natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The complainant submi ed an appeal under Article 90 of the Staff Regulations against the decision to pay her the secretarial allowance only from 1 January 2001 rather than from the beginning of her temporary contract, that is to say 15 May 1998.
Siiski oli olemas loetelu ”kohustustest”, mis komisjonil äriühing Eurogramme vastu oli, ning see võeti aluseks lepingute nimekirja käsitsi koostamisel, mida tehti koostöös erinevate peadirektoraatidega.
In response, the Commission agreed to pay to the complainant half of the secretarial allowance for the period from 15 May 1998 to 31 December 2000.
Sel konkreetsel juhtumil oli komisjon seisukohal, et nõutud nimekiri polnud selline dokument, mis oleks kuulunud määruses toodud erandite alla, ning seetõ u võis seda kaebuse esitajale edastada.
She claimed that the Commission should pay her this amount retrospectively.
Komisjoni arvamuse juurde oli lisatud äriühinguga Eurogramme sõlmitud lepingute loetelu.
In its opinion, the Commission made, in summary, the following points:
Küsimusega, milliseid järeldusi tegi komisjon ühenduse
The complainant’s tasks over the period 1995-2001 remained unchanged.
Komisjoni e epanek saata järelepärimised otse OLAF-ile oli eksitav.
She received the secretarial allowance as an auxiliary (1995-1998) but not as a temporary agent (1998-2000).
OLAF keeldub peaaegu alati andmast informatsiooni käimasoleva juurdluse kohta.
In April 2001, her Directorate General made a request for her to be paid the allowance and it was paid for the year 2001.
Pealegi ei puudutanud asjaomased küsimused mist e OLAF-is läbiviidavat juurdlust, vaid komisjoni pädevusalasse jäävaid fakte.
The complainant is timebarred from contesting the decision, clearly notified to her in a document she signed in May 1998, not to pay her a secretarial allowance when she became a temporary agent.
Samuti oli eksitav väita, et komisjon järgis oma tegevuses alati, kui üks erand välja arvata, hea haldustava eeskirja. Tegelikult jä is komisjon tihti vastamata tundlikke teemasid puudutavatele küsimustele (näiteks küsimustele komisjoni raamatupidamissüsteemi või komisjoni liikmete tasustamise avalikult diskuteeritud üksikasjade kohta).
Moreover, her pay slips from June 1998 onwards differed in that respect from her pay slip of April 1998.
Eespool öeldu kehtib täielikult 7. juunil 2002, 16. juunil 2002 ning 22. juulil 2002 (puudutas aruande esitamist) tehtud järelepärimiste ning osaliselt 2. juunil 2002 tehtud järelepärimise kohta.
However, in the decision addressed to her on 29 April 2002 replying to her complaint, she was granted half the value of the allowance on the grounds that, although, in terms of a potential claim in negligence, she had contributed to her loss, the Commission’s services also bore a share of responsibility in failing to secure her the allowance at the time.
Kaebuse esitaja vastuväidete juurde olid lisatud koopiad 2. juunil 2002, 7. juunil 2002, 16. juunil 2002
The complainant’s observations
54 esitatud küsimustest.
In her observations, the complainant made the following points:
Pärast komisjoni arvamuse ja kaebuse esitaja seisukohtade põhjalikku kaalumist leidis ombudsman, et on vaja läbi viia täiendav uurimine.
She thus had no reason to doubt the accuracy of the encoding of her data when she signed the temporary contract.
Kaebuse esitaja ei määratlenud, millist harta artiklit ta silmas pidas, mainides õigust ”infovabadusele”.
She honestly believed that all information given to the responsible official would be taken into account, in particular the fact that she was to perform the same tasks as before, that she would continue to work in the same unit and that it was only a change in contract.
Siiski eeldas komisjon, et kaebuse esitaja oli silmas pidanud harta artiklit 11 (Sõna- ja infovabadus) ning artiklit 42 (Õigus tutvuda dokumentidega).
THE OMBUDSMAN’S EFFORTS TO ACHIEVE A FRIENDLY SOLUTION
Põhimõ ed ja piirangud, mis kehtivad üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, Nõukogu ja Komisjoni dokumentidele, on sätestatud määruses nr 1049/2001.
A er careful consideration of the Commission’s opinion and the complainant’s observations, the Ombudsman did not consider that the Commission had responded adequately to the complainant’s claim.
Komisjoni hea haldustava eeskiri näeb e e kohustust vastata järelepärimisetele kõige sobivamal viisil ning niipea kui võimalik. See ei kohusta komisjoni personali edastama kogu nõutud teavet.
In accordance with Article 3 (5) of the Statute53
Vastavalt eeskirjale on ametnikul õigus otsustada, et informatsiooni avaldamine pole komisjoni huvides.
, he therefore wrote to the President of the
Sellisel juhul peaks informatsiooni edastamisest keeldumine olema põhjendatud.
Commission to propose a friendly solution on the basis of the following analysis of the issues in dispute between the complainant and the Commission.
Informatsiooni andmisest keeldumise väidetava põhjendamatajätmise osas oli komisjon seisukohal, et käimasolevad OLAF-i ja komisjonisisesed juurdlused olid keeldumise piisavaks aluseks.
1.1 The complainant alleges that the Commission failed to pay her the entire amount of the secretarial allowance to which she was entitled from 15 May 1998 to 31 December 2000. She claims that the Commission should pay her this amount retrospectively.
Kõigile kaebuse esitaja faktilist informatsiooni nõudvatele järelepärimistele vastati korrektselt või siis viidati asjaolule, et käimasoleva juurdluse tõ u pole komisjonil antud ajahetkel võimalik vastust anda.
1.2 The Commission acknowledges that the complainant’s tasks remained unchanged when her contract changed from auxiliary to temporary.
Küsimused OLAF-is juurdlusel olevate probleemide kohta tuleb suunata OLAF-ile.
The Commission argues that the complainant is timebarred from contesting the decision not to pay the secretarial allowance to her as a temporary agent and that, in terms of a potential claim in negligence, she contributed to her loss because she signed a document which confirmed that the secretarial allowance would not be paid.
Tuleb siiski märkida, et OLAF-il on põhimõte mist e kommenteerida käimasolevaid juurdlusi.
She also received pay slips which did not mention the secretarial allowance.
Komisjon leidis samuti, et pole kohane anda teavet, mis võiks kahjustada juurdluse läbiviimist.
However, since the Commission’s services also bore a share of responsibility, the Commission granted the complainant half the value of the allowance.
Veelgi enam, määrus nr 1049/2001 sätestab, et dokumentidele juurdepääsu õiguses võib teha erandeid, kui uurimise eesmärk seda nõuab.
“As far as possible, the Ombudsman shall seek a solution with the institution or body concerned to eliminate the instance of maladministration and satisfy the complaint.”
Siinkohal tuleks märkida, et see küsimus ei ole identne kaebuses mainitud küsimusega, mis esitati samal kuupäeval.
1.3 The Ombudsman notes that the Commission accepts that the complainant was entitled to claim the secretarial allowance during the whole period in question and that the Commission has not argued that any rule or principle prevents it from paying retrospectively the whole allowance to which the complainant was entitled.
Mis puudutab 2. juuni 2002, 7. juuni 2002, 16. juuni 2002 ning 22. juuli 2002 järelepärimisi, siis esimesele neist vastati kirjalikult 5. juunil 2002.
1.4 The Ombudsman also notes the Commission’s argument that the complainant was guilty of contributory negligence.
7. juunil 2002 ja 22. juunil 2002 saadetud läkitustes esitatud küsimustele vastati suuliselt telefoni teel.
The Commission does not argue, however, that the complainant failed to perform any of her tasks as an auxiliary or temporary agent, or to comply with her obligations under the Staff Regulations.
16. juuni 2002. aasta läkituse osas, mis puudutas parandustegureid, paluti kaebuse esitajal pöörduda vastutava esindaja, hr M-i poole.
From the available evidence, it appears that the Commission initiated the complainant’s change of status from auxiliary to temporary agent.
Hr M küsimusi ei saanud ega olnud neist ka teadlik.
Finally, the Ombudsman notes that the complainant has not claimed interest.
See oli ka põhjus, miks vastust ei saadetud.
Thus, even if the Commission pays the full allowance, as the complainant claims it should, the complainant will still suffer financial loss as a result of her failure to use earlier opportunities to correct the Commission’s error.
Komisjon märkis, et kaebuse esitaja küsimused olid peaaegu identsed Euroopa Parlamendi liikme pr Gabriele Stauneri mõningate järelepärimistes P-1805/02 ja E-2807/02 esitatud küsimustega.
The proposal for a friendly solution
Kaebuse esitaja seisukohad
The European Ombudsman suggested that the Commission should take action to avoid the appearance of arbitrariness and unfairness by considering, in the specific circumstances of this case, whether to pay the full amount of the secretarial allowance for the period in question.
Kui komisjon on seisukohal, et Euroopa tasandil pole kohustuslik anda ajakirjanikele teavet, näitab see puudujääke ühenduse õiguses ning komisjon peaks tegema seadusandliku e epaneku, et seda puudujääki kõrvaldada. Teisalt ei vabasta see komisjoni kohustusest toimida informatsiooni andmisel selgete ja ühtsete põhimõtete alusel.
In reply to the Ombudsman’s proposal, the Commission points out that it has no legal obligation towards the complainant, who did not contest the decisions within the prescribed deadlines.
Komisjonil oli loomulikult õigus keelduda teabe andmisest teatud kindlalt määratletud juhtudel (näiteks distsiplinaarmenetluse puhul), et kaitsta näiteks isiku õigusi.
The Commission considers, however, that in view of the points made by the European Ombudsman, the present case is exceptional and justifies the granting of an additional ex gratia compensation.
Siiski tuleks keeldumist üksikasjalikult põhjendada ja mist e lihtsalt viidata OLAF-i juurdlusele.
The complainant’s observations
Oli meeldiv märkida, et üks küsimustest – see, mis puudutas Eurogramme’i – sai ka vastuse.
On 2 June 2003, the complainant informed the Ombudsman’s services by telephone that she considers that a friendly solution has been achieved.
Ometi oli kahetsusväärne, et selleks oli vaja ombudsmanile kaebus esitada.
THE DECISION
Komisjon seda ei eitanud.
The claim for retrospective payment of a secretarial allowance
2. juuni 2002. aasta järelepärimisele tõesti vastati.
1.1 The complainant alleges that the Commission failed to pay her the entire amount of the secretarial allowance to which she was entitled.
Lõpetuseks nõudis kaebuse esitaja asjaomastele küsimustele kirjalikke vastuseid.
She claims that the Commission should pay her this amount retrospectively.
OMBUDSMANI JÕUPINGUTUSED RAHUMEELSE KOKKULEPPE SAAVUTAMISEKS
1.2 A er careful consideration of the Commission’s opinion and the complainant’s observations, the Ombudsman wrote to the President of the Commission to propose a friendly solution in accordance with Article 3 (5) of the Statute.
Pärast arvamuste ja seisukohtade põhjalikku kaalumist leidis ombudsman, et komisjon ei andnud kaebuse esitaja väidetele piisavaid vastuseid.
1.3 In reply to the Ombudsman’s proposal, the Commission pointed out that it had no legal obligation towards the complainant, who did not contest the decisions within the prescribed deadlines.
Ombudsmani põhikirja artikli 3 lõike 555 kohaselt püüab Ombudsman koostöös asjaomase institutsiooni või asutusega leida võimaluse antud haldusliku omavoli juhtum lahendada ja rahuldada esitatud kaebus.
The Commission considered, however, that in view of the points made by the European Ombudsman, the present case was exceptional and justified the granting of an additional ex gratia compensation.
Ombudsmani esialgne järeldus oli, et komisjoni keeldumist vastata
1.4 The complainant informed the Ombudsman that she considers that a friendly solution has been achieved.
Euroopa Parlamendi 9. märtsi 1994. a otsus ombudsmani ülesannete täitmist reguleeriva korra ja üldtingimuste kohta, EÜT 1994 L 113/15.
Following the Ombudsman’s initiative, it appears that a friendly solution to the complaint has been agreed between the Commission and the complainant. The Ombudsman therefore closes the case.
Uurimise põhjal tehtud otsused kaebuse esitaja esitatud küsimustele, kuivõrd viimane soovis komisjonilt teavet saada, võib lugeda haldusliku omavoli juhtumiks.
COMMISSION AGREES TO PROVIDE INFORMATION TO JOURNALIST AFTER OMBUDSMAN’S PROPOSAL FOR FRIENDLY SOLUTION
Seepärast tegi ombudsman komisjonile rahumeelsele kokkuleppele jõudmiseks järgmise e epaneku:
Decision on complaint 1402/2002/GG against the European Commission
Euroopa Komisjon peaks kaaluma kaebuse esitaja poolt nõutud teabe edastamist, välja arvatud juhul, kui keeldumiseks on mõjuvad põhjused.
The complainant alleged that time and again the Commission had refused to provide information on the grounds that the relevant questions concerned ongoing investigations by OLAF, the European Anti-Fraud Offi ce.
2 Ombudsman leiab, et hea haldustava kohaselt peaks ametiasutus edastama kodanikele nõutud teabe, välja arvatud juhul, kui keeldumiseks on mõjuvad põhjused.
According to the complainant, the Commission on occasions even refused to provide basic information such as what contracts the Commission had entered into with a particular company.
Siinkohal tuleks meenutada, et Euroopa Liidu lepingu artiklis 1 on sätestatud, et otsused tehakse nii avalikult ja kodanikulähedaselt kui võimalik. Ombudsman on seisukohal, et sellist nõuet suudab täita ainult läbipaistev ja teenistusvalmis ametiasutus.
The complainant considered that the Commission’s behaviour was incorrect and impeded the publication’s efforts to inform the public about the relevant issues.
Selles kontekstis tuleks rohkem arvestada meediaga, kellel on oluline rolli avalikkuse teavitamisel, andes nii kodanikele võimaluse panna EL institutsioone ja asutusi oma tegevuse eest vastutama.
The complainant put forward a number of arguments to support his case.
Kuna kaebuse esitaja oli nõus, et komisjonil on õigus otsustada, kuidas ja millal võ a seisukoht konkreetses küsimuses, jäi üle vaid otsustada, kas komisjon jä is teabenõudele vastamata.
First, he took the view that the Commission had given no explanations as to how providing the information requested could affect the investigations carried out by OLAF.
Komisjon väitis, et paljud küsimused ei puudutanud otseselt olemasolevat teavet, vaid nõudsid väga konkreetsetes küsimustes seisukohavõ u.
In his view, publications in the press would on the contrary rather appear to have speeded up such investigations.
Kaebuse esitaja esitatud dokumentide uurimisest selgus, et see väide pole päris alusetu.
Second, the complainant submi ed that there was no evidence to suggest that OLAF had asked the Commission to withhold the relevant information.
Ombudsman märgib siiski, et mitmed küsimused nõudsid otsest teavet, nagu näiteks 26. märtsi 2002. aasta järelepärimises küsimus number 10 (milles kaebuse esitaja küsis, kas vastab tõele, et ülesanded, mida siiani täitis teatud äriühing 1,5 miljoni euro eest aastas, usaldati nüüd teisele äriühingule 500 000 euro eest aastas) ja 28. märtsi 2002. aasta järelpärimises küsimus number 3 (milles kaebuse esitaja küsis, mida on komisjon e e võtnud ühelt äriühingult võla kä esaamiseks).
According to him, some of the allegations concerning Eurostat were being investigated since 1998.
Käesoleval juhul teatas komisjon, et asjaomast teavet ei saa anda, sest see puudutas OLAF-is juurdlusel olevat juhtumit.
Fourth, the complainant argued that the Commission behaved in an arbitrary way, given that on occasions it answered questions relating to issues that were the subject-ma er of investigations by OLAF whilst on other occasions it refused to do so.
Lisaks punktis 1.5 toodud näidetele võiks tuua veel näitena 2. juuni 2002. aasta järelepärimisest küsimuse number 8, milles komisjonil paluti määratleda, kui mitu isikut on volitatud tegelema Sincom-süsteemiga ja kes need isikud on.
Finally, the complainant argued that the Commission sometimes arbitrarily changed the reasons it gave for refusing to provide the information requested.
Komisjon ei selgitanud, kuidas kahjustab sellisele küsimusele vastamine OLAF-i poolt läbiviidava juurdluse käiku.
According to the complainant, in one case the Commission had first informed him that the relevant issues were being verified, then wri en that the relevant questions could not be answered “at present” before finally informing him that it could not provide the relevant information “as it partly relates to an ongoing OLAF investigation”.
Ombudsman on nõus, et on juhtumeid, kus ametiasutus ei saa anda üksikasjalikumat teavet, sest see ohustaks tema eesmärke. Antud juhtumil see aga kõigi kaebuse esitaja esitatud teabenõuete kohta ei kehtinud.
The complainant claimed that the Commission should answer the questions that had been submi ed to it without success since March 2002.
Ombudsman märgib siiski, et komisjon ei toonud ära ühtegi muud põhjust, mis õigustaks nõutud teabe andmisest keeldumist.
THE INQUIRY
Komisjoni vastus
The Commission’s opinion
Oma vastuses teatas komisjon, et hindab e epanekut jõuda rahumeelsele kokkuleppele.
The Commission’s Code of good administrative behaviour applied equally to requests for information by citizens and to requests for information by the media.
Oma seisukohavõtus avaldas kaebuse esitaja kahetsust, et paljud tema küsimused said vastuse alles nüüd.
Media (i.e. journalists) were not entitled under the present Code to any particular and/or additional rights beyond what the Code foresees for dealing with inquiries from the general public.
Kaebuse esitaja rõhutas, et juhtum on tõsiselt takistanud tema tööd ajakirjanikuna. Ta tõi esile ka rea küsimusi, mis tema arvates polnud ikka veel vastuseid saanud.
The Press and Communication Service had been scrupulous in adhering to the deadlines stipulated, that is to say, a reply has to be sent within fi een working days of the receipt of inquiries.
Pärast komisjoni arvamuse ja kaebuse esitaja seisukohtade hoolikat kaalumist leidis ombudsman, et vajalik on edasine uurimine.
However, the Commission acknowledged that no reply had been given to the complainant’s message of 5 April 2002 and apologised for this omission.
Seetõ u palus ombudsman komisjonil kommenteerida kaebuse esitaja seisukohta, nagu poleks kõik küsimused endiselt vastust saanud.
However, most of the inquiries cited in the complaint did not relate to straightforward existing information, but required that the Commission in its reply take formal positions on very specific issues.
Vastuseks ombudsmani kirjale andis komisjon kaebuse esitaja küsimustele täiendavaid vastuseid.
All requests for documents were dealt with under Regulation No. 1049/2001 on access to documents.
Komisjoni vastuse peale kaebuse esitajalt kirjalikke seisukohti ei saadud.
The Commission was of the opinion that the specific inquiry by the complainant – requesting a list of all existing contracts concluded with a specific company – fell within the remit of this regulation.
17. novembril 2003. a ombudsmani kantseleiga peetud telefonivestluses rõhutas kaebuse esitaja veelkord, kui kahetsusväärne oli, et ta pidi vajaliku teabe saamiseks ombudsmani poole pöörduma.
A list of “commitments” to companies called “Eurogramme” did however exist, and this had been used to produce the contract list manually, in cooperation with the different Directorates-General.
Kaebuse esitaja kinnitas siiski, et rahumeelne kokkulepe oli saavutatud.
The complainant’s observations
Kaebuse esitaja nõutud teabe andmatajätmine
In his observations, the complainant maintained his complaint and made the following further comments:
1.1 Kaebuse esitaja, Saksamaa nädalalehe ”Stern” Brüsseli korrespondent, väitis, et komisjon oli korduvalt keeldunud andmast informatsiooni põhjendusega, et küsimused puudutasid OLAF-i (Euroopa Pe ustevastase Ameti) poolt läbiviidavat juurdlust.
The duty of public authorities to provide information was enshrined in the press law of the Member States and had its foundation also in the principle of the freedom of the press recognised throughout the Union.
1.2 Komisjon oli seisukohal, et järgis hea haldustava eeskirja ning et meediaga suhtlemise eest vastutav pressi- ja sidetalitus oli alati ülitäpselt kinni pidanud sätestatud tähtaegadest, mis tähendab seda, et vastused saadeti 15 tööpäeva jooksul alates järelepärimise saamisest.
The Charter on Fundamental Rights also mentioned the right to “freedom of information”.
Komisjon tunnistas siiski, et kaebuse esitaja ei saanud vastust oma 5. aprilli 2002. aasta läkitusele, ning palus selle pärast vabandust.
The Commission was of course free to decide as to how and when it should take a position.
1.3 Ombudsman jõudis järeldusele, et komisjoni keeldumist vastata kaebuse esitaja esitatud küsimustele, kuivõrd viimane soovis komisjonilt teavet saada, võis lugeda haldusliku omavoli juhtumiks.
The questions put to the Commission however did not concern any expressions of opinion by the Commission but were aiming at facts such as Commission decisions, administrative acts and allegations that had been made in public or in documents and in respect of which a confirmation or rebu al was asked for.
Seepärast tegi ombudsman 21. mail 2003 komisjonile kokkuleppele jõudmiseks e epaneku, mille kohaselt pidi viimane kaaluma kaebuse esitaja poolt nõutud teabe edastamist, välja arvatud juhul, kui keeldumiseks olid mõjuvad põhjused.
The question as to what conclusions the Commission had drawn from cases of bad management of Community funds was not a question aiming at an expression of opinion but had the purpose of finding out what the Commission had in fact done.
1.5 Kaebuse esitaja rõhutas 17. novembril 2003 ombudsmani kantseleiga peetud telefonivestluses, kui kahetsusväärne oli, et ta pidi vajaliku teabe saamiseks ombudsmani poole pöörduma.
If the Commission should have done nothing, this was also a fact the public was entitled to learn about.
Kaebuse esitaja siiski kinnitas, et rahumeelne kokkulepe oli saavutatud.
The complainant claimed that the Commission should change its administrative practice and answer his questions.
Näib, et Euroopa Komisjon ja kaebuse esitaja on käesoleva kaebuse osas jõudnud ombudsmani algatusel rahumeelsele kokkuleppele.
Copies of the questions of 2 June 2002, 7 June 2002, 16 June 2002 and 22 July 2002the complainant’s observations.
JUHTUMID, MILLE MENETLEMINELÕPETATIOMBUDSMANI KRIITILISE MÄRKUSEGA
FURTHER INQUIRIES
3.4.1 Euroopa Parlament
The Ombudsman therefore asked the Commission to comment on the complainant’s observations.
Otsus Euroopa Parlamendi vastu esitatud kaebuse 1565/2002/GG asjas
The complainant did not specify to which article of the Charter he referred by mentioning the right to “freedom of information”.
2002. aasta alguses avaldas Euroopa Parlament pakkumiskutse (CRE-0203-EL-EP) Euroopa Parlamendi istungite stenogrammide (”CRE”) tõlkimiseks kreeka keelde.
The Commission nevertheless presumed that the complainant referred to article 11 (“freedom of expression and information”) and article 42 (“right of access to documents”) of the Charter.
Analoogilised pakkumiskutsed avaldati ka ülejäänud kümne ametliku keele kohta.
Article 42 of the Charter had exactly the same wording as Article 255 of the EC Treaty.
Kutsele vastas kaheksa kandidaati.
The principles and limits of the public’s right of access to European Parliament, Council and Commission documents had been laid down in Regulation No. 1049/2001.
Viis nendest olid kaebuse esitaja ehk kreeka tõlkebüroode liidu liikmed.
The Commission’s Code of good administrative behaviour contained a commitment to answer inquiries in the most appropriate manner and as quickly as possible.
2. juulil 2002 teatas Euroopa Parlamendi ametnik pr T elektronkirja teel pakkumisel osalenutele, et pakkumiskutse oli ”tehnilistel põhjustel” tühistatud ning avaldatakse peagi uuesti.
It did not oblige Commission staffto provide all the information requested.
Kuupäeva ega mingeid muid ajalisi tähtaegu ei mainitud.
According to the Code, a member of staffcould consider that it was not in the Community interest for the information to be disclosed.
Mõned kaebuse esitaja liikmed kirjutasid seepeale selgituste saamiseks parlamendile.