natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to this provision, the Commission negotiates bilateral and multilateral trade agreements, acting on the basis of a mandate given by the Council and in continuous consultation with Council bodies (the Article 133 Committee and other geographical working parties).
Selle lähenemisviisi võtmeks on Maailma Kaubandusorganisatsioon (WTO).
The Council must approve all agreements and authorise their signature and entry into force (by quali- ed majority or unanimity, depending on the scope and content of the agreement).
ELi kaubanduspoliitika peamiseks prioriteediks on praegu läbirääkimised WTO Doha arengukava üle.
Inclusion of services in WTO rules so that interested countries can voluntarily liberalise trade in services among themselves;
50 sidusas koostoimes arengupoliitikaga, et tulla toime üleilmastumise erinevate tagajärgedega ja saavutada aastatuhande eesmärgid.
Competition (i.e. measures to ensure nondiscrimination, transparency, procedural rights and judicial review on questions of competition);
Investeeringud (st meetmed ettevõtluskliima parandamiseks, suurendades investorite õiguskindlust ja vähendades investeeringute puhul tajutavat riski).
Investment (i.e. measures to improve the business climate by increasing legal security for investors and reducing the perceived risk);
Riigihanked (valitsuste lepingud ja soetamised moodustavad suure osa turust (eelkõige teatavates sektorites), kuid hetkel jäävad nad enamikust WTO eeskirjadest välja).
Non-trade concerns (these include consumer concerns, such as food safety, food labelling and animal welfare, and societal values, such as the principle that agriculture is not just about food production, but also about rural development and preservation of landscape and environment – the so-called multi-func-tionality of Agriculture).
EL leiab, et 21. sajandi kaubanduspoliitika ei saa piirduda üksnes kaubavahetusele seatud tollimäärade vähendamisega.
The EU also believes that the environmental and social aspects of trade and globalisation must be dealt with in the appropriate place.
Tuleb lahendada ka muid ülimalt olulisi küsimusi.
Trade with the developing world
Need on järgmised.
Government procurement (contracts and purchases by governments represents a large part of the market (especially in certain sectors) but they are currently excluded from most WTO rules);
Kaubanduse hõlbustamine (st meetmed impordi, ekspordi ja tollimenetluste lihtsustamiseks).
The EU is the largest trading partner for the world’s poorest countries as it has preferential trade agreements that eliminate duties and quotas in almost all cases.
Teenuste kaasamine WTO eeskirjadesse, et huvitatud riigid saaksid vabatahtlikkuse alusel omavahel teenuskaubanduse liberaliseerida.
Protection of intellectual property rights (IPR) (since the EU is an important source of invention and design, it seeks to have international protection for rights granted to creators and inventors; these include copyright and similar rights for literary and artistic works, and also
Intellektuaalomandi õiguste kaitse (kuna ELis toimub oluline osa leiutamis- ja uuendustegevusest, siis püüab EL tagada loojate ja leiutajate õigustele rahvusvahelise kaitse; selle alla kuuluvad autoriõigus ja muud samalaadsed õigused kirjandus- ja kunstiteoste puhul, kuid samuti geograafilised tähised ja tööstusomandi õigused, nagu kaubamärgid ja patendid).
These preferential trade relations have a huge impact on the EU’s share of the developing world’s exports to the world.
EL leiab ka, et kaubanduse ja üleilmastumise keskkonna- ja sotsiaalseid aspekte tuleb käsitleda asjakohases raamistikus.
More and more a major way of doing business: electronic commerce am805477EN_Int.indd 51 am805477EN_Int.indd 51
Konkurents (st meetmed diskrimineerimise vältimiseks ning konkurentsiküsimuste läbipaistvuse, menetlusõiguste ja kohtuliku läbivaatamise tagamiseks).
The Economic Partnership Agreements (EPAs)
Kaubandus arengumaadega
Developing countries: The EU gets 48 % of its total imports from developing countries and 65 % of its total agricultural imports come from the developing world.
Arengumaad. 48% ELi koguimpordist ning 65% põllumajandustoodete impordist saabub arengumaadest.
18.1 % of the developing countries’ exports to the world go to the EU and 17.5 % of their imports come from the EU.
18,1% arengumaade ekspordist kogu maailma on suunatud ELi ning 17,5% nende impordist pärineb EList.
LDCs and ACP: The EU accounted for 22.2 % of the LDCs’ (Least Developed Countries) entire trade with the world and for 28.6 % of ACPs’ entire trade with the world in 2005, thus making the EU the biggest trading partner for both groups.
EL on maailma vaeseimate maade olulisim kaubanduspartner, sest ELil on nende riikidega sooduskaubanduslepingud, mis kaotavad peaaegu kõigil juhtudel tollimaksud ja kvoodid.
The EU represents 23.4 % of LDCs’ total exports to the world and 21.2 % of its total imports.
2003. aastal jõudis 80% arengumaade toodetest ELi tollimaksuvabalt või vähendatud tollimääradega.
26.7 % of the ACPs’ (including South Africa) exports go to the EU, and 30.4 % of its imports come from the EU.
ELil on kõige avatum kaubanduskord Sahara-taguse Aafrikaga ja muude Aafrika ning Kariibi mere ja Vaikse ookeani (AKV) riikidega.
Of its overall trade with the world, the EU gets about 1.5 % of its total imports from LDCs and 4.5 % from ACP (including South Africa).
2003. aastal maksid AKV riigid täistollimaksu üksnes 3% oma ELi suunatud ekspordi pealt. Ülejäänud 97% sisenesid seega Euroopa turule nullprotsendise või vähendatud tollimääraga.
All in all the share of the EU in the LDCs’ overall exports to the world (excluding energy) was 62 % (2004).
Nendel sooduskaubandussuhetel on tohutu mõju ELi osale arengumaade ekspordist ülejäänud maailma.
The relations between the EU and 78 African, Caribbean and Pacific (ACP) States are defined in the Cotonou Partnership Agreement, signed in 2000 as a successor to the Lomé Conventions, first signed in 1975.
Vähim arenenud riigid ja AKVd. 2005. aastal moodustas ELi osakaal vähim arenenud riikide kogukaubandusest muu maailmaga 22,2% ja AKVde kogukaubandusest muu maailmaga 28,6%, mistõttu EL on mõlema rühmituse jaoks suurim kaubanduspartner.
Under these treaties, ACP countries have enjoyed preferential trade relations with the EU.
EL moodustab 23,4% vähim arenenud riikide koguekspordist kogu maailma ning 21,2% nende koguimpordist.
However, these trade preferences were not compatible with the rules of the World Trade Organisation (WTO), because they were not reciprocal and they discriminated against other developing countries.
26,7% AKVde (sealhulgas Lõuna-Aafrika) ekspordist on suunatud ELi, kusjuures 30,4% nende impordist pärineb EList.
Moreover, these preferences did not help the ACP countries to achieve sustainable growth, diversify their economies, and increase their share of EU imports which, on the contrary, has increasingly shrunk as a consequence of progressive trade liberalisation taking place at multilateral level.
Kogu maailmaga toimuva kaubavahetusega võrreldes moodustab import vähim arenenud riikidest 1,5% ning import AKVdest (sealhulgas Lõuna-Aafrikast) 4,5% ELi koguimpordist. Kokkuvõtvalt oli (2004. aastal) ELi osakaal vähim arenenud riikide koguekspordis kogu maailma (energiat mitte arvestades) 62%.
Therefore, when signing the Cotonou
(25-liikmelise ELi 2005. aasta andmed)
European aid comes from the EU budget and from the budgets of its 27 Members States.
52 kuue piirkondliku rühmaga: Kariibi mere, Vaikse ookeani ja nelja Aafrika piirkonnaga.
In 2006, it amounted to approximately EUR 48 billion.
2007. aasta lõpuks oli kõikehõlmava majanduspartnerluse lepingu suhtes kokkulepe saavutatud Kariibi mere piirkonnaga.
Agreement, the EU and ACP agreed to negotiate new arrangements, the EPAs, intended to progressively create free-trade ACP-EU areas through the gradual removal of barriers to trade and support the gradual integration of the ACP economies into the international trading system.
Selleks, et sõlmida võimalikult ruttu kõigis piirkondades kõikehõlmavad majanduspartnerluse lepingud, tuleb läbirääkimisi jätkata.
In 2005, on the occasion of the United Nations review of Millennium Development Goals (MDGs), the Council decided to increase EU aid in line with the recommendations of the United Nations.
Rohkema ja parema abi osutamine ning nende kaudu diskrimineeriti teisi arengumaid.
It pledged to increase the aid budget in order to achieve the target of 0.7 % of gross national income by 2015, with an intermediate collective target of 0.56 % by 2010.
Lisaks ei aidanud need soodustused AKV riikidel saavutada jätkusuutlikku majanduskasvu, oma majandust mitmekesistada ega suurendada oma osakaalu ELi impordis, mis on mitmepoolsel tasandil asetleidnud kaubanduse järkjärgulise liberaliseerimise tõttu hoopis üha enam kahanenud.
This means an additional EUR 20 billion per year from 2010. In 2006, the EU was ahead of its target for that year – the target was 0.39 % and the level reached was 0.43 %.
Cotonou lepingu allkirjastamisel leppisid EL ja AKV riigid seetõttu kokku, et nad alustavad läbirääkimisi uue süsteemi, majanduspartnerluse lepingute üle, mille eesmärk on järk-järgult luua AKV-ELi vaheline vabakaubanduspiirkond, kõrvaldades järk-järgult kaubandustõkked, ja toetada AKV riikide majanduse järkjärgulist integratsiooni rahvusvahelisse kaubandussüsteemi.
In 2005, the Council, the European Commission and the European Parliament agreed on a an overall policy approach to development - the European Consensus.
Majanduspartnerluse lepingud, mis on kavandatud AKV riikide piirkondlikku integratsiooni ja majandusarengut edendavaks instrumendiks, rajanevad turgude asümmeetrilisel avamisel ja oluliste rahaliste ressursside eraldamisel AKV riikide majanduspoliitika reformide toetamiseks.
This contains the main guiding principles for the action of the European Union and for its Member States.
Need lepingud peaksid hõlmama kaubavahetust, teenuskaubandust ja kaubandusega seonduvaid valdkondi.
It also emphasises that policies should be worked out and applied in partnership with developing countries.
2002. aastal käivitati läbirääkimised AKV riikide
The EU is committed to improving the e ec-tiveness of aid, with initiatives at both international and European level.
Aastatuhande eesmärkide läbivaatamise puhul ÜROs 2005. aastal otsustas nõukogu ELi abi suurendada vastavalt ÜRO soovitustele.
Internationally, the EU is active in the Monterrey process started by the UN Conference in 2002 and in the process prompted by the OECD-DAC with the Paris Declaration on Aid effectiveness in 2005.
Nõukogu lubas tõsta abi eelarvet, et saavutada 2015. aastaks eesmärk, milleks on eraldada abiks 0,7% rahvamajanduse kogutulust, kusjuures 2010. aasta kollektiivne vahe-eesmärk on 0,56%.
By the end of 2007, a comprehensive EPA had been agreed with the Caribbean.
ELi ministrite, AKV riikide ministrite ja vähim arenenud riikide esindajate kohtumine.
With the implementation of the Code, the EU promotes wide discussions on complementarity and division of labour also with partner countries and other donors.
Laienemine tingimused, mis aitavad Euroopa majandusel muutuda tugevamaks ja dünaamilisemaks ning seega paremini valmis olla ülemaailmse konkurentsiga silmitsi seismiseks.
The accession of Bulgaria and Romania on 1 January 2007 completed the fth enlargement of the European Union.
Bulgaaria ja Rumeenia ühinemine ELiga 1. jaanuaril 2007 viis lõpule Euroopa Liidu viienda laienemise.
It was an unprecedented (twelve new countries have joined) and successful process, that contributed greatly to peace, stability and prosperity throughout Europe by overcoming the divisions that the continent had experienced in the 20th Century.
Tegemist on enneolematu (ühines 12 uut riiki) ja eduka protsessiga, mis aitas suuresti kaasa rahule, stabiilsusele ja jõukusele kogu Euroopas, ületades eraldusjooned, mis Euroopat 20. sajandi jooksul lahutasid.
An integrated health centre in Niger
Majanduslikust küljest lõi viies laienemine
Currently, the Union is conducting accession negotiations with two candidate countries, Croatia and Turkey.
Hetkel peab liit ühinemisläbirääkimisi kahe kandidaatriigiga – Horvaatia ja Türgiga.
The former Yugoslav Republic of Macedonia has also been given the status of candidate country, but a decision on the opening of accession negotiations has not been taken yet.
Ka endisele Jugoslaavia Makedoonia Vabariigile on antud kandidaatriigi staatus, kuid otsust ühinemisläbirääkimiste alustamise kohta pole veel vastu võetud.
Furthermore, the European Council has repeatedly stated that the future of the Western Balkans lies in the European Union, and therefore the other countries of this region can be seen as “potential” candidates.
Lisaks on Euroopa Ülemkogu mitu korda kinnitanud, et Lääne-Balkani riikide tulevik on Euroopa Liidus, mistõttu võib selle piirkonna ülejäänud riike käsitada „potentsiaalsete” kandidaatidena.
The accession negotiations with Croatia and Turkey started in October 2005.
Ühinemisläbirääkimised Horvaatia ja Türgiga algasid 2005. aasta oktoobris.
They are conducted in an Intergovernmental Conference (which meets either at Ministerial or at Deputy level), with the participation of all the EU Member States, on the one hand, and of the candidate State, on the other.
Läbirääkimisi peetakse valitsustevahelise konverentsi raames, mis kohtub kas ministrite või asendajate tasemel ning millel osalevad ühelt poolt ELi liikmesriigid ja teiselt poolt kandidaatriik.
The latest enlargement: the ceremony for the signing of the treaty of accession of Bulgaria and Romania
Viimane laienemine: Bulgaaria ja Rumeenia ühinemislepingu allakirjutamise tseremoonia.
The festivities at the signing of the treaty of accession of Bulgaria and Romania am805477EN_Int.indd 55 am805477EN_Int.indd 55
Bulgaaria ja Rumeenia ühinemislepingu allakirjutamise pidustused.
Economic and Monetary Union (EMU)
Majandus- ja rahaliit
In addition to the binding commitments of the stability and growth pact, EMU membership also implies non-binding coordination of national scal policies through the Broad Economic Policy Guidelines which are addressed to each Member State and also to the euro area.
Lisaks stabiilsuse ja kasvu pakti siduvatele kohustustele eeldab majandus- ja rahaliidu liikmesus riikliku maksupoliitika mittesiduvat kooskõlastamist majanduspoliitika üldsuuniste kaudu, mis antakse igale liikmesriigile ja ka euroalale.
Economic and Monetary Union (EMU) is the framework for drawing up and implementing EU economic and monetary policy.
Majandus- ja rahaliidu raames kujundatakse ja rakendatakse ELi majandus- ja rahapoliitikat.
All Member States are part of EMU, although two Member States, Denmark and the United Kingdom, have been granted derogations from the obligation to enter its “third stage”.
Kõik liikmesriigid on majandus- ja rahaliidu liikmed. Kahele liikmesriigile, Taanile ja Ühendkuningriigile, on aga võimaldatud teha erand majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis osalemise kohustusest.
The most important implication of this derogation is that, unlike other Member States, Denmark and the United Kingdom do not have to adopt the euro as their currency.
Nimetatud erandi kõige olulisemaks tagajärjeks on see, et vastupidiselt teistele liikmesriikidele ei pea Taani ega Ühendkuningriik eurot omavääringuna kasutusele võtma.
The euro (€) has been the currency of EMU since 1999 and took the concrete form of notes and coins in 2001.
1999. aastast on majandus- ja rahaliidu valuutaks euro (€), millele anti füüsiline kuju pangatähtede ja müntide näol 2001. aastal.
Except for Denmark and the United Kingdom, all Member States must adopt the euro as their national currency, subject to fulfilling a number of convergence criteria.
Kõik liikmesriigid, välja arvatud Taani ja Ühendkuningriik, peavad euro omavääringuna kasutusele võtma, kui nad täidavad teatavaid lähenemiskriteeriume.
So far fteen Member States have fulfilled the criteria and adopted the euro (eleven from the start, Greece from 2001, Slovenia from 2007, Cyprus and Malta from 2008).
Senini on kriteeriumid täitnud ja euro kasutusele võtnud 15 liikmesriiki (algselt 11; Kreeka 2001. aastast, Sloveenia 2007. aastast, Küpros ja Malta 2008. aastast).
Most other Member States participate in the European Exchange Rate Mechanism (ERM II) which restricts the exchange rate variations of their currencies against the euro.
Enamik teisi liikmesriike osaleb Euroopa vahetuskursimehhanismis (ERM II), mis piirab nende omavääringu ja euro vahelise vahetuskursi kõikumisi.
The euro is also the national currency of the Vatican State, San Marino and Monaco (three countries that before the euro had monetary agreements with Italy and France on the use of the Italian lira and the French franc respectively as their legal tender).
Euro on omavääringuks ka Vatikanis, San Marinos ja Monacos (kolm riiki, kellel olid enne eurot sõlmitud Itaalia ja Prantsusmaaga rahanduskokkulepped vastavalt Itaalia liiri ja Prantsuse frangi seadusliku
No member of the EMU can conduct its economic policy in isolation; policies conducted by one Member State will have repercussions on the Union as a whole, and therefore also on other Member States.
Ükski majandus- ja rahaliidu liige ei saa juhtida oma majanduspoliitikat teistest lahus; ühe liikmesriigi poliitika avaldab mõju liidule tervikuna ning seetõttu ka teistele liikmesriikidele.
Measures that may appear optimal from the point of view of the individual Member State could be to the detriment of other EMU members.
Üksiku liikmesriigi vaatenurgast parimana tunduvad meetmed võivad tekitada kahju teistele majandus- ja rahaliidu liikmetele.
EMU membership therefore implies a series of commitments by Member States to pursue responsible scal policies in the interest of collective stability and growth.
Majandus- ja rahaliidu liikmesus eeldab, et liikmesriigid võtavad mitmeid kohustusi vastutustundliku maksupoliitika teostamiseks kollektiivse stabiilsuse ja majanduskasvu huvides.
These commitments are on the one hand preventive, aiming at avoiding excessive budget de cits and government debts in Member States, and on the other hand corrective, setting out the measures Member States have to take if their budget de -cits or government debts exceed a certain percentage of their GDP, and enabling the Council to impose sanctions against Member States failing to take such corrective measures.
Nimetatud kohustused on ühelt poolt ennetavad, püüdes liikmesriikides ära hoida ülemääraseid eelarvepuudujääke ja valitsussektori võlgu, ning teiselt poolt parandavad, tuues välja meetmed, mida liikmesriigid peavad võtma, kui nende eelarvepuudujääk või valitsussektori võlg ületavad teatava protsendi nende SKPst, ning võimaldades nõukogul rakendada sanktsioone nende liikmesriikide suhtes, kes selliseid parandavaid meetmeid ei võta.
Possible sanctions against Member States in the euro area are more wide-ranging than those against Member States outside the euro area.
Euroalasse kuuluvate liikmesriikide suhtes on võimalik kasutada laiaulatuslikumaid sanktsioone kui euroalaväliste liikmesriikide suhtes.
Financial markets has a strong position in the world economy and is widely used in world trade, exchange, contracts, settlement and as reserve currency in central banks around the world.
Eurol on samuti tugev positsioon maailmamajanduses ning seda kasutatakse maailmas laialdaselt kaubanduses, valuutatehingutes, lepingutes, arveldustes ja keskpankade reservvaluutana.
The euro area and the role of the Eurogroup
Euroala ja eurorühma roll
In addition to being responsible for EMU matters, nance ministers also deal with certain internal market policy areas, including financial services.
Rahandusministrid tegelevad lisaks majan-dus- ja rahaliidu küsimustele ka teatavate siseturupoliitika valdkondadega, sealhulgas finantsteenustega.
The aim is to improve the functioning of the internal market in nan-cial services by means of harmonised rules, removal of national barriers, mutual recognition and supervisory arrangements enabling providers of financial services to offer their products across the EU, while investors are no longer restricted to their national market.
Selle eesmärgiks on parandada finantsteenuste puhul siseturu toimimist ühtlustatud eeskirjade, siseriiklike takistuste eemaldamise, vastastikuse tunnustamise ja järelevalvekorra abil, mis võimaldab finantsteenuste osutajatel pakkuda oma tooteid kogu ELis ning vabastab samas ka investorid oma siseriikliku turu piiridest.
Informal policy coordination within the euro area takes place in the Eurogroup, which usually meets in connection with meetings of the Council and in the margins of informal meetings of nance ministers and central bank governors.
Euroala mitteametlik poliitika kooskõlastamine toimub eurorühmas, mis koguneb tavaliselt nõukogu istungite raames, ning rahandusministrite ja keskpankade presidentide mitteametlike kohtumiste raames.
Eurogroup meetings are attended by nance ministers from euro area countries, the Commission and the European Central Bank.
Eurorühma kohtumistel osalevad euroala riikide rahandusministrid, komisjon ja Euroopa Keskpank.
The President of the Eurogroup is elected for two years (renewable once for two more years) from among the nance ministers from the euro area.
Eurorühma esimees valitakse kaheks aastaks (mida saab üks kord veel kaheks aastaks pikendada) euroala rahandusministrite seast.
In the tax area, decision-making is particularly dificult because unanimity is required for adopting laws and other texts.
Maksustamise alal on otsuste tegemine eriti raske, kuna õigusaktide ja muude tekstide vastuvõtmiseks on nõutav ühehäälsus.
Nevertheless ministers have, over time, agreed deep harmonisation of value added tax and excise duties in order to remove obstacles to the internal market.
Ministrid on siiski aja jooksul kokku leppinud käibemaksu ja aktsiisimaksu põhjalikus ühtlustamises, et eemaldada siseturu toimimist pärssivad takistused.
Also, in the income tax area specific measures have been adopted by the Council to eliminate double taxation on cross-border payments of dividends, interest and royalties, and to facilitate cross-border cooperation between companies (Merger Directive, Transfer Pricing Convention).
Nõukogu on samuti võtnud vastu erimeetmeid tulumaksu valdkonnas, et kaotada dividendide, intresside ja litsentsitasude piiriülesel maksmisel topeltmaksustamine ning lihtsustada ettevõtete piiriülest koostööd (ühinemisdirektiiv, siirdehindu käsitlev konventsioon).
In addition, Member States have agreed to improve administrative cooperation and the exchange of information between them, including in the area of savings tax.
Lisaks on liikmesriigid nõustunud parandama halduskoostööd ja omavahelist teabevahetust, seda ka hoiuste maksustamise alal.
In addition to law making, the Council has set up a non-binding policy coordination
Lisaks õigusaktide väljatöötamisele on nõukogu loonud ka mittesiduva protsessi poliitika kooskõlastamiseks, et kõrvaldada Euroopa Liidust kahjulik maksukonkurents.
Cyprus’s and Malta’s one euro coins am805477EN_Int.indd 58 am805477EN_Int.indd 58
Nõukogu integreerib oma välispoliitikavahenditesse (dialoog, kokkulepped) järjest enam maksustamise alal üldtunnustatud heade valitsemistavade põhimõtteid.
In the context of the broader Lisbon process, the Employment Guidelines have, since 2005, been incorporated, with the Broad Economic Policy Guidelines, into a single set of Integrated Guidelines which, in principle, should only be substantially reviewed every three years in order to maintain stability as far as possible and to allow the Member States to concentrate on implementation.
Majanduskasvu ja tööhõivet käsitlev Lissaboni strateegia põhimõte, et need tuleks põhjalikumalt läbi vaadata ainult iga kolme aasta tagant, et säilitada nii palju kui võimalik stabiilsus ning võimaldada liikmesriikidel keskenduda nende rakendamisele.
The next substantial revision is expected in Spring 2008, to cover the period 2008-2010.
Järgmine põhjalik läbivaatamine on kavandatud 2008. aasta kevadeks ning sellega hõlmatakse ajavahemikku 2008–2010.