natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Which ministers attend which meetingdepends on what subjects are on the agenda.If, for example, the Council is to discussenvironmental issues, the meeting will beattended by the Environment Minister fromeach EU country and it will be known as the‘Environment Council’.
See, missugused ministrid parasjagu kokkutulevad, sõltub päevakorras olevatest küsimus-test.Kui nõukogu peab näiteks arutama keskkonnaküsimusi, võtavad koosolekust osa kõikide ELi liikmesriikide keskkonnaministrid janõukogu on “keskkonnanõukogu”.
Each minister in the Council is empowered tocommit his or her government.
Kõigele vaatamata jääb nõukogu üheks institutsiooniks.
In otherwords, the minister’s signature is the signature of the whole government.
ELi suhteid ülejäänud maailmaga arutab“üldküsimuste ja välissuhete nõukogu”.
Moreover,each minister in the Council is answerable tohis or her national parliament and to the citizens that parliament represents. This ensuresthe democratic legitimacy of the Council’sdecisions.
Entsellel nõukogu koosseisul on ka laiem vastutus üldpoliitiliste küsimuste eest, seega võtabselle koosolekutest osa ükskõik missuguneminister või riigisekretär, kelle valitsus väljavalib.
The EU’s relations with the rest of the worldare dealt with by the ‘General Affairs and External Relations Council’.
Iga minister nõukogus on volitatud võtmaoma valitsusele kohustusi.
But this Councilconfiguration also has wider responsibilityfor general policy issues, so its meetings areattended by whichever minister or State secretary each government chooses.
Teiste sõnadega:ministri allkiri on allkiri terve valitsuse nimel.Veelgi enam, iga minister nõukogus onvastutav oma riigi parlamendi ja nende kodanike ees, keda parlament esindab.
Altogether there are nine different Councilconfigurations:
Ühtekokku on nõukogul üheksa erinevatkoosseisu:
The Council has six key responsibilities:
•üldküsimused ja välissuhted, ja rahandusküsimused
• General Affairs and External Relations• Economic and Financial Affairs (‘Ecofin’)• Justice and Home Affairs
•justiits- ja siseasjad,
The Council’s work is described in greaterdetail below.
Nõukogul on kuus põhiülesannet.
Much EU legislation is adopted jointly by the Council and Parliament (see above: ‘Treatiesand decision-making’).
2.Liikmesriikide üldise majanduspoliitikakoordineerimine.
As a rule, the Council only acts on a proposal from the Commission, and the Commissionnormally has responsibility for ensuring that EU legislation, once adopted, is correctlyapplied.
3.Rahvusvaheliste kokkulepete sõlmimine ELi ja ühe või mitme riigi või rahvusvahelise organisatsiooni vahel.
Most of these responsibilities relate to the‘Community’ domain — i.e. areas of actionwhere the member states have decided topool their sovereignty and delegate decisionmaking powers to the EU institutions.This domain is the ‘first pillar’ of the European Union.
5.ELi ühine välis- ja julgeolekupoliitika(ÜVJP: üksikasjalikumalt vt tagapool), mispõhineb Euroopa Ülemkogu antud juhistel.
The EU countries have decided that theywant an overall economic policy based onclose coordination between their nationaleconomic policies.
Reeglina tegutseb nõukogu ainult komisjoniettepanekul ning komisjoni ülesandeks ontavaliselt tagada ELi õigusaktide õigekohaldamine, kui need on vastu võetud.
This coordination is carried out by the economics and finance ministers, who collectively form the Economicand Financial Affairs (‘Ecofin’) Council.
6.Siseriiklike kohtute ja politseijõududekoostöö koordineerimine kriminaalasjadepuhul (vt Justiits- ja siseküsimused tagapool).
However, the last two responsibilities relatelargely to areas in which the member stateshave not delegated their powers but are simply working together.
ELi liikmesriigid on otsustanud, et nad soovivad üldist majanduspoliitikat, mis põhineksnende siseriikliku majanduspoliitika täpselkoordineerimisel.
This is called ‘intergovernmental co-operation’ and it covers thesecond and third ‘pillars’ of the European Union (CFSP, and police and judicial cooperation in criminal matters).
Selle koordineerimisegategelevad majandus- ja rahandusministrid,kes koos moodustavad majandus- ja rahandusküsimuste (ECOFIN) nõukogu.
Each year the Council ‘concludes’ (i.e. officially signs) a number of agreementsbetween the European Union and non-EUcountries, as well as with internationalorganisations. These agreements may cover
Siiski on kaks viimast ülesannet suuresti seotud valdkondadega, kus liikmesriigid ei ole
Ministers from every EU country meet in the Council to take joint decisions on EU policies and legislation.
Ministrid igast ELi liikmesriigist saavad kokku nõukoguna, et võtta vastu ühiseid otsuseid ELi poliitikavaldkondades ja ELi õigusaktide kohta.
Common Foreign and Security Policy broad areas such as trade, cooperation anddevelopment or they may deal with specificsubjects such as textiles, fisheries, scienceand technology, transport, etc.
Need kokkuleppedvõivad hõlmata laiu valdkondi, nagu kaubandus, koostöö ja areng, kuid võivad käsitledaka kitsaid alasid, nagu tekstiil, kalandus, teadus ja tehnoloogia, transport jne.
In addition, the Council may conclude conventions between the EU member states infields such as taxation, company law or consular protection.
Lisaks võib nõukogu sõlmida konventsioone ELi liikmesriikide vahel sellistes valdkondades,nagu näiteks maksustamine, äriõigus võikonsulaarkaitse.
Conventions can also dealwith cooperation in the field of Justice and Home Affairs (see below).
Konventsioonid võivad kakäsitleda koostööd justiits- ja siseküsimustes(vt Justiits- ja siseküsimused).
The member states are working to develop a Common Foreign and Security Policy (CFSP).But foreign policy, security and defence arematters over which the individual EU member states retain independent control.
Liikmesriigid töötavad ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) arendamise nimel.
Theyhave not pooled their national sovereignty inthese areas, so Parliament and the European Commission play only a limited role here.However, the EU countries have much togain by working together on these issues,and the Council is the main forum in whichthis ‘intergovernmental co-operation’ takesplace.
Välis-,julgeoleku- ja kaitsepoliitika on aga küsimused, mille üle on liikmesriigid säilitanud sõltumatu kontrolli. Nendes valdkondades ei olenad ühendanud oma riiklikku suveräänsust,seega on parlamendil ja Euroopa Komisjonilsiin ainult piiratud osatähtsus.
To enable the EU to respond more effectively to international crises, the European Council (at the Helsinki summit meeting in December 1999) decided that the EU wouldcreate a ‘Rapid Reaction Force’ of up to 60 000 military personnel that could bedeployed within 60 days and kept in operation for at least a year.
Siiski võivad ELi liikmesriigid neis valdkondades koostöötades palju võita ning nõukogu on põhiline koht, kus selline valitsustevahelinekoostöö aset leiab.
The EU’s annual budget is decided jointly bythe Council and the European Parliament.
ELi aastaeelarve üle otsustavad koos nõukoguja Euroopa Parlament.
Ifthe two institutions do not agree, the rulesallow the Council to take the final decisionon ‘compulsory expenditure’ (mainly agricultural expenditure, and expenses arising frominternational agreements with non-EUcountries), while Parliament has the lastword on ‘non-compulsory’ expenditure andthe final approval of the budget as a whole.
Kui need kaks institutsiooni kokkuleppele ei jõua, lubavad eeskirjadnõukogul teha lõppotsuse “kohustuslike
In January 2003, the European Union Police Mission began operations in Bosnia and Herzegovina, takingover the civilian aspects of crisis management from UN peacekeepers.
Jaanuaris 2003 alustas Euroopa Liidu politseimissioon operatsioone Bosnia ja Hertsegoviinas, võttes ÜRO rahuvalvajatelt üle kriisiohjamise tsiviilküsimustes.
Action of this kind is decided and coordinated by the Council of the European Union.
Niisuguse tegevuse kohta teeb otsuseid ja seda koordineerib Euroopa Liidu Nõukogu.
They have to ensure, for example:
6.Justiits- ja siseküsimused
• that a court judgment delivered in one EUcountry in a divorce or child custody caseis recognised in all other EU countries;
Euroopa Ülemkogu (Helsingi tippkohtumiseldetsembris 1999), et EL loob kiirreageerimisrühma, mis koosneb kuni 60 000 sõjaväelasest, keda on võimalik saata kohale 60 päevajooksul ja hoida tegevuses vähemalt aasta.
This will not be a ‘European army’.
See ei ole “Euroopa Liidu sõjavägi”.
The personnel will remain members of their national armed forces and under nationalcommand, and their role will be limited tocarrying out humanitarian, rescue, peacekeeping and other crisis management tasks.
Needsõjaväelased jäävad oma siseriiklike relvajõudude liikmeks ja alluvad siseriiklikule juhtimisele ning nende roll piirdub humanitaarabi-,pääste-, rahuvalve- ja muude kriisiohjamisülesannetega.
• that the EU’s external borders are effectively policed;
Uimastid, terrorism, rahvusvaheline pettus,inimkaubandus ja laste seksuaalne ärakasutamine – kõik need on probleemid, millepärast Euroopa Liidu kodanikud suurt murettunnevad.
To provide political control and strategicdirection in a crisis, the European Council(Nice, December 2000) decided to establishnew permanent political and military structures within the Council of the European Union.
Kriiside poliitilise kontrolli ja strateegilisejuhtimise eesmärgil otsustas Euroopa Ülemkogu (Nice’is detsembris 2000) asutada Euroopa Liidus uued poliitilised ja sõjaväelised üksused.
These new structures are:
Need uued üksused on järgmised:
• that asylum seekers are assessed and treated in the same way throughout the EU, soas to prevent ‘asylum shopping’.
•kohtuotsust, mis tehti ühes ELi liikmesriigislahutuse või lapsehoolduse küsimuses,tunnustatakse kõikides ELi liikmesriikides,
• the European Union Military Committee(EUMC); and
•Euroopa Liidu Sõjanduskomitee (EUMC–European Union Military Committee) ja
Issues such as these, collectively known as‘Justice and Home Affairs’ (JHA), are dealtwith by the Ministers for Justice and of the Interior, acting collectively as the Justice and Home Affairs Council.
•tolliametnikud ja politsei vahetavad infotisikute kohta, keda kahtlustatakse uimastivõi inimkaubanduses,
• the European Union Military Staff (EUMS),composed of military experts seconded tothe Council Secretariat by the memberstates.
•asüülitaotlejate avaldusi hinnatakse jakäsitletakse ELi kõikides osades ühtemoodi,et hoida ära “asüüli ostmine”.
The EUMS is under the military direction ofthe EUMC, which it assists.
•Euroopa Liidu Sõjaväeline Personal (EUMS– European Union Military Staff), miskoosneb sõjandusekspertidest, kelle liikmesriigid on saatnud tööle nõukogu sekretariaati.
In 2002, two agencies were set up to carryout specific technical and scientific tasks forthe Common Foreign and Security Policy.They are:
Euroopa Liidu Sõjaväeline Personal allub Euroopa Liidu Sõjanduskomiteele, mida taabistab.
• the European Institute for Security Studies(www.iss-eu.org), based in Paris, France;
Selliste küsimustega, mida üheskoos nimetatakse “justiits- ja siseküsimusteks" (JHA –Justice and Home Affairs), tegelevad justiitsja siseministrid, kes moodustavad justiits- jasiseküsimuste nõukogu.
They arecross-border criminal activities, and onlycross-border cooperation can tackle themeffectively.
•Euroopa Liidu Satelliitide Keskus(www.eusc.org), mis asub Hispaanias Torrejón de Ardozis.
How is the Council’swork organised?
Kuidas on korraldatud nõukogutöö?
In Brussels, each EU member state has a permanent team (‘representation’) that represents itand defends its national interest at EU level.
Igal ELi liikmesriigil on Brüsselis alalinemeeskond (ehk esindus), kes esindab sedariiki ja kaitseb siseriiklikke huve ELi tasandil.Esinduse juht on tegelikult oma maa saadik ELi juures.
Thehead of each representation is, in effect, his orher country’s ambassador to the EU.
1999. aastal nimetati nõukogu peasekretäriks Javier Solana.
The Presidency is assisted by the General Secretariat, which prepares and ensures thesmooth functioning of the Council's work atall levels.
Peasekretäri abistab peasekretäri asetäitja,kelle juhtida on peasekretariaat.
These ambassadors (known as ‘permanentrepresentatives’) meet weekly within the Permanent Representatives Committee(Coreper). The role of this committee is toprepare the work of the Council, with theexception of agricultural issues, which arehandled by the Special Committee on Agriculture.
Need saadikud (keda tuntakse “alaliste esindajate” nime all) tulevad igal nädalal kokku Alaliste Esindajate Komiteena (COREPER–Permanent Representatives Committee).Nimetatud komitee ülesanne on ette valmistada nõukogu tööd, välja arvatud põllumajandusküsimustes, millega tegeleb Põllumajanduse Erikomitee.
Coreper is assisted by a numberof working groups, made up of officials fromthe national administrations.
COREPERi abistab ridatöögruppe, mis koosnevad siseriiklike haldusorganite töötajatest.
In 1999, Javier Solana was appointed Secretary-General of the Council.
Kui palju hääli on igal liikmesriigil?
The Council Presidency
Nõukogu eesistujariik
The Secretary-General is assisted by a Deputy Secretary-General in charge of managingthe General Secretariat.
Otsused tehakse nõukogus hääletades. Midasuurem on liikmesriigi rahvaarv, seda rohkemhääli tal on.
The Presidency of the Council rotates everysix months.
Nõukogu eesistujariik vahetub iga kuue kuutagant.
In other words, each EU countryin turn takes charge of the Council agendaand chairs all the meetings for a six-monthperiod, promoting legislative and politicaldecisions and brokering compromisesbetween the member states.
See tähendab, et kõik ELi liikmesriigid vastutavad kordamööda kuuekuuliseperioodi jooksul nõukogu päevakorra ja kõigikoosolekute juhatamise eest, korraldadesseadusandlike ja poliitiliste otsuste vastuvõtmist ja olles liikmesriikidevaheliste kompromisside vahendajaks.
The rota for 2003-06 is as follows:
2003.–2006. aastal vahelduvad eesistujariigid järgmiselt:
Javier Solana, as the EU’s foreign policy chief, actsfor Europe on the world stage.
ELi välispoliitika juht Javier Solana esindab Euroopa Liitu maailmas.
Until 1 May 2004, the number of votes eachcountry can cast is as follows:
Kuni 1. maini 2004 on liikmesriikide häältearv järgmine:
However, in some particularly sensitive areassuch as CFSP, taxation, asylum and immigration policy, Council decisions have to beunanimous. In other words, each memberstate has the power of veto in these areas.
Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia ja Ühendkuningriik Hispaania Belgia, Kreeka, Holland ja Portugal Austria ja Rootsi Taani, Iirimaa ja Soome Luksemburg
Unanimous agreement is already hard toachieve between 15 countries: in anenlarged Union of 27 or more it will be virtually impossible.
Ühehäälset nõusolekut on raske saavutadajuba 15 liikmesriigi puhul, 27 liikmest koosnevas laienenud liidus on see peaaeguvõimatu.
If it kept trying to operateunder its present rules, the EU would beparalysed — unable to act in many importantfields. So the Treaty of Nice has changed therules, allowing the Council to take decisionsby qualified majority voting in quite a number of areas that used to require unanimity.
Kui EL jätkaks tööd vanamoodi,tabaks seda n-ö halvatus: ta oleks võimetutegutsema paljudes tähtsates valdkondades.Seepärast muudabki Nice’i leping reegleid,lubades nõukogul otsuseid vastu võtta kvalifitseeritud häälteenamusega üsna mitmetesvaldkondades, mis varem nõudsid ühehäälsust.
From 1 May 2004 (when new member statesjoin the EU) until 31 October that year, thereare transitional arrangements for changingthe weighting of votes.
1. maist 2004 (kui ELiga ühinevad uued liikmesriigid) kuni sama aasta 31. oktoobrinivõetakse üleminekumeetmed häälte arvumuutmiseks.
From 1 November 2004, the number of voteseach country can cast (including the newmember states) is as follows:
Alates 1. maist 2004,mil ELiga ühinevad uued liikmesriigid, rakendatakse üleminekumeetmeid.
Until 1 May 2004, the minimum number ofvotes required to reach a qualified majorityis 62 out of the total of 87 (i.e. 71.3 %).
Alates 1. novembrist 2004 loetakse kvalifitseeritud häälteenamus saavutatuks:
Fora six-month period from 1 May 2004, whennew member states join the EU, transitionalarrangements apply.
1. novembrist 2004 on liikmesriikide häältearv (sealhulgas uute liikmete häälte arv)järgmine:
From 1 November 2004, a qualified majoritywill be reached:
•kui poolthääli on vähemalt 232, mis moodustab 72,3% häälte koguarvust (enamvähem sama proportsioon, mis praegu).
• if a majority of member states (in somecases a two thirds majority) approve, AND
Lisaks võib liikmesriik taotleda kinnitust, etpoolthääled esindavad vähemalt 62% liidukogurahvastikust. Kui see nii ei ole, siis otsustvastu ei võeta.
• if a minimum of 232 votes is cast in favourwhich is 72,3 % of the total (roughly thesame share as under the previous system).
Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia ja Ühendkuningriik Hispaania ja Poola Holland Belgia, Tšehhi Vabariik, Kreeka, Ungari ja Portugal Austria ja Rootsi Taani, Iirimaa, Leedu, Slovakkia ja Soome Küpros, Eesti, Läti, Luksemburg ja Sloveenia Malta
Germany, France, Italy andthe United Kingdom Spain and Poland Netherlands Belgium, Czech Republic, Greece,Hungary and Portugal Austria and Sweden Denmark, Ireland, Lithuania,Slovakiaand Finland Cyprus, Estonia, Latvia, Luxembourgand Slovenia Malta - Total
Levinuim hääletuskord nõukogus on “kvalifitseeritud häälteenamus”, mis tähendab, etettepaneku vastuvõtmiseks peab selle pooltolema kindel arv hääletajaid (üksikasjalikulton seda menetlust kirjeldatud tagapool).
In addition, a member state may ask for confirmation that the votes in favour representat least 62 % of the total population of the Union.
Mõningates eriti tundlikes valdkondades,nagu näiteks ÜVJP, maksustamine, asüül jaimmigratsioonipoliitika, peavad nõukoguotsused olema ühehäälsed.
If this is found not to be the case, thedecision will not be adopted.
Niisiis on igal liikmesriigil nendes valdkondades vetoõigus.
The European Commission:promoting the common interest
Euroopa Komisjon: ühiste huvide edendamine
Role:Executive arm of the EU and initiatorof legislative proposals Members: 20: two each from France, Germany, Italy,Spain and the United Kingdom; one fromeach of the other member states Term of office:Five years (1999-2004, 2004-09)Address:Rue de la Loi/Wetstraat, 200 B-1049 Brussels Tel.: (32-2) 299 11 11Internet:europa.eu.int/comm of the Union as a whole and not takinginstructions from national governments.
Roll:ELi täidesaatev õigusaktide ettepanekuidtegev organ Liikmed: 20: Prantsusmaalt, Saksamaalt, Itaaliast,Hispaaniast ja Ühendkuningriigist kaks esindajat, kõigist teistest liikmesriikidest üks esindaja Ametiaeg: viis aastat (1999–2004, 2004–2009)Aadress:200 rue de la Loi/Wetstraat, B-1049 Brussels Tel. (+32-2) 299 11 11Internet:europa.eu.int/comm
A new Commission is appointed every fiveyears, within six months of the elections tothe European Parliament.
Uus komisjoni koosseis nimetatakse ametisseiga viie aasta tagant, kuue kuu jooksul alates Euroopa Parlamendi valimistest.
The procedure is asfollows:
Menetlus onjärgmine.
The Commission is the politically independentinstitution that represents and upholds theinterests of the EU as a whole.
Komisjon on poliitiliselt sõltumatu institutsioon, mis esindab ja kaitseb ELi kui tervikuhuve.
It is the drivingforce within the EU’s institutional system: itproposes legislation, policies and programmesof action and it is responsible for implementing the decisions of Parliament and the Council.
Ta on juhtiv jõud ELi institutsioonilisessüsteemis: ta teeb õigusaktide, poliitikasuundade ja tegevuskavade ettepanekuid ningvastutab parlamendi ja nõukogu otsusterakendamise eest.
• The member state governments agreetogether on who to designate as the new Commission President.
•Uus komisjoni presidendi kandidaat valibkoos liikmesriikide valitsustega ülejäänud19 komisjoniliiget.
Like the Parliament and Council, the European Commission was set up in the1950s under the EU’s founding treaties.
Nagu parlament ja nõukogu loodi ka Euroopa Komisjon 1950. aastatel ELi asutamislepingutega.
Who are the Commission?
Kes moodustavad komisjoni?
• The Commission President-designate, indiscussion with the member state governments, chooses the other 19 Members ofthe Commission.
•Seejärel küsitleb parlament kõiki 20 liigetja ütleb oma arvamuse kogu “kolleegiumi”kohta. Kui see heaks kiidetakse, võib uuskomisjon järgmise aasta jaanuarist töödalustada.
• The new Parliament then interviews all 20members and gives its opinion on theentire ‘college’.
Praeguse komisjoni ametiaeg lõpeb 31.oktoobril 2004. Komisjoni president on Romano Prodi.
The term ‘Commission’ is used in two senses.First, it refers to the ‘Members of the Commission’ — i.e. the team of 20 men andwomen appointed by the member states and Parliament to run the institution and take itsdecisions.
Terminit “komisjon” kasutatakse kahes tähenduses. Esiteks tähendab see “komisjoniliikmeid”, s.t 20 inimesest koosnevat meeskonda,kelle on ametisse nimetanud liikmesriigid japarlament selleks, et nad juhiksid institutsiooni ja võtaksid vastu otsuseid.
Second, the term ‘Commission’refers to the institution itself and to its staff.
Teisekstähendab termin “komisjon” institutsiooniennast ja selle personali.
The present Commission’s term of office runsuntil 31 October 2004.
Komisjon on poliitiliselt vastutav parlamendiees, kellel on õigus see umbusaldushääletusega laiali saata.
Informally, the Members of the Commissionare known as ‘Commissioners’.
Mitteametlikult nimetatakse komisjoniliikmeid “volinikeks”.
They have allheld political positions in their countries oforigin, and many have been governmentministers, but as Members of the Commissionthey are committed to acting in the interests
Nad on kõik olnud omapäritoluriigis poliitikud ja paljud on olnudvalitsusse kuuluvad ministrid, kuid komisjoniliikmetena on nad kohustatud tegutsemaliidu kui terviku huvides ega tohi järgida omariigi valitsuse juhtnööre.
As President of the Commission, Romano Prodi is keen on dialogue — explaining what his institution is doing and hearing the views of EU citizens.
Komisjoni presidendina on Romano Prodi innukas dialoogiarendaja, selgitades, mida tema institutsioon teeb, ja võttes kuulda ELi kodanike arvamusi.
Two-way communication is essential inbringing Europe and Europeans closer together.
Euroopa ja eurooplaste üksteisele lähendamisel on vastastikune suhtlemine väga oluline.
Where is the Commission based?
Kus komisjon asub?
The ‘seat’ of the Commission is in Brussels(Belgium), but it also has offices in Luxembourg, representations in all EU countries and delegations in many capital citiesaround the world.
Komisjoni asukoht on Brüsselis (Belgias), kuidtema talitusi on ka Luxembourg’is, esindusikõikides ELi liikmesriikides ja delegatsioonepaljudes maailma riikide pealinnades.
The European Commission has four main roles:
Komisjoni igapäevast tööd teevad selle haldusametnikud, eksperdid, tõlkijad, tõlgid jasekretariaat.
The day-to-day work of the Commission isdone by its administrative officials, experts,translators, interpreters and secretarial staff.There are approximately 24 000 of these European civil servants.
Niisuguseid Euroopa Liiduametnikke on umbes 24 000.
That may sound alot, but in fact it is fewer than the number ofstaff employed by most medium-sized citycouncils in Europe.
Võib tunduda,et seda on palju, aga tegelikult on see arvväiksem enamiku Euroopa keskmise suurusega linnanõukogude personali arvust.
1. to propose legislation to Parliament andthe Council;
Euroopa Komisjonil on neli põhiülesannet.
2. to manage and implement EU policies andthe budget;
1.Õigusaktide ettepanekute tegemine parlamendile ja nõukogule.
3. to enforce European law (jointly with the Court of Justice);
2.ELi poliitika elluviimine ja eelarve täitmine.