natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is the first multilateral agreement that advocates that citizens not only have a right to know about the state of the environment in which they live, but that their involvement in decisionmaking can only improve the quality of the decisions taken and so help enhance the prospects of achieving the various policy objectives.
See on esimene mitmepoolne kokkulepe, mille kohaselt ei ole kodanikel mitte ainult õigus olla teadlik selle keskkonna seisundist, milles nad elavad, vaid et nende kaasamine poliitikakujundamisse võib otsuste kvaliteeti ainult parandada ning seeläbi kaasa aidata mitmesuguste poliitiliste eesmärkide saavutamisele.
This is based on the concept that sustainable development can only be achieved through the involvement of all stakeholders.
See seisukoht lähtub põhimõttest, et säästvat arengut saab saavutada ainult kõigi sidusrühmade kaasamisega.
The Aarhus Convention
Århusi konventsioon
Citizens look to public authorities to ensure protection of the environment in which they and their families live and work.
Kodanikud ootavad ametivõimudelt endi ning oma perekonna elu- ja töökeskkonna kaitse tagamist.
Surveys of public opinion in the EU Member States, ‘Eurobarometers’, consistently show that Europe’s citizens care a great deal about it.
ELi liikmesriikides korraldatavad Eurobaromeetri uuringud näitavad järjekindlalt, et Euroopa kodanikud hoolivad sellest väga.
The Eurobarometer survey ‘Attitudes of European citizens towards environment’, published in April 2005, showed that EU citizens remain highly concerned about the environment and require greater commitment to protecting it from authorities and decision-makers.
2005. aasta aprillis avaldatud Eurobaromeetri uuring „Euroopa kodanike suhtumine keskkonda” näitas, et ELi kodanikud on keskkonna pärast endiselt väga mures ning nõuavad ametiasutustelt ja poliitikakujundajatelt suuremat keskendumist selle kaitsmisele.
The Environment DG has developed several ways to provide information to the public about what the EU does for the environment.
Keskkonna peadirektoraat on välja töötanud mitu viisi, kuidas üldsust ELi keskkonnaalasest tegevusest teavitada (vaata teabeallikaid lk 18).
(See ‘Sources of information’ on page 18.) e EU has adapted its internal legislation to the requirements of the Convention, by adopting in 2003 directives on public access to environmental information and public participation in environmental matters, including some provisions on access to justice.
EL on kohandanud oma õigusaktid konventsiooni nõuetele vastavateks, võttes 2003. aastal vastu direktiivid keskkonnateabele avaliku juurdepääsu kohta ja üldsuse kaasamise kohta keskkonnapoliitika kujundamisse, sh mõned sätted õiguskaitse kättesaadavuse kohta.
This openness and transparency is in line with the 1998 Aarhus Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental
Avatus ja läbipaistvus on kooskõlas keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus
At regular intervals, the Environment DG assesses the state of the environment and proposes priorities for action and a policy agenda for the period ahead, to be agreed by the Council and the European Parliament.
Keskkonna peadirektoraat hindab regulaarselt keskkonna seisundit ja teeb ettepanekuid valdkondade kohta, mis nõuavad koheseid meetmeid, ning järgmise perioodi poliitikakava kohta, mille peavad heaks kiitma nõukogu ja Euroopa Parlament.
The current, sixth environment action programme (sixth EAP) entitled ‘Our Future, Our Choice’ was adopted in 2002 and will guide EU environment policymaking until 2012.
Praegune kuues keskkonnaalane tegevusprogramm pealkirjaga „Meie tulevik, meie valik” võeti vastu 2002. aastal ja sellest juhindutakse ELi keskkonnapoliitika kujundamisel kuni 2012. aastani.
It is also the environmental component of the EU’s strategy for sustainable development (2001), which requires that economic, social and environment policies be dealt with in a mutually reinforcing way so that present generations meet their needs without compromising the ability of future generations to meet theirs.
Ühtlasi on programm ELi säästva arengu strateegia (2001) keskkonnakomponent, milles nõutakse, et majandus-, sotsiaal- ja keskkonnapoliitika oleksid üksteist toetavad, nii et praegused põlvkonnad rahuldaksid oma vajadusi, kahjustamata järgmiste põlvkondade võimalusi rahuldada oma vajadusi.
What are the current priorities?
Millised valdkonnad on praegu prioriteetsed?
Four priority areas for action are identified in the sixth EAP: climate change; nature and biodiversity; environment, health and quality of life; and natural resources and waste.
Kuuendas keskkonnaalases tegevusprogrammis määratakse kindlaks neli prioriteetset valdkonda: kliimamuutus; loodus ja bioloogiline
The sixth EAP is the EU’s most strategic approach to the environment so far, going further than any of the previous five programmes and calling for a new, innovative approach to policymaking.
Kuues keskkonnaalane tegevusprogramm on seni kõige strateegilisem lähenemisviis keskkonnale. See on eelmisest viiest
Launching of the thematic strategies
Temaatiliste strateegiate rakendamine
21 September 2005: ematic strategy on air pollution and the EU sustainable development strategy.
21. september 2005: Õhusaaste temaatiline strateegia
Each thematic strategy will thus help achieve the long-term goal of environmental sustainability while contributing to the Lisbon goals of enhancing growth and increasing employment as well as promoting eco-innovation.
24. oktoober 2005:Merekeskkonna kaitse ja säilitamise temaatiline strateegia
24 October 2005: ematic strategy on the protection and conservation of the marine environment
Eesmärk on olnud luua kasulik sünergia seitsme strateegia vahel ning viia need kooskõlla eri valdkondade kehtiva poliitikaga, majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva ELi Lissaboni strateegia ning ELi säästva arengu strateegiaga.
21 December 2005: ematic strategy for the sustainable use of natural resources
21. detsember 2005: Loodusvarade säästva kasutamise temaatiline strateegia
The strategies are also an exercise in ‘better regulation’, simplifying and clarifying legislation where possible and proposing lighter framework legislation where new laws are deemed necessary without compromising levels of ambition.
21. detsember 2005: Jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu temaatiline strateegia mitmekesisus; keskkond, tervis ja elukvaliteet; ning loodusvarad ja jäätmed.
ematic strategy on the prevention and recycling of waste
Temaatilised strateegiad kirjeldavad uut lähenemisviisi
Thematic strategies: an illustration of the new approach
11. jaanuar 2006: Linnakeskkonna temaatiline strateegia
12 July 2006: ematic strategy on the use of pesticides
12. juuli 2006: Pestitsiidide kasutamise temaatiline strateegia
20 September 2006: ematic strategy on soil protection
20. september 2006: Mullakaitse temaatiline strateegia
The sixth EAP calls for seven ‘thematic strategies’ to deal with a number of specific environmental problems that require a comprehensive approach because of their complexity, the diversity of actors concerned, and the need to develop innovative solutions where possible.
Kuuendas keskkonnaalases tegevusprogrammis kutsutakse üles rakendama seitset temaatilist strateegiat, et lahendada keskkonnaprobleeme, mis nõuavad põhjalikku käsitlust oma komplekssuse, asjaomaste osapoolte mitmekesisuse ja vajaduse tõttu uuenduslike lahenduste järele.
Thematic strategies represent a new generation of environment policy, taking a time perspective up to 2020.
Temaatilised strateegiad kujutavad endast uue põlvkonna keskkonnapoliitikat ning ajaliselt ulatuvad need 2020. aastani.
They set clear environmental objectives, identify the most appropriate instruments to achieve these objectives, and aim to engage all actors that could contribute towards achieving them. As their name suggests, the strategies work with themes, rather than with specific pollutants or economic activities.
Strateegiates seatakse selged keskkonnaalased sihid, määratakse kindlaks sobivaimad vahendid nende saavutamiseks ning võetakse eesmärgiks kaasata töösse kõik osapooled, kes võiksid kõnealuste eesmärkide saavutamisele kaasa aidata.
The aim has been to create useful synergies between the seven strategies, and to align them with existing sectoral policies, the EU’s ‘Lisbon agenda’ for growth and jobs,
Nagu nimigi viitab, on strateegiad seotud pigem teemade kui konkreetsete saasteallikate ja majandustegevusega.
The Kyoto flexible mechanisms
Kyoto protokolli paindlikud mehhanismid
Tackling climate change
Kliimamuutuse ohjeldamine
E  During 2008–12, an international emissions trading regime will be established allowing countries with Kyoto targets to buy and sell emission credits amongst themselves.
H Aastatel 2008–2012 kehtestatakse rahvusvaheline heitmekogustega kauplemise süsteem, mis võimaldab Kyoto eesmärkidega riikidel kaubelda omavahel heitmekoguste ühikutega.
The Earth is getting warmer and there are clear indications that climate change is happening.
Maa kliima soojeneb ja siin-seal võib näha selgeid märke kliimamuutusest.
Over the course of the 20th century the global average temperature rose by about 0.6°C and the mean temperature in Europe increased by almost 1°C. Tackling climate change is at the heart of EU environment policy, being the first of the four priority policy areas under the sixth EAP and also one of the main areas of action under the EU’s sustainable development strategy. The EU has taken decisive action to address the problem.
20. sajandi vältel tõusis üleilmne keskmine temperatuur umbes 0,6 °C võrra ja Euroopa keskmine temperatuur peaaegu 1 °C võrra.
Inspired by this mechanism, the EU launched its own emissions trading scheme (ETS) on 1 January 2005 operating at company level across the EU-25.
Kliimamuutuse ohjeldamine on ELi keskkonnapoliitika üks põhieesmärke, olles esimene neljast kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi prioriteetsest valdkonnast ning üks ELi säästva arengu strateegia peamistest tegevusvaldkondadest.
It represents the world’s f i first international emissions trading
EL on astunud otsustavaid samme kõnealuse probleemi lahendamiseks.
Two major international agreements provide the framework for combating climate change: 1.
Kliimamuutuse vastu võitlemise raamistik on loodud kahe olulise rahvusvahelise kokkuleppega:1.
UN Framework Convention on Climate Change (UNFCCC); 2. Kyoto Protocol.
ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon;2. Kyoto protokoll.
and came into force on 16 February 2005.
regulaarselt aruandeid.
It sets legally binding limits on greenhouse gas emissions for industrialised countries which need to be achieved by 2012.
Protokollis on sätestatud õiguslikult siduvad kasvuhoonegaasi heitme piirmäärad tööstusriikidele, mis tuleb saavutada 2012. aastaks.
Both agreements differentiate between industrialised and developing countries.
Mõlema kokkuleppe puhul tehakse vahet tööstusriikide ja arengumaade vahel.
They are based on the principle that industrialised countries are responsible for the current bulk of greenhouse gases in the atmosphere and have the capacity to reduce their emissions, and so should take the lead in doing so.
Kõnealuste kokkulepete aluseks on põhimõte, et tööstusriigid on vastutavad enamiku kasvuhoonegaaside praeguse koguse eest atmosfääris, on võimelised oma heitmekoguseid vähendama ja peaksid seega olema selles tegevuses eeskujuks.
Companies may also increase their emissions above their respective level of allowances by purchasing more allowances from the market.
Vastavalt protokollile on EU-15 riigid kohustatud ajavahemikus 2008–2012
The UNFCCC, adopted in May 1992, was the first international measure to address the problem of climate change.
1992. aasta mais vastuvõetud kliimamuutuste raamkonventsioon oli esimene rahvusvaheline meede kliimamuutuse tõkestamiseks.
It came into force in March 1994 and so far 189 countries including the EU have ratified it.
See jõustus 1994. aasta märtsis ja praeguseks on selle ratifitseerinud 189 riiki, teiste seas ka Euroopa Liit.
It obliges its parties to establish national programmes addressing climate change and to submit regular reports.
Konventsiooniga kohustatakse selle osalisi kehtestama riiklikke kliimamuutust käsitlevaid programme ning esitama
Under the Protocol, the EU-15 is committed to reducing its greenhouse gas emissions by 8 % below 1990 levels during 2008–12.
Sellest mehhanismist eeskuju võttes käivitas EL 1. jaanuaril 2005 ELi heitmekogustega kauplemise süsteemi, mida rakendatakse ettevõtjate tasandil 25 liikmesriigis.
Nairobi, November 2006: is marked the first annual ministerial conference on climate change to be held in sub-Saharan Africa.
vähendama kasvuhoonegaaside heitmekogust 8% võrra, võrreldes 1990. aasta tasemega.
This target is shared between the 15 Member States under a legally binding burden-sharing agreement, which sets individual emissions targets for each country.
Seda sihti jagavad 15 liikmesriiki vastavalt õiguslikult siduvale kohustuste jagamise lepingule, kus on sätestatud individuaalsed heitmekoguse vähendamise eesmärgid iga riigi jaoks.
The 12 Member States that acceded after May 2004 — excluding Malta and Cyprus — have individual reduction targets of 6 % or 8 % under the Kyoto Protocol as they were not EU members when the collective EU target was agreed.
Pärast 2004. aasta maid liitunud 12 liikmesriigil, v.a Maltal ja Küprosel, on Kyoto protokolli kohased individuaalsed 6% või 8% suurused heitmekoguse vähendamise eesmärgid, kuna nad ei olnud kollektiivse eesmärgi kokkuleppimise ajal ELi liikmed.
C   (CDM)    (JI)CDM and JI allow industrialised countries to achieve part of their emission reduction commitments by carrying out emission-reducing projects abroad and counting the achieved emission reductions against their own commitments.
P    Puhta arengu mehhanism ja ühisrakendus võimaldavad tööstusriikidel täita osaliselt oma heitmekoguste vähendamise kohustust saaste vähendamise projektide elluviimisega välismaal, arvates seal saavutatud heitmekoguste vähendamised enda kohustustest maha.
JI promotes the development of projects in other industrialised countries with Kyoto targets and thus fosters cooperation and exchange of knowledge.
Ühisrakendus edendab projektide väljatöötamist teistes Kyoto eesmärke täitvates tööstusriikides ning toetab seeläbi koostööd ja teadmiste vahetamist.
CDM encourages projects in developing countries which do not have targets, and thus transfers advanced technology, helping them move towards more sustainable development.
Puhta arengu mehhanism julgustab rakendama projekte arengumaades, kelle jaoks ei ole määratud Kyoto eesmärke, ning aitab kõnealustel arengumaadel uuest tehnoloogiast osa saades liikuda säästva arengu suunas.
modalities of the Kyoto Protocol’s Adaptation Fund for developing countries were agreed.
Seetõttu keskenduti seal Aafrika ja teiste arengumaade vajadustele, sest need on kliimamuutuse suhtes kõige tundlikumad riigid.
An important success was also the agreement among parties to the Kyoto Protocol on a comprehensive work plan for discussions on further commitments to be undertaken by developed country parties a er 2012.
Konverentsil võeti vastu viieaastane programm kliimamuutuse mõju, selle talumise määra ja sellega kohanemise kohta ning lepiti kokku arengumaadele keskendunud Kyoto protokolli kohanemisfondi põhimõtetes ja menetlustes.
In its efforts to implement the Protocol, the Commission launched the ‘European climate change programme’ (ECCP) in March 2000.
Protokolli rakendamiseks käivitas komisjon 2000. aasta märtsis Euroopa kliimamuutuste programmi.
Under this umbrella, the Commission, experts and stakeholders have developed cost-effective measures that will help the EU meet its 8 % emissions reduction target.
Selle raames on komisjon, eksperdid ja sidusrühmad välja töötanud kulutõhusad meetmed, mis aitavad ELil saavutada 8%-list heitmekoguse vähendamise eesmärki.
The second phase of the ECCP was launched in October 2005, with the two-fold objective of consolidating the implementation of the initial ECCP measures and identifying further cost-effective measures to reduce emissions.
Programmi teine etapp käivitati 2005. aasta oktoobris eesmärgiga tugevdada esialgse programmi meetmete rakendamist ja määrata kindlaks uued kulutõhusad meetmed heitmekoguse vähendamiseks.
UN    Montreal, December 2005: is was a historic event and the largest intergovernmental climate conference since the Kyoto Protocol was adopted.
ÜRO -  Montréal – detsember 2005: see oli ajalooline sündmus ja suurim valitsustevaheline kliimamuutust käsitlev konverents pärast Kyoto protokolli vastuvõtmist.
With some 10 000 participants, thegovernments agreed on a package of decisions, also known as the ‘Montreal action plan’, which reinforce the Protocol and lay the foundations for a new international framework to tackle climate change a er the Protocol’s first commitment period ends in 2012.
Osalejaid oli umbes 10 000 ja valitsused leppisid kokku otsustepaketis, mida tuntakse ka kui Montréali tegevuskava, mis tugevdab Kyoto protokolli ning loob aluse uuele rahvusvahelisele kliimamuutuse ohjeldamise raamistikule pärast protokolli esimese kohustusteperioodi lõppu 2012. aastal.
Further information on climate change can be found at: http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Lisateavet kliimamuutuse kohta saab veebilehelt:http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Protecting nature and halting the loss of biodiversity support services such as aesthetic enjoyment.
Looduskaitse ja bioloogilise mitmekesisuse hävimise peatamine naudingud.
However, Europe is faced with an unprecedented loss of biodiversity because our patterns of development remain unsustainable.
Euroopa seisab aga silmitsi bioloogilise mitmekesisuse ennenägematu hävimisega, kuna meie arengukavad ei ole ikka veel jätkusuutlikud.
Biodiversity is the web of life on Earth in all its forms and many of the things we take for granted in our daily lives — what we eat and drink, the materials we use to build our homes and the medicines we need to cure our illnesses for example — depend on biodiversity.
Paljud asjad, mida peame igapäevaelus enesestmõistetavaks, näiteks kõik see, mida me sööme ja joome, materjalid, mida me kasutame oma kodude ehitamiseks, ning ravimid, mida me tarvitame oma haiguste ravimiseks, sõltuvad bioloogilisest mitmekesisusest.
In essence, biodiversity underpins the ecosystem services which include the provision of goods, the regulation of the air we breathe and the quality of our waters, soil fertility and, of course, other vital
Sisuliselt on bioloogiline mitmekesisus aluseks ökosüsteemi teenustele, mis hõlmavad toidu tootmist, sissehingatava õhu ja joodava vee kvaliteedi reguleerimist, mullaviljakust ning ka muid tähtsaid tugiteenuseid, nagu esteetilised
Further information on EU nature and biodiversity policy can be found at: http://ec.europa.eu/environment/nature/home.htm
EL on kehtestanud mitu õigusakti, et kaitsta looduskeskkonda.
The EU has put in place legislation to protect the natural environment and EU nature and biodiversity protection policy is based on two main pieces of legislation: the 1979 Wild Birds Directive and the 1992 Habitats Directive.
ELi looduse ja bioloogilise mitmekesisuse kaitse poliitika põhineb kahel peamisel õigusaktil: 1979. aasta linnudirektiiv ja 1992. aasta elupaikade direktiiv.
Its two overarching priorities are to create a European ecological network of special areas of conservation, known as Natura 2000, and to integrate nature protection requirements into other EU policies
Selle poliitika kaks kandvat prioriteeti on luua Euroopa erikaitsealade ökoloogiline võrgustik, mida tuntakse Natura 2000 nime all, ning integreerida looduskaitseküsimused muudesse ELi poliitikavaldkondadesse, nagu
The Natura 2000 network such as agriculture, fisheries, regional development and transport.
Na põllumajandus, kalandus-, piirkondliku arengu ja transpordipoliitikasse.
the roles and responsibilities of both Community institutions and Member States in relation to each one and provides a clear set of targets and indicators for evaluating our progress by 2010.
uut poliitikat. Teatises kirjeldatakse nii ühenduse institutsioonide kui ka liikmesriikide rolli ja vastutust igas valdkonnas, seatakse selged eesmärgid ning määratakse kindlaks edusammude hindamise näitajad 2010. aastani.
EU leaders have also pledged to halt the loss of biodiversity in the EU by 2010 and have joined world leaders’ commitment to significantly reduce the rate of biodiversity loss by 2010.
ELi juhid on võtnud ka kohustuse peatada bioloogilise mitmekesisuse hävimine 2010. aastaks ning on ühinenud maailma liidrite lubadusega oluliselt vähendada bioloogilise mitmekesisuse kadu 2010. aastaks.
e Natura 2000 network now covers some 18 % of the territorial space of the European Union It is important to stress that the Natura 2000 sites are not ‘strict conservation’ sites. e network has promoted the creation of information centres and a wide range of activities are permitted inside these sites, such as agriculture, forestry, tourism, recreation and sustainable development.
Natura 2000 võrgustik katab praegu umbes 18% Euroopa Liidu territooriumist. Oluline on rõhutada, et Natura 2000 alad ei ole range kaitse alla kuuluvad alad.
However, attention should be paid to the way that these activities are exercised and to their compatibility with the conservation objectives of the species and habitats that the areas host.
Võrgustiku kaudu on edendatud teabekeskuste loomist ning kõnealustes paikades on lubatud mitmesugused tegevused, nagu põllumajandus, metsandus, turism, vaba aja veetmine ja säästev areng.
Climate change and biodiversity are profoundly interdependent — the more climate changes, the greater the impact on biodiversity; the more we lose biodiversity, the more difficult it will be to adapt to and limit climate change.
Tähelepanu tuleb aga pöörata viisidele, kuidas seda tehakse, nende vastavusele kaitsealadel leiduvate taime- ja loomaliikide ning seal asuvate looduslike elupaikade kaitsele.
In order to meet these targets, the Commission adopted a communication in May 2006 on ‘Halting the loss of biodiversity by 2010 — and beyond: Sustaining ecosystem services for human well-being’, which sets out priority objectives for action within four key policy areas: biodiversity in the EU; the EU and global biodiversity; biodiversity and climate change; and the knowledge base.
Nende eesmärkide saavutamiseks võttis komisjon 2006. aasta mais vastu teatise „Bioloogilise mitmekesisuse hävimise peatamine 2010. aastaks ja pärast seda. Säästvad ökosüsteemi teenused inimeste hüvanguks”, milles seatakse prioriteedid nelja peamise poliitikavaldkonna jaoks: bioloogiline mitmekesisus ELis; EL ja üleilmne bioloogiline mitmekesisus; bioloogiline mitmekesisus ja kliimamuutus; ning alusteadmised.
The new communication proposes an EU action plan to 2010 and beyond which focuses on implementation of existing policy, while at the same time identifying areas where new policy may be needed.
Uues teatises tehakse ettepanek ELi tegevuskava kohta aastani 2010 ja pärast seda, milles keskendutakse praeguse poliitika rakendamisele ning määratakse samal ajal kindlaks valdkonnad, kus võidakse vajada
Ensuring a safe and healthy environment
Ohutu ja tervisliku keskkonna tagamine
Over the years, Community environment policy has contributed significantly to the progress made by Europe in protecting public health.
Aastate jooksul on ühenduse keskkonnapoliitika märkimisväärselt kaasa aidanud Euroopa edusammudele rahvatervise kaitsel.
The Environment DG has long been working to prevent the pollution of our air, water and food chain from chemicals and other pollutants, and help improve the health of citizens, the very same citizens who are the workforce of the EU.
Keskkonna peadirektoraat on töötanud pikka aega selle nimel, et vältida meie õhu, vee ja toiduahela saastumist kemikaalidest ja muudest saasteainetest ning aidata parandada kodanike tervist, kes moodustavad ELi tööjõu.