natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Specifically, Impala is of the view that the appeal is restricted to challenges to the reasoning of the Court of First Instance as regards the question of strengthening an existing collective dominant position, and by contrast is not directed against the reasoning of the Court of First Instance in
Impala arvates on apellatsioonkaebuses vaidlustatud ainult Esimese Astme Kohtu põhjendused olemasoleva kollektiivse turgu valitseva seisundi tugevnemise kohta, kuid selles ei ole vaidlustatud kohtuotsuse punktis 528 sisalduvaid põhjendusi kollektiivse turgu valitseva seisundi võimaliku
35 — Paragraphs 44 to 481 of the judgment under appeal.
35 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 44–481.
This is because this result can be achieved only if the appeal is to be understood as challenging both sections of the judgment in question, 36that is both the section concerning the strengthening of an existing collective dominant position and the section concerning the creation of such a dominant position.
Põhjendused, mis ei ole olulised vaidlustatud kohtuotsuse resolutiivosa seisukohalt kõnealust tekstiosa, 36st nii turgu valitseva seisundi tugevnemist kui ka selle seisundi tekkimist käsitlevat osa silmas pidades.
The position is different as regards the introductory part of the fifth ground of appeal which, as already mentioned, 39is the only admissible part of that ground of appeal.
Teistsugusele seisukohale tuleb asuda apellatsioonkaebuse viienda väite sissejuhatava osa puhul, mis on, nagu nimetatud, 39 selle väite ainus vastuvõetav osa.
In essence it raises the question whether the criteria developed by the Court of First Instance itself in Airtours 40for establishing the existence of a collective dominant position are to be applied with different degrees of strictness depending on whether what must be established is a collective dominant position which already exists or a prognosis for the future as to the risk that such a col -lective dominant position might arise in consequence of the concentration.
Sisuliselt tõstatatakse selles küsimus, kas Esimese Astme Kohtu poolt Airtours’ kohtuotsuse raames kollektiivse turgu valitseva seisundi määratlemiseks väljatöötatud kriteeriume 40tuleb käsitleda erineva rangusega olenevalt sellest, kas on vaja tõendada kollektiivse turgu valitseva seisundi olemasolu või prognoosida koondumise tulemusena kollektiivse turgu valitseva seisundi tekkimise ohtu tulevikus.
In the former case the Court of First Instance favours a less strict application of the Airtours criteria than in the latter. 41
Esimesel juhul pooldab Esimese Astme Kohus Airtours’ kriteeriumide vähem ranget rakendamist kui teisena nimetatud juhul. 41
A list of passages in the judgment under appeal which are specifically criticised expressly refers to paragraph 528, which is the one in dispute at this point, and also to paragraphs 533, 539 and 541, which likewise concern the question of the creation of a collective dominant position.
Eeltoodust lähtudes ei saa väita, et apellatsioonkaebus piirdub ainult Esimese Astme Kohtu põhjendustega olemasoleva kollektiivse turgu valitseva seisundi tugevnemise kohta ja tuleb seetõttu lükata tervikuna tagasi kui ainetu (prantsuse keeles inopérant).
In this regard the appellants’ main point of challenge is paragraph 251 of the judgment under appeal.
Apellantide põhiline kriitika on suunatud vaidlustatud kohtuotsuse punkti 251 vastu.
There the Court of First Instance states that an (already existing) collective dominant position ‘may, however, in the appropriate circumstances, be established indirectly on the basis of what may be a very mixed series of indicia and items of evidence relating to the signs, manifestations
Selles märgib Esimese Astme Kohus, et kollektiivse turgu valitseva seisundi olemasolu saab „vajaduse korral ka kaudselt tõendada, lähtudes kõigist kaudsetest ja otsestest ja isegi väga heterogeensetest tõenditest kollektiivse turgu valitseva seisundi
39 — See above, points 50 to 55.
39 – Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 50–55.
36 — Both paragraphs 44 to 481 and paragraphs 482 to 541 of the judgment under appeal.
40 – Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punkt 25, samuti eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Airtours vs. komisjon, punkt 62.
40 — See above, point 25, and Airtours (cited above, footnote 17), paragraph 62.
37 – Apellatsioonkaebuse punkt 17. Sarnased viited on eelkõige apellatsioonkaebuse punktides 26 ja 94 ning 6. joonealuses märkuses.
37 — Paragraph 17 of the appeal.
38 – Apellatsioonkaebuse punktid 17, 59 ja 81
41 — To this effect see paragraphs 249 to 253 of the judgment under appeal.
41 – Vt selle kohta vaidlustatud kohtuotsuse punktid 249–253.
Thus, because the introductory part of the fifth ground of appeal does not refer to the ratio decidendi of the judgment but merely to additional considerations mentioned by the Court of First Instance, it cannot result in the judgment under appeal being set aside.
Kuna viienda väite sissejuhatav osa ei puuduta kohtuotsuse olulisi põhjendusi, vaid ainult Esimese Astme Kohtu täiendavaid tähelepanekuid, ei saa see kaasa tuua vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist.
In accordance with the consistent caselaw of the Court this part of the appeal is to be dismissed as ineffective (inopérant). 43
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb apellatsioonkaebuse viidatud osa lükata tagasi kui ainetu (inopérant). 43
However, as the appellants themselves correctly pointed out, 42 the disputed passage,
Ent nagu apellandid ise on õigesti märkinud, 42on vaidlusalune tekstiosa ja
Interim conclusion and also the legal reasoning of the Court of First Instance connected to it, are obiter dicta.
Järeldus sellega seotud Esimese Astme Kohtu õiguslikud selgitused obiter dicta.
In the whole of the section of the judgment under appeal, from paragraph 245 to 253, the Court of First Instance is not considering one of the grounds of invalidity raised by Impala at first instance, but is merely stating obiter dicta on the application of the criteria for establishing whether a collective dominant position exists.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 245-253 ei kontrolli Esimese Astme Kohus esimeses astmes Impala poolt väidetud tühistamise alust, vaid annab obiter dictum korras juhiseid kollektiivse turgu valitseva seisundi määratlemise kriteeriumide rakendamiseks.
Thus, only the fifth ground of appeal, so far as it is at all admissible, is to be dismissed as ineffective.
Eeltoodut arvestades tuleb apellatsioonkaebuse viies väide, niivõrd kui see on üldse vastuvõetav, ainetuna tagasi lükata.
By contrast, all the other grounds of appeal are capable of achieving the result sought by the appellants.
Seevastu apellatsioonkaebuse kõik ülejäänud väited on eesmärgi saavutamiseks asjakohased.
C — Continuing existence of interest in pursuing the appeal
esitaja põhjendatud huvi
As regards the grounds of appeal which are admissible and not ineffective it remains to be considered whether the appellants have in the meantime ceased to have an interest in pursuing the appeal.
Apellatsioonkaebuse väidete osas, mis on vastuvõetavad ja mida ei saa tagasi lükata ainetuse tõttu, tuleb veel selgitada, kas apellantidel on põhjendatud huvi menetluse jätkamiseks.
This becomes particularly clear if one reads the disputed passage of the judgment with paragraph 254 of the judgment under appeal, in which the Court of First Instance expressly restricts its consideration of the first clearance decision to the question whether the Airtours criteria are fulfilled: ‘[T]he Court will confine itself, in its examination of the pleas in law put forward, to ascertaining that the Decision properly applied the conditions defined in Airtours v Commission. …’.
See ilmneb eriti selgesti, kui lugeda kohtuotsuse vaidlusalust osa kõrvuti punktiga 254, milles Esimese Astme Kohus piiritleb esimese koondumisloa otsuse kontrollimise sõnaselgelt küsimusega, kas Airtours’ kriteeriumid on täidetud: „Esimese Astme Kohus [piirdub] esitatud väidete hindamisel kontrollimisega, kas otsuses kohaldati Airtoursi kohtupraktikast tulenevaid tingimusi õigesti. […]”.
By contrast, in its judgment the Court of First Instance expressly rules out considering the question whether the existence of a dominant position can be found to be established, ‘without its being necessary positively to establish market transparency’.
Esimese Astme Kohus ei selgita siiski otsuses küsimust, kas turgu valitseva seisundi olemasolu saab eeldada, „ilma et oleks vaja positiivselt tõendada turu läbipaistvust”.
In the proceedings at first instance this question had, ‘not been discussed’.
Seda küsimust Esimese Astme Kohtus „ei arutatud”.
43 — Case C-35/92 P Parliament v Frederiksen [1993] ECR I-991, paragraph 31; Case C-122/01 P T. Port v Commission [2003] ECR I-4261, paragraph 17; Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraph 148; and Case C-443/05 P Common Market Fertilizers v Commission [2007] ECR I-7209, paragraph 137.
43 – 18. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-35/92 P: parlament vs. Frederiksen (EKL 1993, lk I-991, punkt 31); 8. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-122/01 P: T. Port vs. komisjon (EKL 2003, lk I-4261, punkt 17); 28. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon (EKL 2005, lk I-5425, punkt 148) ja 13. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-443/05 P: Common Market Fertilizers vs. komisjon (EKL 2007, lk I-7209, punkt 137).
42 — Paragraph 67 of the appeal.
42 – Apellatsioonkaebuse punkt 67.
The requirement for such an interest ensures at a procedural level that the courts are not asked to give expert opinions on purely hypothetical questions of law.
Põhjendatud huvi kontrollimisega tagatakse menetluslikult, et kohtud ei tegeleks ainuüksi õigusliku arvamuse andmisega teoreetilistes õigusküsimustes.
Accordingly, the existence of an interest is a mandatory requirement of admissibility, which must be considered ex proprio motu and which can be relevant at various stages of the proceedings.
Põhjendatud huvi on seetõttu vastuvõetavuse kohustuslik tingimus, mida kohus peab omal algatusel kontrollima ja mis võib tõusetuda menetluse eri etappides.
Thus, there is no doubt that an interest must exist at the time an action is brought or an appeal lodged; however, it must also continue to exist beyond that time and up to the Court’s decision in the case. 44
Põhjendatud huvi peab seega tingimata olemas olema hagi või apellatsioonkaebuse esitamise ajal, ent see peab jätkuma kuni kohtuasjas otsuse tegemiseni. 44
An interest exists so long as the appeal is likely, if successful, to procure an advantage to the party bringing it. 45
Põhjendatud huvi on olemas, kui apellatsioonkaebuse tulemusel võib selle esitanud pool saada mingit kasu. 45
It is not disputed that at the time they lodged their appeal the appellants had an interest in it.
Apellatsioonkaebuse esitamise ajal oli apellantidel kahtlemata põhjendatud huvi menetluse algatamise vastu.
This is because, from the time the first clearance decision was annulled by the Court of First Instance, Bertelsmann and Sony did not have the necessary approval retrospectively for their concentration under the Merger Regulation.
Nimelt puudus Bertelsmannil ja Sony’l pärast esimese koondumisloa otsuse tühistamist Esimese Astme Kohtu poolt tagasiulatuv luba koondumiseks ühinemismääruse alusel.
If the judgment under appeal were set aside, as the appeal seeks, this approval could have been revived.
Apellatsioonkaebuses nõuti vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist, et luba uuesti saada.
The appeal could thus have procured them this advantage.
See tähendab, et neile võis apellatsioonkaebusest olla kasu.
All this does not necessarily mean that the present appeal is devoid of purpose.
Eelöeldu ei tähenda, et kõnealusel apellatsioonkaebusel puuduks ese.
This is because the appeal is not aimed directly at the Commission’s first clearance decision, but against the judgment of the Court of First Instance under appeal, which continues to have effect.
Apellatsioonkaebusega ei vaidlustata otseselt komisjoni esimest koondumisloa otsust, vaid Esimese Astme Kohtu otsust, mis on endiselt jõus.
Accordingly, the possibility of declaring that there is no need to adjudicate on the action (Article 92(2) of the Rules of Procedure) is not applicable in appeal
Sellest tulenevalt ei saa apellatsioonimenetluses võtta seisukohta, et hagi ese on ära langenud ning et puudub vajadus asja üle
44 — As regards the requirement of an interest in the appeal, see Case C-19/93 P Rendo and Others v Commission [1995] ECR I-3319, paragraph 13; to the same effect, in relation to interest at first instance, see Case C-362/05 P Wunenburger v Commission [2007] ECR I-4333, paragraph 42, and the order in Case T-28/02 First Data and Others v Commission [2005] ECR II-4119, paragraphs 35 to 37.
44 – Põhjendatud huvi esinemise nõude kohta apellatsioonimenetluses vt 19. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-19/93 P: Rendo jt vs. komisjon (EKL 1995, lk I-3319, punkt 13); samas tähenduses põhjendatud huvi kohta esimeses astmes vt 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-362/05 P: Wunenburger vs. komisjon (EKL 2007, lk I-4333, punkt 42) ja 17. oktoobri 2005. aasta määrus kohtuasjas T-28/02: First Data jt vs. komisjon (EKL 2005, lk II-4119, punktid 35–37).
46 — Given that the disputed concentration was implemented at a time when the first clearance decision was still in force, Article 7(5) of the Merger Regulation is not applicable to the facts of the present case.
45 – Eespool 44. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rendo jt vs. komisjon, punkt 13; 13. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-174/99 P: parlament vs. Richard (EKL 2000, lk I-6189, punkt 33) ja 3. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-277/01 P: parlament vs. Samper (EKL 2003, lk I-3019, punkt 28).
The legal concept underlying this provision, namely temporary invalidity and retrospective cure of temporary invalidity by a clearance decision can, however, be usefully applied in the present case.
46 – Kuna vaidlusalune koondumine toimus esimese koondumisloa otsuse kehtimise ajal, siis ei saa ühinemismääruse artikli 7 lõike 5 koosseisu käesoleval juhul kohaldada.
45 — Rendo and Others (cited above, footnote 44), paragraph 13; Case C-174/99 P Parliament v Richard [2000] ECR I-6189, paragraph 33; and Case C-277/01 P Parliament v Samper [2003] ECR I-3019, paragraph 28.
Osundatud sätte aluseks olev kontseptsioon – hõljumisaegne kehtetus ja hõljumisaegse olukorra hilisem heastamine koondumisloa otsusega – võib ka käesoleval juhul kasulikuks osutuda.
Accordingly, in order to pursue appeal proceedings, it is necessary for the appellant to have an interest beyond that relating to the costs at first instance.
Apellatsioonimenetluse jätkamiseks peab apellantide põhjendatud huvi seisnema enamas kui Esimese Astme Kohtu kohtukulude jaotamise otsus.
Nevertheless, the existence of the second clearance decision raises the question as to whether the appeal can procure any advantage for the appellants, that is whether they continue to have an interest in maintaining the appeal.
Ühtlasi tekitab teise koondumisloa otsuse olemasolu küsimuse, kas apellandid võivad saada apellatsioonkaebuse lahendamisest kasu, st kas neil on põhjendatud huvi apellatsioonimenetluse jätkamise vastu.
In the present case, however, the appellants have an obvious interest in obtaining as quickly as possible not only clearance but also a definitive clearance of their concentration.
Käesoleval juhul on apellantidel siiski ilmne huvi, et koondumist mitte ainult võimalikult kiiresti heaks ei kiidetaks, vaid et luba oleks ka lõplik.
Only then will the participating undertakings, and indeed the market generally, have legal certainty as to whether the concentration was lawfully effected.
Alles siis saavad koondumises osalevad ettevõtjad ja turud üldisemalt olla lõplikult kindlad koondumise õiguspärasuses.
The sole fact that in the judgment under appeal the appellants were ordered to bear their own costs from the proceedings at first instance does not in any event establish that they have an interest.
Põhjendatud huvi aluseks ei saa olla pelk asjaolu, et vaidlustatud kohtuotsusega jättis Esimese Astme Kohus apellantide kohtukulud nende endi kanda.
This is because Article 58(2) of the Statute of the Court provides that an appeal directed solely against a decision on costs is inadmissible.
Nimelt ei saa Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 teise lõigu kohaselt olla apellatsioonkaebuse aluseks üksnes kohtukulude summa või see, kumba poolt kohustati kulusid tasuma.
For the same reason, the Court dismisses an appeal against a decision at first instance on costs if this is the only one remaining of a number of grounds of appeal and it has already been established that none of the
Osundatud põhjusel jätab Euroopa Kohus vastuvõetamatuse tõttu tähelepanuta väite, mis käsitleb Esimese Astme Kohtu otsust kohtukulude jaotamise kohta, kui see jääb kahest või enamast väitest ainsana alles ja on juba selge, et kaebuse teised väited ei ole tulemusli-
The second clearance decision cannot provide this certainty at this time, because it may not become definitive for the foreseeable future.
Teine koondumisloa otsus ei taga praegu veel piisavat õiguskindlust, sest see ei jõustu ilmselt lähiajal.
This is because it must, in addition to being notified to its addressees (Article 254(3) EC), be published in the
Otsus tuleb teha teatavaks neile, kellele see on adresseeritud (EÜ artikli 254 lõige 3), ja lisaks avaldada Euroopa Liidu Teatajas (ühinemismääruse
47 — Notwithstanding this, the Court has from time to time declared that there is no need to adjudicate on an appeal, where it is found that the appellant has already achieved its aim (orders of 23 October 2001 in Case C-281/00 P Una Film ‘City Revue’ v Parliament and Council, paragraphs 4 and 5, and Case C-313/00 P Davidoff v Parliament and Council, paragraphs 4 and 5), or where it is clear that it can no longer achieve its aim (Case C-13/03 P Commission v Tetra Laval [2005] ECR I-1113, paragraphs 21 to 23; orders in Case C-477/01 P(R) Reisebank v Commission [2002] ECR I-2117, paragraphs 24 to 28, and Case C-480/01 P(R) Commerzbank v Commission [2002] ECR I-2129, paragraphs 23 to 27). As I will show in the following, however, neither of these is the case here.
48 – Vt nt 14. septembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-396/93 P: Henrichs vs. komisjon (EKL 1995, lk I-2611, punkt 66); 12. juuli 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-302/99 P ja C-308/99 P: komisjon ja Prantsusmaa vs. TF1 (EKL 2001, lk I-5603, punkt 31); 30. septembri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-57/00 P ja C-61/00 P: Freistaat Sachsen jt vs. komisjon (EKL 2003, lk I-9975, punkt 124) ja 26. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C-301/02 P: Tralli vs. Euroopa Keskpank (EKL 2005, lk I-4071, punkt 88).
48 — See, for example, Case C-396/93 P Henrichs v Commission [1995] ECR I-2611, paragraph 66, Joined Cases C-302/99 P and C-308/99 P Commission and France v TF1 [2001] ECR I-5603, paragraph 31, Joined Cases C-57/00 P and C-61/00 P Freistaat Sachsen and Others v Commission [2003] ECR I-9975, paragraph 124, and Case C-301/02 P Tralli v ECB [2005] ECR I-4071, paragraph 88.
47 – Sellest hoolimata loeb Euroopa Kohus mõnikord, et apellatsioonkaebuse ese on ära langenud, kui apellant on eesmärgi juba saavutanud (23. oktoobri 2001. aasta määrus kohtuasjas C-281/00 P: Una Film „City Revue” vs. parlament ja nõukogu (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 4 ja 5) ja määrus kohtuasjas C-313/00 P: Davidoff vs. parlament ja nõukogu (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 4 ja 5) või kui on selge, et eesmärk ei ole enam saavutatav (15. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-13/03 P: komisjon vs. Tetra Laval (EKL 2005, lk I-1113, punktid 21–23); 27. veebruari 2002. aasta määrus kohtuasjas C-477/01 P (R): Reisebank AG vs. komisjon (EKL 2002, lk I-2117, punktid 24–28) ja 27. veebruari 2002. aasta määrus kohtuasjas C-480/01 P (R): Commerzbank AG vs. komisjon (EKL 2002, lk I-2129, punktid 23–27)). Nagu ma allpool selgitan, ei ole käesoleval juhul tegemist kummagi olukorraga.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P for bringing a challenge 52 and thus the time at which the decision can become final. 53
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-413/06 P ega otsuse arvatavat kulgemise algust 52jõustumisaega 53.
It is only after such publication, 49which has so far not occurred, that the period for third parties to challenge it begins to run.
Alles pärast nimetatud väljaandes avaldamist 49, mida ei ole täna- seni toimunud, hakkab kulgema hagi esitamise tähtaeg kolmandate isikute jaoks. 50
50 The beginning of the period for third parties to bring a challenge could be brought forward generally only if the complete second clearance decision had otherwise become known to the public at an earlier time, for example via the internet, and an appropriate reference had been made in the Official Journal of the European Union.
Hagi esitamise tähtaja varasem kulgema hakkamine kolmanda isiku jaoks oleks mõeldav üksnes siis, kui teine koondumisloa otsus oleks juba varem mõnel muul viisil – näiteks Interneti kaudu – avalikkusele täielikult kättesaadavaks tehtud ja kui sellele oleks vajalikul viisil viidatud Euroopa Liidu Teatajas.
51 By contrast, the mere fact that the wording of the decision may have been brought to the knowledge of individual third parties, specifically Impala, in advance in the form of a non-confidential version, does not affect the beginning of the period
51Seevastu ei mõjuta pelk asjaolu, et otsuse mittekonfidentsiaalsest versioonist on eelnevalt teavitatud ühte kolmandat isikut (Impalat), hagi esitamise tähtaja
Should the Court of First Instance annul the second clearance decision too, following the application of a third party, a state of uncertainty would again arise, in which the participating undertakings would not have any clearance for their concentration under the Merger Regulation.
Juhul kui kohus peaks tühistama kolmanda isiku hagi alusel ka teise koondumisloa otsuse, järgneks uuesti hõljumisaeg ja koondumises osalevatel ettevõtjatel puuduks igasugune luba koonduda ühinemismääruse tähenduses.
Such a situation of uncertainty lasting a number of months or even years could have negative effects on the participating undertakings and on the markets generally.
Kirjeldatud ebakindlusetus, mis võib kesta kuid ja isegi aastaid, avaldaks negatiivset mõju nii koondumises osalevatele ettevõtjatele kui ka turgudele üldse.
In order, so far as possible, to avoid another such state of uncertainty and its negative effects, it is of particular importance to the appellants to continue with the present appeal and to obtain a final decision from the Community Courts on the legality of the first clearance decision as quickly as possible.
Selleks et vältida uut hõljumisaega ja selle negatiivset mõju, on apellantidele eriti oluline jätkata käesolevat apellatsioonimenetlust ja saada võimalikult kiiresti ühenduse kohtu lõplik otsus esimese koondumisloa otsuse õiguspärasuse kohta.
Even if, should the Court allow the appeal, the state of the proceedings does not
Ka juhul kui apellatsioonkaebus on tulemuslik, kuid menetlusstaadium ei luba Euroopa Kohtul lõplikku otsust teha, vaid ta saadab asja tagasi Esimese Astme Kohtusse otsustamiseks
49 — To be precise, Article 102(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that the period for challenges laid down by Article 230(5) EC begins with the expiry of the 14th day after publication of the decision in the Official Journal of the European Union.
49 – EÜ artikli 230 viiendas lõigus silmas peetud hagi esitamise tähtaeg hakkab Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 102 lõike 1 kohaselt kulgema neljateist päeva möödumisel alates otsuse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas.
Admittedly, this presupposes that the non-confidential version of the grounds for the decision is published in full in the Official Journal, or at least is made available to the public at the same time via the internet.
Selle eelduseks on, et otsuse põhjenduste avalik täistekst on avaldatud ELT-s või samaaegselt tehtud avalikkusele kättesaadavaks Internetis.