natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, by April 2006, the complainants had still not heard from the Commission.
Siiski ei olnud kaebuse esitajatele 2006. aasta aprillikuuks komisjonilt vastust saabunud.
One of the complainants therefore complained on behalf of them all to the Ombudsman, alleging avoidable delay by the Commission.
Seetõ u esitas üks kaebuse esitajatest kõigi nimel kaebuse ombudsmanile, süüdistades komisjoni välditavas viivituses.
In its opinion, the Commission stated that it had launched an infringement procedure against Germany within one year of the receipt of the complaints, in accordance with the Commission’s Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law21.
Komisjon väitis oma arvamuses, et kooskõlas komisjoni teatisega Euroopa Parlamendile ja Euroopa ombudsmanile kaebuse esitajatega suhtlemise kohta seoses ühenduse õiguse rikkumise juhtumitega21alustas ta aasta jooksul kaebuste saamisest Saksamaa suhtes rikkumismenetluse.
The case was then dealt with in an expeditious way until the German authorities’ reply to the Commission’s reasoned opinion was received in June 2004.
Seejärel tegeleti juhtumiga viivitamatult, kuni Saksamaa ametiasutused vastasid, et komisjoni põhjendatud arvamus saadi kä e 2004. aasta juunis.
A final decision on the case had not been taken until June 2006 because of extensive discussions within the Commission and the di culty of the legal question concerned.
Komisjonis toimunud laialdaste arutelude ja vaidlusaluse õigusliku probleemi keerukuse tõ u ei võetud juhtumi kohta vastu lõppotsust enne 2006. aasta juunit.
The Ombudsman concluded that, up to the date of the sending of the reasoned opinion to the German authorities on 1 April 2004, there appeared to have been no undue delay by the Commission.
Ombudsman järeldas, et enne Saksa ametiasutustele põhjendatud arvamuse saatmist 1. aprillil 2004 ei esinenud komisjoni tegevuses välditavat viivitust.
The Ombudsman noted, however, that the Commission’s decision to close the case had only been adopted on 28 June 2006, that is to say nearly two years a er the German authorities’ reply to the reasoned opinion had been received.
Ombudsman märkis siiski, et komisjoni otsus juhtum lõpetada võeti vastu alles 28. juunil 2006, seega oli põhjendatud arvamusele Saksa ametiasutuste esitatud vastuse kä esaamisest möödunud peaaegu kaks aastat.
In this regard, the Ombudsman considered that the Commission’s discretion when dealing with infringement complaints does not make the general principle that decisions have to be taken within a reasonable period of time inapplicable.
Siinkohal leidis ombudsman, et komisjoni kaalutlusõigus rikkumiskaebuste menetlemisel ei tähenda, et võib eirata
SUMMARIES OF DECISIONS had failed to deal with the complaints within a reasonable period of time and therefore closed the case with a critical remark.
Ombudsman järeldas, et kuna viivituse õigustamiseks puuduvad konkreetsed selgitused, ei suutnud komisjon kaebust mõistliku aja jooksul menetleda, ja lõpetas juhtumi seetõ u kriitilise märkusega.
Failure of the Commission to properly investigate a complaint into the allegedly erroneous transposition of the insurance mediation directive
Komisjoni suutmatus asjakohaselt uurida kaebust kindlustusvahenduse direktiivi väidetavalt ebaõige ülevõtmise kohta
Summary of decision on complaint 3543/2006/FOR against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 3543/2006/FOR osas langetatud otsuse kokkuvõte
The Ombudsman received a complaint against the Commission from an Irish citizen concerning the alleged failure of the Commission to properly investigate the allegedly erroneous transposition of Directive 2002/92/EC (the “Insurance Mediation Directive”) into Irish law.
Ombudsmanile saabus Iiri kodaniku esitatud kaebus komisjoni vastu, milles ta väitis, et komisjon ei uurinud asjakohaselt direktiivi 2002/92/EÜ (nn kindlustusvahenduse direktiiv) ebaõiget ülevõtmist Iiri riiklikusse õigusesse.
According to the complainant, sellers of insurance policies in Ireland had to comply with legislation which was designed to regulate the sale of investment products.
Kaebuse esitaja väitel pidid Iirimaal kindlustuspoliiside müüjad järgima õigusakte, mis olid välja töötatud investeerimistoodete müügi reguleerimiseks.
Further, banks which also acted as insurance intermediaries were wrongly excluded from the application of insurance mediation rules.
Hiljem arvati nende isikute hulgast, kelle suhtes kohaldatakse kindlustusvahenduse eeskirju, ebaõigesti välja pangad, kes tegutsesid ka kindlustusvahendajatena.
The Commission stated in its opinion that the Insurance Mediation Directive was adopted under the principle of “minimal harmonisation”.
Komisjon avaldas oma arvamuses, et kindlustusvahenduse direktiiv võeti vastu nn minimaalse ühtlustamise põhimõ el.
Thus, Member States were entitled to regulate details.
Seega oli liikmesriikidel vaba voli üksikasjade sätestamiseks.
Therefore, Member States, and not the Commission, were responsible for any so-called “goldplating”.
Järelikult vastutasid igasuguse lisaregulatsiooni eest liikmesriigid, mi e komisjon.
The Commission also stated that it had been informed by the Irish authorities that a revision of the Irish legislation, designed to resolve the situation, was in the pipeline.
Komisjon märkis veel, et Iiri ametiasutused teavitasid komisjoni, et kavandatakse muudatusi Iiri seadustes, mis peaksid probleemi lahendama.
According to the information the Commission received from the Irish Finance Ministry, banks mediating insurance products will be included in the scope of application of the revised rules.
Iiri rahandusministeeriumilt komisjonile antud teabe kohaselt hõlmatakse kindlustustooteid vahendavad pangad muudetud eeskirjade kohaldamisalasse.
The Commission also stated that, in addition, the issue of possible overregulation of intermediaries in Ireland should be se4 led by the revised rules.
Komisjon leidis veel, et peale selle peaks parandatud sätetega lahendatama ka Iiri vahendajate võimaliku ülereguleerimise probleem.
The Ombudsman, in his decision, first of all observed that the Commission had failed to classify initial correspondence from the complainant as a “complaint”.
Ombudsman täheldas oma otsuses esiteks, et komisjon ei tuvastanud kaebuse esitaja algset kirjavahetust kaebusena.
As a result of this procedural error, the Ombudsman made a critical remark.
Nimetatud menetlusvea kohta tegi ombudsman kriitilise märkuse.
The Ombudsman also noted that the complainant and the Commission, and indeed the Irish authorities, now shared the view that certain aspects of the legislation transposing the Insurance Mediation Directive into Irish law do not conform with the Insurance Mediation Directive.
Ombudsman märkis ka, et kaebuse esitaja ja komisjon ning samuti Iiri ametiasutused jagasid lõpuks seisukohta, et kindlustusvahenduse direktiivi Iiri riiklikusse õigusesse ülevõtmiseks kehtestatud õigusnormid ei ole asjaomase direktiiviga kooskõlas.
In particular, the complainant and the Commission now appear to agree that Ireland wrongly excluded banks from the insurance mediation rules.
Eriti paistsid kaebuse esitaja ja komisjon nõustuvat selles, et Iirimaa jä is kindlustusvahenduse eeskirjade kohaldamisalast ebaõigesti välja pangad.
The Ombudsman noted that the Irish authorities made a commitment to the Commission to rectify the errors identified in Irish legislation.
Ombudsman märkis, et Iiri ametiasutused võtsid komisjoni ees kohustuse heastada Iiri õigusaktides tuvastatud vead.
The Ombudsman considered that the Commission is obliged to verify if Ireland has indeed adopted the legislation which it has commi4 ed to adopt, with an eye to rectifying the errors that the complainant identified in Irish legislation and the Commission agrees do exist.
Ombudsman leidis, et komisjon on kohustatud kindlaks tegema, kas Iirimaa on ka tegelikkuses vastu võtnud lubatud õigusnormid, eesmärgiga heastada vead, mis kaebuse esitaja oli Iiri õigusaktides kindlaks teinud ja millega komisjon nõustus.
A failure to do so on the part of the Commission would constitute maladministration.
Kui komisjon seda ei teeks, oleks see haldusomavoli.
In this context, the Ombudsman stated, in a further remark, that the Commission should arrive at a decision to issue a formal notice to Ireland, or a reasoned decision to close the case, by no later than 26 January 2008.
Selles kontekstis leidis ombudsman lisamärkuses, et komisjon peaks jõudma otsuseni saata ametlik teade Iirimaale või langetama põhjendatud otsuse juhtumi lõpetamiseks mi e hiljemaks kui 26. jaanuariks 2008.
Public access to documents: inadequate reasons for extension of deadline, and delay in registration of applications
Üldsuse juurdepääs dokumentidele: ebapiisavad põhjendused tähtaja pikendamiseks ning taotluste hilinenud registreerimine
Summary of decision on complaint 3697/2006/PB against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 3697/2006/PB kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant had, under Regulation 1049/200122
22 üldsuse juurdepääsu Euroopa reguleerivate
, applied for public access to documents held by the European Regulators Group.
Kaebuse esitaja taotles vastavalt määrusele 1049/2001 asutuste töörühma dokumentidele.
His application was handled by the Commission.
Tema taotluse vaatas läbi komisjon.
The complainant inquired as to the apparently considerable delay in registering his application.
Kaebuse esitaja soovis teada silmnähtavalt märkimisväärse viivituse kohta tema taotluse registreerimisel.
According to Regulation 1049/2001, the deadline for replying to an application for access begins on the date of registration.
Vastavalt määrusele 1049/2001 algab juurdepääsutaotlusele vastamise tähtaeg registreerimise kuupäevast.
The Ombudsman concluded that the complainant did not appear to wish to pursue this ma4 er as a specific allegation.
Ombudsman järeldas, et kaebuse esitaja ei tundunud olevat huvitatud selle küsimuse eriuurimisest.
However, he did make a further remark in which he stated that, in his view, the legal obligation to handle applications promptly implies that the Commission should organise its administrative services so as to ensure that registration normally takes place, at the latest, on the first working day following receipt of an application.
Siiski tegi ta lisamärkuse, milles leidis, et tema arvates osutab juriidiline kohustus taotlused kohe läbi vaadata sellele, et komisjon peaks korraldama oma haldusteenistuse nii, et tavaliselt oleks tagatud registreerimine hiljemalt taotluse esitamisele järgneva tööpäeva jooksul.
The complainant had furthermore alleged maladministration with respect to the Commission’s extension of the deadline for replying to his application.
Kaebuse esitaja väitis veel, et haldusomavoli esineb seoses komisjoni poolt tema taotluse läbivaatamise tähtaja pikendamisega.
On this issue, the Ombudsman found maladministration and made a critical remark concerning delay and a second critical remark concerning the standard of the reasons given for its actions.
Selles osas tuvastas ombudsman haldusomavoli ning tegi kriitilise märkuse viivituse kohta ning teise kriitilise märkuse komisjoni tegevuse põhjendatuse taseme kohta.
With respect to the second critical remark, the Ombudsman noted that, under Regulation 1049/2001, the institutions are required to provide applicants with “detailed reasons” for the extension of the deadline for replying to a confirmatory application.
Ombudsman leidis teise kriitilise märkusega seonduvalt, et määruse 1049/2001 kohaselt on institutsioonid kohustatud andma taotlejatele üksikasjaliku põhjenduse kordustaotlusele vastamise tähtaja pikendamiseks.
What constitutes such su ciently “detailed” reasoning may di� er from case to case.
Mida piisavalt üksikasjalik põhjendus endast kujutab, võib juhtumite lõikes erineda.
Nevertheless, a simple reference (as in this case), formulated in general terms, to the need to consult other Commission services cannot satisfy the foregoing requirement, since it does not contain adequate elements to enable review of whether the extension is reasonably justified.
Siiski ei saa üldsõnaline lihtne viide vajadusele nõu pidada teiste komisjoni talitustega (nagu käesoleval juhul) rahuldada eelnimetatud nõuet, kuna see ei sisalda piisavaid asjaolusid, mis võimaldaksid kontrollida, kas tähtaja edasilükkamine on mõistlikult põhjendatud.
Such elements could consist of, in particular, explanations as to why the consultation of other specific Commission services is necessary, and why the internal consultation could not have been completed earlier.
Sellised asjaolud võiksid eeskä hõlmata selgitusi, miks nõupidamine teiste konkreetsete komisjoni talitustega on vajalik ning miks asutusesisest nõupidamist ei olnud võimalik varem teha.
In the present case, the Commission merely justified its extension of the deadline as follows: “for the handling of your application, we have to consult other Commission services”.
Käesoleval juhul õigustas komisjon tähtaja pikendamist järgmiselt: „Teie taotluse läbivaatamiseks peame me nõu pidama teiste komisjoni talitustega”.
This kind of statement did not amount to “detailed reasons” within the meaning of Regulation 1049/2001.
Selline avaldus ei vasta „üksikasjalikule põhjendusele” määruse 1049/2001 tähenduses.
The Commission, thus, failed to comply with the relevant statutory requirement.
Seega ei olnud komisjoni tegevus kooskõlas vastava kohustusliku nõudega.
Accordingly, its failure to do so constituted an instance of maladministration.
Selline üleastumine on haldusomavoli.
Failure to apply Communication on Relations with Complainant
Kaebuse esitajaga suhtlemist käsitleva teatise mi ekohaldamine
Summary of decision on complaint 446/2007/WP against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 446/2007/WP kohta langetatud otsuse kokkuvõte
A German lawyer alleged that the Commission had failed properly to deal with a le4 er in which he had asked it to open infringement proceedings against Germany.
Saksa advokaat väitis, et komisjon ei ole asjakohaselt käsitlenud kirja, milles ta taotles rikkumismenetluse alustamist Saksamaa vastu.
According to him, Germany was in breach of Community law because it was practically impossible to pursue former or current members of the German government for criminal wrongdoing.
Kaebuse esitaja väitel rikub Saksamaa ühenduse õigust, kuna Saksa valitsuse endiste või praeguste liikmete vastu ei saa esitada kriminaalsüüdistust.
The Commission had replied that it had no competence to intervene in the ma4 er.
Komisjon vastas, et juhtum ei kuulu tema pädevusse.
In his le4 er to the Commission opening the inquiry, the Ombudsman pointed out that the Commission’s “Communication on Relations with the Complainant in Respect of Infringements of Community Law”23 could be applicable in this case.
Ombudsman juhtis juhtumi alustamise kirjas komisjoni tähelepanu asjaolule, et käesoleval juhul võib olla kohaldatav komisjoni teatis kaebuse esitajatega suhtlemise kohta ühenduse õiguse rikkumise juhtumite osas23
In its opinion, the Commission argued that the Communication was not applicable because the complainant’s complaint did not relate to an area in which it could conduct infringement proceedings, but fell within the scope of police and judicial cooperation in criminal ma4 ers (Title VI of the EU Treaty).
Komisjon leidis oma arvamuses, et teatis ei ole käesoleval juhul kohaldatav, kuna esitatud kaebus ei kuulu valdkonda, milles komisjon võiks rakendada rikkumismenetlust, vaid politsei- ja õigusalase koostöö valdkonda kriminaalasjades (ELi lepingu VI jaotis).
The Ombudsman noted that the complainant had clearly intended his le4 er to constitute an infringement complaint.
Ombudsman märkis, et kaebuse esitaja on oma kaebust käsitlenud selgelt rikkumiskaebusena.
He pointed out that the second paragraph of point 3 of the Communication contains an exhaustive list of reasons on the basis of which correspondence shall not be investigable as an infringement complaint, for example if “it sets out a grievance which clearly falls outside the scope of Community law”.
Ombudsman juhtis tähelepanu sellele, et teatise punkti 3 teine lõik sisaldab ammendavat loetelu põhjustest, miks kirjavahetust ei saa uurida rikkumiskaebusena, näiteks kui „kaebus jääb ilmselgelt ühenduse õiguse reguleerimisalast välja”.
The Communication provides that, where the Commission decides not
Teatises sätestatakse, et kui komisjon otsustab kirjavahetust kaebusena mi e registreerida, „teatab ta sellest lihtkirjaga asjaomasele isikule, tuues välja ühe või rohkem põhjuseid, mis on loetletud punkti 3 teises lõigus”.
Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p. 5.
Ombudsman leidis, et komisjoni suutmatus kaebuse esitajale vastamisel teatist kohaldada on haldusomavoli, ja tegi kriitilise märkuse. Ta võ is siiski seisukoha, et kaebuse esitaja esitatud
However, the Ombudsman took the view that the complainant’s complaint indeed appeared to concern a “grievance which clearly falls outside the scope of Community law”.
„kaebus jääb ilmselgelt ühenduse õiguse reguleerimisalast välja”.
In particular, the complainant had not explained in what way he considered that the accountability of politicians in criminal ma4 ers related to an obligation of Germany under the EC Treaty.
Eeskä oli kaebuse esitaja jätnud selgitamata, miks ta leidis, et poliitikute vastutus kriminaalasjades on seotud Saksamaa kohustusega EÜ asutamislepingu alusel.
Therefore, the Ombudsman considered that the Commission had correctly concluded that it could not investigate the complainant’s concerns by way of an infringement procedure.
Seetõ u leidis ombudsman, et komisjon järeldas õigesti, et ta ei saa uurida kaebuse esitaja probleeme rikkumismenetluse kaudu.
Failure to publish the annual report 2005 on access to documents
Kohustuste rikkumine seoses 2005. aasta aruande (dokumentidele juurdepääsu kohta) avaldamata jätmisega
Summary of decision on complaint 668/2007/MHZ against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 668/2007/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
Statewatch complained to the Ombudsman that, contrary to its legal obligation resulting from Article 17(1) of Regulation 1049/200124, the Commission had failed to publish, in 2006, its annual report 2005 on access to European Parliament, Council and Commission documents.
Statewatch esitas ombudsmanile kaebuse, mille kohaselt komisjon on rikkunud määruse nr 1049/200124 artikli 17 lõikest 1 tulenevat õiguslikku kohustust avaldada 2006. aastal 2005. aasta aruanne Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele juurdepääsu kohta.
According to the complainant, the annual report is the only way for citizens to be informed about the Commission’s response to access to documents requests.
Kaebuse esitaja väitel on aastaaruanded ainsaks vahendiks, mille kaudu kodanikel on võimalus teada saada komisjoni vastustest dokumentidele juurdepääsu taotlustele.
Statewatch claimed that the failure to publish the report on time was a clear case of maladministration.
Statewatch leidis, et aruande õigel ajal avaldamata jätmine on selge haldusomavoli juhtum.
In its opinion, the Commission stated that it was well aware of the obligation to publish an annual report.
Komisjon märkis oma arvamuses, et on aastaaruande avaldamise kohustusest täiesti teadlik.
However, the draing of the report had been delayed because of a major turnover of sta�in the service dealing with access to documents issues.
Samas on aruande koostamine hilinenud seoses töötajate suure vahetuvusega dokumentidele juurdepääsu talituses.
Furthermore, priority had been given to the launching of the public consultation on the review of the access to documents regulation.
Prioriteediks on seatud dokumentidele juurdepääsu määruse avaliku arutelu korraldamine.
In the Ombudsman’s view, the reasons given by the Commission to explain its failure were not convincing.
Ombudsmani arvates ei olnud komisjoni põhjendused oma kohustuste täitmata jätmise kohta veenvad.
He found that the Commission’s failure to publish the 2005 report before the end of 2006 was an instance of maladministration and made a critical remark.
Ombudsman leidis, et 2005. aasta aruande avaldamata jätmine enne 2006. aasta lõppu on haldusomavoli juhtum, ning tegi selle kohta kriitilise märkuse.
The Ombudsman emphasised that citizens can hardly trust the institutions if they are not able to respect the deadlines they themselves set.
Ombudsman rõhutas, et kodanikud ei saa usaldada asutusi, kes ei suuda järgida enda kehtestatud tähtaegu.
The Ombudsman also made a further remark, in which he pointed out that the publication of reports is a key mechanism of accountability to, and communication with, European citizens.
Ombudsman tegi ka lisamärkuse, mille kohaselt aruannete avaldamine on Euroopa kodanikega suhtlemisel ja usaldusväärsuse saavutamisel võtmetähtsusega.
The Ombudsman further encouraged the Commission to set a good example to the many new Community agencies which have recently been established, by giving high priority in future to ensuring the timely publication of reports.
Ombudsman julgustas komisjoni olema heaks eeskujuks paljudele uutele, ühenduse hiljuti asutatud asutustele, kui edaspidi on aruannete õigeaegne avaldamine oluline prioriteet.
Since, in September 2007, the Commission finally published the report in question, the Ombudsman closed the case.
Komisjon avaldas kõnealuse aruande viimaks 2007. aasta septembris ning ombudsman lõpetas juhtumi.
The European Personnel Selection O ce
Euroopa Personalivaliku Amet
Challenge to the compulsory online registration and information system for competitions
Kohustusliku veebipõhise registreerimise ning konkursside infosüsteemi vaidlustamine
Summary of decision on complaint 3346/2004/ELB against the European Personnel Selection O ce (EPSO)
Euroopa Personalivaliku Ameti (EPSO) vastu esitatud kaebuse 3346/2004/ELB kohta langetatud otsuse kokkuvõte
EPSO adopted a system under which candidates in open competitions are required to register and communicate with EPSO on-line.
EPSO võ is kasutusele süsteemi, mille kohaselt avatud konkursil osalevad kandidaadid on kohustatud end registreerima ja EPSOga suhtlema veebi kaudu.
The complainant challenged this system.
Kaebuse esitaja vaidlustas sellise põhimõ e.
His main argument was that this requirement is discriminatory, given the low Internet penetration rate in some Member States and the di culties in gaining access to the Internet in rural areas.
Tema põhiväide seisnes selles, et nimetatud tingimus on diskrimineeriv, arvestades Interneti kä esaadavuse madalat taset mõnes liikmesriigis ning raskendatud juurdepääsu Internetile maapiirkondades.
EPSO rejected the complainant’s allegations, by referring, in particular, to the reasons for adopting the foregoing system.
EPSO lükkas kaebuse esitaja väited tagasi, osutades eriti põhjustele, miks eelmainitud süsteem välja arendati.
EPSO did not accept the drarecommendation. In doing so, it relied upon arguments that the Ombudsman found unconvincing.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele, EÜT 2001 L 145, lk 43.
Shortly before the enlargement, a Regulation was adopted which temporarily derogates from the normal provisions of the Sta� Regulations, by allowing posts to be filled by appointment of nationals of the new Member States25.
Ombudsman märkis esiteks, et konkursimenetluses kandidaatide või potentsiaalsete kandidaatide võrdse kohtlemise põhimõte on ühenduse institutsioonidele ja asutustele siduv.