natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Is that margin also applicable, in particular, to methods of cost calculation and questions of determining the appropriate amount of imputed interest (for borrowed and/or own capital) and appropriate depreciation periods?
e) Kui vastus [kolmanda] küsimuse [punktile] d on jaatav, siis: kas kõnealune kaalutlusruum puudutab iseäranis ka kuluarvestusmeetodit ning arvestuslike intresside (võõr- ja/või omakapitalilt) ja mõistlike amortisatsiooniperioodide kindlaksmääramisega seotud küsimusi?
Where do the boundaries of that margin of discretion lie?
Millised on selle kaalutlusruumi piirid?
(f) Do the costorientation requirements at least serve to protect the rights of competitors as beneficiaries, with the consequence that those competitors can claim legal protection against rates for access which are not set on the basis of cost-orientation?
f) Kas kulupõhisuse nõuded kaitsevad ka vähemalt konkurentide kui kasutusõiguse saanute õigusi, nii et konkurentidel on võimalus kohtus vaidlustada juurdepääsutariifid, mis ei ole kulupõhised?
(g) Does the notified operator bear the burden of unprovability (burden of proof) if, in the supervisory procedure under Article 4 of Regulation … No 2887/2000 or in the subsequent judicial proceedings, costs are totally or partially unverifiable?
g) Kas teavitatud operaator vastutab kulude tõendamata jätmise eest (tõendamiskoormis), kui määruse […] nr 2887/2000 artiklis 4 ette nähtud järelevalvemenetluses või hilisemas kohtumenetluses ei suudeta kulusid täielikult või osaliselt tõendada?
Is the burden of proof for the costorientation also on the notified operator if a beneficiary competitor brings an action against rates approved by a regulatory authority under national law on the ground that, since they were not set on the basis of costorientation, the approved rates for access are too high?’
h) Kui vastus [kolmanda] küsimuse [punktidele] f ja g on jaatav, siis: kas kulupõhisuse tõendamisel lasub tõendamiskoormis teavitatud operaatoril ka siis, kui konkurent kasutusõiguse saanuna esitab reguleeriva asutuse poolt siseriiklike õigusnormide alusel antud loa peale kaebuse, põhjusel et juurdepääsutariifid, millele on antud luba, on liiga kõrged, kuna need ei ole kulupõhised?”
By a series of questions the national court asks the Court of Justice to interpret several provisions of Regulation No 2887/2000 and, in particular, those relating to the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Rea küsimustega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul tõlgendada määruse nr 2887/2000 mitut sätet ning eriti neid sätteid, mis puudutavad põhimõtet, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
As is apparent from the decision to refer, the questions referred raise four distinct issues.
Nagu nähtub eelotsusetaotlusest, tõstatavad esitatud küsimused neli eraldiseisvat probleemi.
The first concerns the definition of the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, as laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Esimene probleem on seotud selle põhimõtte määratlusega, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, nagu on sätestatud määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3.
The second concerns the scope of that principle in the light of Article 1(4) of that regulation.
Teine probleem puudutab kõnealuse põhimõtte kohaldamisala vaadelduna sama määruse artikli 1 lõike 4 sätteid silmas pidades.
The third relates to the discretion of the NRAs in the application of the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Kolmas probleem on seotud RRA-de hindamispädevusega selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
The fourth and final question concerns procedural aspects and, in particular, review by the courts where that principle is to be applied.
Neljas ja ühtlasi viimane probleem on seotud menetluslike aspektidega ning täpsemalt kohtuliku kontrolliga juhul, kui tuleb kohaldada just kõnealust põhimõtet.
It is thus on that basis that the questions referred by the national court need to be answered.
Seega tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastata neil alustel.
Questions 2 and 3(a) and (c): the definition of the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
Teine küsimus ja kolmanda küsimuse punktid a–c, mis puudutavad selle põhimõtte määratlust, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised
Without expressly seeking a definition of the principle that rates for unbundled access to the local loop and related facilities are to be set on the basis of costorientation, as
Palumata sõnaselgelt määratleda põhimõtet, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, nagu on sätestatud määruse
Before answering those questions, it should be noted that Regulation No 2887/2000 does not define the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Enne eespool nimetatud küsimustele vastamist tuleb tõdeda, et määrus nr 2887/2000 ei sisalda selle põhimõtte määratlust, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
As is apparent from the wording of Article 3(3), that regulation is merely drafted in general terms to the effect that notified operators are to charge prices for unbundled access to the local loop set on the basis of costorientation.
Nagu nähtub kõnealuse määruse artikli 3 lõike 3 sõnastusest, piirdub see üldise konstateeringuga, et teavitatud operaatorid kehtestavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsule kulupõhised tariifid.
In those circumstances, it must be examined whether there are any indications concerning the principle of costorientation in the directives of the FRF and, in particular, in Directives 97/33 and 98/10, applicable in the case in the main proceedings, which, according to recital 15 in its preamble, Regulation No 2887/2000 is intended to complement.
Neil asjaoludel tuleb uurida, kas ERR-i direktiivides, täpsemalt põhikohtuasjas kohaldatavates direktiivides 97/33 ja 98/10, mida määrus nr 2887/2000 oma põhjenduse 15 kohaselt täiendab, leidub juhiseid tariifide kulupõhisuse põhimõtte kohta.
In that regard, it should be noted that the principle of costorientation is referred to, in a general way, in several directives of the FRF, such as Directives 97/33 and 98/10.
Siinkohal on oluline tõdeda, et tariifide kulupõhisuse põhimõte esineb üldisel kujul mitmes ERR-i direktiivis, näiteks direktiivides 97/33 ja 98/10.
Article 7(2) of Directive 97/33, which does not refer to rates but to charges for interconnection, states that those charges are to follow the principles of transparency and costorientation.
Direktiivi 97/33 artikli 7 lõikes 2, mis ei viita tariifidele, vaid vastastikuse sidumise tasule, on märgitud, et kõnealune tasu peab lähtuma läbipaistvuse ja kulupõhisuse põhimõttest.
In that regard, the second paragraph of point 3 of that annex provides that tariffs must be based on objective criteria and, in principle, be set on the basis of costorientation.
Selles suhtes näeb kõnealuse lisa punkti 3 teine lõik ette, et tariifid peavad põhinema objektiivsetel kriteeriumidel ning olema üldjuhul kulupõhised.
However, although there are a few explainations in the caselaw of the meaning of certain specific costs (see Case C-146/00 Commission v France [2001] ECR I-9767; Case C-109/03 KPN Telecom [2004] ECR I-11273; and Case C-438/04 Mobistar [2006] ECR I-6675), Directives 97/33 and 98/10 do not provide any definition of the principle of costorientation.
Siiski tuleb tõdeda, et peale teatavate kulude mõiste kohta kohtupraktikas tehtud mõne spetsiifilise täpsustuse (vt 6. detsembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-146/00: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2001, lk I-9767; 25. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-109/03: KPN Telecom, EKL 2004, lk I-11273, ja 13. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-438/04: Mobistar, EKL 2006, lk I-6675) ei tulene eespool viidatud direktiividest tariifide kulupõhisuse põhimõtte määratlust.
It is apparent from the above that, generally, Community law lays down, in various areas of the telecommunications sector, the principle of costorientation of rates or prices without specifying what that means in each of the areas concerned (interconnection, voice telephony or the local loop).
Eelnevast järeldub, et ühenduse õigus näeb telekommunikatsioonisektori erinevates valdkondades üldisel viisil ette tariifide või hindade kulupõhisuse põhimõtte, täpsustamata igas asjaomases valdkonnas – st vastastikuse sidumise, kõneside või kliendiliini valdkonnas – selle sisu.
In those circumstances, to define the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, account must be taken not only of the wording of that principle but also of its context and the objectives pursued by the legislation laying down that principle.
Neil asjaoludel tuleb selleks, et määratleda põhimõte, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, arvesse võtta mitte ainult põhimõtte sõnastust, vaid ka selle konteksti ja seda sisaldava õigusaktiga taotletavaid eesmärke.
In that regard, it should be pointed out, first, that, according to recital 7 in the preamble to Regulation No 2887/2000, unbundled access to the local loop allows new entrants to compete with notified operators in offering high bit-rate data transmission services for continuous internet access and for multimedia applications based on digital subscriber line technology.
Siinkohal tuleb esiteks meenutada, et vastavalt määruse nr 2887/2000 põhjendusele 7 võimaldab eraldatud juurdepääs kliendiliinile uutel turuletulijatel konkureerida teavitatud operaatoritega, pakkudes suure bitikiirusega andmeedastusteenuseid Interneti püsiühenduse ja digitaalse abonendiliini tehnoloogial põhinevate multimeediarakenduste tarvis.
In addition, according to Article 1(1) thereof, the aim of Regulation No 2887/2000 is to intensify competition, through the setting of harmonised conditions for unbundled access to the local loop, in order to foster the competitive provision of a wide range of electronic communications services.
Vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõikele 1 on määruse eesmärk tõhustada konkurentsi, sätestades eraldatud kliendiliinijuurdepääsu suhtes ühtlustatud tingimused, et edendada elektroonilise side teenuste laia valiku konkurentsivõimelist pakkumist.
However, that regulation does not lay down, to that end, a principle that rates for unbundled access to the local loop are set freely, in the spirit of an open competitive market, by the rules of supply and demand.
Kõnealune määrus ei näe siiski selleks ette põhimõtet, mille kohaselt pakkumise ja nõudluse reeglid paneksid eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid vabalt paika avatud ja konkurentsile rajatud turu loogika alusel.
As is apparent from the wording used in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, operators charge prices on the basis of the costs which they have incurred and not on the basis of free competition.
Nagu nähtub määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 kasutatud sõnastusest, kehtestab teavitatud operaator tariifid mitte vaba konkurentsi põhjal, vaid tema kantavate kulude põhjal.
In that regard, it should be noted that Article 4(4) of that regulation provides that, when the NRA determines that the local access market is sufficiently competitive, it is to relieve the notified operators of the obligation for prices to be set on the basis of costorientation.
Siinkohal tuleb täpsustada, et sama määruse artikli 4 lõige 4 näeb ette, et juhul kui RRA teeb kindlaks, et juurdepääsuturul toimub piisav konkurents, vabastab ta teavitatud operaatorid kulupõhiste hindade kehtestamise kohustusest.
It is also in that sense that, in Article 1(6) of Recommendation 2000/417, which is referred to in recital 13 in the preamble to Regulation No 2887/2000, the Commission states that, for as long as the level of competition in the local access network is insufficient to prevent excessive pricing of unbundled access to local loops, it is recommended that prices for unbundled access to local loops follow the principle of costorientation.
Samas tähenduses täpsustab komisjon soovituse 2000/417 – millele viidatakse määruse nr 2887/2000 põhjenduses 13 – artikli 1 lõikes 6, et kuni konkurentsitase juurdepääsuvõrgus ei ole küllaldane, et hoida ära kliendiliinijuurdepääsu ülemääraseid tariife, soovitatakse, et need tariifid lähtuksid kulupõhisuse põhimõttest.
It follows that the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 does not follow the rules of an open competitive market driven by the rules of supply and demand.
Sellest järeldub, et määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduse põhimõte ei järgi avatud ja konkurentsile rajatud turu eeskirju, mis juhinduvad pakkumise ja nõudluse reeglitest.
On the contrary, that principle imposes the obligation on notified operators to set their rates for access to the local loop on the basis of costorientation for a given period and with the aim of enabling the market concerned to be opened up to competition gradually.
Seevastu paneb kõnealune põhimõte teavitatud operaatoritele kohustuse kehtestada eraldatud kliendiliinijuurdepääsule kulupõhised tariifid teatavaks perioodiks eesmärgiga võimaldada asjaomase turu järkjärgulist avamist konkurentsile.
Second, it is apparent from recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000, read in conjunction with Article 3(3) thereof, that, for unbundled access to the local loop, rates must be set on the basis of costorientation, in the sense that the rules on rates must enable the provider of the local loop, in this case the notified operator, such as Deutsche Telekom, to be able to cover the costs already incurred in relation to the provision of that loop.
Teiseks tuleneb määruse nr 2887/2000 põhjendusest 11 koostoimes määruse artikli 3 lõikega 3, et eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid peavad olema kulupõhised selles tähenduses, et hinnakujunduseeskirjad peaksid tagama, et kliendiliini pakkuja, käesoleval juhul teavitatud operaator nagu Deutsche Telekom, suudaks katta oma asjakohased kulud, mis tal on juba tekkinud.
It thus follows from those provisions that the pricing rule laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 requires that, when setting rates for unbundled access to the local loop on the basis of costorientation, the notified operator must take account of quantitative elements which are in line with the costs which he incurred in putting that loop in place.
Nendest sätetest tuleneb seega, et määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduseeskiri kohustab teavitatud operaatorit eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kujundamisel võtma arvesse kvantitatiivseid tegureid, mis on seotud kuludega, mis tal on tekkinud selle liini rajamisel.
Third, and as is also apparent from recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000, the notified operator must derive a reasonable return from the setting of rates for unbundled access to its local loop in order to ensure the longterm development and upgrade of local access infrastructure.
Kolmandaks tuleb märkida, et nagu nähtub ka määruse nr 2887/2000 põhjendusest 11, peab teavitatud operaator eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kehtestamise tulemusel saama mõistlikku kasumit, et tagada juurdepääsuinfrastruktuuri pikaajaline areng ja ajakohastamine.
Therefore, in the context of unbundled access to the local loop, the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 allows the notified operator to charge other telecommunications operators suitable fees to enable it, at least, to ensure the proper functioning of the local infrastructures in the case of unbundled access to them.
Seega võimaldab määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduse põhimõte eraldatud kliendiliinijuurdepääsu puhul teavitatud operaatoril saada teistelt sideettevõtjatelt tasu, mis võimaldab neil vähemalt tagada kohaliku infrastruktuuri tõrgeteta toimimise eraldatud juurdepääsu korral.
It should be pointed out, at the outset, that Regulation No 2887/2000 does not contain any provision indicating the costs which must be taken into consideration when the notified operator offers rates for unbundled access to its local loop.
Kõigepealt tuleb märkida, et määrus nr 2887/2000 ei sisalda ühtegi sätet, milles oleks märgitud, milliseid kulusid peab teavitatud operaator oma eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kujundamisel arvesse võtma.
However, as has been pointed out in paragraph 67 above, it is apparent from reading recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000, in conjunction with Article 3(3) of that regulation, that the notified operator is to offer tariffs for unbundled access to the local loop in accordance with the costs it has already incurred in putting the local network in place and, with the remuneration it receives, ensures the economic viability of that network.
Nagu ka käesoleva kohtuotsuse punktis 67 märgiti, nähtub määruse nr 2887/2000 põhjendusest 11 koostoimes määruse artikli 3 lõikega 3 siiski, et teavitatud operaator kujundab eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid kulude põhjal, mis ta on juba kandnud seoses kohtvõrgu rajamisega, ning tagab saadud kasumi arvelt kõnealuse võrgu majandusliku tasuvuse.
It follows from those provisions that, in providing unbundled access to its local loop to other telecommunications operators, the notified operator reflects in particular in the proposed tariffs the costs relating to the investments made.
Kõnealustest sätetest tuleneb, et teistele sideettevõtjatele eraldatud kliendiliinijuurdepääsu pakkumisel kajastab teavitatud operaator oma tariifides tehtud investeeringutega seotud kulusid.
Therefore, in fixing the tariffs for unbundled access to the local loop, account must be taken of the costs which the notified operator had to incur for the investments made in putting its local infrastructures in place.
Seetõttu tuleb eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kehtestamisel arvesse võtta kulusid, mida teavitatud operaator on pidanud kandma kohaliku infrastruktuuri rajamiseks tehtud investeeringute raames.
That conclusion is confirmed, first, by Annex IV to Directive 97/33 which refers, by way of example, to elements for interconnection charges, namely actual charges payable by interconnected parties.
Seda järeldust kinnitab esiteks direktiivi 97/33 IV lisa, mis viitab näitena vastastikuse sidumise tasu elementidele, st tegelikele tasudele, mida vastastikku seotud pooled peavad maksma.
That annex mentions, inter alia, charges to cover initial implementation of the physical interconnection, rental charges to cover on-going use of equipment and resources, variable charges for ancillary and supplementary services, and traffic related charges.
Lisas nimetatakse muu hulgas füüsilise vastastikuse sidumisega kaasnevaid kulusid, renti seadmete ja ressursside alalise kasutamise eest, lisa- ja täiendavate teenuste muutuvkulusid ning liiklusega seotud kulusid.
In that context, Annex V to that directive contains, second, and by way of example, a list of costs which must be taken into account when setting interconnection charges and which relate to the investments made, such as costs based on actual expenditure incurred for equipment and systems.
Sama direktiivi V lisa sisaldab teiseks näitena nende kulude loetelu, mida tuleb vastastikuse sidumise tasu kehtestamisel arvesse võtta ja mis on seotud tehtud investeeringutega, näiteks kulud, mis põhinevad vastastikuse sidumise seadmetele ja süsteemile tehtud kulutustel.
It is in those circumstances that the national court asks the Court of Justice whether interest and depreciation are encompassed by the costs which have to be taken into consideration when setting tariffs for unbundled access to the local loop in accordance with the principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Neil asjaoludel küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas arvestuslikud intressid ja arvestuslik kulum kuuluvad selliste kulude hulka, mida tuleb arvesse võtta, kui eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid kehtestatakse vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 sätestatud põhimõttele.
Even if in its question the national court makes a general reference to interest and depreciation, it is apparent from the decision to refer, from the context of the dispute
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab oma küsimuses üldiselt arvestuslikele intressidele ja arvestuslikule kulumile, nähtub eelotsusetaotlusest, põhikohtuasja
The interest on the capital invested are costs to be taken into account to set rates for unbundled access to the local loop in accordance with the principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Investeeritud kapitaliga seotud intresside puhul on tegemist kuludega, mida tuleb arvesse võtta, selleks et kehtestada eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 sätestatud põhimõttele.
Those costs represent the revenue which would have been earned on that capital had it not been invested in the local loop.
Need kulud kujutavad endast ju tulu, mida teenitaks sellelt kapitalilt, kui seda ei oleks investeeritud kliendiliini.
The same is true of interest on loans, which represents, in reality, the cost of the debt incurred in connection with investments made in the initial implementation of the local loop.
Sama kehtib laenuintresside puhul, mis kujutavad endast tegelikult laenukulu, mis on tekkinud seoses kliendiliini rajamiseks tehtud investeeringutega.
As regards the depreciation of the fixed assets deployed for the construction of the local network, it should be noted that the taking into account of that depreciation makes it possible to catch the loss in real value of those assets and constitutes a cost for the notified operator.
Kohtvõrgu rajamiseks kasutatud põhivara kulumi osas tuleb tõdeda, et selle kulumi arvessevõtmine võimaldab mõista kõnealuse vara tegeliku väärtuse vähenemist ja see on teavitatud operaatori jaoks kulu.
In that regard, that depreciation relates to the investments made by the notified operator in the initial implementation of the local loop and, consequently, it falls within the operating costs which need to be taken into account in accordance with the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Siinkohal tuleb täpsustada, et kõnealune kulum on seotud investeeringutega, mis teavitatud operaator on teinud kliendiliini rajamiseks, ning seetõttu kuulub see kulum tegevuskulude hulka, mida tuleb vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduse põhimõttele arvesse võtta.
That finding is confirmed, in addition, by Annex V to Directive 97/33 which provides that among the elements which may be included in the cost accounting system are the accounting conventions used for the treatment of costs covering the timescale for depreciation of major categories of fixed assets.
Sellist järeldust kinnitab ka direktiivi 97/33 V lisa, mis näeb ette, et kuluarvestussüsteemi elementide hulka võivad kuuluda muu hulgas raamatupidamistavad, mida kasutatakse selliste kulude kirjendamisel, mis hõlmavad materiaalse põhivara põhiliikide amortisatsiooniperioodi.
Also to that effect, Recommendation 98/322, whose annex concerning the guidelines on implementing accounting separation refers, in point 4 thereof, to operating costs of operators and includes among the costs — thus the costs incurred — depreciation.
Samamoodi viitab soovituse 98/322 lisa – mis käsitleb raamatupidamise lahususe rakendamise suuniseid – punkt 4 ettevõtjate tegevuskuludele ning loeb kulude, st kantud kulude hulka ka kulumi.