natgillin/translations-raw huggingface dataset:
TWhere does the world stand today?
TMilline on maailma olukord praegu?
The world has failed to stabilise or significantly reduce the level of biodiversity loss.
Me ei ole suutnud bioloogilise mitmekesisuse vähenemist ei peatada ega kaoluliselt aeglustada.
In some regions further decline could be irreversible.
Mõnes piirkonnas võib olukorra edasine halvenemine olla pöördumatu.
Success has been achieved with schemes such as Natura 2000.
Edukad on olnud sellised projektid nagu Natura 2000.
But pressures on biodiversity arestill increasing and drivers need to be better addressed by integrating biodiversity into other policy areas, especially agriculture.
Kuidsurve bioloogilisele mitmekesisusele kasvab endiselt ja selle põhiteguritega tuleb tegeleda rohkem, integreerides bioloogilise mitmekesisuse küsimused teistesse poliitikavaldkondadesse, eelkõige põllumajandusse.
species are threatened by pesticides, and fertilisers like nitrates and phosphates, said Professor McGlade.
Kui rääkida positiivsest küljest, siis pole mingit kahtlust, et 750 000 km2 Natura 2000 alasid on edukalt välja valitud ja need moodustavad praegu enam kui 17 % kogu Euroopa Liidu pindalast (vt lk 15).
Although species extinction is not occurring nearly as rapidly in the EU as in other regions, the percentage of species at risk is a serious concern, she warned: 25% of marine mammals, 22% of amphibians, and 21% of reptiles are threatened with extinction.
Kuigi ELis ei sure liigid kaugeltki nii kiiresti välja kui teistes maailma piirkondades, on ohustatud liikide protsent tõsiseks mureks – McGlade hoiatas, et 25 % mereimetajaid, 22% kahepaikseid ja 21% roomajaid ähvardab väljasuremine.
A similarly alarming proportion of other species including terrestrial mammals and birds are in danger.
Murettekitav hulk teisi liike, sealhulgas maismaaimetajaid ja linde, on samasuguses ohus.
A look at the species and habitats covered by the EU Habitats Directive reveals an equally troubling picture, said Professor McGlade.
„Eurooplased tarbivad praegu kaks korda rohkem kui nende maa ja meri on võimelised tootma,”sõnas professor McGlade.„Viimase 40 aasta jooksul on Euroopa ökoloogiline jalajälg suurenenud 33%.
Some 65% of habitats and 52% ofspecies have an ‘unfavourable’ conservation status, with only 17% of habitats and species of European importance enjoying ‘favourable’status. status.
Viimastel aastatel on madalama ja keskmise sissetulekuga riikides nõudlus loodusvarade järele tohutult kasvanud ja selline olukord on ilmselgelt jätkusuutmatu.”
‘Europe is currently consuming twice what its land and seas can produce,’concluded Professor McGlade.‘Europe’s Ecological Footprint has increased by 33% in the last 40 years.
„ELi elupaikade direktiiviga kaitstud liike ja elupaiku vaadates ilmneb samasugune murettekitav pilt,”ütles professor McGlade.
Alongside the enormous growth inresource demand in lower and middleincome countries in recent years, this situation is obviously unsustainable.
Umbes 65 % elupaikade ja 52 % liikide kaitsestaatus on n-ö ebasoodne, ainult 17 %-l üleeuroopalise tähtsusega elupaikadest ja liikidest on n-ö soodne staatus.
Despite efforts to reverse biodiversity loss, allthe pressures previously identified are either constant or increasing in intensity, said Dr Matt Walpole, of the UNEP World Conservation Monitoring Centre.
„Sõnum on lihtne – selleks, et säilitada ja suurendada meie sissetulekuid ja heaolu, tuleb meil olulisel määral tõhustada loodusvarade kasutamist.”
The message is simple: to sustain and enhance our incomes and wellbeing, we have to become radically more efficient inourresource use.’
Vaatamata jõupingutustele pöörata bioloogilise mitmekesisuse vähenemise protsess vastupidiseks, on kõik eelnevalt tuvastatud surved loodusele kas endised või üha süvenevad, ütles dr Matt Walpole ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEPi) Maailma Looduskaitse Seirekeskusest.
Remote sensing data reveal that between 1990 and 2006 wetlands in Europe have shrunk by almost three percent while artificial surfaces such as urban areas and transport infrastructure have expanded by nearly eight percent.
„Kaugseire andmetest selgub, et aastatel 1990–2006 kahanesid Euroopa märgalad ligi kolm protsenti, samas kui tehislike pinnakatete kasutamine linnapiirkondades ja transpordiinfrastruktuuris on suurenenud pea kaheksa protsenti.
Thirty percent of EU-27 land is highly or very highly fragmented due to urban sprawl.
Kolmkümmend protsenti ELi 27 liikmesriigi maa-alast on valglinnastumise tõttu tugevalt või väga tugevalt killustunud.
As a result of these changes, 70% of species are threatened by loss of their habitat, an extraordinarily high proportion, said Professor McGlade.
Nendest muutustest tingituna võib 70 % liikidest oma elupaigast ilma jääda ja see on erakordselt suur protsent,”ütles professor McGlade.
‘On current trajectories, continuing high levels of extinctions and habitat loss are projected throughout this century,’he warned.‘Coral reefs are an example of where there is a risk of dramatic and irreversible biodiversity loss if ecosystems are pushed beyond their tipping points.’
Ta hoiatas:„Praegused arengusuunad näitavad, et käesoleval sajandil jätkub väga paljude liikide väljasuremine ja nende elupaikade kadumine. Korallrahud on näide sellest, kuidas üle kriitilise piiri viidud ökosüsteemide kahjustustega kaasneb raske ja pöördumatu bioloogilise mitmekesisuse vähenemise oht.”
The marine environment faces particular problems: 88% of stocks are being fished beyond Maximum Sustainable Yields and 46% are outside safe biological limits, which means that stocks may not be replenished.
Merekeskkonnal on omad probleemid: 88% püütud kalavarudest ületab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse piiri ja 46% bioloogilise turvalisuse määra, mis tähendab seda, et varusid pole tõenäoliselt võimalik täiendada.
Current statistics offer little encouragement: many threatened species are moving closer to extinction.
Praegused statistilised näitajad pole just julgustavad – paljud ohustatud liigid on varsti välja suremas.
Natural habitats in most parts of the world continue to decline.
Looduslikud elupaigad kahanevad jätkuvalt enamus maailma piirkondades.
Populations of vertebrate species fell by nearly one third on average between 1970 and 2006.
Selgroogsete liigid vähenesid aastatel 1970–2006 keskmiselt ligi kolmandiku võrra.
Another key issue is pollution.
„Üheks oluliseks probleemiks on ka reostus.
Improvements have been seen in some areas: nitrate concentration in rivers was 10% lower in 2006 than in 1998.
Mõnes valdkonnas on olukord paranenud – nitraadisisaldus jõgedes oli 2006. aastal 10 % väiksem kui 1998. aastal.
Nonetheless, 26% of
Siiski ohustavad pestitsiidid ning nitraate ja fosfaate sisaldavad väetised 26% liikidest,”ütles professor McGlade.
TWhat could have been done differently?
TMida oleks saanud teha teisiti?
Important lessons have been learnt from the failure to meet EU and global 2010 biodiversity targets.
Suutmatus saavutada 2010. aasta ELi ja kogu maailma biomitmekesisuse eesmärke on andnud meile olulise õppetunni.
These will be invaluable in shaping future EU biodiversity policy and ensuring that renewed efforts to halt biodiversity loss will be successful.
See on hindamatu väärtusega ELi tulevase biomitmekesisuse poliitika kujundamisel ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamisele suunatud uute jõupingutuste eduks.
‘We have not been sufficiently strategic inthedesign, funding and implementation ofpolicies to tackle biodiversity loss, and we have not adequately monitored our successes and failures,’Jon Hutton from the UNEP World Conservation Monitoring Centre told Green Week participants.
kava suhtes oli Baumueller kriitiline eelkõige nende seadusandliku nõrkuse pärast.„Me vajame oma tulevase bioloogilise mitmekesisuse alase strateegia tarvis oluliselt tugevamat seadusandlikku tuge. Paljudel juhtudel on mineviku edulood saanud teoks tänu olemasolevale Euroopa seadusandlusele, näiteks lindude direktiivile, loodusdirektiivile ja vee raamdirektiivile,”ütles ta.
He also pointed to the need for adequate funding. Only 0.2% of the total EU budget is directly dedicated to biodiversity.
„Näiteks ei kata kaitsealad piisaval määral olulisi bioloogilise mitmekesisuse alasid, ka ei juhita neid paljudel juhtudel efektiivselt.
Although there is indirect spending from non-environ-mental funding sources, the overall amount dedicated to nature and biodiversity in EU and national budgets is hardly noticeable, he said.
Samuti ei suuda me üldsusele piisavalt selgitada bioloogilise mitmekesisuse olemust ja põhjendada selle tähtsust,”jätkas ta.
‘Investing in nature pays off,’he added.
„Me pole siiani suutnud veenda avalikkust ja otsustajaid bioloogilise mitmekesisuse olulisuses ja kiire tegutsemise vajalikkuses.”
‘For example, protected areas have not sufficiently covered critical biodiversity sites nor are they effectively managed in many cases.
Samuti viitas ta vajadusele piisava rahastamise järele.„Vaid 0,2% ELi üldeelarvest on otseselt suunatud bioloogilisele mitmekesisusele.
We are also very poor at explaining what biodiversity is and justifying why it is important,’he continued.‘We have still not persuaded the public or decision makers ofthe importance of biodiversity and theurgent need for action.’
Kaudsete kulutuste kõrval muude valdkondade rahastamisallikatest on loodusele ja bioloogilisele mitmekesisusele suunatud kulutused ELi ja selle liikmesriikide eelarvetes vaevumärgatavad,”ütles ta. „Loodu-sesse investeerimine tasub end ära,”lisas Baumueller.
Agriculture will certainly be the greatest threat to global diversity over the next 30years, he warned.
Ta hoiatas, et järgmise 30 aasta vältel on suurimaks ohuks üleilmsele biomitmekesisusele põllumajandus.
Biodiversity has not beensufficiently integrated into policies suchas agriculture and other key drivers ofland use change.
Bioloogiline mitmekesisus ei ole piisaval määral integreeritud meie sellistesse poliitikasuundadesse nagu põllumajandus ning samuti teistesse maakasutuse muutusega seotud tegevustesse.
One of the greatest successes of recent policy has been the EU's Natura 2000 network of protected areas, said Dr Alexander Schink, State Secretary at the Ministry of the Environment and Conservation, Agriculture and Consumer Protection of the State of North Rhine-Westphalia.
„Üks viimase aja poliitika suurimatest õnnestumistest on olnud Euroopa Liidu Natura 2000 kaitsealade võrgustik,”ütles Nordrhein-Westfa-leni liidumaa keskkonna-, looduskaitse-, põllumajandus ja tarbijakaitse ministeeriumi riigisekretär dr Alexander Schink.
‘It is our world tolose. So we had better be careful – because if we cut this lifeline there
maailm, mis kaob ja meil tuleb olla ettevaatlik, sest kui see eluallikas kuivab, siis teist selle asemele ei teki.
‘The failure to meet the biodiversity targets is a sign of systematic global failure because we do not value biodiversity and ecosystems in conventional national accounting – GDP – or in market prices,’said Andreas Baumueller of the European Habitats Forum.
„Suutmatus saavutada bioloogilise mitmekesisuse eesmärke näitab üleilmset süsteemset ebaõnnestumist, sest me ei väärtusta bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteeme riikide tasandil teostatavas tavapärases SKT arvestuses või turuhindades,”ütles Andreas Baumueller Euroopa elupaikade foorumist.
‘We need to invest and work with nature –forsocial, economic and environmental reasons.
„Meil tuleb loodusesse investeerida ja loodusega arvestada nii sotsiaalsetel, majanduslikel kui ka keskkonnaalastel põhjustel.
We therefore need a better accounting system which takes into account the value of nature and biodiversity,’he said.
Järelikult on meil vaja paremat arvestussüsteemi, mis võtaks arvesse looduse väärtust ja bioloogilist mitmekesisust,”ütles ta.
Baumueller was critical of past programmes such as the 2006 EU Biodiversity Action Plan
Seniste programmide, nagu näiteks 2006. aasta ELi bioloogilise mitmekesisuse tegevus-
Peter Kendall, Vice President of Copa-Cogeca, the European farmers' union, also made aplea for more cooperation between conservationists and land managers.‘Farmers have everything to gain if they adapt their methods and integrate biodiversity.
Euroopa talupidajate liidu Copa-Cogeca asepresident Peter Kendall esitas üleskutse looduskaitsjate ja maakasutajate vahelise koostöö suurendamiseks.„Talunikud võidavad palju, kui nad kohandavad oma töömeetodeid ja keskenduvad bioloogilisele mitmekesisusele.
We must learnto work as a partnership in the future’ heconcluded.
Meil tuleb õppida töötama tulevikus partneritena,”kinnitas ta.
ECONOMY
MAJANDUS
TExploring the economics and value of biodiversity
TAvastamas majandust ja bioloogilise mitmekesisuse väärtust
Policy makers have managed tocost the impacts of climate change.
Poliitika kujundajail on õnnestunud määrata kindlaks kliimamuutuste mõjude maksumus.
It is far harder to do the same exercise for biodiversity loss.
Palju raskem on sedasama teha bioloogilise mitmekesisuse kohta.
But it is of priceless value tomankind and different schemes are being devised todemonstrate the economic benefits which biodiversity andecosystems can bring.
See on aga inimkonnale hindamatu väärtusega ning bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemide majanduslike eeliste näitlikustamiseks on koostatud erinevaid skeeme.
Payments for ecosystems
Maksed ökosüsteemidele
One of the strongest messages delivered at Green Week was that the present economic system, with its emphasis on continual growth, is no longer sustainable and asuitable alternative should be put in place.
Üks rohelise nädala jõulisemaid sõnumeid oli see, et meie pidevale kasvule orienteeritud majandussüsteem ei ole enam jätkusuutlik ning et selle asemele tuleks leida uus ja sobivam alternatiiv.
Payments for ecosystems services (PES) are a familiar financial instrument now being used to protect biodiversity.
Ökosüsteemi teenuste tasustamine (Payments for ecosystems services, PES) kujutab endast tuttavat finantsinstrumenti, mida kasutatakse praegu biomitmekesisuse kaitsmiseks.
They are avolun-tary conditional agreement between aseller and a buyer for a well-defined environmental service.
Tegemist on vabatahtliku tingimusliku kokkuleppega müüja ja ostja vahel selgelt määratletud keskkonnateenuse osutamiseks.
Some 300 different PES programmes now exist around the world.
Hetkel on maailmas ligikaudu 300 erinevat PES programmi.
The point was made forcefully in an early session when Pavan Sukhdev, the study leader of The Economics of Ecosystems and Biodiversity (TEEB), warned of the danger of confusing price and value.
See tõsiasi öeldi välja juba varakult, kui ökosüsteemide ja bioloogilise mitmekesisuse majanduslike aspektide (The Economics of Ecosystems and Biodiversity, TEEB) uuringujuht Pavan Sukhdev hoiatas osalejaid hinna ja väärtuse mõistete segiajamise eest.
‘Nature provides services that have value.
„Loodus pakub meile teenuseid, millel on kindel väärtus.
Weneed to look at different measurements of performance, not just GDP.
Peame lisaks SKT-le keskenduma ka teistele mõõtevahenditele.
It is about the lens being corrected and the vocabulary adjusted,’he said.
Meie mõõtesüsteeme tuleb korrigeerida ja terminoloogiat täpsustada,” ütles ta.
Some are national, as in Canada, China, Costa Rica, Estonia, the United States and the United Kingdom, but most are designed and applied at local level.
Osad neist on riiklikud, näiteks Kanadas, Hiinas, Costa Ricas, Eestis, Ameerika Ühendriikides ja Ühendkuningriigis, kuid enamasti on tegemist kohalikul tasandil rakendatavate meetmetega.
In all, they chan-nelaround $8.2 billion annually towards ecosystem services – a figure that is rising between 10 and 20% a year, according to Katia Karousakis at the OECD’s environment directorate.
Üldsummas juhitakse nende kaudu ökosüsteemidega teenustesse ligikaudu 8,2 miljardit dollarit ja see summa kasvab aastas 10 kuni 20 protsendi võrra, nagu kinnitas Katia Karousakis OECD keskkonnadirektoraadist.
For the concept to be effective, she emphasised that it was necessary to clearly identify goals and objectives, remove any perverse incentives, ensure sufficient long-term funding, and differentiate payments, which should be based on performance rather than effort. Careful monitoring is also arequirement.
kulutama raha, mida meil ei ole, asjadele, mida me ei vaja, et avaldada lühiajalist muljet inimestele, kellest me ei hooli.
Prosperity without Growth? author Professor Tim Jackson argued in the closing session that that there was an alternative, and that ‘degrowth, or décroissance’should guide future decisions.
Teose„Õitseng ilma kasvuta?”autor professor Tim Jackson väitis koosoleku kokkuvõtvas osas, et alternatiiv on siiski olemas ja et tulevikuotsuseid peaks suunama pigem miski, mida ta nimetas„tasaarenguks või décroissance’iks”.
His appeal to society to end its addiction to new products – ‘We have been encouraged to spend money that we don’t have on things that we don’t need to create impressions that won’t last on people we do not care about’– was greeted with loud applause.
Suure aplausiga võeti vastu ka tema ühiskonnale esitatud üleskutse jätta sõltuvus uutest toodetest:„Meid õhutatakse kulutama raha, mida meil ei ole, asjadele, mida me ei vaja, et avaldada lühiajalist muljet inimestele, kellest me ei hooli.”
The finance can be provided by the direct user of the services or by third parties such as governments or institutions.
Ta viitas, et selle kontseptsiooni edu tagamiseks on vaja selgelt määratleda sihid ja eesmärgid, eemaldada mis tahes loomuvastased stiimulid, tagada piisav pikaajaline rahastamine ning eristada tasustamist, mis peaks olema vastavuses tulemuste, mitte jõupingutustega. Samuti on vaja sisse seada range seiresüsteem.
In a bid to stimulate interest in biodiversity among political and business leaders, Simon Upton, environment director at the OECD, referred to the accounting profession’s adage of‘what gets measured, gets managed’.
OECD keskkonnadirektor Simon Upton viitas selleks, et tõsta poliitikute ja ärijuhtide huvi bioloogilise mitmekesisuse vastu raamatupidamismaailma kõnekäänule„seda, mida saab mõõta, saab ka juhtida”.
As an example of the former, she pointed tothe French mineral water company Vittel, which pays local farmers to use fewer fertilisers, reducing water contamination andits own purification costs.
Näitena mainis ta Prantsusmaa mineraalveetootjat Vittelit, mis tasub kohalikele talunikele, et nad kasutaksid vähem väetisi, ning vähendab seejuures vee saastatust ja sellest tulenevalt ka enda veepuhastuskulusid.
He pointed to the need for more research into quality information on the value of biodiversity in order to bring to decision makers, in tangible terms, the dangers of further loss.
Ta toonitas vajadust kvaliteetset teavet andvate teadusuuringute järele bioloogilise mitmekesisuse väärtuse kohta, et juhtida mõõdetavate suuruste abil otsuselangetajate tähelepanu edasiste kaotustega seonduvatele ohtudele.
‘We are the price youpay for pollu-
„Meie ise oleme
We aren’t asking for areturn to a golden age, but a new green age would suit us fine.
Me ei palu kuldajastu tagasitoomist, kuid uus roheline ajastu sobiks meile väga hästi.
It isn’t too late tochange.
Muudatusteks ei ole veel hilja.
We are inthis together.
Me kõik oleme sellega seotud.
Carlos Muñoz Piña from Mexico’s National Institute of Ecology described Mexico's payments for hydrological environmental services derived from forests.
Carlos Muñoz Piña Mehhiko Riiklikust Ökoloogiainstituudist kirjeldas Mehhiko makseid metsadega seotud hüdroloogilistele keskkonnateenustele.
These include aquifer recharge, improving surface water quality and reducing damage from flooding.
Nende hulka kuuluvad põhjaveekihi taastamine, pinnavee kvaliteedi tõstmine ja üleujutustest tingitud kahjude vähendamine.
He pointed to the need to express environmental concerns in a way that would resonate with business by illustrating how specific behaviour could reduce financial losses and prevent reputations being damaged.
Ta osutas vajadusele väljendada keskkonnaalaseid muresid selliselt, et need leiaks laiemat kõlapinda ka ettevõtete seas, näidates kuidas konkreetsed tegevused võiksid vähendada rahalisi kahjusid ja vältida maineprobleeme.
Mrs Bee, high representative ofthebiodiversity and ecosystems community
Professor Bee, bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemide ühenduse kõrge esindaja
The country already levied a fee for water users and it was decided to build in an element to protect woodland from increasing deforestation.
Riik on juba kehtestanud vastava tasu veekasutajatele ning võtnud vastu otsuse juurutada meedet, millega kaitsta metsi hävitamise eest.
The programme is asuc-cess and has grown considerably since itslaunch in 2003; it now covers some 2.4millionhectares.
Programm on osutunud edukaks ja kasvanud märgatavalt alates selle käivitamisest 2003. aastal. Täna on sellega kaetud 2,4 miljonit hektarit metsamaad.
Today, very few companies produce sustainability reports and if they do, these rarely mention biodiversity.‘This contrasts with climate change emissions where companies have targets.
Jätkusuutlikkuse aruandeid koostavad praegu vaid väga vähesed ettevõtted ja kui nad seda ka teevad, mainitakse bioloogilist mitmekesisust neis harva.„Hoopis erinev on olukord kliimamuutustega seotud heidete vähendamisega, mille osas on ettevõtetel konkreetsed eesmärgid.
There is nothing comparable with biodiversity.
Sama ei kehti aga bioloogilise mitmekesisuse valdkonnas.
We need to help business do more,’he said.
Peame aitama ettevõtetel saavutada rohkemat,”ütles ta.
Its aim was to direct funds at forest areas that were in most danger by assessing theireco-nomic and social importance, but also their exposure to deforestation risk.
Selle eesmärk oli suunata rahalisi vahendeid enimohustatud piirkondadesse, hinnates nende majanduslikku ja sotsiaalset mõju, kuid ka neid ohustava raadamise riski suurust.
This targeting worked well, but was less successful when additional criteria were introduced.
Seesugune suunatus on andnud häid tulemusi, kuid selle edukus vähenes lisakriteeriumide kehtestamisel.
Bishop made a clear case for the business opportunities that arise from paying more attention to biodiversity, including the emergence of new activities such as ecotourism and sustainable fisheries, satisfying consumer preferences for quality certified products, securing production inputs, and meeting environmental liabilities demanded by regulators.
Bishop kirjeldas ärivõimalusi, mis tekivad biomitmekesisusele suurema tähelepanu pööramisel. Nende hulka kuuluvad mitmed uued tegevusalad, nagu ökoturism ja säästvad kalakasvatused, tarbijaeelistuste rahuldamine kvaliteedisertifikaadiga kaupade pakkumisel, tootmissisendite kindlustamine ja valitsuste kehtestatud keskkonnanõuete järgimine.
As Muñoz Piña concluded:‘Policy makers should avoid overloading schemes with different objectives from the original targets.’
Muñoz Piña kinnitas kokkuvõtteks:„Poliitika kujundajad peaksid vältima skeemide ülekoormamist algsetest eesmärkidest erinevate sihtidega.”
Engaging business
Ettevõtluse kaasamine
To achieve all these, companies need to assess their risks and opportunities, develop a strategy and educate their employees and customers.
Kõigi nende eesmärkide saavutamiseks peavad ettevõtted hindama oma riske ja võimalusi, arendama välja strateegiad ning koolitama oma töötajaid ja kliente.
They must also set quantitative targets and monitor their biodiversity performance to determine the progress made year on year.
Samuti tuleb neil püstitada endale mõõdetavad eesmärgid ja jälgida oma tulemusi bioloogilise mitmekesisuse valdkonnas, et teha kindlaks oma iga-aastaste edusammude ulatus.
Given that biodiversity funding ambitions are far greater than existing resources, Joshua Bishop, the chief economist at the IUCN, pleaded for stronger efforts to mobilise private sector financing – a key theme inthe ‘TEEB for Business’report released inmid-July.
Eeldades, et bioloogilise mitmekesisusega seonduvate projektide rahastamissoovid ületavad olulisel määral tegelikke ressursse, kutsus IUCNi peaökonomist Joshua Bishop üles kaasama rohkem erasektori rahastamist,
TProtecting Europe’s freshwater biodiversity
TEuroopa magevee bioloogilise mitmekesisuse kaitse