natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 2(5) of Law No 109/1994, works carried out directly by private persons which are set off against contributions payable in respect of building permits, works arising from the obligations set out in Article 28(5) of Law No 1150/1942 and works which are analogous to the two preceding categories are not covered by Law No 109/1994.
Seaduse nr 109/1994 artikli 2 lõige 5 arvab selle kohaldamisalast välja eraisikute teostatavad ehitustööd, mille maksumus tasaarveldatakse ehituslubade eest maksmisele kuuluvate summadega, samuti ehitustööd, mida teostatakse tulenevalt seaduse nr 1150/1942 artikli 28 lõikes 5 sätestatud kohustustest ja nende kahe kategooriaga analoogsed ehitustööd.
Article 2(5) states, however, that if the value of the works, assessed individually, exceeds the thresholds laid down by the applicable Community rules, the contract must be awarded in accordance with the procedures prescribed by Directive 93/37.
Kõnesolev artikli 2 lõige 5 täpsustab siiski, et kui tööde maksumus eraldi võetuna ületab ühenduse normidega fikseeritud piirmäära, tuleb leping sõlmida vastavalt direktiivis 93/37 ette nähtud menetlustele.
It is also clear from Articles 1 and 31 of Law No 1150/1942 and Articles 3 and 11 of Law No 10/1977 that the holder of a permit may carry out infrastructure works himself and offset the whole or part of the cost against the charges due.
Seaduse nr 1150/1942 artikleist 1 ja 31 ning seaduse nr 10/1977 artikleist 3 ja 11 tuleneb, et loa omanik võib infrastruktuuritööd ise teostada ning arvestada nendest täielikult või osaliselt maha maksmisele kuuluvad tasud.
The Commission claims, first, that the provisions of Law No 109/1994, read together with the relevant provisions of Law No 1150/1942 and Law No 10/1977, enable works or a work which constitute public works contracts within the meaning of Article 1(a) of Directive 93/37 to be awarded directly to the holder of a building permit or approved site plan without any guarantee, by way of express provisions, that the principles of transparency and equal treatment that are enshrined in the EC Treaty and must be observed even if the estimated value of the contract is below the threshold for application of the directive will be applied.
Komisjon väidab esiteks, et seaduse nr 109/1994 sätted koosmõjus seaduste nr 1150/1942 ja 10/1977 asjakohaste sätetega lubavad hankemenetlust korraldamata sõlmida ehitusloa või heaks kiidetud kruntideks jaotamise kava omanikuga ehitustööde teostamise lepinguid, mis kujutavad endast ehitustööde hankelepinguid direktiivi 93/37 artikli 1 punkti a tähenduses, ilma et oleks sõnaselgete sätetega tagatud, et rakendatakse EÜ asutamislepingus väljendatud läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, mida tuleb järgida isegi juhul, kui eeldatav maksumus on selle direktiivi piirmäärast madalam.
Second, the Commission submits that, in order to determine whether that threshold has been reached, the total value of the works and/or work covered by the agree-
Teiseks väidab ta, et selle piirmäära ületamise tuvastamiseks tuleb välja arvutada nende ehitustööde kogumaksumus, mis on hõlmatud eraisiku ja haldusorgani vahel
COMMISSION v ITALY ment concluded between the private person and the authority must be calculated, as they must be regarded as separate lots in one single contract.
KOMISJON VS. ITAALIA sõlmitud lepinguga, kuna neid ehitustöid tuleb käsitleda ühe ja sama riigihanke erinevate osadena.
The fact that, under national law, the tender procedures are applicable only if the agreement concerns works whose estimated value, taken individually, exceeds the threshold for the application of the relevant Community rules therefore amounts to a failure to comply with the requirements of Directive 93/37, through the exclusion from the scope of the national provisions transposing those requirements contracts the total value of which is higher than the threshold because the amounts corresponding to each of the matters involved in those contracts are insufficient.
Tõsiasi, et siseriiklike õigusaktide kohaselt on hankemenetlused kohaldatavad üksnes siis, kui see leping käsitleb töid, mille eeldatavad maksumused eraldi võttes ületavad ühenduse õigusnormide kohaldamise piirmäärasid, on vastuolus direktiivi 93/37 nõuetega, kuna selle tulemusena arvatakse nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusesse üle võtnud sätete kohaldamisalast välja riigihanked, mille kogumaksumus ületab seda piirmäära, kuivõrd iga nende riigihangete puhul eeldatava soorituse maksumus eraldi ei ole piisavalt suur.
According to the Italian Republic, as regards infrastructure works with a value less than the threshold for application of the Community rules and which are executed by the holder of a building permit or approved estate plan, it is unnecessary at the transposition stage to refer specifically to the rules of the Treaty on advertising and competition and the relevant caselaw of the Court interpreting them.
Itaalia Vabariik märgib, et mis puudutab infrastruktuuritöid, mille maksumus jääb alla ühenduse õigusnormide kohaldamise piirmäära ja mida teostab ehitusloa või heakskiidetud kruntideks jaotamise kava omanik, siis ei ole ülevõtmisstaadiumis vajalik konkreetselt meelde tuletada avalikkuse ja konkurentsiga seotud asutamislepingu norme ning Euroopa Kohtus neile antud tõlgendusi.
Second, the Italian Republic draws attention to the specific features of the town planning sector in which estate owners take the place of local authorities and to the characteristics of the development agreements concluded between local authorities and estate owners.
Teiseks tõstab Itaalia Vabariik esile iseärasusi linnaarendussektoris, kus arendajad asendavad kohalikke omavalitsusüksusi, ja kruntideks jaotamise kavade lepinguid nende omavalitsusüksuste ja arendajate vahel.
Such agreements simply require the local authority concerned to issue building permits, the estate owner being responsible for undertaking the infrastructure works in the area concerned on the basis of proposals that the local authority reserves the right to approve.
Niisugused lepingud tähendavad kohaliku omavalitsusüksuse jaoks üksnes kohustust väljastada ehitusload, arendaja ülesanne on teostada vastaval maa-alal arendustöid projektide põhjal, mille heakskiitmise õigus on asjaomasel omavalitsusüksusel.
The fact that the same estate owner has been entrusted with the execution of various works which by their very nature differ from each other does not mean that there
Mitme erineva töö usaldamine ühele arendajale ei saa tähendada pelgalt seetõttu, et nimetatud arendaja on ka asjaomase maa omanik, kohustust liita need tööd
The Italian Republic submits, in that connection, that in Case C-399/98 Ordine degli Architetti and Others [2001] ECR I-5409 the Court gave a ruling on a situation different from the one in the present case, in so far as it concerned the achievement of works which were clearly a single unit.
Itaalia Vabariik toonitab siinkohal, et 12. juuli 2001. aasta otsuses kohtuasjas C-399/98: Ordine degli Architetti jt (EKL 2001, lk I-5409) tegi Euroopa Kohus otsuse teistsugustel asjaoludel kui käesoleva juhtumi puhul, kuivõrd tegemist oli ilmselgelt ühtse terviku moodustava töö teostamisega.
According to the Kingdom of the Netherlands, public contracts with a value below the threshold laid down by the relevant directives are not covered by the principle of transparency.
Madalmaade Kuningriigi arvates ei tule läbipaistvuse põhimõtet kohaldada nende riigihangete puhul, mille maksumus on väiksem kui direktiivis ette nähtud piirmäärad.
It adds that the directives themselves expressly provide for a number of derogations, as the Community legislature chose in those situations to give priority to interests other than transparency.
Ta lisab, et need direktiivid näevad juba ise sõnaselgelt ette teatud erandeid, mille puhul on ühenduse seadusandja otsustanud eelistada muid huve kui läbipaistvus.
The Republic of Finland submits that while contracts the value of which is lower than the thresholds set by those directives are thereby excluded from the scope of the directives, they are subject as a matter of law to the provisions of the Treaty relating to the free movement of goods and services and freedom of establishment.
Soome Vabariik väidab, et isegi kui riigihanked, mille maksumus on väiksem kui nende direktiividega kehtestatud piirmäärad, jäävad seetõttu nende kohaldamisalast välja, tuleb nende puhul siiski järgida asutamislepingu sätteid kaupade ja teenuste vaba liikumise kohta ja asutamisvabaduse kohta.
Accordingly, national law should not impose specific requirements relating to advertising or inviting competing bids with respect to those contracts.
Järelikult ei pea siseriiklikud õigusaktid kehtestama nende riigihangete puhul konkreetset avalikustamis- või hankekohustust.
First of all, the Community legislature expressly made a policy choice to exclude contracts under a certain threshold from the advertising regime which it introduced and therefore did not impose any specific obligation with respect to them.
Esiteks tuleb esile tuua, et ühenduse seadusandja on teinud sõnaselge põhimõttelise otsuse mitte kohaldada riigihangete puhul, mis jäävad allapoole teatud piirmäära, enda kehtestatud avaliku hankemenetluse korda ega ole sellest tulenevalt kehtestanud nende suhtes ühtegi konkreetset kohustust.
Furthermore, where it is established that such a contract is of certain crossborder interest, the award, in the absence of any transparency, of that contract to an undertaking located in the same Member State as the contracting authority amounts to a difference in treatment to the detriment of undertakings which might be interested in the contract but which are located in other Member States.
Kui on kindlaks tehtud, et niisuguse riigihanke vastu on kindel piiriülene huvi, rikutakse läbipaistvuse puudumise korral selle hankelepingu sõlmimisel ettevõtjaga, kes asub hankija asukoha liikmesriigis, võrdse kohtlemise põhimõtet teises liikmesriigis asuva ettevõtja kahjuks, kes võiks olla sellest hankest huvitatud.
Unless it is justified by objective circumstances, such a difference in treatment, which, by excluding all undertakings located in another Member State, operates mainly to the detriment of the latter undertakings, amounts to indirect discrimination on the basis of nationality, prohibited under Articles 43 EC and 49 EC (see, to that effect, as regards Directive 92/50, Case C-507/03 Commission v Ireland [2007] ECR I-9777, paragraphs 30 and 31 and the caselaw cited).
Kui selline ebavõrdne kohtlemine ei ole objektiivsete asjaoludega õigustatud ning jätab kõik teistes liikmesriikides asuvad ettevõtjad kõrvale ja toimib põhimõtteliselt nende kahjuks, kujutab see endast EÜ artiklitega 43 ja 49 keelatud kaudset diskrimineerimist kodakondsuse alusel (vt selle kohta seoses direktiiviga 92/50 13. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-507/03: komisjon vs. Iirimaa, EKL 2007, lk I-9777, punktid 30 ja 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
Since, as the Advocate General has observed, in point 56 of his Opinion, under Article 249 EC directives are binding as to the result to be achieved upon each Member State to which they are addressed and since the Community legislature excluded certain contracts from the scope of Directive 93/37, in particular by laying down thresholds, the Member States are not required to adopt, in the legislation transposing that directive, provisions recalling the obligation to comply with Articles 43 EC and 49 EC, which is applicable only in the circumstances set out in paragraph 66 of this judgment.
Kuivõrd esiteks, nagu seda märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 56, on direktiiv EÜ artikli 249 tulenevalt saavutatava tulemuse seisukohalt siduv iga liikmesriigi suhtes, kellele see on adresseeritud, ja teiseks on ühenduse seadusandja piirmäärade kehtestamise teel arvanud teatud riigihanked direktiivi 93/37 kohaldamisalast välja, siis ei ole liikmesriigid kohustatud direktiivi ülevõtvates õigusaktides kehtestama sätteid, mis tuletaksid meelde kohustust järgida EÜ artikleid 43 ja 49, mida kohaldatakse üksnes eelmises punktis märgitud tingimustel.
The fact that the Italian legislature did not adopt such provisions with respect to public contracts for infrastructure works executed by the holder of a building permit or an approved estate plan the value of which is below the threshold for application of Directive 93/37, for cases where the existence of a certain crossborder interest is established, does not call into question the applicability of Articles 43 EC and 49 EC to those contracts.
Itaalia seadusandja tegevusetus seoses riigihangetega, mis puudutavad infrastruktuuritöid maksumusega alla direktiivi 93/37 kohaldamise piirmäära ja mida teostab ehitusloa või heakskiidetud kruntideks jaotamise kava omanik, ei sea siiski juhul, kui on tuvastatud kindla piiriülese huvi olemasolu, kahtluse alla EÜ artiklite 43 ja 49 kohaldamist nendele hangetele.
Therefore, the second complaint, in so far as it is based on the infringement of fundamental rules of the Treaty, must be dismissed.
Järelikult tuleb teine väide jätta rahuldamata osas, milles see tugineb asutamislepingu alusnormide rikkumisele.
Second, as regards the scope of Article 2(5) of Law No 109/1994 in the light of the requirements of Directive 93/37, according to settled caselaw the fact that a provision of national law allowing direct execution by the holder of a building permit or an approved estate plan of infrastructure works which offset the whole or part of the contribution payable in respect of the permit forms part of a set of urban development regulations which are of a special nature and pursue a specific aim that is separate from Directive 93/37 is not sufficient to exclude the direct execution of works from the scope of the directive when the elements needed to bring it within the scope of the directive are present (see Ordine degli Architetti and Others, paragraph 66).
Teiseks tuleb seaduse nr 109/1994 artikli 2 lõike 5 kohaldamisala kohta koosmõjus direktiivi 93/37 nõuetega meelde tuletada, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei piisa asjaolust, et siseriikliku õiguse säte, mis lubab ehitusloa või heakskiidetud kruntideks jaotamise kava omanikul teostada infrastruktuuritöid hankemenetlust korraldamata, tasaarveldades kogu või osa loa andmisel maksmisele kuuluvatest tasudest, on osa linnaehitust reguleerivast normistikust, millel on üksnes talle iseloomulikud tunnused ja eesmärk, mis erineb direktiivi 93/37 omast, et arvata tööde teostamine hankemenetluseta välja selle direktiivi kohaldamisalast, kui on täidetud tingimused, mille kohaselt see peaks kuuluma nimetatud kohaldamisalasse (vt eespool viidatud kohtuotsus Ordine degli Architetti jt, punkt 66).
Furthermore, it is clear from Article 6(3) of Directive 93/37 that, where a work is subdivided into several lots, each one the subject of a contract, the value of each lot must be taken into account for the purpose of calculating the amount referred to in Article 6(1) which determine whether or not the directive is applicable to all the lots.
Lisaks tuleneb direktiivi 93/37 artikli 6 lõikest 3, et kui töö on jagatud mitmeks osaks, millest igaüks on eri lepingu ese, tuleb lõikes 1 nimetatud summade arvutamisel arvesse võtta iga osa maksumust, mis määrab ära, kas seda direktiivi kohaldatakse kõigile osadele või mitte.
In addition, under Article 6(4), no work or contract may be split up with the intention of avoiding the application of the directive.
Lisaks ei või kõnesoleva direktiivi artikli 6 lõike 4 kohaselt ühtegi ehitustööd ega lepingut osadeks jaotada eesmärgiga vältida käesoleva direktiivi kohaldamist.
Therefore, as the Advocate General has stated in point 88 of his Opinion, if the agreement concluded between a private person who is the owner of development land and the municipal authority satisfies the criteria for the definition of a ‘public works contract’ within the meaning of Article 1(a) of Directive 93/37, which are set out in paragraph 45 of this judgment, the estimated value which must in principle be taken into account in order to ascertain whether the threshold set by the directive is attained and whether, therefore, the award of the contract must comply with the rules on advertising laid down therein, may be calculated solely by reference to the total value of the various works, by adding together the value of the various lots.
Sellest tulenevalt, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 88, kui kruntideks jaotatava maa eraisikust omaniku ja omavalitsusüksuse ametiasutuse vahel sõlmitud leping vastab mõiste „ehitustööde riigihankelepingud” tunnustele direktiivi 93/37 artikli 1 punkti a tähenduses, mida on meelde tuletatud käesoleva kohtuotsuse punktis 45, siis eeldatavat maksumust, mida tuleb põhimõtteliselt arvesse võtta tegemaks kindlaks, kas direktiivis kehtestatud piirmäär on ületatud ja kas seetõttu tuleb hankelepingu sõlmimisel järgida direktiivist tulenevaid avalikustamise nõudeid, võib arvutada üksnes erinevate tööde kogumaksumuse põhjal, liites erinevate osade maksumused.
By providing for an award procedure which complies with the requirements of Directive 93/37 only where the estimated value of each of those lots, taken individually, exceeds the threshold for application of the directive, Italian law infringes the directive.
Kuna Itaalia õigusaktid näevad direktiivi 93/37 nõuetele vastava lepingute sõlmimise menetluse ette vaid juhtudeks, kui iga osa eeldatav maksumus ületab eraldi võetuna selle direktiivi kohaldamise piirmäära, siis on need õigusaktid direktiiviga vastuolus.
It is clear from the foregoing that Article 2(5) of Law No 109/1994 fails to comply with the requirements of Directive 93/37 by improperly limiting use of the procedures established by the directive.
Eelnevast järeldub, et seaduse nr 109/1994 artikli 2 lõige 5 eirab direktiivi 93/37 nõudeid, kuna see piirab nimetatud direktiivis kehtestatud menetluste kasutamist õigusvastaselt.
The third complaint
Kolmas väide
The third complaint concerns the award of the design, supervision and inspection of works in the context of public service contracts the value of which is below the threshold for the application of the relevant Community provisions.
Kolmas väide käsitleb ehitustööde projekteerimis-, juhtimis- ja järelevalveülesannete andmist teenuste hankelepingutega, mille maksumus on väiksem selle valdkonna ühenduse õigusnormide kohaldamise piirmääradest.
According to Articles 17(12) and 30(6a) of Law No 109/1994, public service contracts for the design and supervision of works and inspection of the works, the estimated value of which is below the threshold for the application of Directive 92/50, may be awarded to persons trusted by the awarding entity.
Seaduse nr 109/1994 artikli 17 lõike 12 ja artikli 30 lõike 6bis kohaselt võib teenuste hankelepinguid, mille ese on ehitustööde projekteerimine ja juhtimine ning nende teostamise järelevalve, mille eeldatav maksumus on väiksem direktiivi 92/50 kohaldamise piirmäärast, sõlmida isikutega, kellel on tellijate usaldus.
The Commission criticises those provisions, which allow the use of a method of awarding the public service contracts concerned that excludes any form of advertising, on the ground that, although those contracts do not fall within the scope of Directive 92/50, they remain subject to the rules of the Treaty on the freedom to provide services and freedom of establishment as well as to the principles of nondiscrimination, equal treatment, proportionality and transparency.
Komisjon kritiseerib neid norme, mis lubavad kasutada asjaomaste teenuste hankelepingute sõlmimisel niisugust viisi, mis välistab igasuguse läbipaistvuse, põhjendusega, et kuigi need hanked ei kuulu direktiivi 92/50 kohaldamisalasse, kehtivad nende suhtes siiski asutamislepingu sätted, mis käsitlevad teenuste osutamise vabadust ja asutamisvabadust ning mittediskrimineerimise, võrdse kohtlemise, proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõtteid.
The Italian Republic submits that any rule of secondary legislation must be interpreted on the basis of the general principles of the Treaty and that any interpretation which deviates from them would be unlawful.
Itaalia Vabariik väidab, et kõiki teisese õiguse norme tuleb tõlgendada EÜ asutamislepingu üldpõhimõtetest lähtuvalt ja et igasugune nendest kõrvale kalduv tõlgendus on õigusvastane.
In any event, any unlawfulness can only arise from an incorrect application of the rule to a particular case.
Võimalik õigusvastasus saab igal juhul tuleneda üksnes normi ebaõigest kohaldamisest konkreetsele juhtumile.
Therefore, when transposing Community law, there cannot be a requirement to refer specifically to the provisions of the Treaty.
Järelikult ei saa ühenduse õiguse ülevõtmise staadiumis olla kohustust viidata konkreetselt asutamislepingu sätetele.
It adds that a ministerial circular drew the attention of contracting authorities to the requirement to comply with the general principles of nondiscrimination, equal
Ta lisab, et ministeeriumi ringkiri juhtis tellijate tähelepanu vajadusele järgida mittediskrimineerimise, võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid ning et asjaomaste
COMMISSION v ITALY treatment and transparency and that, in any event, direct award of the contracts concerned to trusted persons may take place only after their professional experience and professional capacity have been checked.
KOMISJON VS. ITAALIA lepingute sõlmimine hankemenetlust korraldamata usaldust omavate isikutega saab toimuda vaid pärast nende ametialase kogemuse ja võimete kontrollimist.
It is settled case-law, as stated in paragraph 66 of this judgment, that public service contracts falling outside the scope of Directive 92/50 which have been shown to be of certain crossborder interest remain subject to the fundamental freedoms laid down by the Treaty in the circumstances specified in the caselaw set out in that paragraph.
Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 66, kohaldatakse teenuste riigihangete suhtes, mis asuvad väljaspool direktiivi 92/50 kohaldamisala ja mille puhul on kindlaks tehtud, et nende vastu on kindel piiriülene huvi, asutamislepingus sätestatud põhivabadusi vastavalt selles punktis osundatud kohtupraktikas täpsustatud tingimustele.
Since the obligations arising from primary law that relate to equal treatment and transparency are therefore automatically applicable to those contracts — which are nevertheless excluded from the scope of Directive 92/50 on account of their value — in so far as the conditions laid down by that caselaw are satisfied, there is no requirement for the national legislation transposing the directive to recall them expressly.
Kuivõrd esmasest õigusest tulenevad võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse kohustused on seega automaatselt kohaldatavad nendele hangetele, mis ei kuulu küll oma maksumuse tõttu selle direktiivi kohaldamisalasse, kui siiski on täidetud selles kohtupraktikas kehtestatud tingimused, siis ei saa nõuda, et seda direktiivi üle võtvad siseriiklikud õigusaktid neid sõnaselgelt kordaksid.
Therefore, the third complaint must be dismissed.
Järelikult tuleb kolmas väide tagasi lükata.
The fourth and fifth complaints
Neljas ja viies väide
The fourth complaint concerns the provisions of Article 27(2) of Law No 109/1994, according to which, if the contracting authorities are unable to carry out the supervision of works which is as a rule the responsibility of their technical departments, those activities are entrusted to the project designer within the meaning of Article 17(4) thereof.
Neljas väide käsitleb seaduse nr 109/1994 artikli 27 lõiget 2, mille kohaselt annavad tellijad ehitustööde juhtimise tööd, mida nad ise teha ei saa, kuid mida üldjuhul peaksid tegema nende tehnilised teenistused, projekti eest vastutavale projekteerijale selle seaduse artikli 17 lõike 4 tähenduses.
The fifth complaint relates to the award of testing and of inspection tasks in respect of public works, as governed by Article 28(4) of Law No 109/1994 and Article 188 of DPR No 554/1999.
Viies väide puudutab katsete teostamist ja ehitustööde järelevalvet, nagu neid reguleerivad seaduse nr 109/1994 artikli 28 lõige 4 ja dekreedi nr 554/1999 artikkel 188.