natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In¢2009, new drug strategies or action plans were adopted by seven European countries (see Table 1), while a further 12 were drafting new national drug policy documents in early 2010¢(5).
Lisaks sellele avaldas komisjon töödokumendi, milles kirjeldatakse Euroopa Liidu suundumuste väljaselgitamise, seire ja neile reageerimise praeguseid mehhanisme ning esitatakse suunised edaspidiseks tööks (2).
Challenges in renewing drug policy documents was launched to support the implementation of an EU-wide system for forensic profiling of synthetic drugs¢(3).
Lisaks käivitati uus projekt, millega toetatakse kogu ELi hõlmava sünteetiliste uimastite kohtuekspertiisiprofiilide süsteemi kasutusele võtmist (3).
By¢providing a kind of ‘fingerprint’ for the drugs, forensic profiling can help trace manufacturers and chart drug distribution channels.
Uimastite liikumisest jäänud jälgede määratlemisega aitavad kohtuekspertiisiprofiilid jälgida tootjaid ja kaardistada uimastite jaotuskanaleid.
Other activities by the Commission, regarding collaboration with civil society and drugrelated research, are described elsewhere in this chapter.
Käesolevas peatükis kirjeldatakse ka komisjoni ja kodanikuühiskonna koostööd ning uimastialaseid teadusuuringuid.
The¢first comprehensive progress review of the implementation of the current EU drugs action plan (2009–12) will be published in late 2010.
Praegu kehtiva ELi narkootikumidealase tegevuskava (2009–2012) täitmise esimene terviklik arenguülevaade avaldatakse 2010. aasta lõpus.
Several countries have recently reported a delay in the
Kodanikuühiskond ja uimastipoliitika
Civil society and drug policy
Uimastipoliitika dokumentide uuendamisega seotud katsumused
The European Commission’s Civil Society Forum on Drugs held its third meeting in March 2009.
Euroopa Komisjoni kodanikuühiskonna uimastifoorumi kolmas kohtumine toimus 2009. aasta märtsis.
The European Action on Drugs (see below) was one of the two main topics on the agenda.
Euroopa uimastialane algatus (vt allpool) oli üks päevakorra kahest põhipunktist.
The other main item was the future of the Forum, with the discussion focusing on practical issues such as the selection of participants and the organisation of meetings.
Teine põhiteema oli foorumi tulevik, mille üle peetud aruteludes keskenduti sellistele praktilistele küsimustele nagu osalejate valik ja kohtumiste korraldamine.
The meeting also considered the future role of the Civil Society Forum on Drugs and renewal of their national drug policy documents¢(6).
Viimasel ajal on mitu riiki teatanud oma siseriiklike uimastipoliitika dokumentide uuendamise edasilükkamisest®(6).
Five of the countries whose drug strategy or action plan expired in December 2008 had yet to adopt new documents one year later (Italy, Latvia, Lithuania, Portugal, Romania).
Nendest riikidest, kelle narkostrateegia või tegevuskava kehtivus lõppes 2008. aasta detsembris, võtsid viis uued dokumendid vastu üks aasta hiljem (Itaalia, Läti, Leedu, Portugal, Rumeenia).
Similarly, another set of countries with policy documents ending in 2009 had not renewed them during that year.
Teine riikide rühm, kelle poliitikadokumentide kehtivus lõppes 2009. aastal, ei uuendanud oma poliitikadokumente selle aasta jooksul.
As a result, for the first time since the mid-1990s, Europe is seeing a decrease in the number of countries with a valid national drug strategy or action plan.
Seetõttu on esimest korda 1990ndate aastate keskpaigast alates hakanud
Europa press release MEMO/09/548.
Euroopa pressiteade MEMO/09/548.
SEC(2009) 1090 final.13405/09 CORDROGUE 63.Improving cooperation with third countries and improving research and information were the two other key principles.Czech Republic, Estonia, Italy, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Netherlands, Poland, Portugal, Romania, Slovenia, Turkey.The term ‘national drug-policy document’ means any official document approved by a government that defines general principles and specific interventions or objectives in the field of drugs, where officially represented as a drug strategy, action plan, programme or other policy document.
SEK(2009) 1090 (lõplik).13405/09 CORDROGUE 63. Kaks ülejäänud põhimõtet olid koostöö parandamine kolmandate riikidega ning teadusuuringute ja teabe tõhustamine.Eesti, Itaalia, Leedu, Luksemburg, Läti, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik, Türgi.Mõiste „siseriiklik uimastiteemaline poliitikadokument” tähendab mis tahes ametlikku dokumenti, mille valitsus on heaks kiitnud ja milles määratakse kindlaks uimastivaldkonna üldpõhimõtted ja konkreetsed sekkumised või eesmärgid, mida ametlikult väljendab narkostrateegia, tegevuskava, programm või muu poliitikadokument.
Annual report 2010: the state of the drugs problem in Europe
1. peatükk. Poliitika ja õigusnormid
Name of policy document
Poliitikadokumendi nimi
National drugs strategy — interim
Riiklik narkostrateegia – ajutine
Will be replaced by a substance misuse strategy also covering alcohol
Asendatakse ainete kuritarvitamise vastase strateegiaga, mis hõlmab ka alkoholi
Illicit drugs, alcohol and tobacco
Ebaseaduslikud uimastid, alkohol, tubakas
National strategy on drugs
Riiklik narkostrateegia
Will be complemented by action plans
Täiendatakse tegevuskavadega
National strategy for tackling the drugs problem
Riiklik uimastiprobleemide käsitlemise strateegia
National antidrug strategy
Riiklik uimastitevastane strateegia
Second action plan under the national strategy 2006–12
Teine tegevuskava riikliku strateegia raames 2006–2012
Action plan on combating narcotic drugs abuse
Tegevuskava võitluseks narkootikumide kuritarvitamise vastu
Reitox national focal points.
Reitoxi riiklikud teabekeskused.
all patterns of polydrug use include alcohol (EMCDDA, 2009d).
Mitme uimasti kasutamine on Euroopa uimastitarbijate seas levinud ning peaaegu alati tarbitakse sellisel juhul ka alkoholi (EMCDDA, 2009d).
Professionals in the fields of prevention, treatment, harm reduction and social reintegration are familiar with the overlap between drugs and alcohol problems, and have worked towards finding practical solutions that address both issues simultaneously.
Ennetustegevuse, ravi, kahjude vähendamise ja sotsiaalse taasintegreerimise valdkonna töötajatele on uimastite ja alkoholi tarbimisharjumuste kattumine teada ning nad on püüdnud leida praktilisi lahendusi, mis võimaldaksid tegeleda mõlema probleemiga samaaegselt.
At policy level, however, the situation appears to be more complex (Muscat, 2008).
Poliitika tasandil näib olukord olevat aga keerulisem®(Muscat, 2008).
The renewal of drug policy documents is a complex process comprising several steps.
Uimastipoliitika dokumendi uuendamine on keeruline mitmeastmeline protsess.
First, there is the final evaluation of the existing or recently expired strategy or action plan¢(7).
Kõigepealt toimub kehtiva või äsja aegunud strateegia või tegevuskava lõpphindamine (7).
Stakeholders, and sometimes the public, are also consulted during the development phase of the new policy.
Uue poliitika väljatöötamise etapil konsulteeritakse sidusrühmade ja vahel ka avalikkusega.
As drug strategies and action plans coordinate the role of various government departments, writing them usually involves the submission of successive drafts to different ministries.
Kuna narkostrateegiate ja tegevuskavadega kooskõlastatakse erinevate ministeeriumide rolli, esitatakse erinevatele ministritele tavaliselt dokumentide koostamise käigus väljatöötatud järjestikused kavandid.
Finally, the policy documents must be approved by the government or parliament.
Lõpuks peab valitsus või parlament poliitikadokumendi heaks kiitma.
Recent reports suggest that it can take between six months and two years to complete the whole process.
Viimaste aruannete andmetel kulub kogu protsessi läbiviimisele kuus kuud kuni kaks aastat.
Against this, the time span for national drug policy documents is generally in the range of four to eight years.
Seetõttu on riiklike uimastipoliitika dokumentide kehtivusaeg tavaliselt neli kuni kaheksa aastat.
This implies that the renewal process, in order to be timely, should sometimes be started shortly after mid-term, or at least several months before the expiry of the existing policy document.
Et uuendamisprotsessi õigeaegselt läbi viia, tuleks seda alustada kas kohe pärast vahehindamist või vähemalt mitu kuud enne kehtiva poliitikadokumendi aegumist.
Final evaluations, however, cannot be performed until the strategy or action plan is finished, and possibly even later, when its impact might be assessed with epidemiological and other data.
Lõpphindamisi ei saa aga läbi viia enne strateegia või tegevuskava täitmist ning tõenäoliselt toimub see veelgi hiljem, kuna siis on võimalik dokumendi mõju hinnata epidemioloogiliste ja muude andmete põhjal.
A review of both drug strategies and alcohol strategies in Europe shows many different national situations including: no national strategy at all; a strategy for illicit drugs but none for alcohol; separate strategies for drugs and alcohol; two interlinked strategies; and a policy document covering both illicit drugs and alcohol.
Euroopa uimasti- ja alkoholistrateegiate ülevaates kirjeldatakse erinevates riikides valitsevat olukorda, mille seas on järgmised võimalused: siseriiklik strateegia puudub täielikult; uimastitega kaubitsemist käsitlev strateegia on olemas, kuid puudub alkoholistrateegia; on olemas eraldi strateegiad uimastite ja alkoholi jaoks; on olemas kaks omavahel seotud strateegiat ning poliitikadokument, mis hõlmab nii uimastitega kaubitsemist kui ka alkoholi.
There is also no clear shift towards one of these models.
Ühtegi nimetatud strateegiatest ei ole selgelt eelistatud.
While many countries now seem to adopt an alcohol strategy (European Commission, 2009b) in addition to their drug strategy, other countries have enlarged the scope of their drug policy document, an example being Ireland’s decision to include alcohol in a new substance misuse strategy.
Näib, et paljud riigid võtavad nüüd lisaks narkostrateegiale vastu ka alkoholistrateegia (Euroopa Komisjon, 2009b), kuid on ka riike, kes laiendavad oma uimastipoliitika dokumendi reguleerimisala: näiteks otsustas Iirimaa kaasata alkoholi uude narkootiliste ainete kuritarvitamise strateegiasse.
As the situation is likely to occur again in the coming years, some suggestions have been made to handle it differently in the future.
Kuna Euroopas ei ole välja kujunenud ühtset mudelit ega suundumust, tuleb valitsustel narkootiliste ainete kasutamise strateegiate koostamisel kaaluda mitmesuguseid küsimusi.
One is to insert a transitional year between two successive plans or strategies, dedicated to evaluation and policy renewal.
Strateegiate lahushoidmise põhjuseks on vajadus tegeleda konkreetselt alkoholiga seotud probleemidega, mille ulatus on sageli erinev ebaseaduslikest uimastitest tingitud probleemidest, või
The use of multiple substances¢— polydrug use¢— is widespread among European drug users, and almost
Euroopa Liit ja paljud Euroopa riigid on viimasel ajal sattunud olukorda, kus neil tuleb läbi viia kehtiva poliitikadokumendi lõpphindamine ja peaaegu samaaegselt koostada selle asendusdokumenti.
The absence of a shared European model and trend reflects the multiple issues that governments have to consider when drawing up strategies on substance use.
Kuna selline olukord võib tulevikus tõenäoliselt korduda, on tehtud ettepanekuid probleemi lahendamiseks.
Conversely, the importance of alcohol use among illicit drug users or the need to adopt public health approaches focusing on lifestyles and behaviours, and not on individual substances, call for a combined strategy. These conflicting issues have
Ühe ettepaneku kohaselt võiks jätta kahe järjestikuse kava või strateegia vahele üleminekuaasta, mida saab kasutada hindamiseks ja poliitika uuendamiseks.
See the box ‘Evaluating national drug strategies and action plans’.
Vt kast „Riiklike narkostrateegiate ja tegevuskavade hindamine”.
Evaluating national drug strategies and action plans
Riiklikud ja sotsiaalsed kulutused
This figure includes ‘labelled’ expenditure, which is planned by government for tasks related to drugs and identified as such in the budget.
See näitaja sisaldab valitsuste kavandatud nn märgitud kulusid uimastitega seotud ülesannete täitmiseks, mis on eelarves selliselt ka kajastatud.
Labelled expenditure is traced in official accountancy documents.
Märgitud kulusid on võimalik tuvastada ametlike raamatupidamisdokumentide kaudu.
The greater part of drugrelated public expenditure is, however, ‘unlabelled’¢— that is, not identified as such in the national budget.
Suurem osa uimastitega seotud riiklikest kulutustest on siiski märkimata kulud, mis ei ole tuvastataval kujul riigi eelarves kajastatud.
Unlabelled expenditure must be estimated by a cost-modelling approach.
Märkimata kulusid tuleb hinnata kulude modelleerimise abil.
Assessing the logic, relevance and internal consistency of the policy document is a preliminary evaluation step in some countries.
siis lihtsalt vajadus teha õiguslikult vahet seadusliku ja ebaseadusliku uimastikaubanduse vahel.
Content analysis, sometimes including the development of problem trees or logical frameworks, is used to clarify the policy’s underlying theory and also to identify inconsistencies between objectives, actions and needs.
Need vastuolud on ärgitanud teatavaid riike välja töötama pragmaatilisi lahendusi, milleks on näiteks eraldi uimasti- ja alkoholistrateegiate ühendamine ulatuslikuma rahvatervise strateegia või riikliku uimastite ja alkoholi koordineerimisasutuse raames (näiteks Portugal).
Data for different years are only available for labelled expenditures.
Erinevate aastate andmed on kättesaadavad üksnes märgitud kulude kohta.
In 2008, 22 EU Member States reported a total labelled expenditure on the drugs problem of EUR¢4.2 billion.
2008. aasta andmetel olid 22 liikmesriiki teatanud uimastiprobleemidega seotud märgitud kulude kogusummaks 4,2 miljardit eurot.
For the 16 countries that reported in both 2005 and 2008, total labelled public expenditure rose from EUR¢2.10 billion to EUR¢2.25 billion.
Oma andmed nii 2005. kui ka 2008. aastal esitanud 16 riigi märgitud kulude kogusumma tõusis 2,10 miljardilt eurolt 2,25 miljardile eurole.
As a proportion of gross domestic product, total labelled expenditure decreased in nine countries, increased in six countries and remained unchanged in one country¢(8).
Proportsionaalselt sisemajanduse kogutoodanguga kahanes märgitud kulude kogusumma üheksas riigis, suurenes kuues riigis ja jäi samaks ühes riigis (8).
The implementation of the actions foreseen in policy documents is assessed with different methods.
Tavaliselt on selle eesmärk hinnata saavutatud rakendamistaset ja muutusi üldises narkoolukorras, et koostada järgmine strateegia või tegevuskava.
In some countries, data are routinely provided by the institutions responsible for implementation.
Mõnedes riikides hinnatakse eelhindamise järgus ka poliitikadokumendi loogikat, asjakohasust ja sisemist sidusust.
In others, service providers or regional authorities are asked to fill in a questionnaire on the level of implementation and, sometimes, about the difficulties encountered.
Poliitika aluseks oleva teooria selgitamiseks, aga ka eesmärkide, meetmete ja vajaduste vaheliste vastuolude väljaselgitamiseks kasutatakse sisuanalüüsi, vahel ka probleemipuude või loogiliste raamistike koostamist.
Public expenditure related to drugs can be classified according to the international classification of the functions of government (COFOG) system.
Uimastitega seotud riiklikke kulutusi saab rühmitada valitsussektori funktsioonide jaotuse süsteemi (COFOG) alusel.
Of the total labelled expenditure categorised by seven reporting countries (EUR¢1.82 billion), most came within two government functions: health (60¢%) and public order and safety (34¢%) (that is, police services, law courts, prisons).
Seitsme andmed esitanud riigi poolt rühmitatud märgitud kulude kogusummast (1,82 miljardit eurot) moodustasid suurema osa kulud, mis olid seotud kahe valitsussektori funktsiooniga: tervisega (60%) ning avaliku korra ja julgeolekuga (34%) (st politseiteenused, kohtud, vanglad).
This imbalance can be explained by the fact that expenditure on public order and safety tends to be embedded in broader and more general programmes of action against crime (unlabelled expenditure) (EMCDDA, 2008d).
Tasakaalu puudumist saab selgitada tõsiasjaga, et avaliku korra ja julgeolekuga seotud kulutused sisalduvad tavaliselt laiemates ja üldisemates kuritegevuse vastu võitlemise tegevuskavades (märkimata kulud) (EMCDDA, 2008d).
The difficulty of establishing the effects of a drug strategy on the drug problem is acknowledged by most evaluators.
Poliitikadokumentidega ettenähtud meetmete rakendamist hinnatakse erinevate meetoditega.
Nevertheless, a review of the drug situation, based on epidemiological indicators and other health or law enforcement data, is generally provided in conjunction with attempts to link some policy elements with observed changes in the drug situation.
Mõnes riigis esitavad korrapäraselt andmeid rakendamise eest vastutavad institutsioonid.
Unfortunately, the analysis rarely includes a European comparison, and this has led to some countries connecting declines in cannabis use to the content of their national drugs policy, while data point to a¢larger international trend.
Teistes riikides palutakse teenusepakkujatel või piirkondlikel asutustel täita küsimustikud rakendamise taseme kohta ja vahel ka kirjeldada ettetulnud raskusi.
The interpretation of data is one of the key steps of an evaluation.
Paljud hindajad on tunnistanud, et narkostrateegia mõju uimastiprobleemile on keeruline kindlaks määrata.
In some countries, this is the sole responsibility of the national drug coordination body, while in others external evaluators, special commissions or expert groups are mandated to take stock of the data, assess the results and formulate recommendations for the next strategy or action plan.
Kahjuks sisaldab analüüs vaid harva võrdlusi Euroopa tasandil, mistõttu mõned riigid on hakanud kanepitarbimise vähenemist seostama oma riikliku uimastipoliitikaga, kuigi andmed viitavad laiemale rahvusvahelisele suundumusele.
Determining the social cost of drug use reveals the amount that would be saved if drug use were abolished, and identifies the different components of cost and the size of the contribution of each sector in society.
Uimastitarbimisega seotud sotsiaalsete kulutuste väljaselgitamine aitab välja arvutada summa, mille saaks kokku hoida, kui uimastite tarbimine lõpeks. Selle abil saab tuvastada ka kulude erinevaid koostisosi ja ühiskonna iga sektori panust nendesse kuludesse.
This information can help to determine funding priorities.
See teave võib aidata kindlaks määrata rahastamise prioriteete.
Public expenditure is a fraction of social costs, in the form of direct costs only from the general government perspective.
Riiklikud kulutused on sotsiaalsete kulutuste üks osa, mis esinevad valitsuse seisukohalt vaid otsekulude vormis.
Social costs also include indirect costs (e.g. loss of productivity due to morbidity and mortality) and costs from private stakeholders (e.g. private healthcare).
Sotsiaalsed kulutused hõlmavad ka kaudseid kulusid (näiteks tootlikkuse vähenemine haigestumuse ja suremuse tõttu) ja eraettevõtjatest sidusrühmade kulusid (näiteks eratervishoid).
led some countries to develop pragmatic solutions, such as linking separate drugs and alcohol strategies through an overarching public health strategy or through a single national drugs and alcohol coordination body (e.g.¢Portugal).
Andmete tõlgendamine on hindamise üks olulisemaid etappe.
Future work in this area will be to assess the qualities of different models of linking drugs and alcohol strategies in Europe.
Mõnedes riikides kuulub see riikliku uimastitealast tegevust koordineeriva asutuse ainupädevusse, teistes riikides volitatakse välishindajad, erikomisjonid või eksperdirühmad andmeid koguma, tulemusi hindama ja järgmise strateegia või tegevuskava jaoks soovitusi koostama.
Public expenditure and social costs
Sotsiaalsete kulutuste uuringud on aeganõudvad ja kallid.
For this reason, information on the social costs of drug use in Europe is scarce.
Seetõttu on Euroopas uimastitarbimisega seotud sotsiaalsete kulude kohta vähe teavet.
See Table PPP-10 in the 2010 statistical bulletin.
Vt tabel PPP-10 2010. aasta statistikabülletäänis.
Economic recession and drug problems same year.
Majandussurutis ja uimastiprobleemid uimastitarbimisega seotud sotsiaalsete kulutuste hinnangu Soome ja Ühendkuningriik (Šotimaa).
Social welfare accounted for the largest portion, nearly a third, of all direct costs, followed by the enforcement of public order and safety, which accounted for about a quarter.
Sotsiaalkindlustuse arvele langes kõigist otsekuludest kõige suurem osa ehk peaaegu üks kolmandik, millele järgnes umbes ühe neljandikuga avaliku korra ja julgeoleku kehtestamine.
The largest portion of indirect costs came from the value of life lost due to premature death.
Kaudsetest kuludest moodustas kõige suurema osa enneaegsete surmade tõttu kaotatud elude väärtus.
The European Commission (2009a) estimates that the current economic downturn is comparable to the 1930s¢recession.
Euroopa Komisjoni (2009a) hinnangul on praegune majanduslik langus võrreldav 1930ndate aastate surutisega.
In 2009, the gross domestic product of the EU Member States slumped by 4.0¢%, much more than in earlier crises.
ELi liikmesriikide sisemajanduse kogutoodang langes 2009. aastal 4,0%; mis on palju rohkem kui varasemate kriiside ajal.
EU labour markets weakened dramatically, with unemployment increasing by one third (from 6.7¢% in 2008) and predicted to reach 11¢% in 2010.
ELi tööturud nõrgenesid tunduvalt, tööpuudus kasvas ühe kolmandiku võrra (alates 2008. aasta 6,7%-st) ja 2010. aastaks ennustatakse selle tõusu 11%-le.
Employment declined substantially: the creation of 9.5 million¢jobs in¢2006–08 is expected to give way to a¢loss of 8.5¢million in 2009–10.
Tööhõive vähenes märgatavalt: oletatakse, et 9,5 miljoni uue töökoha loomine aastatel 2006–2008 asendub aastatel 2009–2010 8,5 miljoni töökoha kaotamisega.
In Scotland, the most recent estimate of the economic and social costs of drug misuse is EUR¢5.1 billion in 2006.
Šotimaa viimase hinnangu kohaselt olid uimastite väärkasutamisega seotud majanduslikud ja sotsiaalsed kulutused 2006. aastal 5,1 miljardit eurot.
Half of these costs were attributed to ‘wider social costs’, including the costs to victims of crime perpetrated by problem drug users and the emotional pain experienced by the families of drug users who have died as a result of their drug use.
Poole neist kuludest sai liigitada üldisemateks sotsiaalseteks kulutusteks, mis hõlmasid probleemsete uimastikasutajate sooritatud kuritegude ohvritele tehtud kulutusi ning uimastikasutuse tõttu surnud uimastitarbijate pereliikmete emotsionaalseid kannatusi.
Of the total social and economic cost, 96¢% was attributed to problem drug use and 4¢% to recreational drug use.
Sotsiaalsetest ja majanduslikest kulutustest langes 96% probleemse uimastitarbimise ja 4% meelelahutusliku uimastitarbimise arvele.
National legislation
Riiklikud õigusaktid
The consequences of an economic recession on drug use and drugrelated problems were examined during the 2010¢conference of the International Society for the Study of Drug Policy (ISSDP).
Majandussurutise mõju uimastitarbimisele ja uimastitega seotud probleemidele uuriti rahvusvahelise uimastipoliitika uurimise ühingu (ISSDP) 2010. aasta konverentsil.
One of the overall findings is that there is a wide set of possible impact mechanisms.
Seal tehtud üldise järelduse kohaselt on võimalikud mitmesugused mõjude mehhanismid.
For instance, more unemployed teenagers may sell drugs and thereby increase the availability and use of cannabis among their peers.
Näiteks võib suureneda töötute teismeliste arv, kes hakkavad uimasteid müüma, suurendades sellega kanepi kättesaadavust ja tarbimist oma eakaaslaste hulgas.