natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the provisions dealing with ‘management and control systems’, Article 7 of Regulation No 438/2001, provides as follows:
Sätete, mis puudutavad „[j]uhtimis- ja kontrollisüsteem[e]”, seas olev määruse nr 438/2001 artikkel 7 sätestab:
Member States’ management and control systems shall provide a sufficient audit trail.
Liikmesriikide juhtimis-ja kontrollisüsteemid tagavad piisava kontrolljälje.
(a) reconciliation of the summary amounts certified to the Commission with the individual expenditure records and supporting documents held at the various administrative levels and by final beneficiaries including, where the latter are not the final recipients of funding, the bodies or firms carrying out operations …’
Kontrolljälg loetakse piisavaks, kui see võimaldab: a) komisjonile esitatud tõendatud kogusummade võrdlemist üksikkulude dokumentatsiooniga ja tõendavate dokumentidega eri haldustasanditel ja lõplike abisaajate tasandil, sealhulgas, kui viimased ei ole summade lõppsaajad, tegevusi teostavate asutuste või äriühingute tasandil […]”.
In the part dealing with ‘Certification of expenditure’, Article 9(1) of Regulation No 438/2001 provides that:
„Kulude tõendami[sele]” kuuluvas osas sätestab määruse nr 438/2001 artikli 9 lõige 1:
‘The certificates of statements of interim and final expenditure referred to in Article 32(3) and (4) of [the general regulation] shall be drawn up in the form prescribed in Annex II by a person or department within the paying authority that is functionally independent of any services that approve claims.’
„[Üldmääruse] artikli 32 lõigetes 3 ja 4 osutatud kulude vahe- ja lõpparuannete tõendi koostab oma tegevuses maksenõudeid kinnitavatest üksustest sõltumatu isik või makseasutuse osakond II lisas ette nähtud vormis.”
Article 9(2)(b)(i) of Regulation No 438/2001 provides that, before certifying a given statement of expenditure, the paying authority is to satisfy itself that the statement of expenditure includes only expenditure ‘in the form of expenditure by final beneficiaries, within the meaning of points 1.2, 1.3 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation … No 1685/2000, which can be supported by receipted invoices or accounting documents of equivalent probative value’.
Määruse nr 438/2001 artikli 9 lõike 2 punkti b alapunkt i sätestab, et enne kuluaruande tõendamist veendub makseasutus, et kuluaruanne hõlmaks üksnes kulutusi, mis „on tegelikult tehtud otsuses maksete abikõlblikkusperioodi jooksul lõplike abisaajate poolt […] komisjoni määruse (EÜ) nr 1685/2000 lisas eeskirja nr 1 punktide 1.2, 1.3 ja 2 tähenduses ja mida võib tõendada maksekviitungite või samaväärse tõendusjõuga raamatupidamisdokumentidega”.
By letter of 7 September 2001, the Commission sent the Italian Republic a memorandum setting out an interpretation of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation (‘the interpretative memorandum’).
7. septembril 2001 saatis komisjon Itaalia Vabariigile üldmääruse artikli 32 lõike 1 kolmanda lõigu kohta selgitava märkuse (edaspidi „selgitav märkus”).
The covering letter indicates that ‘the purpose of [the] memorandum is to clarify certain questions referred to the Commission on the meaning of “expenditure actually paid out” and “payments effected by the final beneficiaries”’.
Kaaskirja kohaselt oli selgitava märkuse eesmärk „selgitada komisjonile seoses mõistetega „tegelikult tehtud kulutused” ja „lõplike abisaajate tehtavad maksed” esitatud teatud küsimusi”.
In that connection, point 8 of the interpretative memorandum set out, in regard to the abovementioned provision, the eligibility conditions for co-financing by the Structural Funds of advance payments made by national bodies (‘the final beneficiaries’) within the framework of State aid schemes for the purposes of Article 87 EC or in relation to the grant of aid (‘advance
Selles kontekstis tuuakse selgitava märkuse punktis 8 eespool nimetatud artiklit silmas pidades välja liikmesriikide asutuste (edaspidi „lõplikud abisaa- jad”) tehtavate ettemaksete abikõlblikkuse tingimused struktuurifondide kaasfinantseerimise saamiseks riigiabi raames EÜ artikli 87 tähenduses või seoses abi andmisega (edaspidi „ettemaksed”): „Juhul, kui lõplik abisaaja ja ühenduse fondide
However, expenditure declared by the final beneficiary to the management or payment authority, or to the intermediary body, must match the expenditure actually paid out by the final recipients, as attested to by receipted invoices or by documents of equivalent probative value.
Sellele vaatamata peavad lõpliku abisaaja poolt korraldus- ja makseasutustele ning vahendusasutustele deklareeritud kulutused vastama summade lõppsaaja tegelikele kulutustele ning olema tõendatud maksekviitungite või muude samaväärse tõendusjõuga dokumentidega.
That is why advance payments made by the final beneficiary cannot be included in the expenditure declared to the Commission unless that beneficiary was able to establish that the final recipient used the advance to reimburse expenditure actually paid out.’
Seetõttu ei kuulu lõplike abisaajate tehtavad ettemaksed deklareerimisele komisjonile esitatavas kulude aruandes, v.a kui nimetatud abisaaja tõendab, et toetussummade lõppsaaja kasutas neid toetussummasid tegelike kulude hüvitamiseks”.
Thus, according to the interpretative memorandum, advance payments not supported by proof of their use by the final recipients (‘unsupported advance payments’) are not eligible for a contribution from the Funds (‘the general rule at issue’).
Niisiis pole ettemaksed, mille kasutamise kohta lõppsaajate poolt ei ole esitatud tõendeid (edaspidi „põhjendamata ettemaksed”), selgitava märkuse kohaselt fondide toetuse saamiseks abikõlblikud (edaspidi „vaidlusalune üldreegel”).
By letter of 20 January 2003, the Commission informed the Italian Republic, in the context of processing a payment application made by the latter, that it would deduct the amounts corresponding to unsupported advance payments.
20. jaanuari 2003. aasta kirjaga teatas komisjon Itaalia Vabariigile seoses viimase poolt temale esitatud maksetaotluse menetlemisega, et ta arvestab maha põhjendamata ettemaksetele vastava summa.
It called upon the Italian Republic to inform it of the amount of such advances, processing of the payment application being suspended in the meantime.
Ta soovis, et Itaalia Vabariik teataks talle nimetatud summa suuruse, märkides, et maksetaotluse menetlemine on kuni selle ajani peatatud.
By letter of 3 March 2003, the Commission informed the Italian Republic that it had ordered payment of a sum lower than that requested, having deducted the amount corresponding to the unsupported advance payments.
3. märtsi 2003. aasta kirjas märgib komisjon, et ta määras maksmiseks taotluses märgitust väiksema summa pärast põhjendamata ettemaksetele vastava summa mahaarvamist.
On 27 March 2003, the Italian Republic brought an action for annulment of the two abovementioned letters (Case C-138/03).
27. märtsil 2003 esitas Itaalia Vabariik kahe eespool nimetatud otsuse vastu tühistamishagi (kohtuasi C-138/03).
At the same time as those events, a consultation procedure was under way within the Committee on the Development and Conversion of Regions (‘the Committee’)
Samal ajal nende asjaoludega algatati piirkondade arengu ja ümberkorraldamise komitees (edaspidi „komitee”) nõupidamismenetlus eesmärgiga määratleda
In that context, the Commission had asked the Committee to examine the possibility that advance payments might be eligible for a contribution from the Funds and the conditions of eligibility in such a case .
Selles kontekstis palus komisjon komiteel uurida, kas ettemaksed on fondide toetuseks kõlblikud ja sellise kõlblikkuse tingimusi.
Since no agreement was reached at the Committee’s 73rd meeting held on 19 February 2003, the Commission decided to take no further steps in that regard.
Kuna komitee 73. koosolekul 19. veebruaril 2003 ei saavutatud kokkulepet, loobus komisjon lõpuks edasistest algatustest sel teemal.
By letter of 14 May 2003, the Commission informed the Italian Republic of the outcome of the discussions which had taken place within the Committee.
14. mai 2003. aasta kirjas teavitas komisjon Itaalia Vabariiki komitees toimunud arutelu lõppemisest.
It indicated that its position as regards the eligibility of advance payments remained the same as that stated in the interpretative memorandum.
Ta kinnitas, et tema seisukoht ettemaksete abikõlblikkuse suhtes on sellegipoolest sama, mis selgitavas märkuses väljendatud.
However, referring to the doubts which could have arisen as to the interpretation of the provisions in force and in order not to disappoint expectations which might legitimately have been created by the discussions within the Committee, the Commission decided to treat unsupported advance payments as eligible where they related to aid in respect of which the final decision to grant the aid had been adopted by 19 February 2003 at the latest, or to aid granted in the context of a tendering procedure which had been concluded by that date at the latest.
Viidates kahtlustele, mis antud küsimuses võivad kehtivate normide pinnalt tekkida, ja et mitte petta komitee arutelust õiguspäraselt tekkida võinud ootusi, nõustus komisjon siiski lugema abikõlblikuks need põhjendamata ettemaksed, mis on seotud abiga, mille andmise lõppotsus on tehtud hiljemalt 19. veebruaril 2003, või abiga, mis on antud hiljemalt nimetatud kuupäeval lõppenud pakkumismenetluse raames.
In addition, the Commission informed the Italian Republic that the amount of advance payments had to be specified, in accordance with the rules thus laid down, in the statements of expenditure accompanying the payment applications submitted to it .
Lisaks juhtis komisjon Itaalia Vabariigi tähelepanu sellele, et ettemakse summa tuleb samas kirjas välja toodud eeskirju järgides välja tuua komisjonile esitatavatele maksenõuetele lisatud kuluaruannetes.
On 24 July 2003, the Italian Republic brought an action for annulment of the letter of 14 May 2003 (Case C-324/03).
24. juulil 2003 esitas Itaalia Vabariik 14. mai 2003. aasta kirja peale tühistamishagi (kohtuasi C-324/03).
In application of the rules set out in the letter of 14 May 2003, the Italian authorities received payment, on 5 June 2003, of the amounts referred to in the letters of 20 January and 3 March 2003, which had been claimed in Case C-138/03.
14. mai 2003. aasta kirjas välja toodud eeskirjade alusel jõudsid 5. juunil 2003 Itaalia ametiasutusteni 20. jaanuari ja 3. märtsi 2003. aasta kirjades käsitletud ning kohtuasjas C-138/03 nõutud summade väljamaksed.
By letter of 29 July 2003, the Commission sent the Italian authorities a new version of the letter of 14 May 2003, which corrected a number of translation errors in the latter .
29. juuli 2003. aasta kirjas edastas komisjon Itaalia ametiasutustele uue versiooni 14. mai 2003. aasta kirjast, milles parandas mõningad viimases olnud tõlkevead.
On 9 October 2003, the Italian Republic brought an action for annulment of the letter of 29 July 2003 (Case C-431/03).
9. oktoobril 2003 esitas Itaalia Vabariik tühistamishagi 29. juuli 2003. aasta kirja vastu (kohtuasi C-431/03).
As in Case C-324/03, the Italian Republic contested the letter insofar as it refused to accept as eligible for a contribution from the Structural Funds advance payments unsupported by documentary evidence of
Itaalia Vabariik vaidlustas kirja samamoodi nagu kohtuasjas C-324/03 osas, milles see tunnistab struktuurifondide toetuse seisukohalt
On 25 September 2003, the Italian Republic also brought an action against Regulation No 1145/2003, which had entered into force on 5 July 2003 (Case C-401/03, which became Case T-223/04 when it was transferred to the Court of First Instance).
25. septembril 2003 esitas Itaalia Vabariik hagi 5. juuli 2003 jõustunud määruse nr 1145/2003 vastu (kohtuasi C-401/03, pärast Esimese Astme Kohtule üle andmist kohtuasi T-223/04).
By letter of 25 March 2004, the Commission informed the Italian Republic that the amounts of advance payments made in the context of aid schemes for any Objective 1 or Objective 2 programme must be clearly specified in respect of each measure in future statements of expenditure, as was stated in the letters of 14 May and 29 July 2003.
25. märtsi 2004. aasta kirjas juhtis komisjon Itaalia Vabariigi tähelepanu sellele, et nii nagu on välja toodud 14. mai ja 29. juuli 2003. aasta kirjades, tuleb kõikide programmide puhul, mis kuuluvad eesmärkide nr 1 ja 2 alla, abikava raames makstud ettemakse summa edaspidistes kuluaruannetes iga meetme osas ära näidata.
The Italian Republic brought an action against the letter of 25 March 2004 and, in the alternative, against Regulation No 448/2004, which had entered into force on 11 March 2004 (Case T-207/04).
Itaalia Vabariik esitas hagi selle kirja vastu ja lisaks ka 11. märtsil 2004 jõus olnud määruse nr 448/2004 vastu (kohtuasi T-207/04).
By letter No 6311 of 1March 2005, the Italian Republic applied to the Commission for an interim payment in the context of the implementation of the regional operational programme (‘ROP’) on the basis of Objective 1 for 2000-06 in respect of the Campania region.
1. märtsi 2005. aasta kirjas nr 6311 esitas Itaalia Vabariik komisjonile vahemakse taotluse piirkondliku tegevuskava rakendamise raames Campanie piirkonnaga seotud eesmärgi nr 1 alusel ajavahemiku 2000-2006 osas.
By letter No 2772 of 21 March 2005, the Commission asked the Italian Republic to complete the statement of expenditure accompanying that payment application by indicating clearly the amounts of the advance payments at issue.
21. märtsi 2005. aasta kirjas nr 2772 nõudis komisjon, et Itaalia Vabariik täidaks ära selle maksetaotluse lisaks oleva kuluaruande, näidates selgelt ära makstud vaidlusaluste ettemaksete summa.
By letter No 12827 of 29 April 2005, the Italian Republic made a further payment application for an amount of EUR 173 41 776.84, again in the context of the implementation of the abovementioned ROP.
29. aprilli 2005. aasta kirjas nr 12827 esitas Itaalia Vabariik sellesama piirkondliku tegevuskava rakendamise raames komisjonile uue vahemakse taotluse summale 17 341 776,84 eurot.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 May 2005, the Italian Republic brought an action against, inter alia, letter No 2772 of 21 March 2005 (Case T-212/05).
Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. mail 2005 saabunud avaldusega esitas Itaalia Vabariik hagi 21. märtsi 2005. aasta kirja nr 2772 vastu (kohtuasi T-212/05).
By letter No 5272 of 7 June 2005 (‘the first contested letter’), the Commission asked the Italian Republic to complete the statements of expenditure accompanying the payment applications made to it by letter No 6311 of 1March 2005 and letter No 12827 of 29 April 2005 (‘the statements of expenditure at issue’ and ‘the payment applications at issue’) by specifying, in respect of each measure, the amount of the advance payments at issue which had been paid or were to be paid.
7. juuni 2005. aasta kirjas nr 5272 (edaspidi „esimene vaidlustatud kiri”) nõudis komisjon, et Itaalia Vabariik täidaks komisjonile 1. märtsi 2005. aasta kirjas nr 6311 ja 29. aprilli 2005. aasta kirjas nr 12827 esitatud vahemakse taotlustele lisatud kuluaruanded, näidates iga meetme puhul ära summad, mis maksti või mida võidi maksta vaidlusaluste ettemaksetena (edaspidi „vaidlusalused kuludeklaratsioonid” ja „vaidlusalused maksetaotlused”).
It also pointed out that the payment procedures for the payment applications at issue would be suspended or would remain suspended until that information was received.
Ta täpsustas ka, et vaidlusalused maksetaotluste maksemenetlused peatatakse või need jäävad peatatuks kuni nimetatud informatsiooni saamiseni.
That letter was received by the Italian authorities concerned on 8 June 2005.
See kiri jõudis asjaomaste Itaalia ametiasutusteni 8. juunil 2005.
By letter No 5453 of 8 June 2005 (‘the second contested letter’), letters Nos 5726 and 5728 of 17 June 2005 (‘the third contested letter’ and ‘the fourth contested letter’, respectively) and letter No 5952 of 23 June 2005 (‘the fifth contested letter’), the Commission informed the Italian Republic that the payments made would not match the amount applied for in the context of the implementation, on the one hand, of the Single Programming Document under Objective 2 for 2000-06 in respect of the Lazio region and, on the other, the ROP under Objective 1 for the same period in respect of the Puglia region, as a result of the deduction of the amounts corresponding to the advance payments at issue.
8. juuni 2005. aasta kirjas nr 5453 (edaspidi „teine vaidlustatud kiri”), 17. juuni 2005. aasta kirjades nr 5726 ja nr 5728 (edaspidi vastavalt „kolmas vaidlustatud kiri” ja „neljas vaidlustatud kiri”), ja 23. juuni 2005. aasta kirjas nr 5952 (edaspidi „viies vaidlustatud kiri”) juhtis komisjon Itaalia Vabariigi tähelepanu sellele, et pärast vaidlusaluste ettemaksete summade mahaarvamist erineb tehtud maksete summa sellest, mida taotleti esiteks Latiumi piirkonnaga seotud eesmärgi nr 1 põhjal koostatud ainsa programmidokumendi rakendamise raames ajavahemiku 2000-2006 eest, ja teiseks piirkondliku tegevuskava rakendamise raames Pouilles’ piirkonnaga seotud eesmärgi nr 1 alusel sama ajavahemiku eest.
By judgment of 24 November 2005 in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03 Italy v Commission [2005] ECR I-10043 (the ‘judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03’), the Court of Justice held that it was unnecessary to give judgment on the action in Case C-138/03 and that the actions in Case C-324/03 and Case C-431/03 fell to be dismissed as unfounded and inadmissible, respectively.
24. novembri 2005. aasta otsuses liidetud kohtuasjades (C-138/03, C-324/03 ja C-431/03 Itaalia vs. komisjon (EKL 2005, lk I-10043; edaspidi: „24. novembri 2005. aasta kohtuotsus”) leidis Euroopa Kohus, et kohtuasjas C-138/03 ei tule otsust teha ja et kohtuasjades C-324/03 ja C-431/03 tuleb hagi jätta rahuldamata vastavalt põhjendamatuse ja vastuvõetamatuse tõttu.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 10 August 2005, the Italian Republic brought the present action.
Esimese Astme Kohtu kantseleisse 10. augustil 2005 saabunud avaldusega esitas Itaalia Vabariik käesoleva hagi.
By letter of 10 January 2006, the Registry asked the parties to submit their observations on the possible implications for the present case of the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above.
10. jaanuari 2006. aasta kirjaga palus kohtukantselei pooltel esitada oma märkused eespool punktis 36 nimetatud 24. novembri 2005. aasta kohtuotsuse tagajärgede kohta käesoleva kohtuasja jaoks.
The parties submitted their observations within the time allowed and the Commission submitted to the Registry on 2 March 2006 a corrigendum intended to correct a clerical error in its observations.
Pooled esitasid oma märkused määratud tähtaja jooksul, ning seejärel esitas komisjon 2. märtsil 2006 paranduse tema esitatud märkustes olnud vea parandamiseks.
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court of First Instance (Second Chamber) decided to open the oral procedure and, by way of measures of organisation of procedure, asked the Commission to answer a number of written questions and asked the Italian Republic to produce a document.
Ettekandja-kohtuniku ettekande põhjal otsustas Esimese Astme Kohus (teine koda) avada suulise menetluse ja menetlust korraldavate meetmete raames palus komisjonil vastata teatavatele küsimustele ja Itaalia Vabariigil esitada teatav dokument.
The parties complied with those requests.
Pooled täitsid need nõuded.
By decision of 2 February 2007, Judge A.W.H. Meij and Judge N.J. Forwood were designated as Acting President of Chamber and Judge, respectively, replacing Judge J. Pirrung, who was unable to take part .
2. veebruari 2007. aasta otsusega määrati kohtunikud A. W. H. Meij ja N. J. Forwood täitma vastavalt koja esimehe ja kohtuniku ametikohustusi, kuna kohtunik J. Pirrung ei saanud asja läbivaatamisel osaleda.
The parties presented oral argument and replied to the questions put by the Court at the hearing on 25 April 2007 .
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 25. aprilli 2007. aasta kohtuistungil.
Following the hearing, an informal meeting with the representatives of the parties was organised before the Court .
Selle kohtuistungi järel korraldati Esimese Astme Kohtus istungiväline kohtumine poolte esindajatega.
The Italian Republic claims that the Court should:
Itaalia Vabariik palub Esimese Astme Kohtul:
— annul the first contested letter insofar as it asks it to complete the statements of expenditure accompanying the payment applications at issue by indicating, in respect of each measure, the amount of the advance payments at issue which had been paid or which were to be paid and insofar as payment procedures for the contested applications for payment would be suspended or would remain suspended until that information was received;
– tühistada esimene vaidlustatud kiri osas, milles see nõuab, et Itaalia Vabariik täidaks maksetaotlustele lisatud kuluaruanded, näidates iga meetme puhul ära summad, mis maksti või mida võidi maksta vaidlusaluste ettemaksetena, ja osas, milles nende taotluste maksemenetlused peatatakse või need jäävad peatatuks kuni nimetatud informatsiooni saamiseni;
— annul the second, third, fourth and fifth contested letters insofar as they inform it that the payments made would not match the amount applied for as a result of the deduction of the amounts corresponding to the advance payments at issue;
– tühistada teine, kolmas, neljas ja viies vaidlustatud kiri osas, milles neis on märgitud, et pärast vaidlusaluste ettemaksete summade mahaarvamist erineb tehtud maksete summa sellest, mida taotleti;
— dismiss the action as inadmissible or as unfounded;
– jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
The Commission raised an objection of inadmissibility in respect of the first contested letter on the ground that it does not constitute an actionable measure for the purposes of Article 230 EC by reason of its interpretative nature or, in the alternative, because it merely confirms the view expressed in the interpretative memorandum.
Komisjon vaidlustab esimese vaidlustatud kirja vastu esitatud hagi vastuvõetavuse põhjusel, et selle kirja puhul ei ole tegemist vaidlustatava aktiga EÜ artikli 230 tähenduses, kuna see on tõlgendav või teise võimalusena kinnitav.
Primarily, the Commission contends that the first contested letter does not, of itself, produce any legal effects but is purely interpretative .
Komisjon väidab esiteks, et esimene vaidlustatud kiri ei too kaasa mingeid õiguslikke tagajärgi, vaid on üksnes tõlgendav.
With regard, first, to the general rule at issue, the first contested letter merely repeats the Commission’s interpretation of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation and, of itself, does not produce any legal effect vis-à-vis the Italian Republic .
Kõigepealt, vaidlusalust üldreeglit käsitledes, piirdub esimene vaidlustatud kiri komisjoni poolt üldmääruse artikli 32 lõikele 1 antud tõlgenduse meenutamisega, ning sellega ei kaasne Itaalia Vabariigile mingeid õiguslikke tagajärgi.
With regard, secondly, to the request for information concerning advance payments, that request was merely an implementing step and the practical expression of the rules concerning the eligibility of expenditure and, in particular, of the rules on proof of expenditure laid down in Regulation No 448/2004.
Teiseks, ettemaksetega seotud informatsiooni edastamise taotluse puhul on tegemist üksnes kulutuste abikõlblikkusega seonduvate õigusnormide, täpsemalt määruses nr 448/2004 sätestatud kulutuste tõendamise eeskirjade kohaldamise viisi ja praktilise selgitamisega.