natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While the Commission enjoys a wide discretion to admit aid by way of derogation from the general prohibition in Article 87(1) EC, that discretion cannot be used while disregarding the fact that it was during the period in which the aid in question was unlawfully paid that it could have distorted competition in a manner contrary to the Community interest, as determined under the existing legislative framework.
Kuigi komisjonil on abi EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud üldise keelu suhtes kehtivate erandite alusel lubatavaks tunnistamisel lai kaalutlusõigus, ei või selle kaalutlusõiguse kasutamisel jätta arvestamata asjaolu, et kõnealune abi sai kahjustada konkurentsi ühenduse huvidega vastuolus oleval moel – nagu kehtivate õigusaktidega määratletud – ajavahemikul, mil selle andmine oli õigusvastane.
The Commission therefore erred in law by applying Article 87(3)(d) EC to the period before 1 November 1993, instead of applying the substantive rules in force during the period in question.
Seega on komisjon rikkunud õigusnormi, kui kohaldas 1993. aasta 1. novembrist varasema perioodi suhtes sel ajal kehtinud materiaalõigusnormide asemel EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d.
The analysis as to whether aid that has been paid and not notified is compatible with the common market does not only require an assessment of whether, at the time when the relevant decision was adopted, the Community interest demanded that the aid be repaid.
Väljamakstud, kuid teatamata abi ühisturuga kokkusobivuse analüüsimisel ei tule hinnata mitte ainult seda, kas vastava otsuse vastuvõtmise hetkel on ühenduse huvidest lähtudes nõutav, et abi tagastataks või mitte.
The Commission must also ascertain whether, during the period in which the
Komisjon peab kontrollima ka seda, kas ajavahemikul,
It is not for the Court of First Instance, therefore, to substitute its economic assessment for that made by the institution which adopted the decision.
Seega ei saa Esimese Astme Kohus otsuse vastuvõtja poolt antud majanduslikku hinnangut asendada enda omaga.
(see para. 96) for those who are subject to it if aid which could not be regarded as compatible during a particular period, in the absence of a derogation from the general prohibition of State aid under Article 87(1) EC, which was applicable in that period, could subsequently be regarded as compatible if such a derogation were made available.
(vt punkt 96) õigussubjektide jaoks ettenähtavad, kui abi, mida ei saa teatud perioodi osas kokkusobivaks pidada, kuna sel perioodil ei olnud EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud riigiabi üldkeelu suhtes kehtivat erandit ette nähtud, võidakse edaspidi, kui selline erand ette nähakse, tunnistada kokkusobivaks.
Moreover, to consider that aid which has not been notified can be declared compatible with the common market by virtue of a derogation which was not in force when that aid was paid would result in conferring an advantage on the Member State which granted it in relation to any other Member State which might have intended to grant similar aid but refrained from doing so since there was no derogation authorising this.
Pealegi, kui teatamata abi võib tunnistada ühisturuga kokkusobivaks vastavalt erandile, mida selle väljamaksmise ajal ei olnud ette nähtud, asetab see soodsamasse olukorda liikmesriigi, kes niisuguse abi välja maksis, võrreldes võimalike teiste liikmesriikidega, kes oleksid soovinud sarnast abi anda, kuid kes loobusid sellest, kuna puudus seda lubav erand.
That would serve to encourage Member States not to notify aid which they considered incompatible with the common market, in the absence of an applicable derogation, in the hope that such a derogation might be adopted subsequently.
Tegemist oleks omamoodi üleskutsega liikmesriikidele mitte teatada abist, mis on nende hinnangul ühisturuga kokkusobimatu, juhul kui selle abi suhtes kohaldatavat erandit ei ole ette nähtud, lootuses, et selline erand võidaks hiljem kehtestada.
(see paras 58-61, 66, 67)
(vt punktid 58–61, 66 ja 67)
In the application of Article 87(3) EC, the Commission has a wide discretion the exercise of which involves complex economic and social assessments which must be made in a Community context.
Komisjonil on EÜ artikli 87 lõike 3 kohaldamisel lai kaalutlusõigus, mille kasutamine hõlmab keerulisi majanduslikke ja sotsiaalseid hinnanguid, mis tuleb läbi viia ühenduse kontekstis.
Judicial review of the manner in which that discretion is exercised is therefore confined to establishing that the rules of procedure and the rules relating to the
Selle kaalutlusõiguse rakendamise kontrollimisel tuleb kohtul kontrollida üksnes menetlusnormide järgimist ja põhjendamiskohustuse täitmist, faktiliste asjaolude
With regard to the examination of export aid in the book sector granted to a book agency, the purpose of which is to offset the extra costs of handling small orders, the Commission commits a manifest error of assessment if it applies to its initial assessment of the costs individual multiplying factors, which are justified on the basis of additional technical processing difficulties which could be resolved by the use of tele-transmission.
Mis puudutab niisuguse raamatusektoris antud ekspordiabi uurimist, mis on antud raamatute vahendajale ning on mõeldud väikeste tellimuste töötlemisega seotud lisakulutuste hüvitamiseks, siis komisjon on teinud ilmselge hindamisvea, kui kohaldas oma esialgses hinnangus kulutustele koefitsiente, mille põhjendustes tuginetakse tellimuste töötlemisega seonduvatele täiendavatele tehnilistele raskustele, mida saaks lahendada elektrooniliste vahendite kasutamisega.
It is clearly inconsistent to argue that, where orders are not tele-transmitted, extra costs are incurred, and at the same time to apply the same individual
Selles osas on ilmselgelt asjakohatu väita, et see, kui tellimusi ei esitata elektroonilisel teel, põhjustab lisakulutusi, ning samal ajal rakendada sama koefit-
SUMMARY — CASE T-348/04 in processing small orders only if teletransmission was clearly less widely used in processing small orders than in other orders.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI T-348/04 väikeste tellimuste puhul selgelt harvemini esinev kui muude tellimuste puhul.
multiplying factor to orders that have been teletransmitted and those which have not been so transmitted.
sienti nii elektroonilisel teel kui muul moel esitatud tellimustele.
With regard to the absence of tele-transmis-sion, it would be acceptable to apply a multiplying factor to the costs incurred
Koefitsiendi kasutamine on väikeste tellimuste töötlemisel tekkinud kulutuste puhul – arvestades elektrooniliste vahendite mittekasutamist – vastuvõetav vaid juhul, kui elektrooniliste vahendite kasutamine oli
(see paras 101, 124, 125, 130)
(vt punktid 101, 124, 125 ja 130)
In Case T-348/04,
Kohtuasjas T-348/04,
Commission of the European Communities, represented by J.-P. Keppenne, acting as Agent, defendant,
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: J.-P. Keppenne, kostja,
French Republic, represented initially by G. de Bergues and S. Ramet, and subsequently by G. de Bergues and A.-L. Vendrolini, acting as Agents, intervener,
Prantsuse Vabariik, esindajad: G. de Bergues ja S. Ramet, hiljem G. de Bergues ja A.-L. Vendrolini, menetlusse astuja, mille ese on taotlus tühistada komisjoni 20. aprilli 2004. aasta otsuse 2005/262/EÜ Prantsusmaa poolt Prantsuse Raamatu Ekspordi Kooperatiivile (CELF) abimeetme rakendamise kohta (ELT 2005, L 85, lk 27) artikli 1 viimane lause,
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Third Chamber), composed of M. Jaeger, President, V. Tiili and T. Tchipev, Judges,
EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda), koosseisus: koja esimees M. Jaeger, kohtunikud V. Tiili ja T. Tchipev, kohtusekretär: vanemametnik J. Palacio González, arvestades kirjalikus menetluses ja 23. mai 2007. aasta kohtuistungil esitatut,
The applicant, the Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE), is an agency established in France, whose business consists in particular of exporting Frenchlanguage books to other Member States of the European Union and to non-member countries.
Hageja, Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE), on Prantsusmaal asutatud vahendusagentuur, mille majandustegevuseks on eelkõige prantsuskeelsete raamatute eksport teistesse Euroopa Liidu liikmesriikidesse ja kolmandatesse riikidesse.
Agents are among the various operators involved in the distribution of books.
Vahendajad kuuluvad raamatute müügiga tegelevate ettevõtjate hulka.
They deal with retailers or organisations but not with the final consumer.
Vahendajate klientideks on jaemüüjad ja organisatsioonid, mitte lõppkasutajad.
They enable orders to be satisfied which publishers or their distributors would not find remunerative.
Nende tegevus võimaldab täita tellimusi, mis oleksid kirjastajatele või levitajatele liiga kulukad.
The agent collects orders, each inconsiderable in itself, from different customers and approaches the publisher or distributor, who thus needs to deliver to only one place.
Vahendusagentuur kogub kokku mitmete klientide tellimused, mis on eraldivõetuna väikesesummalised, ning pöördub kirjastaja või levitaja poole, kes täidab tellimuse ühe tarnega.
Similarly, the agent gathers together orders from his bookselling or institutional customers in respect of works from different publishers, thus sparing his customers the need to place multiple orders with many different suppliers.
Samuti kogub vahendaja oma klientideks olevate raamatukaupluste või institutsioonide tellimused eri kirjastajate väljaantud teoste osas, säästes seeläbi oma kliente paljude erinevate tellimuste esitamisest paljudele erinevatele ettevõtjatele.
CELF’s object, according to the most recent version of its statutes, is ‘directly to handle orders from abroad or the overseas territories and departments for books, brochures and all communications media, and more generally to carry out any transactions for the purpose, in particular, of furthering the promotion of French culture throughout the world by means of the abovementioned media’.
CELFi tegevusalaks on tema põhikirja viimase versiooni kohaselt „täita otse välisriikidest ning ülemereterritooriumidelt ja -departemangudest tulnud tellimusi raamatutele, brošüüridele ja meediaväljaannetele, ning üldisemalt teha tehinguid, mille eesmärk on prantsuse kultuuri levitamine maailmas eespool nimetatud väljaannete abil”.
Most of the members of CELF are publishers established in France.
Suurem osa CELF-i liikmetest on Prantsusmaal asutatud kirjastused.
However, membership is open to all persons engaged in the publication or distribution of Frenchlanguage books, irrespective of their place of establishment.
Siiski on CELF-iga võimalik ühineda kõigil prantsuskeelsete raamatute kirjastamise ja turustamise valdkonnas tegutsevatel ettevõtjatel sõltumata asukohast.
CELF and the applicant are commercially active chiefly in countries and areas that are not French-speaking.
CELF-i ja hageja kaubandustegevus on suunatud peamiselt riikidesse ja piirkondadesse, kus prantsuse keelt ei räägita.
For French-speaking areas, particularly Belgium, Canada and Switzerland, book distribution is performed by the distribution networks set up by publishers.
Prantsuskeelsetes piirkondades, eelkõige Belgias, Kanadas ja Šveitsis, toimub kõnealuste raamatute turustamine kirjastajate loodud levitamisvõrgustike kaudu.
In 1979, since CELF was in financial difficulties, the French authorities decided to grant it a number of subsidies.
Aastal 1979, mil CELF-il tekkisid finantsraskused, otsustasid Prantsuse ametiasutused anda talle teatavat toetust.
The subsidies in question were designed to allow export agencies to meet all orders from booksellers established in non-French-speaking areas, irrespective of amount, profitability and destination, in order to promote the dissemination of French literature throughout the world.
Kõnealuse abi eesmärk oli võimaldada ekspordivahendajatel täita kõiki neis piirkondades, kus prantsuse keelt ei kõnelda, asuvatest raamatukauplustest pärinevaid tellimusi, sõltumata sellest, milline on tellimuse summa, tasuvus ja tellimuse edastamise koht, eesmärgiga soodustada prantsuskeelse kirjanduse levikut maailmas.
The only subsidy which is the subject of the present case (‘the contested aid’) was granted on an annual basis from 1980, although the amount of the subsidy varied as of
Toetust, mis on käesoleva kohtuasja esemeks (edaspidi „vaidlusalune abi”), on antud iga-aastaselt alates aastast 1980, kuigi toetuse summa on algusajaga võrreldes
The contested aid consisted of a package of annual subsidies, each of which was specifically intended to offset the extra costs incurred each year in handling orders from booksellers established abroad to the value of FRF 500 (EUR 76.22) or less, excluding costs of carriage (‘small orders’), which were considered to be below the break-even point.
Vaidlusalune abi kujutas endast iga-aastaste toetuste paketti, millest iga üksiku toetuse eesmärk oli konkreetselt hüvitada lisakulutused, mis tekkisid vastaval aastal seoses selliste tellimuste töötlemisega, mis pärinesid välisriikides asuvatelt raamatupoodidelt ning mille summa oli maksimaalselt 500 Prantsuse franki (76,22 eurot) ilma transpordikuludeta (edaspidi „väikesed tellimused”), mida käsitleti alla tulususe läve jäävate tellimustena.
From 1981, one quarter of the amount of subsidy granted during the previous year was disbursed at the beginning of the year, the balance being granted in the autumn, after the public authorities had examined CELF’s operational estimates and the fluctuations in the first part of the financial year.
Alates aastast 1981 maksti veerand eelneval aastal makstud toetuse summast aasta alguses, ülejäänud osa sügisel pärast seda, kui ametiasutused olid uurinud CELF-i tegevust puudutavaid andmeid ning muutusi tegevuses, mis kajastusid eelarveaasta esimeses osas.
Within three months of the end of the financial year, an account showing how the subsidy had been used, together with a list of supporting documents, had to be forwarded to the Ministry of Culture and French Language.
Kolme kuu jooksul eelarveaasta lõpust arvates pidi Prantsuse kultuuri- ja frankofooniaministeeriumile olema esitatud üksikasjalik aruanne toetuse kasutamise kohta koos seda tõendavate dokumentidega.
By letter of 20 March 1992, the applicant drew the Commission’s attention to certain aid for promoting, transporting and marketing French books granted by the French authorities to CELF.
Hageja juhtis 20. märtsi 1992. aasta kirjaga komisjoni tähelepanu teatavatele toetustele, mida Prantsuse ametiasutused olid andnud CELF-ile prantsuskeelsete raamatute tutvustamiseks, transpordiks ja turustamiseks.
It also asked the Commission whether that aid had been notified in accordance with Article 93(3) of the EC Treaty (now Article 88(3) EC).
Samuti küsis ta komisjonilt, kas kõnealustest toetustest oli teatatud vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 93 lõikele 3 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 3).
By letter of 7 August 1992, the Commission confirmed to the applicant that certain aid granted to CELF, including the contested aid, had not been notified.
Komisjon kinnitas oma 7. augusti 1992. aasta kirjas hagejale, et CELF-ile on antud toetusi, millest ei ole teatatud, sh vaidlusalune abi.
On 18 May 1993, the Commission adopted a decision authorising the aid in question under the title ‘Aid to exporters of French books’ [Decision NN 127/92] (OJ 1993 C 174, p. 6).
18. mail 1993 võttis komisjon vastu otsuse pealkirjaga „Prantsuskeelsete raamatute eksportijatele antav abi”, millega tunnistas need toetused lubatavaks (otsus NN 127/92 (EÜT C 174, lk 6)).
By judgment of 18 September 1995 in Case T-49/93 SIDE v Commission [1995] ECR II-2501, the Court of First Instance annulled that decision in so far as it concerned the contested aid.
Esimese Astme Kohus tühistas 18. septembril 1995 kohtuasjas T-49/93: SIDE vs. komisjon (EKL 1995, lk II-2501) tehtud otsusega eespool viidatud otsuse vaidlusalust abi puudutavas osas.
The Court held that the Commission had failed to comply with its obligation to initiate the inter partes procedure provided for by Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC).
Esimese Astme Kohus asus seisukohale, et komisjon ei olnud järginud kohustust algatada EÜ asutamislepingu artikli 93 lõikes 2 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 2) ette nähtud menetlust, mille käigus kuulatakse ära mõlemad pooled.
On 30 July 1996, the Commission decided to open the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC).
30. juulil 1996 otsustas komisjon algatada EÜ asutamislepingu artikli 93 lõikes 2 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 2) ette nähtud menetluse.
On 10 June 1998, the Commission adopted a new decision declaring the contested aid compatible with the common market (Decision 1999/133/EC concerning State aid in favour of CELF) (OJ 1999 L 44, p. 37)
10. juunil 1998 võttis komisjon vastu uue otsuse, milles tunnistas vaidlusaluse abi ühisturuga kokkusobivaks (otsus 1999/133/EÜ CELF-ile antava riigiabi kohta (EÜT 1999, L 44, lk 37)).
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 29 September 1998, the applicant brought an action before the Court for the annulment of that decision.
Hageja esitas 29. septembril 1998 Esimese Astme Kohtu kantseleisse hagi, milles palus kõnealune otsus tühistada.
Decision 1999/133 was also the subject of an application for annulment brought by the French Republic, lodged at the Registry of the Court of Justice on 8 September 1998.
Otsuse 1999/133 tühistamiseks esitas hagi ka Prantsuse Vabariik, kelle hagi saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 8. septembril 1998.
The French Republic challenged that decision on the ground that the Commission did not apply Article 90(2) of the EC Treaty (now Article 86(2) EC).
Prantsuse Vabariik vaidlustas kõnealuse otsuse põhjusel, et komisjon ei ole kohaldanud EÜ asutamislepingu artikli 90 lõiget 2 (nüüd EÜ artikli 86 lõige 2).
Since the two actions concerned the validity of the same act, on 25 March 1999 the President of the Fourth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance ordered, pursuant to the third paragraph of Article 47 of the Statute of the Court of Justice (now the third paragraph of Article 54 of the Statute of the Court of Justice), that the proceedings be stayed pending delivery of final judgment by the Court of Justice.
Kuna sama akti kehtivuse kohta oli esitatud kaks hagi, peatas Esimese Astme Kohtu neljanda laiendatud koja esimees 25. märtsi 1999. aasta määrusega menetluse Euroopa Kohtu põhikirja artikli 47 kolmanda lõigu alusel (nüüd Euroopa Kohtu põhikirja artikli 54 kolmas lõik), kuni Euroopa Kohus oma otsuse teatavaks teeb.
The Court of Justice dismissed the action of the French Republic in its judgment of 22 June 2000 (Case C-332/98 France v Commission [2000] ECR I-4833).
Euroopa Kohus jättis Prantsuse Vabariigi hagi 22. juunil 2000. aastal kohtuasjas C-332/98: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 2000, lk I-4833) tehtud otsusega rahuldamata.
The proceedings before the Court of First Instance were continued.
Esimese Astme Kohus jätkas asja menetlemist.
The contested aid was abolished by the French authorities in 2002.
Prantsuse ametiasutused peatasid vaidlusaluse abi andmise aastal 2002.
Decision 1999/133 was annulled by judgment of the Court of First Instance of 28 February 2002 (Case T-155/98 ECR I-1179).
Otsus 1999/133 tühistati Esimese Astme Kohtu 28. veebruari 2002. aasta otsusega kohtuasjas T-155/98: SIDE vs. komisjon (EKL 2002, lk II-1179).
The Court of First Instance concluded that the Commission had committed a manifest error of assessment as regards the definition of the relevant market.
Esimese Astme Kohus sedastas, et komisjon oli teinud ilmselge hindamisvea asjassepuutuva turu määratlemisel.
On 20 April 2004, the Commission adopted Decision 2005/262/EC on the aid implemented by France in favour of CELF (OJ 2005 L 85, p. 27) (‘the contested decision’).
20. aprillil 2004 võttis komisjon vastu otsuse 2005/262/EÜ Prantsusmaa poolt CELF-ile abimeetme rakendamise kohta (ELT 2005, L 85, lk 27; edaspidi „ vaidlustatud otsus”).
In the contested decision, the Commission concluded that the contested aid was State aid within the meaning of Article 87(1) EC (recital 127).
Komisjon järeldas vaidlustatud otsuses, et vaidlusalune abi kujutab endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 mõttes (põhjendus 127).
It went on to consider whether one of the derogations from the general prohibition of State aid provided for in that article was applicable.
Seejärel uuris ta, kas selles artiklis sätestatud riigiabi üldkeelu suhtes on kohaldatav mõni erand.
The Commission expressly excluded the application in the present case of the derogations provided for in Article 87(2) EC as well as those in Article 87(3)(a), (b) and (c) (recital 132).
Antud juhul välistas komisjon sõnaselgelt EÜ artikli 87 lõikes 2 ette nähtud erandite ning ka sama artikli lõike 3 punktides a, b ja c ette nähtud erandite kohaldatavuse (põhjendus 132).
Finally, it took the view that the contested aid had a cultural objective for the purpose of Article 87(3)(d) EC, which provides that aid to promote culture and heritage conservation where such aid does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest may be considered to be compatible with the common market (recitals 134 and 139).
Lõpuks asus ta seisukohale, et vaidlusalust abi anti kultuurilistel eesmärkidel EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d mõttes, mille kohaselt võib ühisturuga kokkusobivaks pidada abi kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi ja konkurentsi ühenduses määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega (põhjendused 134 ja 139).
As a consequence, the Commission simply checked the compatibility of the contested aid on the export agency market under Article 87(3)(d) EC (recital 186).
Selle tulemusena piirdus komisjon sellega, et kontrollis vaidlusaluse abi kokkusobivust ekspordi vahendusturul üksnes EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d alusel (põhjendus 186).
First of all, it established the relevance of small orders as a criterion for justifying the granting of the contested aid (recitals 187 to 197).
Sellega seoses nentis ta esiteks, et vaidlusaluse abi õigustatuse hindamisel on võimalik võtta aluseks asjaolu, et tellimused olid väikesed (põhjendused 187–197).
Secondly, it verified that the justification for the contested aid was genuine, namely that there were extra costs directly associated with the processing of small orders.
Teiseks kontrollis komisjon, kas vaidlusalune abi on tegelikkuses õigustatud, st väikeste tellimuste töötlemisega otseselt seotud lisakulutuste olemasolu.
Accordingly, the Commission assessed the costs incurred by CELF in processing small orders in 1994 on the basis of accounting figures provided by the French Republic (recitals 203 to 206).
Selle raames hindas komisjon CELF-il seoses väikeste tellimuste töötlemisega tekkinud kulutusi aastal 1994, võttes aluseks Prantsuse Vabariigi poolt esitatud raamatupidamisandmed (põhjendused 203–206).
It considered that the data for that year was relevant for the purpose of assessing the costs of processing small orders on the ground that the supporting documents and explanations sent by the French Republic for other financial years showed that the structure of small orders remained stable from one year to another (recital 208).
Komisjon leidis, et kõnealust aastat puudutavaid andmeid on võimalik võtta aluseks väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulude hindamisel, kuna Prantsuse Vabariigi poolt teiste aastate osas edastatud dokumendid ja selgitused näitavad, et väikeste tellimuste struktuur on aastate lõikes stabiilne (põhjendus 208).
Finally, the Commission established that the contested aid did not overcompensate the costs of processing of small orders.
Lõpuks nentis komisjon, et vaidlusalune abi ei olnud liialdatult suur väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulutuste hüvitamiseks.
For the above reasons, the Commission stated the following in Article 1 of the contested decision:
Eespool toodud põhjendustel nentis komisjon vaidlustatud otsuse artiklis 1 järgmist: