natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this case, it is for the national court to determine whether, as maintained by the United Kingdom Government, the motive test, as defined by the legislation on CFCs, lends itself to an interpretation which enables the taxation provided for by that legislation to be restricted to wholly artificial arrangements or whether, on the contrary, the criteria on which that test is based mean that, where none of the exceptions laid down by that legislation applies and the intention to obtain a reduction in United Kingdom tax is central to the reasons for incorporating the CFC, the resident parent company comes within the scope of application of that legislation, despite the absence of objective evidence which could indicate the existence of an arrangement of that nature.
Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas – nagu väidab Ühendkuningriigi valitsus – välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevates õigusnormides määratletud motiivinõuded võimaldavad tõlgendust, mille kohaselt nende õigusnormidega ettenähtud maksustamist kohaldatakse ainuüksi puhtalt fiktiivsete skeemide suhtes, või vastupidi, kas nõuete aluseks olevad kriteeriumid tähendavad seda, et kui ühtki selles õigusaktis ettenähtud erandit ei saa kohaldada ja kui välismaise kontrollitava äriühingu asutamise põhjuste seas esineb soov vähendada Ühendkuningriigis makstavat tulumaksu, siis kohaldatakse kõnealuseid õigusnorme residendist emaettevõtja suhtes vaatamata sellele, et puuduvad objektiivsed asjaolud, millega saaks tõendada sellise skeemi kasutamist.
In the first case, the legislation on CFCs should be regarded as being compatible with Articles 43 EC and 48 EC.
Esimesel juhul tuleb nentida, et välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevad õigusnormid on EÜ artiklitega 43 ja 48 kooskõlas.
In the second case, on the other hand, the view should be taken that that legislation is contrary to Articles 43 EC and 48 EC (Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraphs 72 to 74).
Seevastu teisena mainitud juhul tuleb asuda seisukohale, et kõnealused õigusnormid on EÜ artiklitega 43 ja 48 vastuolus (eespool viidatud kohtuotsus Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, punktid 72–74).
In the light of the preceding considerations, Articles 43 EC and 48 EC must be interpreted as precluding the inclusion in the tax base of a resident company established in a Member State of profits made by a CFC in another Member State, where those profits are subject in that State to a lower level of taxation than that applicable in the first State, unless such inclusion relates only to wholly artificial arrangements intended to escape the national tax normally payable.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb EÜ artikleid 43 ja 48 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, et liikmesriigis asutatud residendist äriühingu maksustatava summa sisse arvatakse välismaise kontrollitava äriühingu poolt mõnes teises liikmesriigis saadud kasum juhul, kui see kasum on seal maksustatud madalama maksumääraga kui esimesena nimetatud riigis, välja arvatud juhul, kui see puudutab üksnes puhtalt fiktiivseid skeeme, mille eesmärk on hoiduda kõrvale riigis tavapäraselt tasumisele kuuluva maksu maksmisest.
Accordingly, such a tax measure must not be applied where it is proven, on the basis of objective factors which are ascertainable by third parties, that despite the existence of tax motives, that CFC is actually established in the host Member State and carries on genuine economic activities there (Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 75).
Järelikult ei tule sellist maksusätet kohaldada juhul, kui objektiivsete ja kolmandate isikute poolt kontrollitavate asjaolude alusel ilmneb, et vaatamata maksustamisega seonduvate põhjenduste olemasolule omab välismaine kontrollitav äriühing asukohajärgses liikmesriigis tegelikku asukohta ning arendab seal reaalset majandustegevust (eespool viidatud kohtuotsus Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, punkt 75).
As regards, secondly, compliance requirements to which the exemption for a CFC’s profits in the hands of a resident company is subject, it is appropriate to point out, first, that in Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, the Court held that the resident company is best placed to establish that it has not entered into wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality, with a view to escaping the tax normally due on the profits generated by activities carried out on national territory and that it must be given an opportunity to produce evidence that the CFC is actually established and that its activities are genuine (Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 70).
Teiseks tuleb märkida seoses nõuetega, millele peab vastama välismaise kontrollitava äriühingu kasumi maksuvabastus residendist äriühingu puhul, et eespool viidatud kohtuotsuses Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas leidis Euroopa Kohus eeskätt, et residendist äriühingul on paremad eeldused tõendamaks, et ta ei ole kasutanud puhtalt fiktiivset skeemi, millel puudub majanduslik sisu ja mille eesmärk on vältida makse, mis tuleks riigi territooriumil läbi viidud tegevuse tulemusena saadud kasumilt tavapäraselt maksta, ning et talle tuleb anda võimalus esitada tõendeid selle kohta, et välismaine kontrollitav äriühing on tegelikult asutatud ja tegutseb reaalselt (eespool viidatud kohtuotsus Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, punkt 70).
In the present context, those compliance requirements are inherent in the assessment, referred to in paragraph 81 of the present order, on which the compatibility of the legislation on CFCs rests.
Käesolevas asjas on vastavusnõuded lahutamatult seotud asjaomase määruse punktis 81 mainitud hinnanguga välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate õigusnormide kooskõla küsimuses.
Secondly, in Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, the Court held that national legislation which provides for a consideration of objective and verifiable elements in order to determine whether a transaction represents a purely artificial arrangement, entered into for tax reasons alone, is to be considered as not going beyond what is necessary to prevent abusive practices where, on each occasion on which the existence of such an arrangement cannot be ruled out, the taxpayer is given an opportunity, without being subject to undue administrative constraints, to provide evidence of any commercial justification that there may have been for that arrangement (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 82).
Samuti leidis Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuses Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, et siseriiklikke õigusnorme, mis tuginevad objektiivsete ja kontrollitavate elementide uurimisele, et teha kindlaks, kas tehing kujutab endast üksnes maksualase eesmärgiga puhtalt fiktiivset skeemi, tuleb käsitada nii, et need ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik kuritarvituste vältimiseks, kui esiteks maksukohustuslasele antakse iga kord, kui sellise skeemi olemasolu ei saa välistada, võimalus, ilma et ta peaks alluma ülemäärastele halduskohustustele, esitada tõendeid võimalike äriliste põhjuste kohta, miks antud tehing tehti (eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punkt 82).
Consequently, Articles 43 EC and 48 EC are to be interpreted as not precluding tax legislation of a Member State which imposes certain compliance requirements where the resident company seeks exemption from taxes already paid on the profits of that CFC in the State in which it is resident, provided that the aim of those requirements is to verify that the CFC is actually established and that its economic activities are genuine without that entailing undue administrative constraints.
Seetõttu tuleb EÜ artikleid 43 ja 48 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi maksuõigusnormid, mis kehtestavad teatavad nõuded juhuks, kui residendist äriühing taotleb vabastust maksust, mille välismaine kontrollitav äriühing on oma kasumilt juba maksnud riigis, kus ta on resident, kui nende nõuete eesmärk on kontrollida, kas välismaine kontrollitav äriühing omab tegelikku asukohta ja kas tema majandustegevus on reaalne, ilma et see tooks kaasa ülemääraseid halduskohustusi.
The reply to the third question must therefore be:
Seega tuleb kolmandale küsimusele vastata, et:
— Articles 43 EC and 48 EC must be interpreted as precluding the inclusion in the tax base of a resident company established in a Member State of profits made by a CFC in another Member State, where those profits are subject in that State to a lower level of taxation than that applicable in the first State, unless such inclusion relates only to wholly artificial arrangements intended to escape the national tax normally payable;
– EÜ artikleid 43 ja 48 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, et liikmesriigis asutatud residendist äriühingu maksustatava summa sisse arvatakse välismaise kontrollitava äriühingu poolt mõnes teises liikmesriigis saadud kasum juhul, kui see kasum on seal maksustatud madalama maksumääraga kui esimesena nimetatud riigis, välja arvatud juhul, kui see puudutab üksnes puhtalt fiktiivseid skeeme, mille eesmärk on hoiduda kõrvale riigis tavapäraselt tasumisele kuuluva maksu maksmisest;
— accordingly, such a tax measure must not be applied where it is proven, on the basis of objective factors which are ascertainable by third parties, that despite the existence of tax motives, that CFC is actually established in the host Member State and carries on genuine economic activities there;
– järelikult ei tule sellist maksusätet kohaldada juhul, kui objektiivsete ja kolmandate isikute poolt kontrollitavate asjaolude alusel ilmneb, et vaatamata maksustamisega seonduvate põhjenduste olemasolule omab välismaine kontrollitav äriühing asukohajärgses liikmesriigis tegelikku asukohta ja arendab seal reaalset majandustegevust;
— however, Articles 43 EC and 48 EC are to be interpreted as not precluding national tax legislation which imposes certain compliance requirements where the resident company seeks exemption from taxes already paid on the profits of that CFC in the State in which it is resident, provided that the aim of those requirements is to verify that the CFC is actually established and that its activities are genuine without that entailing undue administrative constraints.
– EÜ artikleid 43 ja 48 tuleb siiski tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi maksuõigusnormid, mis kehtestavad teatavad nõuded juhuks, kui residendist äriühing taotleb vabastust maksust, mille kontrollitav äriühing on oma kasumilt juba maksnud riigis, kus ta on resident, kui nende nõuete eesmärk on kontrollida, kas välismaine kontrollitav äriühing omab tegelikku asukohta ja kas tema majandustegevus on reaalne, ilma et see tooks kaasa ülemääraseid halduskohustusi.
By its fourth question, the national court is asking the Court whether the answers to the first to third questions would be different were the nonresident company established in a nonmember country.
Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt saada Euroopa Kohtu selgitust, kas vastus küsimustele 1–3 oleks erinev juhul, kui mitteresidendist äriühing oleks asutatud kolmandas riigis.
In that regard, it should be noted, first, that the chapter of the Treaty concerning the freedom of establishment does not include any provision extending the application of its provisions to situations which involve the establishment of a company of a Member State in a nonmember country (see, to that effect, Case C-102/05 A and B [2007] ECR I-3871, paragraph 29, and Case C-157/05 Holböck [2007] ECR I-4051, paragraph 28).
Asutamisvabadust käsitlevas asutamislepingu peatükis ei leidu ühtki sätet, mis laiendaks selle peatüki sätete kohaldamisala olukordadele, kus liikmesriigi äriühing asutatakse kolmandas riigis (vt selle kohta 10. mai 2007. aasta määrus kohtuasjas C-102/05: A ja B, EKL 2007, lk I-3871, punkt 29, ja 24. mai 2007. aasta otsus kohtuasjas C-157/05: Holböck, EKL 2007, lk I-4051, punkt 28).
There is therefore no need, in the light of the answers given to the first to third questions, to reply to the fourth question, other than in respect of measures which Article 56 EC precludes.
Seega tuleb neljandale küsimusele vastata vaid selles osas, mis puudutab EÜ artikliga 56 vastuolus olevaid meetmeid, arvestades esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele antud vastuseid.
In that regard, it should be noted that Article 56(1) EC gave effect to the liberalisation of capital movements between the Member States and between Member and nonmember States.
Seoses sellega tuleb meenutada, et EÜ artikli 56 lõikega 1 rakendatakse kapitali vaba liikumise liberaliseerimist liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.
To that end, it provides, in the chapter of the Treaty entitled ‘Capital and payments’, that all restrictions on the movement of capital between Member States and between Member and nonmember States are prohibited (Joined Cases C-163/94, C-165/94 and C-250/94 Sanz de Lera and Others [1995] ECR I-4821, paragraph 19; van Hiltenvan der Heijden, cited above, paragraph 37; and A, cited above, paragraph 20).
Selleks on asutamislepingu peatükis pealkirjaga „Kapital ja maksed” säte, mille kohaselt on keelatud kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel (14. detsembri 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-163/94, C-165/94 ja C-250/94: Sanz de Lera jt, EKL 1995, lk I-4821, punkt 19, ja eespool viidatud kohtuotsused van Hilten-van der Heijden, punkt 37, ning A, punkt 20).
Furthermore, the Court has already held that, as regards the movement of capital between Member and nonmember States, Article 56(1) EC, in conjunction with Articles 57 EC and 58 EC, may be relied on before national courts and may render national rules that are inconsistent with it inapplicable, irrespective of the category of capital movement in question (A, paragraph 27).
Peale selle on Euroopa Kohus juba otsustanud, et liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelise kapitali liikumise küsimustes võib siseriiklikus kohtus tugineda EÜ artikli 56 lõikele 1 koostoimes EÜ artiklitega 57 ja 58, ning olenemata asjassepuutuva kapitali liikumise liigist võib see kaasa tuua nende sätetega vastuolus oleva siseriikliku õigusnormi kohaldamata jätmise (eespool viidatud kohtuotsus A, punkt 27).
Admittedly, it is clear from the caselaw of the Court that the extent to which the Member States are authorised to apply certain restrictive measures on the movement
Samuti nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et seda, millises ulatuses on ka liikmesriikidel õigus teatud kapitali liikumist piiravaid meetmeid kohaldada, ei saa määratleda, võtmata arvesse asjaolu, et kapitali liikumine kolmandatesse riikidesse ja kolmandatest riikidest toimub teistsuguses õiguslikus kontekstis kui ühendusesisene
Accordingly, because of the degree of legal integration that exists between Community Member States, in particular by reason of the presence of Community legislation which seeks to ensure cooperation between national tax authorities, such as Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation (OJ 1977 L 336, p. 15), the taxation by a Member State of economic activities having cross-border aspects which take place within the Community is not always comparable to that of economic activities involving relations between Member States and third countries (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 170).
Euroopa Liidu liikmesriikide õiguse teatud integreerituse taseme tõttu, eeskätt ühenduse õigusaktide olemasolu tõttu, mis näevad ette liikmesriikide maksuametite koostöö, nagu see on sätestatud nõukogu 19. detsembri 1977. aasta direktiivis 77/799/EMÜ liikmesriikide pädevate asutuste vastastikuse abi kohta otsese maksustamise valdkonnas (EÜT L 336, lk 15; ELT eriväljaanne 09/01, lk 63), ei sarnane liikmesriigi poolt ühendusesisese piiriülese majandustegevuse maksustamine alati liikmesriigi ja kolmanda riigi vahelise majandustegevuse maksustamisega (eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in the FII Group Litigation, punkt 170).
It may also be that a Member State will be able to demonstrate that a restriction on the movement of capital to or from third countries is justified for a particular reason in circumstances where that reason would not constitute a valid justification for a restriction on capital movements between Member States (A, paragraphs 36 and 37).
Ei ole ka välistatud, et liikmesriik suudab tõendada, et kapitali liikumise piirang kolmandatesse riikidesse või kolmandatest riikidest on õigustatud teatud põhjusel ja asjaoludel, mida ei saaks käsitada piisava põhjusena kapitali liikumise piiramiseks liikmesriikide vahel (eespool viidatud kohtuotsus A, punktid 36 ja 37).
As regards the grounds advanced by the United Kingdom Government to justify the national measures to which the first and second questions refer, particularly the need to ensure the cohesion of the tax system, that Government put forward no evidence explaining how those grounds justify those measures in relations between a Member State and nonmember countries.
Põhjuste kohta, millega Ühendkuningriigi valitsus õigustab esimeses ja teises küsimuses osutatud siseriiklikke meetmeid, nimelt vajaduse kohta tagada maksusüsteemi ühtsus, tuleb tõdeda, et see valitsus ei selgitanud üldse, kuidas need põhjused õigustavad kõnealuseid meetmeid liikmesriigi ja kolmandate riikide vahelistes suhetes.
Moreover, as regards the difficulties associated with the verification of compliance with certain requirements by companies established in third countries, the Court decided, in the context of the free movement of capital, that, where the legislation of a Member State makes the grant of a tax advantage dependent on satisfying requirements, compliance with which can be verified only by obtaining information from the competent authorities of a third country, it is, in principle, legitimate for that Member State to refuse to grant that advantage if, in particular, because that third
Peale selle on Euroopa Kohus leidnud seoses kapitali vaba liikumisega ja raskustega kontrollimisel, kas kolmandates riikides asutatud äriühingud täidavad teatud tingimusi, et kui liikmesriigi õiguse kohaselt sõltub maksusoodustuse saamine teatud tingimuste täitmisest, mida saab aga kontrollida vaid teabe saamisel kolmanda riigi pädevatelt ametiasutustelt, võib liikmesriik üldjuhul õiguspäraselt keelduda maksusoodustuse andmisest, kui – eriti siis, kui kolmandal riigil ei ole lepingulist kohustust
Therefore, it follows from that judgment that Articles 56 EC to 58 EC are to be interpreted as not precluding the legislation of a Member State under which a tax concession in respect of dividends may be granted only if the distributing company is established in a State within the European Economic Area or a State with which a taxation convention providing for the exchange of information has been concluded by the Member State imposing the tax, where that concession is subject to conditions compliance with which can be verified by the competent authorities of that Member State only by obtaining information from the State of establishment of the distributing company (see, to that effect, A, paragraph 67).
Seega nähtub sellest kohtuotsusest, et EÜ artikleid 56–58 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt antakse maksusoodustus dividendidelt võetava maksu osas vaid juhul, kui dividende jaotava äriühingu asukoht on Euroopa majanduspiirkonna liikmesriigis või riigis, kellega maksustav liikmesriik on sõlminud maksulepingu, mis sisaldab sätet teabevahetuse kohta, kui see soodustus sõltub teatud tingimuste täitmisest, mida liikmesriigi pädevad ametiasutused saavad aga kontrollida vaid teabe saamisel dividende jaotava äriühingu asukohariigilt (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus A, punkt 67).
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the fourth question referred for a preliminary ruling must be that Articles 56 EC to 58 EC are to be interpreted as not precluding the legislation of a Member State which grants a corporation tax concession in respect of certain dividends received from resident companies by resident companies but excludes such a concession for dividends received from companies established in a nonmember country particularly where the grant of that concession is subject to conditions compliance with which can be verified by the competent authorities of that Member State only by obtaining information from the nonmember country where the distributing company is established.
Eelnevatest kaalutlustest lähtudes tuleb neljandale eelotsuse küsimusele vastata, et EÜ artikleid 56–58 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis annavad ettevõtte tulumaksu soodustuse teatud dividendide osas, mille residendist äriühing on saanud residendist äriühingult, kuid ei anna sellist soodustust dividendide puhul, mis on saadud kolmandates riikides asutatud äriühingutelt, nimelt kui soodustuse andmine sõltub tingimuste täitmisest, mida liikmesriigi pädevad ametiasutused saavad kontrollida vaid teabe saamisel kolmandalt riigilt, kus on asutatud dividende jaotav äriühing.
By its fifth question, the national court is asking, in essence, whether, where a Member State adopted, prior to 31 December 1993, the measures outlined in the
Viienda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt saada selgitust, et kui liikmesriik võttis enne 31. detsembrit 1993 vastu küsimustes 1–3 kirjeldatud
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION first to third questions and, after that date, amended those measures in the manner described in the decision making the reference and, if those measures, as amended, constitute restrictions prohibited by Article 56 EC, are those restrictions to be taken to be restrictions which did not exist on 31 December 1993 for the purposes of Article 57 EC.
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION meetmed ja pärast seda kuupäeva muutis neid meetmeid eelotsusetaotluses kirjeldatud viisil ning kui need meetmed muudetud kujul kujutavad endast EÜ artikliga 56 keelatud piiranguid, kas siis tuleb neid piiranguid EÜ artikli 57 tähenduses käsitada piirangutena, mida ei eksisteerinud 31. detsembril 1993.
In that regard, first, pursuant to Article 57(1) EC, the provisions of Article 56 EC are without prejudice to the application to third countries of any restrictions which existed on 31 December 1993 under national or Community law adopted in respect of the movement of capital to or from third countries involving direct investment — including in real estate —, establishment, the provision of financial services or the admission of securities to capital markets.
Siinkohal tuleb esmalt meenutada, et EÜ artikli 57 lõikes 1 on sätestatud, et EÜ artikli 56 sätted ei takista kohaldamast kolmandate riikide suhtes 31. detsembril 1993 siseriikliku või ühenduse õiguse järgi kehtivaid piiranguid, mis käsitlevad kapitali liikumist kolmandatesse riikidesse või kolmandatest riikidest seoses otseinvesteeringutega – kaasa arvatud investeeringud kinnisvarasse –, asutamisega, finantsteenuste osutamisega või väärtpaberite lubamisega kapitaliturgudele.
There is therefore no need, in the light of the answers given to the first to third questions, to reply to the fifth question, other than in respect of measures which Article 56 EC precludes.
Seega on viiendale küsimusele vaja vastata ainult nende meetmete osas, mis küsimustele 1–3 antud vastuseid arvestades on vastuolus EÜ artikliga 56.
On the basis of the information provided by the national court as to the national legal provisions applicable in the main proceedings, the fifth question arises, as the Commission pointed out in the observations it submitted to the Court, only in relation to the third question.
Tuleb nentida, et andmete põhjal, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus andis põhikohtuasjas kohaldatava õigusliku raamistiku kohta, tõusetub viies küsimus vaid seonduvalt kolmanda küsimusega, nagu osutas komisjon Euroopa Kohtule esitatud märkustes.