natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PLAYS LIKE GRASS); of 21 April 2004 in Case T-127/02 Concept v OHIM (ECA); of 29 April 2004 in Case T-399/02 Eurocermex v OHIM (shape of a beer bottle) (under appeal, Case C-286/04 P); of 30 June 2004 in Case T-281/02 Norma Lebensmittelfilialbetrieb v OHIM (Mehr für Ihr Geld); of 8 July 2004 in Case T-289/02 Telepharmacy Solutions v OHIM – (TELEPHARMACY SOLUTIONS); of 8 July 2004 in Case T-270/02 MLP Finanzdienstleistungen v OHIM (bestpartner); of 20 July 2004 in Case T-311/02 Lissotschenko and Hentze v OHIM (LIMO); of 14 September 2004 in Case T-183/03 Applied Molecular Evolution v OHIM (APPLIED MOLECULAR EVOLUTION); of 10 November 2004 in Case T-402/02 Storck v OHIM (shape of a sweet wrapper); of 10 November 2004 in Case T-396/02 Storck v OHIM (shape of a sweet); of 23 November 2004 in Case T-360/03 Frischpack v OHIM (shape of a cheese box); of 30 November 2004 in Case T-173/03 Geddes v OHIM (NURSERYROOM), none yet published in the ECR.
PLAYS LIKE GRASS); 21. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-127/02: Concept v. Siseturu Ühtlustamise Amet (ECA); 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-399/02: Eurocermex v. Siseturu Ühtlustamise Amet (õllepudeli kuju), (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-286/04 P); 30. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas T-281/02: Norma Lebensmittelfilialbetrieb v. Siseturu Ühtlustamise Amet (Mehr für Ihr Geld); 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-289/02: Telepharmacy Solutions v. Siseturu Ühtlustamise Amet – (TELEPHARMACY SOLUTIONS); 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-270/02: MLP Finanzdienstleistungen v. Siseturu Ühtlustamise Amet (bestpartner); 20. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-311/02: Lissotschenko ja Hentze v. Siseturu Ühtlustamise Amet (LIMO); 14. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-183/03: Applied Molecular Evolution v. Siseturu Ühtlustamise Amet (APPLIED MOLECULAR EVOLUTION); 10. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-402/02: Storck v. Siseturu Ühtlustamise Amet (kompvekipaberi kuju); 10. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-396/02: Storck v. Siseturu Ühtlustamise Amet (kompveki kuju); 23. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-360/03: Frischpack v. Siseturu Ühtlustamise Amet (juustukarbi kuju); 30. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-173/03: Geddes v. Siseturu Ühtlustamise Amet (NURSERYROOM), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Moreover, for the first time, the Court applied Article 111 of the Rules of Procedure in order to dismiss by order an action brought against a decision of a Board of Appeal, in which it was held that QUICK-GRIP was descriptive of clamps (DIY equipment), on the ground that it was manifestly lacking any foundation in law (order of 27 May 2004 in Case T-61/03 Irwin Industrial Tool v OHIM (QUICK GRIP), not yet published in the ECR).
Esmakordselt kohaldas esimese astme kohus kodukorra artiklit 111, lahendades asja määrusega ja jättes läbi vaatamata hagi – millega taotleti, et tühistataks apellatsioonikoja otsus, milles tõdeti sõnamärgi QUICK-GRIP kirjeldavat iseloomu kinnitusklambrite (meisterdamisriistad) jaoks – motiivil, et hagi on ilmselgelt põhjendamatu (27. mai 2004. aasta määrus kohtuasjas T-61/03: Irwin Industrial Tool v. Siseturu Ühtlustamise Amet (QUICK-GRIP), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).
Third, in Concept v OHIM (ECA), cited above, the Court reviewed whether the Board of Appeal had properly applied the absolute ground for refusal laid down in Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94. 44 In that case, the Court confirmed that registration of a figurative mark composed of a circle of stars of the same shape and size with five points one of which points upwards, surrounding, on a square background, the word element ‘ECA’, without specification of any of the colours, in respect of which registration was sought for, inter alia, record data carriers and the arranging and conducting of seminars, had to be refused.
Kolmandaks, määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt h sätestab absoluutse keeldumispõhjuse, mille õiget kohaldamist apellatsioonikoja poolt kontrollis esimese astme kohus eespool viidatud kohtuotsuses Concept v. Siseturu Ühtlustamise Amet (ECA).44 Selles asjas kinnitas esimese astme kohus, et tuleb keelduda registreerimast kujutismärki, mis kujutab endast ühetaolistest ja ühesuurustest viieharulistest tähtedest (mille üks haru on suunatud üles) koosnevat ringi, mille keskel on sõnamärk „ECA” ja mille värve ei ole täpsustatud ning mille registreerimist taotleti andmekandjate jaoks ning seminaride korraldamise ja läbiviimise jaoks.
It found that such a mark is an imitation from a heraldic point of view of the European emblem within the meaning of Article 6 ter (1)(b) of the Paris Convention.
Esimese astme kohus leidis, et selline tähis jäljendab heraldika seisukohalt Euroopa embleemi Pariisi konventsiooni artikli 6ter lõike 1 punkti b mõttes.
It held, in addition, that the Board of Appeal had been right to find that registration of the mark sought was likely to give the public the impression that there is a connection between the mark sought and the Council of Europe, the European Union or the European Community.
Veel leidis ta, et apellatsioonikoda on õigesti otsustanud, et taotletava kaubamärgi registreerimine võiks jätta avalikkusele mulje, et taotletava kaubamärgi ja Euroopa Nõukogu, Euroopa Liidu või Euroopa Ühenduse vahel on seos.
Fourth, since Article 7(3) of Regulation No 40/94 expressly provides that Article 7(1)(b) to (d) does not apply if the mark has become distinctive in relation to the goods or services for which registration is requested ‘in consequence of the use which has been made of it’, applicants do not neglect to rely on that provision before OHIM in support of their argument that the mark should be registered.
Neljandaks, kuna määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 3 on otseselt sätestatud, et artikli 7 lõike 1 punkte b–d ei kohaldata, kui kaubamärk on kasutamise käigus muutunud neid kaupu või teenuseid eristavaks, mille jaoks registreerimist taotletakse, tugineb palju kaubamärgi taotlejaid Siseturu Ühtlustamise Ametis sellele sättele, et nende kaubamärgitaotlus rahuldataks.
The Court set out the circumstances in which such distinctiveness may be regarded as established, in terms of both the procedural requirements and the necessary proof, in its judgments Eurocermex v OHIM (shape of a beer bottle) and Case T-396/02 Storck v OHIM (shape of a sweet) and Case T-402/02 Storck v OHIM (shape a sweet wrapper), cited above.
Esimese astme kohus on käsitlenud tingimusi – nii vormi kui ka nõutavate tõendite suhtes –, millistel saab leida, et kaubamärk on muutunud eristavaks, eespool viidatud otsustes T-399/02: Eurocermex v. Siseturu Ühtlustamise Amet (õllepudeli kuju), T-396/02: Storck v. Siseturu Ühtlustamise Amet (kompveki kuju) ja T-402/02: Storck v. Siseturu Ühtlustamise Amet (kompvekipaberi kuju).
In the last of those judgments, the Court stated that the Boards of Appeal do not infringe the first clause of Article 74(1) of Regulation No 40/94 where they refrain from examining, of their own motion, all the facts on the basis of which it may be concluded that a mark has become distinctive as a result of use within the meaning of Article 7(3).
Viimatinimetatud otsuses rõhutab esimese astme kohus, et apellatsioonikoda ei riku määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 esimest fraasi, kui ta ei kontrolli omal algatusel kõiki fakte, mis võimaldaksid järeldada, et kaubamärk on kasutamise käigus muutunud eristavaks selle määruse artikli 7 lõike 3 mõttes.
Although, in contrast to what is stated at the end of Article 74(1) with regard to the relative grounds for refusal, there is no rule in the first clause of that provision requiring that the examination by OHIM (that is, by the examiner or the Board of Appeal, as the case may be) be limited to the facts pleaded by the parties, the Court found that, if the applicant for a mark does not plead distinctiveness acquired through use, OHIM is, in practical terms, unable to take account of the fact that the mark claimed may have become distinctive.
Kuigi selle sätte puhul ei ole reeglit, et Siseturu Ühtlustamise Ameti (s.o kontrollija või apellatsioonikoja) kontroll piirdub poolte esitatud faktidega – erinevalt sellest, mida näeb seoses suhteliste keeldumispõhjustega ette sama määruse artikli 74 lõike 1 lõpuosa –, leiab esimese astme kohus, et juhul, kui kaubamärgi taotleja ei väida, et kaubamärk on muutunud eristavaks kasutamise käigus, on Siseturu Ühtlustamise Ametil praktiliselt võimatu taotletava kaubamärgi eristavaks muutumist arvestada.
Accordingly, under the principle that ‘no one is obliged to do the impossible’, OHIM is not bound to examine facts showing that the mark claimed has become distinctive through use within the meaning of Article 7(3) of Regulation No 40/94 unless the applicant has pleaded them.
Lähtudes põhimõttest, et „keegi ei ole kohustatud võimatuks”, peab fakte, mille tõttu kaubamärk võib muutuda eristavaks kasutamise käigus artikli 7 lõike 3 mõttes, Siseturu Ühtlustamise Amet kontrollima üksnes siis, kui kaubamärgitaotleja on need tõstatanud.
That provision states that ‘trade marks which have not been authorised by the competent authorities and are to be refused pursuant to Article 6 ter of the Paris Convention are not to be registered’.
Selle sätte järgi ei registreerita „kaubamärke, mille kasutamiseks puudub pädeva asutuse luba ja mille registreerimisest tuleb keelduda Pariisi konventsiooni artikli 6ter kohaselt”.
Relative grounds for refusal of registration
Suhtelised keeldumispõhjused
In addition to the cases which were disposed of by order, including that ordering that there was no need to adjudicate where the opposition to the mark had been withdrawn (order of 9 February 2004 in Case T-120/03 Synopharm v OHIM – Pentafarma (DERMAZYN), not yet published in the ECR), the Court gave 19 rulings by way of judgment.
Jättes kõrvale määrusega lahendatud asjad – näiteks asja lõpetamine vastulausest loobumise korral (9. veebruari 2004. aasta määrus kohtuasjas T-120/03: Synopharm v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Pentafarma (DERMAZYN), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) –, lahendas esimese astme kohus asja kohtuotsusega 19 juhul.
Fourteen of the judgments delivered upheld the decisions of the Boards of Appeal, 45 whilst the others annulled the contested decisions either for reasons of form and procedure 46or because the Board of Appeal had infringed Article 8(1)(b) of
14 kohtuotsuses kinnitatakse apellatsioonikoja otsust,45ülejäänud kohtuotsustega tühistatakse vaidlustatud otsus menetlusnormide rikkumise tõttu46või seetõttu, et apellatsioonikoda on eiranud määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b.47
That provision states that, upon opposition by the proprietor of an earlier trade mark, the mark applied for is not to be registered if, because of its identity with or similarity to the earlier trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the two marks, there is a likelihood of confusion on the part of the public in the territory in which the earlier trade mark is protected.
Nimetatud sätte kohaselt ei registreerita varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral taotletavat kaubamärki, kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi ajada.
Having regard to the fact that the likelihood of confusion must be assessed globally, by reference to the perception by the relevant public and taking into account all the factors relevant to each case, in particular the interdependence between the similarity of the marks and the similarity of the goods or services, the Court confirmed, for example, that there was a likelihood of confusion between the word mark CONFORFLEX for bedroom furniture and the figurative marks FLEX previously registered in Spain for categories of goods including
Lähtudes asjaolust, et segiajamise tõenäosust tuleb hinnata üldiselt, vastavalt sellele, kuidas asjaomane avalikkus neid kaubamärke ning kaupu ja teenuseid tajub, ning arvestades kõiki asjakohaseid tegureid, eelkõige kaubamärkide sarnasuse ning tähistatud kaupade või teenuste sarnasuse vahelist vastastikust sõltuvust, jaatas esimese astme
Judgments of 30 June 2004 in Case T-107/02 GE Betz v OHIM – Atofina Chemicals (BIOMATE); of 8 July 2004 in Case T-334/01 MFE Marienfelde v OHIM – Vétoquinol (HIPOVITON); of 6 October 2004 in Case T-356/02 Vitakraft-Werke Wührmann v OHIM – Krafft (VITAKRAFT) (under appeal, Case C-512/04 P); and of 10 November 2004 in Case T-164/02 Kaul v OHIM – Bayer (ARCOL), none yet published in the ECR.
30. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas T-107/02: GE Betz v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Atofina Chemicals (BIOMATE); 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-334/01: MFE Marienfelde v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vétoquinol (HIPOVITON); 6. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-356/02: Vitakraft-Werke Wührmann v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Krafft (VITAKRAFT) (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-512/04 P), 10. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-164/02: Kaul v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bayer (ARCOL), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Judgment of 30 June 2004 in Case T-317/01 M+M v OHIM – Mediametrie (M+M EUROdATA), not yet published in the ECR.
30. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas T-317/01: M+M v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Mediametrie (M+M EUROdATA), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Proceedings bedroom furniture and, conversely, that there was no such likelihood between the word mark PICARO for vehicles and the earlier Community trade mark PICASSO for the same goods or between the word mark CHUFAFIT for processed and fresh nuts and two earlier national trade marks, namely the word mark CHUFI and a figurative mark containing the word CHUFI, for goods including those covered by the application for registration.
Tegevus kohus segiajamise tõenäosust sõnamärgi CONFORFLEX (mööbli ja vooditarvete jaoks) ning varem Hispaanias registreeritud kujutismärgi FLEX (muude toodete kõrval ka mööbli ja vooditarvete jaoks) vahel ning eitas segiajamise tõenäosust sõnamärgi PICARO (autode jaoks) ja varasema ühenduse kaubamärgi PICASSO (samade toodete jaoks) vahel, samuti sõnamärgi CHUFAFIT (töödeldud ja värskete pähklite jaoks) ja varasemate siseriiklike kaubamärkide – sõnamärgi CHUFI ja kujutismärgi koos tähtedega CHUFI (muude toodete kõrval ka kaubamärgitaotluses märgitud toodete jaoks) – vahel.
Moreover, several judgments help to clarify the rules governing the procedure for examining an opposition laid down in Article 43(2) and (3) of Regulation No 40/94.
Mitmed otsused aitavad selgitada vastulause menetlemise tingimusi, nagu need on sätestatud määruse nr 40/94 artikli 43 lõigetes 2 ja 3.
More specifically, Article 43(2) provides that, if the applicant so requests, the proprietor of an earlier Community trade mark who has given notice of opposition is to furnish proof that, during the period of five years preceding the date of publication of the Community trade mark application, the earlier Community trade mark has been put to genuine use in the Community in connection with the goods or services in respect of which it is registered and which he cites as justification for his opposition, or that there are proper reasons for non-use, provided that the earlier Community trade mark has at that date been registered for not less than five years.
Selle artikli lõige 2 sätestab, et taotleja nõudmisel peab vastulause esitanud varasema ühenduse kaubamärgi omanik tõendama, et varasemat ühenduse kaubamärki on ühenduses tegelikult kasutatud kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud, viie aasta jooksul enne ühenduse kaubamärgi taotluse avaldamist ning et see on vastulause aluseks või et mittekasutamine on õigustatud, tingimusel, et varasem ühenduse kaubamärk on selleks kuupäevaks olnud registreeritud vähemalt viis aastat.
Article 43(3) provides for the application of paragraph 2 to earlier national trade marks by substituting use in the Member State in which the earlier national trade mark is protected for use in the Community.
Sama artikli lõike 3 alusel kohaldatakse lõiget 2 ka varasemate siseriiklike kaubamärkide suhtes, asendades kasutuse ühenduses kasutusega liikmesriigis, kus varasem kaubamärk on kaitstud.
It is apparent from the case-law that proof of genuine use may be requested only if five years have elapsed between the date of registration of the earlier mark and the date of publication of the application for registration of a Community trade mark (BMI Bertollo v OHIM – Diesel (DIESELIT), cited above) and that proof of genuine use need be adduced only in so far as the applicant has ‘expressly and timeously requested such proof before OHIM’ (El Corte Inglés v OHIM – González Cabello and Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR), cited above).
Kohtupraktikast nähtub, et tegeliku kasutamise tõendamist saab nõuda ainult juhul, kui varasema kaubamärgi registreerimise ja ühenduse kaubamärgi taotluse avaldamise vaheline aeg on vähemalt viis aastat (eespool viidatud kohtuotsus BMI Bertollo v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Diesel (DIESELIT)), ning et tegelikku kasutamist peab tõendama ainult siis, kui kaubamärgi taotleja seda „Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluses otsesõnu ja õigeaegselt nõuab” (eespool viidatud kohtuotsus El Corte Inglés v. Siseturu Ühtlustamise Amet – González Cabello ja Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR)).
In several decisions (MFE Marienfelde v OHIM – Vétoquinol (HIPOVITON), Sunrider v OHIM – Espadafor Caba (VITAFRUIT) and Vitakraft-Werke Wührmann v OHIM – Krafft (VITAKRAFT)), the Court also clarified the definition of genuine use and the standard of proof which must be met by the opponent and reviewed the Board of Appeal’s assessment of the genuine nature of the use.
Mitmes otsuses (otsused MFE Marienfelde v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vétoquinol (HIPOVITON), Sunrider v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Espadafor Caba (VITAFRUIT), ja Vitakraft-Werke Wührmann v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Krafft (VITAKRAFT)), on esimese astme kohus täpsustanud tegeliku kasutamise mõistet ja tõendite ulatust, mida vastulause esitaja peab esitama ning on kontrollinud kasutamise tegelikkusele antud apellatsioonikoja hinnangut.
With respect to such an assessment, the Court held, in Vitakraft-Werke Wührmann v OHIM – Krafft (VITAKRAFT), that the Board of Appeal was wrong to find that proof of genuine use had been adduced because its reasoning was based on mere presumptions and therefore annulled the contested decision.
Viimatinimetatud aspekti kohta tuleb märkida, et otsuses Vitakraft-Werke Wührmann/OHMI – Krafft (VITAKRAFT) leidis esimese astme kohus, et apellatsioonikoda on ekslikult järeldanud, et varasema kaubamärgi tegelik kasutus on tõendatud, kuivõrd ta tugines oma põhjendustes pelgalt eeldustele; seetõttu tühistas esimese astme kohus vaidlusaluse otsuse.
Formal and procedural issues
Vormi- ja menetlusküsimused
Although the Court dealt with a relatively large number of formal and procedural issues, the limited nature of this account means that only some of them can be addressed.
Kuigi esimese astme kohus käsitles vormi- ja menetlusküsimusi suhteliselt sageli, võimaldab käesoleva aruande piiratud maht peatuda neist vaid mõnel.
Four points have thus been chosen.
Valitud on neli küsimust.
The first point concerns the admissibility or inadmissibility of certain forms of order.
Esimene küsimus on seotud teatavate nõuete vastuvõetavusega.
First of all, the question arose as to whether OHIM may seek a form of order other than dismissal of the action, given that OHIM is designated as the defendant before the Court in the Rules of Procedure. 48 According to the judgment in GE Betz v OHIM – Atofina Chemicals (BIOMATE), cited above, the answer is that it may.
Kõigepealt tekib küsimus, kas Siseturu Ühtlustamise Amet saab nõuda muud kui tühistamishagi rahuldamata jätmist, kuivõrd kodukorra kohaselt on Siseturu Ühtlustamise Amet esimese astme kohtu menetluses kostja.48 Eespool viidatud kohtuotsuse GE Betz v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Atofina
Article 133(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Esimese astme kohtu kodukorra artikli 133 lõige 2.
Appeal or simply leave the decision to the discretion of the Court.
Chemicals (BIOMATE) kohaselt on vastus jaatav.
Moreover, the question also arose as to the admissibility of a claim for annulment of, in addition to the contested decision, the decision of the Opposition Division.
Tõusetunud on ka küsimus sellise nõude vastuvõetavusest, millega lisaks vaidlustatud otsusele nõutakse ka vastulausete osakonna otsuse tühistamist.
It follows from the judgment in MFE Marienfelde v OHIM – Vétoquinol (HIPOVITON), cited above, that such an application is admissible because it seeks to have the Court take the decision which, according to the applicant, the Board of Appeal should lawfully have taken when hearing the appeal before OHIM.
Eespool viidatud kohtuotsuse MFE Marienfelde v. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vétoquinol (HIPOVITON) järgi on selline nõue vastuvõetav, sest sellega taotletakse, et esimese astme kohus teeks otsuse, mida hageja arvates oleks pidanud tegema apellatsioonikoda, kui ta menetles Siseturu Ühtlustamise Ametile esitatud kaebust.
Since the Board of Appeal may annul the decision taken by the section of OHIM, such annulment is likewise one of the measures which may be taken by the Court in the exercise of its power to amend decisions, which is provided for in Article 63(3) of Regulation No 40/94.
Kuna apellatsioonikoda võib Siseturu Ühtlustamise Ameti osakonna tehtud otsuse tühistada, on selline tühistamine ka meetmete hulgas, mida võib võtta esimese astme kohus vastavalt pädevusele, mis on talle antud määruse nr 40/94 artikli 63 lõikega 3.
The second point is that Article 73 of Regulation No 40/94, which provides that decisions of OHIM are to be based only on reasons on which the parties have had an opportunity to present their comments, is not regarded as having been infringed where the information not communicated served only to confirm the accuracy of a finding based on reasoning independent of that information (Fieldturf v OHIM (LOOKS LIKE GRASS...
Teine küsimus käsitleb asjaolu, et määruse nr 40/94 artiklit 73, mille kohaselt võivad Siseturu Ühtlustamise Ameti otsuste aluseks olla üksnes põhjused või tõendid, mille kohta pooltel on olnud võimalik esitada oma seisukoht, ei peeta rikutuks, kui edastamata informatsiooniga üksnes kinnitati selle järelduse õigsust, millele jõuti kõnealusest informatsioonist sõltumatult (eespool viidatud kohtuotsus Fieldturf v. Siseturu Ühtlustamise Amet (LOOKS LIKE GRASS... FEELS LIKE GRASS... PLAYS LIKE GRASS).
The third point relates to the application of Article 74 of Regulation No 40/94 by the Board of Appeal in proceedings concerning relative grounds for refusal of registration.
Kolmas küsimus käsitleb määruse nr 40/94 artikli 74 kohaldamist apellatsioonikoja poolt suhteliste keeldumispõhjustega seotud menetluses.
The scope of that provision, which provides that, in such proceedings, the ‘examination [is restricted] to the facts, evidence and arguments provided by the parties and the relief sought’, was clarified in the judgment in Ruiz-Picasso and Others v OHIM – DaimlerChrysler (PICARO), cited above. 50
Selle sätte ulatust – mis näeb ette, et kõnealuses menetluses „piirdub amet siiski kontrollimisel osaliste esitatud faktide, tõendite ja väidetega ning esitatud nõudmistega” – täpsustati eespool viidatud kohtuotsuses Ruiz-Picasso jt v. Siseturu Ühtlustamise Amet – DaimlerChrysler (PICARO).50