natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is important to make clear that Athinaïki Techniki sought the annulment of the contested act on the ground that it was taken on the basis of Article 88(3) EC, without the Commission having previously initiated the formal investigation pro -cedure provided for in Article 88(2) EC, which would have allowed Athinaïki Techniki to submit its comments.
Järgmiseks tuleb rõhutada, et Athinaïki Techniki palus vaidlustatud akti tühistada põhjusel, et see võeti vastu EÜ artikli 88 lõike 3 alusel ilma, et komisjon oleks eelnevalt algatanud EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud ametlikku uurimismenetlust, mis oleks võimaldanud tal oma seisukohti esitada.
In those circumstances, it is first necessary to specify the nature of the acts taken before that formal investigation procedure and, second, to examine whether the Court of First Instance could conclude that the contested act is not intended to produce legal effects capable of affecting the interests of Athinaïki Techniki by bringing about a distinct change in its legal position.
Neil asjaoludel tuleb kõigepealt täpsustada enne seda ametlikku uurimismenetlust vastuvõetud aktide laad ja seejärel uurida, kas Esimese Astme Kohus võis sedastada, et vaidlustatud akt ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi Athinaïki Techniki huve puudutaval viisil, mis tooks kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis.
The nature of acts taken at the end of the preliminary stage of examining State aid
Riigiabi esialgse uurimise staadiumi lõpus vastuvõetud aktide laad
Under the procedure for reviewing State aid, it is necessary to distinguish between the preliminary stage of the procedure for examining aid under Article 88(3) EC, which is governed by Articles 4 and 5 of Regulation No 659/1999 and is intended merely to allow the Commission to form a prima facie opinion on the partial or complete conformity of the aid in question, and the actual investigation stage envisaged by Article 88(2) EC, which is governed by Articles 6 and 7 of that regulation and is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case (see, to that effect, Case C-198/91 Cook v Commission [1993] ECR I-2487, paragraph 22; Case C-225/91 Matra v Commission [1993] ECR I-3203, paragraph 16; and Case C-390/06 Nuova Agricast [2008] ECR I-2577, paragraph 57).
Riigiabi kontrollimise menetluses tuleb eristada ühelt poolt abi esialgse uurimise staadiumi, mis on kehtestatud EÜ artikli 88 lõikega 3 ja mida reguleerivad määruse nr 659/1999 artiklid 4 ja 5 ning mille eesmärk on üksnes võimaldada komisjonil kujundada esmane arvamus kõnealuse abi ühisturuga osalise või täieliku kokkusobivuse kohta, ning teiselt poolt EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud uurimise staadiumi, mida reguleerivad eespool nimetatud määruse artiklid 6 ja 7 ning mis on mõeldud selleks, et komisjon saaks asja kõikide andmete kohta täielikku teavet koguda (vt selle kohta 19. mai 1993. aasta otsus kohtuasjas C-198/91: Cook vs. komisjon, EKL 1993, lk I-2487, punkt 22; 15. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas C-225/91: Matra vs. komisjon, EKL 1993, lk I-3203, punkt 16, ja 15. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-390/06: Nuova Agricast, EKL 2008, lk I-2577, punkt 57).
The procedure under Article 88(2) EC is essential whenever the Commission has serious difficulties in determining whether an aid is compatible with the common market.
EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud menetlus on möödapääsmatu, kui komisjonil on tõsiseid raskusi hindamisel, kas abi on ühisturuga kokkusobiv.
It follows that the Commission, when taking a decision in favour of an aid, may restrict itself to the preliminary examination under Article 88(3) EC only if it is able to satisfy itself after an initial examination that the aid is compatible with the common market.
Seega võib komisjon piirduda riigiabi suhtes positiivse otsuse tegemisel EÜ artikli 88 lõikes 3 sätestatud uurimise esialgse staadiumiga üksnes siis, kui ta on esmase uurimise lõpus veendunud, et see abi on ühisturuga kokkusobiv.
If, on the other hand, the initial examination leads the Commission to the opposite conclusion or if it does not enable it to overcome all the difficulties involved in determining whether the aid is compatible with the common market, the Commission is under a duty to carry out all the requisite consultations and for that purpose to initiate the procedure under Article 88(2) EC (see, inter alia, Cook v Commission, paragraph 29; Matra v Commission, paragraph 33; and Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 39).
Samas, kui see esmane uurimine veenis komisjoni vastupidises või ei võimaldanud ületada kõiki raskusi, mis tekkisid selle abi ühisturuga kokkusobivuse hindamisel, on komisjonil kohustus küsida kõiki vajalikke selgitusi ja algatada selles osas EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud menetlus (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Cook vs. komisjon, punkt 29; eespool viidatud kohtuotsus Matra vs. komisjon, punkt 33, ning 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punkt 39).
It is only in connection with the latter investigation, which is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case, that the Treaty imposes an obligation on the Commission to give the parties concerned notice to submit their comments (Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; and Case C-78/03 P Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum [2005] ECR I-10737, paragraph 34).
Ainult selle viimatimainitud menetluse raames, mis peab komisjonil võimaldama hankida asjas täielikku teavet kõigi asjaolude kohta, näeb EÜ asutamisleping ette komisjoni kohustuse küsida asjassepuutuvatelt isikutelt selgitusi (eespool viidatud kohtuotsus Cook vs. komisjon, punkt 22; eespool viidatud kohtuotsus Matra vs. komisjon, punkt 16, ja 13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-78/03 P: komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, EKL 2005, lk I-10737, punkt 34).
Where, without initiating the formal investigation procedure under Article 88(2) EC, the Commission finds, on the basis of Article 88(3) EC and Article 4 of Regulation No 659/1999, that a State measure does not constitute aid incompatible with the common market, the persons intended to benefit from those procedural guarantees may secure compliance therewith only if they are able to challenge that decision before the Community judicature.
Kui komisjon leiab EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud ametlikku uurimismenetlust algatamata sama artikli lõike 3 ja määruse nr 659/1999 artikli 4 alusel vastuvõetud otsusega, et riiklik meede ei kujuta endast ühisturuga kokkusobimatut abi, siis on selle menetluse protsessuaalsed tagatised kindlustatud vaid siis, kui õigustatud isikutel on võimalus vaidlustada otsus ühenduste kohtus.
For those reasons, the Court declares to be admissible an action for the annulment of such a decision brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC where he seeks, by instituting proceedings, to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision (see, to that effect, Cook v Commission, paragraphs 23 to 26; Matra v Commission, paragraphs 17 to 20; Commission v Styral and Brink’s France, paragraph 40; and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 35).
Sel põhjusel tunnistab kohus vastuvõetavaks tühistamishagi, mille asjassepuutuv isik EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses on sellise otsuse peale esitanud, tagamaks osutatud sättest tulenevate menetluslike õiguste kaitse (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused Cook vs. komisjon, punktid 23–26; Matra vs. komisjon, punktid 17–20; komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, punkt 40, ning komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, punkt 35).
Furthermore, Article 10(1) and the first sentence of Article 20(2) of Regulation No 659/1999 grant to a person concerned the right to set in motion the preliminary examination stage provided for in Article 88(3) EC, by sending information regarding any allegedly unlawful aid to the Commission, which it is then obliged to examine, without delay, the possible existence of aid and its compatibility with the common market.
Peale selle annavad määruse nr 659/1999 artikli 10 lõige 1 ja artikli 20 lõike 2 esimene lause asjassepuutuvale isikule õiguse käivitada EÜ artikli 88 lõikes 3 ettenähtud uurimise esialgne staadium, edastades komisjonile teavet väidetavalt ebaseadusliku abi kohta, kuna komisjonil on kohustus viivitamatult kontrollida võimaliku abi olemasolu ja selle kokkusobivust ühisturuga.
Although the parties concerned cannot rely on rights of the defence for that pro -cedure, they do, however, have the right to be associated with it in an adequate manner taking into account the circumstances of the case at issue (see, to that effect, judgement of 8 May 2008 in Case C-49/05 P Ferriere Nord v Commission, paragraph 69).
Kuigi asjassepuutuvad isikud ei saa selles menetluses tugineda kaitseõigusele, on neil siiski õigus olla menetlusse kaasatud ulatuses, mis on juhtumi asjaolusid arvestades asjakohane (vt selle kohta 8. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas C-49/05 P: Ferriere Nord vs. komisjon, punkt 69).
Such an association with that procedure must mean that, where the Commission informs the interested parties, in accordance with Article 20(2) of Regulation No 659/1999, that there are insufficient grounds for taking a view on the case, it is required, as the Advocate General points out at point 101 of his Opinion, to allow the interested parties to submit additional comments within a reasonable period.
Selline menetlusse kaasamine peab tähendama, et kui komisjon teatab asjassepuutuvatele isikutele vastavalt määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 teisele lausele, et seisukoha võtmine selles küsimuses ei ole piisavalt põhjendatud, on ta muu hulgas kohustatud – nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 101 – võimaldama neil esitada mõistliku tähtaja jooksul lisateavet.
Once those comments have been lodged, or the reasonable period has expired, Article 13(1) of Regulation No 659/1999 obliges the Commission to close the preliminary examination stage by adopting a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4) of that regulation, that is to say, a decision stating that aid does not exist; raising no objections, or initiating the formal investigation procedure.
Kui seisukohad on esitatud või mõistlik tähtaeg möödunud, kohustab määruse nr 659/1999 artikli 13 lõige 1 komisjoni lõpetama uurimise esialgse staadiumi, tehes otsuse vastavalt selle määruse artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4, st otsuse, millega sedastatakse, et abi ei ole antud, millega ei esitata vastuväiteid või millega algatatakse ametlik uurimismenetlus.
Thus, the Commission is not authorised to persist in its failure to act during the preliminary examination stage.
Seega ei tohi komisjon esialgse uurimise staadiumis tegutsemisest lõputult hoiduda.
Once that stage of the procedure has been completed the Commission is bound either to initiate a procedure against the subject of the complaint, or to adopt a definitive decision rejecting the complaint (see, in the context of the procedure in matters of competition, Case 282/95 P Guérin automobiles v Commission [1997] ECR I-1503, paragraph 36).
Kui see staadium on lõpule jõudnud, peab komisjon kas algatama järgmise uurimisstaadiumi või lõpetama juhtumi menetlemise, tehes selle kohta otsuse (vt konkurentsi valdkonna menetluse raames 18. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C-282/95 P: Guérin automobiles vs. komisjon, EKL 1997, lk I-1503, punkt 36).
Under the third sentence of Article 20(2) of Regulation No 659/1999, where the Commission takes such a decision on the basis of information supplied by an interested party, it must send a copy of that decision to the interested party.
Määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 kolmandas lauses on sätestatud, et kui komisjon teeb sellise otsuse pärast huvitatud poolelt teabe saamist, saadab ta poolele selle otsuse koopia.
In that context, it should be noted that the Commission can take one of the aforementioned decisions provided for in Article 4 of Regulation No 659/1999 without, however, describing it as a decision pursuant to that provision.
Seda silmas pidades tuleb märkida, et komisjon võib teha ühe eelmainitud otsustest, mis on sätestatud määruse nr 659/1999 artiklis 4, määratlemata seda siiski otsusena, mis on tehtud selle sätte alusel.
It is apparent from settled caselaw concerning the admissibility of actions for annulment that it is necessary to look to the substance of the contested acts, as well as the intention of those who drafted them, to classify those acts.
Tühistamishagi vastuvõetavust puudutavast väljakujunenud kohtupraktikast johtub, et vaidlustatud akti kvalifitseerimisel tuleb vaadelda selle akti enda sisu ja selle autori tahet.
In that regard, it is in principle those measures which definitively determine the position of the Commission upon the conclusion of an administrative procedure, and which are intended to have legal effects capable of affecting the interests of the complainant, which are open to challenge and not intermediate measures whose purpose is to prepare for the final decision, which do not have those effects (see, to that effect, IBM v Commission, paragraphs 9 and 10, and Case C-147/96 Netherlands v Commission [2000] ECR I-4723, paragraphs 26 and 27).
Vaidlustatavateks aktideks on põhimõtteliselt meetmed, mis kinnitavad haldusmenetluse lõppedes komisjoni lõpliku seisukoha ja tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, välja arvatud selliseid tagajärgi mitte tekitavad vahemeetmed, mille eesmärk on valmistada ette lõplik otsus (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus IBM vs. komisjon, punktid 9 ja 10, ning samuti 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-147/96: Madalmaad vs. komisjon, EKL 2000, lk I-4723, punktid 26 ja 27).
By contrast, the form in which an act or decision is adopted is in principle irrelevant to the right to challenge such acts or decisions by way of an action for annulment (see, to that effect, IBM v Commission, paragraph 9, and Case C-208/03 P Le Pen v Parliament [2005] ECR I-6051, paragraph 46).
Seevastu vorm, milles akt või otsus on tehtud, ei oma tühistamishagi vastuvõetavuse seisukohast põhimõtteliselt tähendust (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus IBM vs. komisjon, punkt 9, ja 7. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-208/03 P: Le Pen vs. parlament, EKL 2005, lk I-6051, punkt 46).
It is therefore, in principle, irrelevant for the classification of the act in question whether or not it satisfies certain formal requirements, namely, that it is duly named by its author; that it is sufficiently reasoned, and that it mentions the provisions providing the legal basis for it (see, as regards the requirement of being sufficiently reasoned, Case C-39/93 P SFEI and Others v Commission [1994] ECR I-2681, paragraph 31).
Seega ei oma asjaomase akti kvalifitseerimisel tähtsust asjaolu, kas teatud vorminõuded on täidetud või mitte, st kas akti autor on selle pealkirjastanud, kas akt on piisavalt põhjendatud või kas aktis on märgitud selle õiguslikku alust moodustavad sätted (vt põhjendamisnõude kohta 16. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-39/93 P: SFEI jt vs. komisjon, EKL 1994, lk I-2681, punkt 31).
It is therefore irrelevant that the act may not be described as a ‘decision’ or that it does not refer to Article 4(2), (3) or (4) of Regulation No 659/1999.
Seega ei ole oluline, et akt ei ole määratletud kui „otsus” või et see ei viita määruse nr 659/1999 artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4.
It is also of no importance that the Member State concerned was not notified of it by the Commission, infringing Article 25 of that regulation, as such an error is not capable of altering the substance of that act (see, in that regard, Case C-57/95 France v Commission [1997] ECR I-1627, paragraph 22).
Samuti ei oma tähtsust, et komisjon ei ole seda otsust asjaomasele liikmesriigile teatavaks teinud, rikkudes selle määruse artiklit 25, sest niisugune rikkumine ei muuda nimetatud akti sisu (vt selle kohta 20. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C-57/95: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1997, lk I-1627, punkt 22).
If it were otherwise, the Commission could avoid review by the Community judicature simply by failing to adhere to such formal requirements.
Kui see oleks teisiti, võiks komisjon vältida ühenduse kohtu kontrolli pelgalt neid vorminõudeid eirates.
It is apparent from the caselaw that, as the European Community is a community based on the rule of law in which its institutions are subject to judicial review of the compatibility of their acts with the EC Treaty, the procedural rules governing actions brought before the Community courts must be interpreted in such a way as to ensure, wherever possible, that those rules are implemented in such a way as to contribute to the attainment of the objective of ensuring effective judicial protection of an individual’s rights under Community law (see, to that effect, Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraph 44; Case C-229/05 P PKK and KNK v Council [2007] ECR I-439, paragraph 109; and Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraphs 37 and 44).
Kohtupraktikast tuleneb, et kuna Euroopa Ühendus on õigusel põhinev ühendus, milles institutsioonide aktide kooskõla asutamislepinguga on allutatud kontrollile, tuleb ühenduse kohtule esitatud kaebustele kohaldatavaid menetlusnorme tõlgendada võimaluse piires selliselt, et nende kohaldamine aitaks saavutada eesmärki tagada ühenduse õigusest isikutele tulenevate õiguste tõhus kohtulik kaitse (vt selle kohta 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, EKL 2002, lk I-6677, punkt 44; 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-229/05 P: PKK ja KNK vs. nõukogu, EKL 2007, lk I-439, punkt 109, ning samuti 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-432/05: Unibet, EKL 2007, lk I-2271, punktid 37 ja 44).
It follows that, to determine whether an act in matters of State aid constitutes a decision within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, it is necessary to ascertain whether, taking account of the substance of that act and the Commission’s intention, that institution has, at the end of the preliminary examination stage, definitively established its position — by way of the act under consideration — on
Järelikult tuleb selleks, et teha kindlaks, kas riigiabi valdkonna akt kujutab endast „otsust” määruse nr 659/1999 artikli 4 tähenduses, kontrollida akti sisu ja komisjoni tahet arvesse võttes, kas komisjon kinnitas uuritud aktiga esialgse uurimise staadiumi lõppedes lõplikult oma seisukohta kaevatud meetme suhtes ja – seega – kas ta jõudis
The contested act
Vaidlustatud akt
As has been noted at paragraph 30 of this judgment, in its action Athinaïki Techniki did not challenge the letter in dispute, which was a mere letter of notification informing it of the adoption of the contested act.
Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 30, ei esitanud Athinaïki Techniki oma hagi vaidlusaluse kirja peale, kuna see on kõigest informatiivne kiri, millega teda teavitatakse vaidlustatud akti vastuvõtmisest.
Athinaïki Techniki specifically challenged that latter act.
Ta on otseselt vaidlustanud selle viimase akti.
By the letter in dispute the Commission, first of all, indicated to Athinaïki Techniki that, by an earlier letter of 16 September 2003, the Commission had informed it that ‘on the basis of the information in its possession, there [we]re insufficient grounds for continuing to examine that case’.
Nimetatud kirjas juhtis komisjon Athinaïki Techniki tähelepanu kõigepealt sellele, et varasemas 16. septembri 2003. aasta kirjas teatas komisjon talle, et „kasutada oleva teabe alusel ei ole uurimise jätkamine selles juhtumis piisavalt põhjendatud”.
The letter in dispute then stated that ‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission ha[d], for the purposes of administrative action, closed the file on the case on 2 June 2004’.
Seejärel on vaidlusaluses kirjas täpsustatud, et „[k]una puudub täiendav teave, mis õigustaks uurimise jätkamist, lõpetas komisjon halduslikult 2. juunil 2004 juhtumi menetlemise”.
On the assumption that that letter of 16 September 2003 had been drafted in the terms of the letter in dispute, it would constitute the preliminary act for the purposes of Article 20(2) of Regulation No 659/1999, by which the Commission satisfied its obligation, arising from that provision, to inform the interested party that it did not intend to take a view on the case.
Eeldusel, et mainitud 16. septembri 2003. aasta kiri oli koostatud vaidlusaluses kirjas toodud sõnastuses, on tegemist esialgse aktiga määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 teise lause tähenduses, millega komisjon täitis sellest sättest tuleneva kohustuse teatada huvitatud poolele, et ta ei kavatse selles küsimuses seisukohta võtta.
As a consequence, Athinaïki Techniki had the option of providing additional information to the Commission.
Järelikult oli Athinaïki Technikil võimalus esitada komisjonile lisateavet.
Further, the words ‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission ha[d], for the purposes of administrative action,
Järgmiseks näitab vaidlusaluse kirja sõnastus „kuna puudub täiendav teave, mis õigustaks uurimise jätkamist, lõpetas komisjon halduslikult 2. juunil 2004 juhtumi
It is apparent from the substance of that act and from the intention of the Commission that it thus decided to bring to an end the preliminary examination procedure initiated by Athinaïki Techniki.
Selle akti sisust ja komisjoni tahtest tuleneb, et ta otsustas nii lõpetada Athinaïki Techniki alustatud esialgse uurimismenetluse.
By that act, the Commission stated that the review initiated had not enabled it to establish the existence of State aid within the meaning of Article 87 EC and it implicitly refused to initiate the formal investigation pro -cedure provided for in Article 88(2) EC (see, to that effect, Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 47).
Nimetatud aktis tõdes komisjon, et uurimine ei võimaldanud järeldada abi olemasolu EÜ artikli 87 tähenduses, ja ta keeldus kaudselt algatamast EÜ artikli 88 lõikes 2 ettenähtud ametlikku uurimismenetlust (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, punkt 47).
It is apparent from the caselaw referred to in paragraph 36 of this judgment that, in such a situation, the persons to whom the procedural guarantees under that provision apply may ensure that they are observed only if they are able to challenge that decision before the Community judicature in accordance with the fourth paragraph of Article 230 EC.
Lisaks tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktis 36 viidatud kohtupraktikast, et selles sättes ettenähtud menetluslikud tagatised on kindlustatud vaid siis, kui õigustatud isikutel on võimalus vaidlustada otsus ühenduste kohtus vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule.
The contested act cannot be classified as preliminary or preparatory since it cannot be followed, in the context of the administrative procedure which has been initiated, by any other decision amenable to annulment proceedings (see, to that effect, inter alia, SFEI and Others v Commission, paragraph 28).
Vaidlustatud akti ei saa käsitleda esialgse või ettevalmistavana, sest alustatud haldusmenetluses ei järgne sellele ühtki teist akti, mille peale saaks tühistamishagi esitada (vt selle kohta eelkõige eespool viidatud kohtuotsus SFEI jt vs. komisjon, punkt 28).
Contrary to what the Court of First Instance held, it is not relevant, in that regard, that the interested party may still provide the Commission with additional information which might oblige the Commission to review its position on the State measure at issue.
Vastupidiselt sellele, mida leidis Esimese Astme Kohus, ei ole siin oluline, et huvitatud pool võib veel esitada komisjonile lisateavet, mis võib kohustada komisjoni üle vaatama oma seisukoha asjaomase riikliku meetme osas.