natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In my view, it may therefore even run counter to the principle of equality to hold taxable persons acting in good faith in circumstances such as those at issue in the present case liable to pay tax with regard to export supplies, if they would be granted, in the same circumstances involving fraud by third persons, an exemption with regard to intra-Community supplies.
See võib minu arvates minna isegi vastuollu võrdse kohtlemise põhimõttega, kui kohustada heauskselt tegutsevaid maksukohustuslasi sellistel asjaoludel, nagu on arutusel käesolevas kohtuasjas, maksma maksu eksporditarnetelt, kui samadel, kolmandate isikute sooritatud pettusega seotud asjaoludel oleks ühendusesisestelt tarnetelt neile antud maksuvabastus.
In the light of the foregoing it follows that the provisions of Community law on exemption from tax for exports to a third country do not preclude the granting of exemption from tax by the Member State on the grounds of fairness in circumstances like those at issue where the conditions for exemption are not satisfied but the taxable person was unable, even by exercising due commercial care, to recognise that they were not met.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et ühenduse õigusnormid kolmandatesse riikidesse toimuva ekspordi maksuvabastuse kohta ei välista maksuvabastuse andmist õigluse põhimõttel liikmesriigi poolt sellistel juhtudel, nagu on arutusel käesolevas kohtuasjas, kui maksuvabastuse tingimused ei ole küll täidetud, kuid maksukohustuslasel ei olnud võimalik nende puudumisest teada ka äritegevuses nõutava hoolsusega tegutsedes.
As regards, finally, the reference made by the German Government to the caselaw of
Lõpuks, seoses Saksa valitsuse viitega Euroopa Kohtu praktikale tolliõiguse vald-
I therefore propose that the reply to the question referred to the Court should be as follows:
Eespool öeldust tulenevalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata esitatud küsimusele järgmiselt:
In a situation such as that at issue in the main proceedings, Article 15(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 95/7/EC, must be interpreted as not precluding the granting of exemption from tax by the Member State on the grounds of fairness where the conditions for exemption are not satisfied but the taxable person was unable, even by exercising due commercial care, to recognise that they were not met.
Sellises olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, tuleb nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, muudetud nõukogu direktiiviga 95/7/EÜ, tõlgendada nii, et see ei takista maksuvabastuse andmist õigluse põhimõttel liikmesriigi poolt juhul, kui maksuvabastuse tingimused ei ole küll täidetud, kuid maksukohustuslasel ei olnud võimalik nende puudumisest teada ka äritegevuses nõutava mõistliku hoolsusega tegutsedes.
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
In Case C-271/06,
21. veebruar 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Bundesfinanzhof (Germany), made by decision of 2 March 2006, received at the Federal Finance Court on 22 June 2006, in the proceedings
Kohtuasjas C-271/06, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Bundesfinanzhof’i (Saksamaa) 2. märtsi 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. juunil 2006, menetluses
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, (Rapporteur), E. Juhász, J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
EUROOPA KOHUS (neljas koda), koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud G. Arestis (ettekandja), E. Juhász, J. Malenovský ja T. von Danwitz,
Advocate General: J. Mazák, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
KOHTUOTSUS 21.2.2008 – KOHTUASI C-271/06 kohtujurist: J. Mazák, kohtusekretär: R. Grass, arvestades kirjalikku menetlust, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Polish Government, by E. Ośniecka-Tamecka, acting as Agent,
– Poola valitsus, esindaja: E. Ośniecka-Tamecka,
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 25 October 2007,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: D. Triantafyllou, olles 25. oktoobri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
NETTO SUPERMARKT gives the following
NETTO SUPERMARKT on teinud järgmise otsuse
The reference was made in the course of proceedings between Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG (‘Netto Supermarkt’) and Finanzamt Malchin (Tax Office, Malchin, ‘the Finanzamt’) regarding the refusal of the latter to grant Netto Supermarkt exemption from value added tax (‘VAT’) for the years 1995 to 1998. Legal context
Taotlus on esitatud Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG (edaspidi „Netto Supermarkt”) ja Finanzamt Malchini (maksuhaldur, edaspidi „Finanzamt”) kohtuvaidluses selle üle, et Finanzamt ei vabastanud Netto Supermarkti käibemaksu tasumisest aastatel 1995–1998. Õiguslik raamistik
Article 15 of the Sixth Directive, headed ‘Exemption of exports from the Community and like transactions and international transport’, provides:
Kuuenda direktiivi artikkel 15 pealkirjaga „Ühendusest eksportimise ja samalaadsete tehingute ning rahvusvahelise veo maksuvabastus” sätestab:
2. the supply of goods dispatched or transported to a destination outside the Community by or on behalf of a purchaser not established within the territory of the country, with the exception of goods transported by the purchaser himself for the equipping, fuelling and provisioning of pleasure boats and private aircraft or any other means of transport for private use;
2. sellise kauba tarnimine, mille lähetab või veab väljaspool ühendust asuvasse sihtkohta väljaspool riigi territooriumi asuv ostja või tema nimel tegutsev isik, v.a kauba puhul, mida ostja veab ise lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite või muude erakasutuseks ettenähtud veovahendite seadistamiseks, tankimiseks ja proviandiga varustamiseks;
In the case of the supply of goods to be carried in the personal luggage of travellers, this exemption shall apply on condition that:
Reisijate isiklikus pagasis veetavate kaupade tarnimisel kehtib see vabastus tingimusel, et:
— the total value of the supply, including value added tax, is more than the equivalent in national currency of [EUR] 175, fixed in accordance with Article 7(2) of Directive 69/169/EEC …; however, Member States may exempt a supply with a total value of less than that amount.
– tarne koguväärtus, sealhulgas käibemaks, võrdub omavääringus rohkem kui 175 [euroga], kindlaks määratuna direktiivi 69/169/EMÜ […] artikli 7 lõike 2 kohaselt; liikmesriigid võivad siiski vabastada tarne, mille koguväärtus on sellest summast väiksem.
— a traveller not established within the Community shall be taken to mean a traveller whose domicile or habitual residence is not situated within the Community.
– tähendab ühenduses mitteasuv reisija reisijat, kelle alaline asu- või elukoht ei paikne ühenduses.
— proof of exportation shall be furnished by means of the invoice or other document in lieu thereof, endorsed by the customs office where the goods left the Community.
– esitatakse eksporditõendina arve või seda asendav dokument, mille on kinnitanud tollipunkt, mille kaudu kaubad ühendusest väljusid.
The Commission shall transmit this information to the tax authorities in the other Member States.
Komisjon edastab selle teabe teiste liikmesriikide maksuhalduritele.
As regards supplies within the Community, Paragraph 6a(4) of the 1993 Law on Turnover Tax (Umsatzsteuergesetz 1993, BGBl. 1993 I, p.
Ühendusesiseste tarnete kohta sisaldab 1993. aasta Umsatzsteuergesetz’i (käibemaksuseadus; BGBl.
‘If the operator treats a supply as exempt from tax even though the conditions under paragraph 1 are not met, the supply is nevertheless to be regarded as taxexempt if the claiming of the tax exemption is based on incorrect statements by the purchaser and the operator was not able to recognise the incorrectness of those statements, even by exercising due commercial care.
„Kui ettevõtja käsitleb tarnet käibemaksuvabana, ehkki lõikes 1 sätestatud tingimused ei ole täidetud, tuleb tarnet sellegipoolest lugeda käibemaksuvabaks, kui maksuvabastuse nõue põhineb ostja ebaõigetel andmetel ning ettevõtja ei saanud ka korraliku ettevõtja hoolsust ilmutades nende andmete ebaõigsust kindlaks teha.
As regards export supplies from the Community, German tax law contains no such provision on the protection of legitimate expectations.
Saksa maksuõiguses ei leidu samasugust sätet õiguspärase ootuse kaitse kohta väljaspool ühendust tehtavate eksporditarnete osas.
In addition, Paragraph 227 of the 1977 Tax Code (Abgabenordnung 1977) provides:
Lisaks sätestab 1977. aasta Abgabenordnung’i (1977. aasta üldine maksuseadustik) § 227:
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
From 1992 to 1998 Netto Supermarkt, which operates several discount supermarkets in the German Land of Mecklenburg-Western Pomerania, refunded to its customers several thousand German marks which they had paid in the form of VAT.
Netto Supermarkt, kellel on mitu säästumarketit Mecklenburg-Vorpommerni liidumaa lääneosas, tagastas aastatel 1992–1998 oma klientidele tuhandeid Saksa markasid, mida viimased olid maksnud käibemaksuna.
It had decided to make those reimbursements to nationals of nonmember countries if they were able to show proof of export outside the Community of goods bought on the occasion of non-commercial trips, with such proof consisting, first, of the impression of the customs stamp half on the voucher and half on the customs form and, second, of the foreign national presenting his passport.
Ta otsustas tagastada käibemaksu ka kolmandate riikide kodanikele, kui nad suudavad tõendada, et on muudel kui ärireisidel ostetud kauba ühendusest eksportinud, kusjuures seda tõendab esiteks tolli templijäljend poolenisti kviitungil ja poolenisti tolliblanketil, ning teiseks see, et välisriigi kodanik esitab oma passi.
In 1998 Netto Supermarkt asked the Hauptzollamt Neubrandenburg (Principal Customs Office, Neubrandenburg) to check whether the customs stamp No 73 and the customs forms on which it appeared were counterfeit.
Aastal 1998 palus Netto Supermarkt Hauptzollamt Neubrandenburgil (Neubrandenburgi kõrgem tollibüroo) kontrollida, kas tolliblanketid ja neile löödud tollitempel nr 73 on võltsitud.
The Principal Customs Office initially gave a negative answer, but later informed Netto Supermarkt that the documents submitted to it by Netto Supermarkt had been examined again and been found to be falsified.
Esialgu andis see tollibüroo eitava vastuse, kuid teatas seejärel Netto Supermarktile, et edasisel kontrollimisel selgus, et tema esitatud dokumendid on võltsitud.
Subsequently, the tax investigation office found that, between 1993 and 1998, a substantial proportion of the proofs of export of goods had been counterfeited by Polish nationals with the help of forged customs forms or that the alleged proofs of export had been marked with a forged customs stamp.
Selle tulemusena tegi kontrolliosakond kindlaks, et Poola kodanikud võltsisid aastatel 1993–1998 suurel hulgal eksporditõendeid, kasutades võltsitud tolliblankette või kandes väidetavatele tõenditele võltsitud tollitempli.
By this means, Polish nationals claimed reimbursement of VAT from Netto Supermarkt, which the latter refunded to them.
Nende abil taotleti käibemaksu tagastamist Netto Supermarktilt, kes taotlused rahuldas.
In 1999 the Finanzamt assessed Netto Supermarkt to payment of the additional VAT due for the years 1993 to 1998, corresponding to the turnover actually generated during those years.
Aastal 1999 esitas Finanzamt Netto Supermarktile nõude täiendava käibemaksu tasumiseks aastate 1993–1998 eest vastavalt nende aastate tegelikule käibele.
By decision of 14 February 2000, the Finanzamt refused Netto Supermarkt’s request for exemption from the VAT retrospectively demanded for those years.
Finanzamt jättis 14. veebruari 2000. aasta otsusega rahuldamata Netto Supermarkti taotluse nimetatud aastate eest tagantjärele nõutud käibemaksust vabastamiseks.
Netto Supermarkt objected to that refusal decision.
Netto Supermarkt esitas rahuldamata jätmise otsuse peale vaide.
By decision of 3 May 2000, the Finanzamt upheld only part of the objection.
Finanzamt rahuldas selle vaide osaliselt oma 3. mai 2000. aasta otsusega.
It granted an exemption from VAT for the years 1993 and 1994, on the basis that the tax assessments for those years could no longer be amended, and remitted the interest for the years 1993 to 1997.
Ta andis käibemaksuvabastuse 1993. ja 1994. aasta eest, kuna nende aastate maksuteadete muutmine ei olnud enam lubatud, samuti vähendas ta intressi aastate 1993–1997 eest.
The Finanzamt rejected the remainder of Netto Supermarkt’s objection by holding that the latter owed the tax because it had not been able to produce proper proof of the export which gave rise to the VAT exemption.
Ülejäänud osas jättis Finanzamt Netto Supermarkti vaide rahuldamata põhjendusel, et viimane on kohustatud seda maksu tasuma, kuna ta ei suutnud esitada nõuetekohaseid eksporditõendeid, mis annaksid aluse käibemaksust vabastamisele.
According to the Finanzamt, Netto Supermarkt should have examined the genuineness of the proofs of export earlier and, by showing proper care, could have prevented a fraud lasting for years.
Finanzamti arvates oleks Netto Supermarkt pidanud eksporditõendite ehtsust juba varem kontrollima ja vajalikku hoolsust ilmutades oleks ta saanud ära hoida mitu aastat väldanud maksudest kõrvalehoidumise.
In addition, the Finanzamt considered that the fact that Netto Supermarkt had contributed to elucidating the facts did not affect the amount of VAT payable by that company.
Lisaks leidis ta, et kuigi Netto Supermarkt aitas kaasa asjaolude väljaselgitamisele, ei mõjuta see seik äriühingu poolt tasumisele kuuluva käibemaksu suurust.
Netto Supermarkt subsequently challenged that decision to refuse in part of 3 May 2000 by application to the Finanzgericht (Finance Court), seeking an exemption from the VAT retrospectively demanded for the years 1995 to 1998.
Seejärel esitas Netto Supermarkt 3. mail 2000 kohtusse kaebuse vaide osalise rahuldamata jätmise otsuse peale, nõudes Finanzgerichti kaudu aastate 1995–1998 eest tagantjärele nõutud käibemaksust vabastamist.
The Finanzgericht rejected the application.
Finanzgericht jättis selle kaebuse rahuldamata.
Netto Supermarkt brought an appeal before the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court), in which it submitted that the Finanzgericht should have considered the supplies of goods to Polish purchasers to be exempt, by applying — by analogy — the national rule on the protection of legitimate expectations referred to in Paragraph 6a(4) of the UStG, which is a rule that applies to intra-Community supplies.
Siis esitas Netto Supermarkt Bundesfinanzhofile kassatsioonkaebuse, milles ta rõhutab, et Finanzgericht oleks pidanud käsitama kauba tarnimist Poola päritolu ostjatele maksuvabana, tuginedes analoogia alusel siseriiklikule õigusnormile, mis käsitleb õiguspärase ootuse kaitset, millele on viidatud UStG § 6a lõikes 4, mis on ühendusesisestes suhetes kohaldatav norm.
In its appeal, Netto Supermarkt also relies on the principle of fairness laid down in Paragraph 227 of the 1977 Tax Code.
Netto Supermarkt tugineb selles kaebuses ka õigluse põhimõttele, mis on sätestatud 1977. aasta maksuseadustiku §-s 227.
Having regard to the principle of the protection of legitimate expectations, the Bundesfinanzhof considers that, in any event, it is in doubt whether — under Community law — export supplies from the Community can be exempt if the operator making the supply was unable — even by exercising due commercial care — to recognise that the export proofs provided by the purchaser had been falsified, even where the conditions of exemption of an export supply are objectively absent because, as in this case, the documents submitted as bearing proof of export had been forged.
Õiguspärase ootuse põhimõttest lähtudes leiab Bundesfinanzhof, et igal juhul jääb kahtlus küsimuses, kas ühenduse õiguse alusel võib ühendusest väljuvat eksporditarnet maksust vabastada, kui tarnija ei suuda isegi korraliku ettevõtja hoolsust ilmutades avastada, et ostja poolt talle esitatud eksporditõend on võltsitud, ja seda veel juhul, kui tarne maksust vabastamise tingimused ei ole objektiivselt täidetud, kuna ekspordi tõendamiseks esitatud dokumendid on võltsitud nagu käesolevas kohtuasjas.
In those circumstances, the Bundesfinanzhof decided to stay the proceedings and to request a preliminary ruling from the Court of Justice on the following question:
Neil asjaoludel otsustas Bundesfinanzhof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Do the provisions of Community law on exemption from tax for exports to a third country preclude the granting of exemption from tax by the Member State on the grounds of fairness where the conditions for exemption are not satisfied but the taxable person was unable, even by exercising due commercial care, to recognise that they were not met?’
„Kas ühenduse õigusnormid kolmandatesse riikidesse ekspordi maksuvabastuse kohta välistavad õigluse põhimõttel liikmesriigi poolt maksuvabastuse andmise juhul, kui maksuvabastuse tingimused ei ole küll täidetud, kuid maksukohustuslasel ei olnud võimalik sellest teada saada ka korraliku ettevõtja hoolsust ilmutades?”
By its question the Bundesfinanzhof asks, essentially, whether Article 15(2) of the Sixth Directive must be interpreted as precluding a Member State from granting an exemption from VAT on the supply of goods for export to a destination outside the Community, where the conditions for such an exemption are not met, but the taxable person was not able to recognise — even by exercising due commercial care — that they were not met, because the export proofs provided by the purchaser had been forged.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus seisneb sisuliselt selles, kas kuuenda direktiivi artikli 15 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik vabastab käibemaksust kauba eksporditarne ühendusest väljapoole, kui maksuvabastuse tingimused ei ole täidetud, kuid maksukohustuslasel ei olnud võimalik sellest teada saada ka korraliku ettevõtja hoolsust ilmutades, kuna ostja esitatud eksporditõend oli võltsitud.
As is clear from the first part of the first sentence of Article 15 of the Sixth Directive, it is for the Member States to lay down the conditions for the application of the exemption for the supply of goods for export to a destination outside the Community.
Kuuenda direktiivi artikli 15 lause esimesest osast nähtub, et liikmesriikidel on õigus kehtestada tingimused, mille alusel vabastatakse maksust kauba eksporditarned ühendusest väljapoole.
That provision also provides that Member States must lay down those conditions in particular for the purpose ‘of preventing any evasion, avoidance or abuse’.
Samas sättes on ühtlasi täpsustatud, et liikmesriigid võtavad need tingimused vastu selleks, et „ennetada võimalikku maksudest kõrvalehoidumist, maksustamise vältimist ja muid kuritarvitusi”.
However, it must be noted that, in the exercise of the powers conferred on them by Community directives, Member States must respect the general principles of law that form part of the Community legal order, which include, in particular, the principles of legal certainty and proportionality and the principle of protection of legitimate expectations (see, to that effect, Joined Cases C-286/94, C-340/95, C-401/95 and C-47/96 Molenheide and Others [1997] ECR I-7281, paragraphs 45 to 48; Case C-384/04 Federation of Technological Industries and Others [2006] ECR I-4191, paragraph 29; and Joined Cases C-181/04 to C-183/04 Elmeka [2006] ECR I-8167, paragraph 31).
Siiski on oluline meenutada, et ühenduse direktiividega liikmesriikidele antud pädevust teostades peavad nad järgima õiguse üldpõhimõtteid, mis on osa ühenduse õiguskorrast ja mille hulka kuuluvad ka õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtted nagu ka õiguspärase ootuse kaitse põhimõte (vt selle kohta 18. detsembri 1997. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-286/94, C-340/95, C-401/95 ja C-47/96: Molenheide jt, EKL 1997, lk I-7281, punktid 45–48; 11. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-384/04: Federation of Technological Industries jt, EKL 2006, lk I-4191, punkt 29, samuti 14. septembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-181/04–C-183/04: Elmeka, EKL 2006, lk I-8167, punkt 31).
In particular, as regards the principle of proportionality, the Court has already held that, in accordance with that principle, the Member States must employ means which, whilst enabling them effectively to attain the objectives pursued by their domestic laws, cause the least possible detriment to the objectives and principles laid down by the relevant Community legislation (see Molenheide and Others, paragraph 46, and Case C-409/04 Teleos and Others [2007] ECR I-7797, paragraph 52).
Eelkõige proportsionaalsuse põhimõtte kohta on Euroopa Kohus juba selgitanud, et selle põhimõtte kohaselt peavad liikmesriigid võtma meetmeid, mis võimaldades küll saavutada siseriikliku õigusega taotletud eesmärki, kahjustavad võimalikult vähe asjassepuutuvates ühenduse õigusaktides seatud eesmärke ja põhimõtteid (vt eespool viidatud kohtuotsus Molenheide jt, punkt 46, ja 27. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-409/04: Teleos jt, EKL 2007, lk I-7797, punkt 52).
Therefore, whilst it is legitimate for the measures adopted by the Member State to seek to preserve the rights of the public exchequer as effectively as possible, such measures must not go further than is necessary for that purpose (see, in particular, Molenheide and Others, paragraph 47, and Federation of Technological Industries and Others, paragraph 30).
Kuigi on õiguspärane, et liikmesriigi võetud meetmed kaitsevad parimal võimalikul moel riigikassa õigusi, ei või need siiski minna kaugemale, kui on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused Molenheide jt, punkt 47, ja Federation of Technological Industries jt, punkt 30).
In this respect, it must be noted that, in the field of VAT, suppliers act as tax collectors for the State and in the interest of the public exchequer (see Case C-10/92 Balocchi [1993] ECR I-5105, paragraph 25).
Selles osas tuleb märkida, et käibemaksu valdkonnas tegutsevad tarnijad maksukogujatena riigile ja riigikassa huvides (vt 20. oktoobri 1993. aasta otsus kohtuasjas C-10/92: Balocchi, EKL 1993, lk I-5105, punkt 25).
Those suppliers are liable to payment of VAT even though VAT, as a tax on consumption, is ultimately borne by the final consumer (see Case C-475/03 Banca popolare di Cremona [2006] ECR I-9373, paragraphs 22 and 28).
Tarnijad on kohustatud maksma käibemaksu, kuigi lõppkokkuvõttes jääb see tarbimist koormav maks ikkagi lõpptarbija kanda (vt 3. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-475/03: Banca popolare di Cremona, EKL 2006, lk I-9373, punktid 22 ja 28).
This is why the objective of preventing tax evasion referred to in Article 15 of the Sixth Directive sometimes justifies stringent requirements as regards suppliers’ obligations.
Sel põhjusel lubab kuuenda direktiivi artiklis 15 sätestatud maksudest kõrvalehoidumise ennetamise eesmärk mõnikord seada tarnija kohustustele kõrgendatud nõudeid.
However, any sharing of the risk between the supplier and the tax authorities, following fraud committed by a third party, must be compatible with the principle of proportionality (Teleos and Others, paragraph 58).
Siiski peab kolmanda isiku toime pandud maksudest kõrvalehoidumise korral jagunema tarnija ja maksuhalduri vaheline risk vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele (eespool viidatud kohtuotsus Teleos jt, punkt 58).