natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Federal Republic of Germany argued that that obligation was necessary to guarantee the quality of skilled work, but the Court held that that justification was not decisive and that it was necessary to take a different approach, linked to the effectiveness of the administrative provisions in issue.
Saksamaa Liitvabariik põhjendas seda kohustust vajadusega tagada käsitöö kvaliteet, kuid Euroopa Kohus leidis, et selline erand ei ole määrav ja et kasutada tulnuks teist lähenemisviisi, mis on seotud asjaomaste haldussätete tõhususega.
The Court went on to state in Schnitzer that ‘the authorisation procedure set up by the host Member State must neither delay nor complicate exercise of the right of persons established in another Member State to provide their ser -vices on the territory of the first State where examination of the conditions governing access to the activities concerned has been carried out and it has been established that those conditions are satisfied’. 35
Schnitzeri kohtuotsus lisas, et „liikmesriigi kehtestatud loamenetlus ei tohi aeglustada ega muuta keerulisemaks teises liikmesriigis asutatud isiku õigust osutada teenuseid esimeses liikmesriigis, kui on juba hinnatud asjaomase valdkonnaga tegelemiseks nõutud tingimusi ja tõendatud, et need tingimused on täidetud” 35.
The Vander Elst judgment ruled that an obligation incumbent on undertakings established in another Member State to obtain for their employees work permits issued by a national immigration authority, with the imposition of an administrative fine as the penalty for infringement, is incompatible with the freedom to provide services.
Kohtuotsuses Vander Elst kinnitati, et teenuste osutamise vabadusega on vastuolus kohustus, mis nõudis teises liikmesriigis asutatud ettevõtjalt, et ta hangiks haldustrahvi ähvardusel siseriiklikust migratsiooniametist oma töötajatele tööloa.
A few years later, in Commission v Belgium, 32the Court went even further and extended that reasoning to national measures applicable to all individuals without exception, specifically an obligation incumbent on security firms to acquire an administrative authorisation. 33
Mõni aasta hiljem läks kohtuotsus komisjon vs. Belgia 32veelgi kaugemale, laiendades seda arutluskäiku ka üldkohaldatavatele siseriiklikele meetmetele, konkreetselt julgestusettevõtjatele pandud kohustusele saada tegevusluba. 33
For the purposes of determining whether an administrative obligation is justified, particularly when carrying out the necessity test, the Court has used consistent reasoning in its case-law.
Euroopa Kohus oma praktikas väljakujunenud põhjendusi täpsustamaks, kas bürokraatlik kohustus on õigustatud, eeskätt vajalikkuse testi hinnates.
In Schnitzer, 34which concerned the obligation to register in a trades register undertakings established in other Member States which provided ser -vices in Germany, is most illuminating.
Väga asjakohane on kohtuotsus Bruno Schnitzer 34, mis käsitles liikmesriikides asutatud ettevõtjatele, kes osutasid teenuseid Saksamaal, pandud kohustust registreerida end käsitööregistris.
It may be inferred from all of the foregoing that the Court attaches particular importance to the effectiveness of national administrative obligations which entail, a priori, discrimination prohibited under Community law.
Kõigest eelnevast tuleneb, et Euroopa Kohus pöörab erilist tähelepanu selliste siseriiklike halduskohustuste tõhususele, millega a priori kaasneb ühenduse õigusega keelatud diskrimineerimine.
Justifications linked to such important matters as security or consumer protection are not persuasive where one of the objectives of the Community is at stake.
Õigustused, mis on seotud nii asjakohaste põhjendustega nagu julgeolek või tarbijakaitse, ei näi olevat veenvad, kui küsimuse all on mõni ühenduse eesmärk.
Although the statement of the law set out was developed in the context of the fundamental freedoms, I believe that its theoretical structure may be extrapolated to the present case.
Kuigi esitatud kohtupraktikast tulenev argument käsitles vabadusi, leian, et selle teoreetilist struktuuri võib ka käesolevas asjas kasutada.
31 — Judgment in Vander Elst, paragraphs 23 to 26.32 — Case C-355/98 [2000] ECR I-1221.
32 – 9. märtsi 2000. aasta otsus kohtuasjas C-355/98: komisjon vs. Belgia (EKL 2000, lk I-1221).
33 — Judgment in Commission v Belgium, cited in footnote 32, paragraphs 35 to 40.
33 – 32. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Belgia, punktid 35–40.
34 — Case C-215/01 [2003] ECR I-14847.
34 – 11. detsembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-215/01: Bruno Schnitzer (EKL 2003, lk I-14847).
35 — Judgment in Schnitzer, cited in footnote 34, paragraph 36.
35 – 34. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bruno Schnitzer, punkt 36.
In its written observations, the Italian Government contends that the contested measures play an important role in combating fraud and employment black markets. The Italian Government maintains that the gathering of information about all parttime contracts represents a source of data which may be used to draw up and implement public policies.
Kirjalikes märkustes mainis Itaalia valitsus vaidlusaluste meetmete olulist rolli pettuse ja musta tööturu vastases võitluses; selle valitsuse arvates kujutab kohustus teatada kõigist osalise tööajaga töölepingutest endast teabeallikat, mille abil saab kujundada ja ellu viia üldisi poliitikaid.
However, the Commission argues that the obligations entail an obstacle which is incompatible with Directive 97/81 and with its objective of promoting a type of contract which, in the present case, has been obstructed without any justification.
Komisjon seevastu leiab, et need kohustused on takistus, mis on vastuolus direktiiviga 97/81 ja selle eesmärgiga arendada lepinguvormi, mille kasutamist on käesolevas asjas ilma mingi põhjuseta takistatud.
responsibilities of the public administration is not always a sign of good public management.
ülesandeid ei väljenda sugugi alati head juhtimist.
Pointless procedures, the raising of private funds to carry out tasks of doubtful use, and the supervisory zeal of the administrative authorities are symptoms which become even more contentious if they are employed in a discriminatory manner and aimed only at a particular group.
Üleliigsed menetlused, eravahendite kasutamine ebamäärase kasuteguriga ülesannete täitmiseks või haldusorganite kontrolliagarus on sümptomid, mis on seda vaieldavamad, kui need on diskrimineerivad kindla grupi suhtes.
I feel moved to recall the civil servant Ramón Villamil, the tragic hero of Miau, a novel in which Benito Pérez Galdós portrays those who struggle against the forces of bureaucracy without success or reward, engulfed by an administrative system which feeds on its own unnecessary procedures. 36
Ma annan siinkohas järele ahvatlusele viidata ametnik Ramón Villamil’ile, traagilisele kangelasele Benito Pérez Galdóse romaanis „Miau”, mis kõneleb inimestest, kes võitlevad edutult või ilma mingi tasuta bürokraatlike jõudude vastu, olles alla neelatud juhtimissüsteemi poolt, mis end ise kasutute menetlustega toidab. 36
The notification obligation in dispute in the present proceedings is not compatible with the importance which Directive 97/81 attaches to parttime work or with the prohibition of discrimination it contains.
Kõnealune teatamiskohustus on vastuolus direktiivis 97/81 osalise tööajaga töölepingule omistatud tähtsusega ning selle tekstis esineva diskrimineerimiskeeluga.
Since there are other less onerous measures which the Italian Government could use to achieve the same aims, the obligation laid down in Article 2 of Legislative Decree 61/2000 is
Kuna Itaalia valitsus saaks eesmärgi saavutamiseks kasutada vähem koormavaid meetmeid, siis näib, et seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklis 2 esitatud kohustus on ebaproportsionaalne ja seega vastuolus
The severity that the Court displays towards national discriminatory acts, which are expressly prohibited under Community law, indicates that the argument put forward by the Italian Government is unlikely to be successful.
Esimese Astme Kohtu range suhtumine ühenduse õigusega otseselt keelatud diskrimineerivatesse siseriiklikesse sätetesse lubab arvata, et Itaalia valitsuse argumendiga ei nõustuta.
There is no doubt that the disputed measures are appropriate to attain the objectives pursued, but, in line with the necessity test, an assessment of whether there are other less onerous solutions demonstrates that the Italian legislation does not comply with the directive.
Ei ole kahtlust, et vaidlusalused meetmed on sobivad taotletud eesmärkide saavutamiseks, kuid vajalikkuse test – st kas esineb vähem koormavaid vahendeid – näitab, et Itaalia õigusnormid ei vasta direktiivile.
The obligation to submit a copy of all parttime contracts may be easily replaced by other procedures which are equally effective but less costly for employers, who must comply with a requirement which, in principle, is already fulfilled by the employment authority within its remit of supervision, inspection and enforcement.
Kohustuse esitada koopia kõigist osalise tööajaga töölepingutest võib kergelt asendada teiste sama tõhusate meetmetega, mis ei ole nii kulukad ettevõtjatele, kellele pannakse kohustus, mida haldusorganid põhimõtteliselt juba täidavad oma järelevalve, kontrolli ja politseitöö raames.
36 — In a conversation between Villamil, a character who supports the simplification of administrative practices, and Buenaventura Pantoja, the satirical archetype of the 19th century civil servant, Benito Pérez Galdós recounts with mastery and humour that ‘what irritated Pantoja was that his friend [Villamil] advocated income tax, completely ignoring the territorial, industrial and consumer taxes.
36 – Halduse lihtsustamist pooldava Villamili ja 19. sajandi ametniku satiirilise arhetüübi Buenaventura Pantoja vahelises vestluses esitab autor Benito Pérez Galdós meisterlikult ja humoorikalt, et „see, mis Pantoja rööpast välja viis, oli tema sõbra [Villamili] toetus income tax’i suhtes, ja see, et ta ei hoolinud sugugi territoriaalsest, tööstus- ja tarbimismaksust.
Income tax, which was based on a tax return and whose assistants were self-esteem and good faith, was madness in a country where it is almost necessary to put taxpayers in front of the gallows to make them pay up.
Tulumaks, mis tugines deklaratsioonile ja millega kaasnesid enesearmastus ja hea usk, oli absurdsus riigis, kus maksumaksja tuleb peaaegu võllaga silmitsi panna, et ta maksaks.
In general, simplification was contrary to the spirit of the upright civil servant who liked a lot of staff, a lot of muddle, and an enormous amount of putting away and taking out of paperwork.
Üldiselt oli lihtsustamine vastuolus ausameelse ametnikuga, kellele meeldis alluvate rohkus, segadus ja paberite liigutamine.
Lastly, Pantoja felt an element of personal suspicion, for that obsession with abolishing taxes was rather like wanting to abolish him.’ Pérez Galdós, B., Miau, col.
Lõpuks oli Pantujal isiklik vimm, kuna see hullus kaotada makse tundus, nagu tahaks keegi temast endast lahti saada”. Pérez Galdós, B., Miau, col. Austral, no 470, kirj. Espasa Calpe, Madrid, 2007, lk 193.
The creation of administrative duties for the purposes of reducing or lightening the
Halduskohustuste loomine eesmärgiga vähendada või kergendada haldusorganite
MICHAELER AND OTHERS disproportionate and, accordingly, contrary to Clause 5(1)(a) of the Framework Agreement set out in Directive 97/81.
MICHAELER JT direktiivis 97/81 esitatud raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 punktiga a.
Should the Court take the view that the obligation to notify parttime contracts infringes Directive 97/81, it will not be necessary to analyse the penalty in any more detail.
Kui Euroopa Kohus leiab, et osalise tööajaga töölepingute teatamiskohustus rikub direktiivi 97/81, siis ei ole vaja hinnata põhjalikumalt karistusnormi.
I have already pointed out that, were the administrative measure to be declared unlawful, that declaration would apply equally to the penalty.
Nagu märgitud, kandub haldusmeetme õigusvastasuse tuvastamine üle ka karistussättele.
However, in case the Court does not share my view with regard to the notification obligation, I will now go on to examine the lawfulness of the penalties laid down in Article 8 of Legislative Decree 61/2000.
Juhuks, kui Euroopa Kohus ei jaga aga minu arvamust teatamiskohustuse kohta, jätkan allpool seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklis 8 kehtestatud karistuskorra õiguspärasuse kontrollimist.
The administrative penalties
Halduskaristuste kord
The Member States enjoy a wide discretion when it comes to the adoption of measures to safeguard Community law.
Liikmesriikidel on ühenduse õiguse kaitsemehhanismide rakendamisel lai kaalutlusõigus.
In both the harmonised sectors and sectors where Member States may choose not to harmon- ise their legislation, provisions designed to combat breaches of obligations, in particular those of a punitive nature, are drawn up and enforced by the Member States as they see fit.
Nii ühtlustatud valdkondades kui ka nendes, mida iseloomustab negatiivse integratsiooni tahe, töötavad liikmesriigid oma äranägemise järgi välja rikkumise vastu võitlemise sätted, eeskätt karistussätted, ning rakendavad neid.
However, that rule is subject to the aforementioned obligation, incumbent on the Member States, to respect the Community principles of effectiveness, equivalence and proportionality.
Siiski sõltub see reegel eespool viidatud liikmesriikide kohustusest järgida ühenduse põhimõtteid tõhususe, võrdväärsuse ja proportsionaalsuse kohta.
It is settled caselaw that the administrative measures or penalties adopted by the Member States to implement Community law must not go beyond what is strictly necessary for the objectives pursued.
Euroopa kohus on rõhutanud, et liikmesriikide poolt ühenduse õiguse rakendamiseks vastuvõetud haldus- või karistusmeetmed ei tohi ulatuda kaugemale piirist, mis on eesmärkide saavutamiseks vajalik.
In that regard, a penalty must not be so disproportionate to the gravity of the infringement that it becomes an obstacle to the freedoms enshrined in the Treaty.
Selles tähenduses ei tohi karistus olla rikkumise raskuse suhtes sedavõrd ebaproportsionaalne, et see muutuks takistuseks asutamislepingus sätestatud vabaduste kasutamisel.
37The Court has also confirmed that, where a national administrative measure is ruled incompatible with Community law, the penalty provided for to guarantee compliance with that measure similarly becomes contrary to Community law. 38
37Samuti on see kohus kinnitanud, et kui tuvastatakse siseriikliku haldusmeetme vastuolu ühenduse õigusega, siis muutub liidu õigusega vastuolus olevaks ka selle täitmist tagav karistus. 38
37 — Judgments in Case C-210/91 Commission v Greece [1992] ECR I-6735, paragraph 19; Case C-36/94 Siesse [1995] I-3573, paragraph 21; and Case C-213/99 De Andrade [2000] ECR I-11083, paragraph 20.
37 – 16. detsembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-210/91: komisjon vs. Kreeka (EKL 1992, lk I-6735, punkt 19); 26. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-36/94: Siesse (EKL 1995, lk I-3573, punkt 21) ja 7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-213/99: De Andrade (EKL 2000, lk I-11083, punkt 20).
38 — Judgments in Case 8/77 Sagulo and Others [1977] ECR 1495, paragraph 12; Case 157/79 Pieck [1980] ECR 2171, paragraph 19; and Case C-265/88 Messner [1989] ECR 4209, paragraph 14.
38 – 14. juuli 1977. aasta otsus kohtuasjas 8/77: Sagulo jt (EKL 1977, lk 1495, punkt 12); 3. juuli 1980. aasta otsus kohtuasjas 157/79: Pieck (EKL 1980, lk 2171, punkt 19) ja 12. detsembri 1989. aasta otsus kohtuasjas C-265/88: Messner (EKL 1989, lk 4209, punkt 14).
A system of penalties, be it criminal or administrative, aimed at enforcing Community law, must incorporate certain safeguards
Sanktsioonide süsteem – olgu see siis karistusõiguslik või haldusõiguslik –, mille eesmärk on tagada ühenduse õiguse täitmine, peab täitma mitu nõuet seoses menetluse ja
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-55/07 AND C-56/07 relating to procedure and substance.
KOHTUJURIST RUIZ-JARABO ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-55/07 JA C-56/07 põhiküsimusega. 39
administrative penalties are not as severe as penalties in criminal law, the same general principles are applied in both systems.
Menetluslikke nõudeid reguleerivad tõhususe ja võrdväärsuse põhimõtted, 40 põhiküsimust proportsionaal- suse põhimõte.
In my opinion in Commission v Council, I argued that that parallel between criminal and administrative penalties may also be found in the caselaw of the Court.
ettepanekus kohtuasjas komisjon vs. nõukogu väidan, et kriminaal- ja halduskaristuste samasust on märgata ka Euroopa Kohtu praktikas.
41The rigour with which the principles are applied varies, but it is clear that principles such as the presumption of innocence, the ne bis in idem rule, lawfulness and culpability are legislative constructs which are applicable to both criminal law and the penalties implemented by the administrative authorities. 42
41 Nende põhimõtete kohaldamise intensiivsus erineb, kuid on ilmne, et sellised maksiimid nagu süütuse presumptsioon, ne bis in idem, seaduslikkus või süü on normatiivsed struktuurid, mis on kasutusel nii kriminaalõiguses kui ka haldusorganite poolt kasutatud õiguses halduskaristusi määrata. 42
In the case before the Court, there is no reason to call into question the procedure followed before the Italian administrative authorities and courts, but there is reason to question the substantive provisions of the contested measures.
Käesolevas kohtuasjas ei ole kahtlusi seoses Itaalia haldusorganite ja kohtute järgitud menetlusega, vaid seoses vaidlustatud normide sisuga.
It is therefore necessary to carry out a proportionality test.
Seega tuleb läbi viia proportsionaalsuse kontroll.
I have already explained that, under Legislative Decree 61/2000, employers are punished with a fine of EUR 15 for each employee concerned and for each day of delay in notifying the contracts they have concluded.
Märkisin juba, et seadusandlik dekreet nr 61/2000 karistab tööandjat 15 euro suuruse trahviga iga asjaomase töötaja kohta iga lepingu sõlmimisest teatamisega viivitatud päeva eest.
Moreover, there is no ceiling at all on the fine; since it is a continuing infringement, the unlawful act may carry on for a long period of time, which increases the amount payable without limit.
Samuti ei ole karistusel mingit ülempiiri ja kuna tegu on vältava rikkumisega, siis võib õigusvastane tegevus pikalt kesta, suurendades karistuse summat lõpmatuseni.
On that basis, it is my view that the penalties laid down in Decree 61/2000 are unlawful in the light of the principle of culpability, which requires that the penalty must reflect the intent of the infringer.
Seda eeldust arvestades leian, et seadusandliku dekreedi nr 61/2000 karistuste süsteemi õiguspärasus tekitab kahtlusi seoses süü põhimõttega, mille alusel karistus peab vastama rikkuja tahtlusele.
To safeguard that principle, legal systems include corrective criteria which find expression in grounds for mitigation or aggravation.
Selle nõude tagamiseks loovad õiguskorrad paranduskriteeriumid, mis väljenduvad kergendavates või raskendavates asjaoludes.
Following the same approach, the conduct is typically classified as either fraudulent or negligent.
Samal alusel jaotatakse tüüpilised tegevused tahtlikeks või ettevaatamatuteks.
The penalty is therefore adjusted by reference to the degree of intent shown by the perpetrator, which in turn indicates his liability for the infringement. In caselaw,
Seega mõõdetakse karistust lähtuvalt subjekti tahtluse astmest, materialiseerides nii õigusrikkuja vastutust.
That type of system causes serious difficulties with regard to culpability.
Seda laadi süsteem toob kaasa tõsiseid takistusi seoses süüga.
Both categories are manifestations of the penalising authority of the State and obey the same ontological principles.
41 – Nii märkisin kohtuasjas C-176/03: komisjon vs. nõukogu (EKL 2005, lk I-7879) tehtud ettepaneku punktis 47: „[o]lenevalt vastuse ulatusest eristatakse raskemaid kriminaalkaristusi ja halduskaristusi.
However, the less stringent nature of the second type entails a relaxation of the safeguards which must accompany their imposition, without prejudice to the fact that, as I stated in my Opinion in Greece v Commission, in both situations similar principles must be observed.’
Mõlemad kujutavad endast riigi ius puniendi avaldusi ja järgivad samu ontoloogilisi põhimõtteid; sellegipoolest tingib viimatinimetatud karistuste vähesem rangus väiksemad nõudmised nende määramiseks vajalike tagatiste osas, ilma et see piiraks vajadust, nagu ma märkisin oma ettepanekus kohtuasjas komisjon vs. Kreeka, järgida mõlemal puhul sarnaseid põhimõtteid”.
39 — Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I., Procedural Law of the European Union, 2ndedition, London, 2006, p.
42 – Ühenduse õiguses nende põhimõtete arengust kohtupraktikas vt Alonso García, R., Derecho Comunitario, Derechos Nacionales y Derecho Común Europeo, kirj. Civitas, Madrid, 1989, lk 297–301.
40 — Principles laid down by the Court in the judgments in Case 33/76 Rewe [1976] ECR 1989, paragraph 5, and Case 45/76 Comet [1976] ECR 2043, paragraph 13.
40 – Neid põhimõtteid väljendab Euroopa Kohtu praktika alates 16. detsembri 1976. aasta otsustest kohtuasjas 33/76: Rewe vs. Landwirtschaftskammer Saarland (EKL 1976, lk 1989, punkt 5) ja kohtuasjas 45/76: Comet (EKL 1976, lk 2043, punkt 13).
MICHAELER AND OTHERS that operation is treated as an aspect of the principle of proportionality. 43
MICHAELER JT praktikas näib see olevat proportsionaalsuse põhimõtte üks osa. 43
45Although the Court left the final assessment of the measure to the national court, the considerations put forward in the judgment on the question of culpability are relevant to the present case.
Kohtuotsus Paraskevas Louloudakis 44kinnitas seda, et ühenduse õigusega on vastu-
To my mind, penalties imposed without limit on the basis of the length of time and the number of employees involved, without being subject to corrective criteria which adjust the punishment according to the culpability of the infringer, contravene the Community principle of proportionality.
Ma leian, et karistused, mis on kehtestatud ad finitum sõltuvalt ajast ja mõjutatud töötajate arvust, ilma et esineks paranduskriteeriume, mis muudavad karistust vastavalt rikkuja süüle, rikuvad ühenduse põhimõtet proportsionaalsuse kohta.
The administrative obligation consisting of submitting a copy of each parttime contract concluded is supplemented by a punitive element which, once employers are aware of it, serves to discourage that type of employment contract.
Halduskohustusele esitada koopia kõigist sõlmitud osalise tööajaga töölepingutest lisandub täiendav karistus, mis võib pärssida – kui tööandjad on karistusest teadlikuks saanud – seda liiki töölepingute sõlmimise tahet.
The possibility of being penalised without limit, simply on the basis of the amount of time that has passed, leads employers to choose other types of contract.
Pelga aja kulu tõttu piiramatult määratava karistuse võimalus aitab kaasa sellele, et tööandja valib muu lepingu liigi.
The incentive to conclude different forms of contract is greater still when fulltime employment contracts are not subject to the same penalties.
olus siseriiklik karistus, mis on määratud automaatselt ainult ühe parameetri, st silindrimahu alusel, võtmata arvesse sõiduki vanust ja teisi aspekte või eeskirju, mida omanik on järginud.
43 — National legal systems also base the determination of the level of culpability on the principle of proportionality.
43 – Süülisuse kujundamine proportsionaalsuse põhimõtte kaudu toimub ka siseriiklikes õiguskordades.
In France, for example, since the judgment in Lebon (Section, 9 June 1978, p. 245), the Council of State has been applying the principle when reviewing the classification of administrative penalties.
Näiteks kohaldab Prantsusmaal Conseil d’État alates Leboni kohtuotsusest (Section, 9.6.1978, lk 245) seda põhimõtet, kui ta kontrollib halduskaristuste raskusastet.