power to impose taxes between the two Member States concerned, which is reflected in the provisions of the Convention, is capable of justifying the tax regime at issue in the main proceedings, since it safeguards symmetry between the right to tax profits and the right to deduct losses.
Järelikult võib kahe asjaomase liikmesriigi vaheline maksustamise õiguse jaotamine, mis peegeldub lepingu sätetes, õigustada põhikohtuasjas kõnesolevat maksusüsteemi, kuna see kaitseb kasumi maksustamise õiguse ja kahjumi mahaarvamise õiguse vahelist sümmeetriat.
In circumstances such as those of the main proceedings, to accept that the losses of a nonresident permanent establishment might be deducted from the taxable income of the principal company would result in allowing that company to choose freely the Member State in which those losses could be deducted (see, to that effect, Oy AA, paragraph 56).
Kui sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas nõustuda, et mitteresidendist püsiva tegevuskoha kahjumit võiks maha arvata emaettevõtja tulust, tooks see kaasa selle, et viimasel oleks õigus vabalt valida liikmesriik, kus see kahjum maha arvata (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Oy AA, punkt 56).
As regards the second justification put forward in the observations submitted to the Court, which is based on the danger that losses might be taken into account twice, the Court has accepted that the Member States must be able to prevent such a danger (see Marks & Spencer, paragraph 47, and Case C-347/04 Rewe Zentralfinanz [2007] ECR I-2647, paragraph 47). 36
Euroopa Kohtule esitatud märkustes välja toodud õigustatuse teise väite osas, mis puudutab kahjumi kahekordset arvessevõtmist, on Euroopa Kohus leidnud, et liikmesriigid peavad suutma seda ohtu ennetada (vt eespool viidatud kohtuotsus Marks & Spencer, punkt 47, ning 29. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-347/04: Rewe Zentralfinanz, EKL 2007, lk I-2647, punkt 47). 36
In this connection, it must be pointed out that, in circumstances such as those which underlie the main proceedings, there is clearly a danger that the same losses will be used twice (see Marks & Spencer, paragraph 48). It is possible that a company might deduct, in the Member State in which its seat is situated, losses incurred by a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State and that, despite such offsetting, the same losses might be taken into account subsequently in the Member State in which the permanent establishment is situated, when that establishment generates profits, thereby preventing the Member State in which the principal company has its seat from taxing that profit. I - 3629
Sellega seoses tuleb märkida, et sellistel asjaoludel, millel põhineb vaidlus põhikohtuasjas, esineb ilmselgelt oht, et kahjumit võetakse arvesse kaks korda (vt eespool viidatud kohtuasi Marks & Spencer, punkt 48). On võimalik, et äriühing arvab maha liikmesriigis, kus on tema asukoht, teises liikmesriigis asuva püsiva tegevuskoha kahjumi ning et vaatamata sellele mahaarvamisele võetakse seda kahjumit hiljem arvesse liikmesriigis, kus asub püsiv tegevuskoht, kui viimane saab seal kasumit, takistades seeläbi liikmesriigil, kus asub emaettevõtja, seda kasumit maksustada. I - 3629
Consequently, the two justifications put forward must each be considered as being capable of justifying a restriction on the freedom of establishment arising from the tax treatment by the Member State in which the seat of a company is located of losses incurred by a permanent establishment belonging to that company and situated in another Member State.
Järelikult tuleb mõlemaid õigustatuse väiteid käsitleda sellistena, mis õigustavad sellist asutamisvabaduse piirangut, mis tuleneb äriühingu asukohajärgse liikmesriigi poolt sellele äriühingule kuuluvast teises liikmesriigis asuvast püsivast tegevuskohast saadud kahjumi maksualasest kohtlemisest.
The national court asks, however, whether the justifications set out in paragraphs 44 to 50 of the judgment in Marks & Spencer, which also include the need to prevent the risk of tax avoidance, must be understood as being cumulative or whether the existence of only one of those factors is sufficient for the tax regime at issue in the main proceedings to be treated, in principle, as being justified. 39
Eelotsusetaotluse esitanud kohus uurib ka küsimust, kas eespool viidatud kohtuotsuse Marks & Spencer punktides 44–50 esitatud õigustatuse väiteid, mis viitavad ka muu hulgas vajadusele ennetada maksustamise vältimist, tuleb mõista nii, et neil on kumuleeruv iseloom, või on üks neist väidetest piisav selleks, et põhikohtuasjas kõnesolevat maksusüsteemi võiks põhimõtteliselt pidada õigustatuks. 39
It must be pointed out in that regard that, in paragraph 51 of the judgment in Marks & Spencer, the Court held that the three justifications taken together, which underlay the legislation at issue in the main proceedings, pursued legitimate objectives compatible with the Treaty and thus constituted overriding reasons in the public interest 40
Tuleb meenutada, et Euroopa Kohus leidis eespool viidatud kohtuotsuse Marks & Spencer punktis 51, et koos vaadeldavatena taotlesid kolm õigustatuse väidet, mis on aluseks põhikohtuasjas kõnesolevatele õigusnormidele, õiguspäraseid eesmärke, mis on asutamislepinguga kooskõlas ning kujutasid endast seega ülekaalukat üldist huvi. 40
However, bearing in mind the wide variety of situations in which a Member State may put forward such reasons, it cannot be necessary for all the justifications referred to in paragraph 51 of the Marks & Spencer judgment to be present in order for national tax rules which restrict the freedom of establishment laid down in Article 43 EC to be capable, in principle, of being justified. 41
Arvestades siiski selliseid erinevaid olukordi, milles liikmesriik võib taolistele põhjendustele tugineda, ei ole vaja, et eespool viidatud kohtuotsuse Marks & Spencer punktis 51 esitatud õigustatuse väited esineksid koos selleks, et siseriiklikud maksualased õigusnormid, mis piiravad EÜ artiklis 43 sätestatud asutamisvabadust, võiksid põhimõtteliselt olla õigustatud. 41