natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘… the study drawn up by the economic advisers to the parties to the concentration does not present data that are sufficiently reliable, relevant and comparable … While it is indeed probable that the different types of retailer (supermarkets, independents, specialist chains, etc.) apply different mark-up policies, and that there are differences within each category of operators, and even differences for each individual operator, according to the types of album or their degree of success, it is very unlikely, on the other hand, and the study contains no data in that regard, that a retailer will apply a different sales policy for the same type of album. …’
„[…] koondumise poolte majandusekspertide poolt koostatud uurimuses ei ole esitatud piisavalt usaldusväärseid, asjakohaseid ja võrreldavaid andmeid […]. Kuigi on küll tõsi, et erinevad jaemüüjad (kaubahallid, iseseisvad kauplused, spetsialiseeritud kaupluseketid jne) kohaldavad erinevat marginaalipoliitikat ja et iga liiki ettevõtjate hulgas on erinevused ja isegi iga ettevõtja puhul erinevused vastavalt albumi liigile ja selle edukusele, siis on seevastu vähetõenäoline – uurimuses ei ole selle kohta ka mingeid andmeid –, et jaemüüja kohaldaks erinevat müügipoliitikat sama liiki albumitele. […]”.
The appellants, supported in that regard by the Commission, submit that the Court of First Instance exceeded the scope of its role in carrying out judicial review, in breach of Article 230 EC and settled caselaw, in substituting its own assessment for that of the Commission, without proving the existence of manifest errors of assessment vitiating the contested decision and without asking for a report from an economic expert to be obtained.
Apellandid, keda komisjon selles küsimuses toetab, väidavad, et Esimese Astme Kohus ületas oma kohtuliku kontrolli piire, rikkudes nii EÜ artiklit 230 ja väljakujunenud kohtupraktikat, kui ta asendas komisjoni hinnangu enda hinnanguga, tõendamata samas vaidlusaluses otsuses ilmse vea olemasolu ja nõudmata majandusalaseid ekspertiise.
Moreover, in its examination of the contested decision, the Court of First Instance itself committed manifest errors of assessment and fundamentally misconstrued the evidence before it as regards essential parts of the case, including in particular the relevance, the complexity and the opacity of discounts.
Lisaks tegi Esimese Astme Kohus vaidlusalust otsust uurides ilmseid hindamisvigu ja tõlgendas täiesti ekslikult talle esitatud tõendeid juhtumi oluliste asjaolude kohta, sh allahindluste asjakohasuse, keerukuse ja läbipaistmatuse kohta.
Furthermore, the appellants consider that in paragraphs 425, 427 and 434 of the judgment under appeal the Court of First Instance also distorted some of the evidence.
Lisaks leiavad apellandid, et Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuse punktides 425, 427 ja 434 teatud tõendeid moonutanud.
Impala considers that this ground of appeal represents, at least to a significant extent, an attempt to reopen the assessment of the facts by the Court of First Instance, without any proof on the part of the appellants that that court misconstrued the evidence before it.
Impala leiab, et selle väitega soovitakse vähemalt olulises osas kahtluse alla seada Esimese Astme Kohtu teostatud faktiliste asjaolude hindamist, ilma et apellandid näitaksid, et Esimese Astme Kohus on tema valduses olevaid tõendeid valesti tõlgendanud.
In the alternative, Impala submits that the Court of First Instance had the relevant caselaw concerning the scope of its role in carrying out review in mind when it considered the contested decision, in view of its reference in paragraph 328 of the judgment under appeal to paragraph 39 of the judgment in Commission v Tetra Laval, and that it did not therefore exceed the scope of its role in carrying out judicial review.
Teise võimalusena väidab Impala, et Esimese Astme Kohus pidas silmas oma kontrolli ulatust käsitlevat asjassepuutuvat kohtupraktikat, kui ta uuris vaidlusalust otsust, viidetes vaidlustatud kohtuotsuse punktis 328 eespool viidatud kohtuotsuse komisjon vs. Tetra Laval punktile 39, ja et seega ei ületanud ta oma kohtuliku kontrolli piiri.
It is necessary at the outset to reject Impala’s argument alleging the inadmissibility of the fourth ground of appeal.
Kõigepealt tuleb tagasi lükata Impala argumendid neljanda väite vastuvõetamatusest.
Contrary to what Impala contends, by this ground, the appellants do not merely challenge the assessment of the facts at first instance, but invoke questions of law which are admissible on appeal.
Vastupidi Impala väidetele ei piirdu apellandid käesolevas väites üksnes esimeses astmes toimunud faktiliste asjaolude hindamise kahtluse alla seadmisega, vaid nad viitavad õigusküsimustele, mis on apellatsiooniastmes vastuvõetavad.
As regards the substance, it should first of all be noted that the Commission has a margin of assessment with regard to economic matters for the purposes of the application of the substantive rules of the Regulation, in particular Article 2.
Põhiküsimuses tuleb kõigepealt meenutada, et komisjonil on majandusküsimustes kaalutlusõigus, et hinnata määruse sisuliste sätete, eeskätt selle artikli 2 kohaldamist.
It follows that the review by the Community judicature of a Commission decision relating to concentrations is confined to ascertaining that the facts have been accurately stated and that there has been no manifest error of assessment (see Kali & Salz, paragraphs 223 and 224, and Commission v Tetra Laval, paragraph 38). 145
Sellest tuleneb, et ühenduse kohtu kontroll koondumiste valdkonnas tehtud komisjoni otsuse üle on piiratud faktiliste asjaolude õigsuse ja ilmse hindamisvea puudumise kontrollimisega (vt eespool viidatud kohtuotsus Kali & Salz, punktid 223 ja 224, ja eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Tetra Laval, punkt 38). 145
That being so, while the Court of First Instance must not substitute its own economic assessment for that of the Commission for the purposes of applying the substantive rules of the Regulation, that does not mean that the Community judicature must refrain from reviewing the Commission’s interpretation of information of an economic nature.
Seega, kuigi Esimese Astme Kohus ei saa määruse sisuliste sätete hindamisel asendada komisjoni majanduslikku analüüsi enda omaga, ei tähenda see, et ühenduse kohus peab hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon on majandusliku iseloomuga andmeid tõlgendanud.
Not only must the Community judicature establish, among other
Tegelikult ei pea ühenduse kohus kontrollima ainult esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldusväärsust ja sidusust, vaid ka kontrollima, kas kogutud
Accordingly, as regards the present case, in so far as the Court of First Instance carried out an in-depth examination of the evidence underlying the contested decision when considering the arguments raised before it, it acted in conformity with the requirements of the caselaw set out in paragraphs 144 and 145 of this judgment.
Käesolevas asjas tuleb järelikult sedastada, et kuna Esimese Astme Kohus uuris talle esitatud argumentide raames põhjalikult vaidlusaluse otsuse aluseks olevaid tõendeid, tegutses ta kooskõlas käesoleva kohtuotsuse punktides 144 ja 145 esitatud kohtupraktika nõuetega.
Nevertheless, that finding is not, of itself, sufficient to reject the fourth ground of appeal.
Siiski ei piisa sellest järeldusest üksi neljanda väite tagasilükkamiseks.
As well as the question whether the Court of First Instance exceeded the scope of its role in carrying out judicial review as regards the intensity of its review of the factual basis of the contested decision, the appellants also maintain, as is mentioned in paragraph 139 of this judgment, that, in examining the factors underpinning the contested decision, the Court of First Instance itself committed manifest errors of assessment and fundamentally misconstrued the evidence before it.
Lisaks küsimusele, kas Esimese Astme Kohus ületas oma kontrollipiire vaidlusaluse otsuse faktiliste aluste kontrolli intensiivsuse küsimuses, viitavad apellandid – nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 139 –, et Esimese Astme Kohus on vaidlusaluse otsuse aluseks olnud tegurite uurimisel teinud ilmseid hindamisvigu ja täiesti vääralt tõlgendanud talle esitatud tõendeid.
The latter claims overlap partially with other grounds put forward in this appeal, namely, in the first place, the first, second and seventh grounds, together with the first part of the third ground, relating to the manner in which the Court of First Instance dealt with some of the evidence before it and, in the second place, the fifth ground, alleging that the Court of First Instance misconstrued the legal criteria applying to a collective dominant position.
Need viimased etteheited langevad osaliselt kokku käesoleva apellatsioonkaebuse teiste väidetega, ühest küljest esimese, teise ja seitsmenda väitega ning kolmanda väite esimese osaga, mis puudutavad seda, kuidas Esimese Astme Kohus käsitles talle esitatud tõendeid, ja teisest küljest viienda väitega, mille kohaselt Esimese Astme Kohus ei järginud kollektiivsele valitsevale seisundile kohaldatavaid õiguslikke kriteeriume.
It is sufficient to hold in that respect, as is apparent from paragraphs 95, 102 and 133 of this judgment, that, in its examination of the line of argument based on the existence of manifest errors of assessment, the Court of First Instance committed errors of law in relation to both the manner in which some of the evidence was dealt with
Sellega seoses piisab märkimisest – nagu ilmneb ka käesoleva kohtuotsuse punktidest 95, 102 ja 133 –, et ilmset hindamisviga käsitlevate argumentide uurimisel rikkus Esimese Astme Kohus õigusnorme nii seoses teatud tõendite käsitlemisega kui
Consequently, without it being necessary to adjudicate either on the appellants’ claims alleging distortion of the evidence or on the question whether the Court of First Instance in fact substituted its own economic assessment in the judgment under appeal for that of the Commission, it must be held that at least that part of the judgment under appeal dealing with the examination of the arguments alleging the existence of manifest errors of assessment is vitiated by errors of law.
Ilma et oleks vaja võtta seisukohta apellantide argumentide osas, mis käsitlevad tõendite moonutamist, ega küsimuses, kas Esimese Astme Kohus asendas komisjoni majandusliku hinnangu enda omaga, tuleb järeldada, et õigusnormi on rikutud vähemalt vaidlustatud kohtuotsuse osas, mis uurib ilmset hindamisviga käsitlevaid argumente.
As regards that part of the judgment under appeal which concerns the inadequate reasoning of the contested decision, it remains necessary to address the sixth ground of appeal.
Seoses vaidlusaluse otsuse ebapiisavat põhjendatust käsitleva vaidlustatud kohtuotsuse osaga tuleb uurida veel kuuendat väidet.
The sixth ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance applied an incorrect standard of reasoning as regards decisions approving a concentration
Kuues väide, mille kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, kuna ta kohaldas koondumisloa otsuste põhjendamise valdkonnas vale normi
In paragraphs 255 to 276 of the judgment under appeal, the Court of First Instance summarised the relevant elements of the contested decision for the purpose of examining the first plea raised before it.
Esimese Astme Kohus teeb vaidlustatud kohtuotsuse punktides 255–276 kokkuvõtte vaidlusaluse otsuse osadest, mis on olulised talle esitatud esimese väite uurimiseks.
Paragraph 275 of the judgment reads as follows:
Selle kohtuotsuse punktis 275 on märgitud:
‘It follows from the foregoing that [it] was on the basis of product homogeneity, market transparency and also the use of retaliation that the Commission concluded that there was no collective dominant position.’
„Eelnevast tuleneb, et toote homogeensuse, turu läbipaistvuse ning survemeetmete kasutamise põhjal järeldas komisjon, et puudub kollektiivne valitsev seisund.”
In the judgment under appeal, the Court of First Instance reviewed various sections of the contested decision in order to determine whether it contained reasoning which
Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuses kontrollinud koondumisloa otsuse erinevaid osi, et selgitada, kas nendes on turu vähese läbipaistvuse fakti piisavalt põhjendatud; Esimese Astme Kohus on seda iga osa puhul eitanud.
The Court of First Instance first of all examined the section of the contested decision which dealt specifically with market transparency.
Kõigepealt uuris Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse osa, mis käsitleb konkreetselt turu läbipaistvust.
In that regard, it stated in particular in paragraphs 289, 290 and 294 of the judgment under appeal as follows:
Sellega seoses märkis ta eeskätt vaidlustatud kohtuotsuse punktides 289, 290 ja 294 järgmist:
As regards the section on transparency, it must be observed, by way of preliminary remark, that it contains only three recitals, although according to the [contested decision], and still more so according to the position defended by the Commission in its written submissions to the Court, in the present case transparency is the essential, and indeed the only, ground for the assertion that there is no collective dominant position on the markets for recorded music.
„289 Seoses ad hoc lõiguga tuleb kõigepealt märkida, et seal on vaid kolm põhjendust, kuigi läbipaistvus on käesolevas asjas [vaidlusaluse] otsuse ja veelgi enam komisjoni poolt Esimese Astme Kohtule esitatud avaldustes kaitstud seisukoha alusel peamine, kui mitte ainus põhjus, millele tugineb väide, et salvestatud muusika turgudel ei olnud kollektiivset valitsevat seisundit.
It should also be noted that it is not concluded in that section that the market is not transparent, or even that it is not sufficiently transparent to allow tacit collusion.
Tuleb ka märkida, et seal ei järeldata, et turg ei ole läbipaistev, ega ka seda, et turg ei ole piisavalt läbipaistev, et võimaldada vaikivat kokkulepet.
At the very most, it is stated, first, at recital 111 in fine, that the need to carry out monitoring at album level, in particular for campaign discounts, “could reduce transparency in the market and may make tacit collusion more difficult” and, second, at recital 113 in fine, that “[h]owever, the Commission has not found sufficient evidence that, by monitoring retail prices or by contacts with retailers, the majors have overcome in the past the deficits as regards the transparency of discounts, in particular campaign discounts as described for the five larger Member States”.
Lisaks on esiteks 111. põhjenduse lõpus märgitud, et vajadus teostada eeskätt allahindluskampaaniate suhtes üksikute albumite tasandil kontrolli „võib vähendada turul läbipaistvust ja muuta vaikivad kokkulepped keerulisemaks”, ja teiseks on 113. põhjenduse lõpus märgitud, et „komisjon ei leidnud siiski piisavalt tõendeid, et näidata, et jaehindade kontrollimisega või kasutades sidemeid jaemüüjatega said suured plaaditootjad minevikus üle viie suure liikmesriigi suhtes täheldatud allahindluskampaaniate läbipaistvuse puudumisest”.
Clearly, such vague assertions, which fail to provide the slightest detail of, in particular, the nature of campaign discounts, the circumstances in which such discounts might be applied, their degree of opacity, their size or their impact on price transparency, cannot support to the requisite legal standard the finding that the market is not sufficiently transparent to allow a collective dominant position.
Ilmselgelt ei saa need ebamäärased kinnitused, kus ei täpsustata allahindluskampaaniate laadi, nende kohaldamise võimalikke asjaolusid, nende läbipaistmatuse astet, õiguslikult piisavalt põhjendada järeldust, et turg ei ole hindade kooskõlastamise võimaldamiseks piisavalt läbipaistev.
Next, it appears that, apart from the two extracts mentioned above, all the factors set out at recitals 111 to 113 to the [contested decision], far from demonstrating the opacity of the market, show, on the contrary, that the market was transparent.
Seejärel ilmneb, et välja arvatud need kaks eespool viidatud väljavõtet, näitavad kõik [vaidlusaluse otsuse] 111.–113. põhjenduses esitatud tegurid turu läbipaistvust, mitte aga selle läbipaistmatust.
It follows from the foregoing that, in the section of the [contested decision] dealing with the examination of transparency, the Commission not only did not conclude that the market was opaque or not sufficiently transparent to allow a collective dominant position, but, moreover, mentioned only factors capable of giving rise to great transparency in the market and of facilitating the monitoring of compliance with collusion, with the sole exception of the rather limited and unsubstantiated assertion that campaign discounts could reduce transparency and make tacit collusion more difficult.
Eelnevast tuleneb, et [vaidlusaluse] otsuse ad hoc lõigus läbipaistvuse kohta jättis komisjon mitte üksnes järeldamata seda, et turg oli läbipaistmatu või mitte piisavalt läbipaistev kollektiivse valitseva seisundi olemasoluks, vaid ka esitas üksnes need tegurid, mis loovad turul suure läbipaistvuse ja kergendavad kokkuleppe järgimise kontrolli, välja arvatud tema piiratud ulatusega ja põhjendamata kinnitus selle kohta, et allahindluskampaaniad võisid läbipaistvust vähendada ja muuta vaikivad kokkulepped raskemateks.
It must therefore be stated that that section could clearly not, in itself, be considered to support to the requisite legal standard the assertion that the market was not sufficiently transparent.’
Seega tuleb sedastada, et see lõik üksinda ilmselgelt ei põhjenda õiguslikult piisavalt väidet, et turg ei ole piisavalt läbipaistev.”
The Court of First Instance next examined the reasoning set out in the contested decision relating to the possibility of a ‘common understanding on prices’ between the majors and analysed that reasoning in paragraphs 295 to 324 of the judgment under appeal, by seeking evidence that would explain the alleged insufficiency of transparency on the markets in question.
Seejärel uuris Esimese Astme Kohus vaidlusaluses otsuses esitatud argumente võimaliku „ühise hinnapoliitika” kohta peamiste äriühingute vahel ning analüüsis neid vaidlustatud kohtuotsuse punktides 295–324, otsides kaudseid tõendeid, mis selgitaksid asjaomaste turgude väidetavat ebapiisavat läbipaistvust.
In that regard, the Court of First Instance made, among others, the following findings:
Sellega seoses tegi Esimese Astme Kohus eeskätt järgmised järeldused:
It is thus apparent that the only element of opacity found in the contested decision consists in the assertion, at recital 80 (and at the corresponding recitals for the other large countries), that “[h]owever, it appears that campaign discounts are less transparent than file discounts and that their monitoring requires also a careful observation of promotional developments on the retail market”.
„315 Seega ilmneb, et ainus [vaidlusaluses] otsuses välja toodud läbipaistmatuse asjaolu on põhjenduses 80 (ja teistes vastavates suuri riike käsitlevates põhjendustes) esinev kinnitus, et „allahindluskampaaniad ei ole nii läbipaistvad kui tavalised allahindlused ja et nende kontroll nõuab samuti jaemüügiturul seda tüüpi allahindluste arengu ranget jälgimist”.
It should also be observed that the [contested decision] does not state that the market is opaque, or even that it is not sufficiently transparent to allow
Tuleb ka märkida, et [vaidlusaluses] otsuses ei märgita, et turg on läbipaistmatu, ega ka seda, et see ei ole piisavalt läbipaistev, et võimaldada hindade
It follows that the few assertions relating to campaign discounts contained in the section of the [contested decision] dealing with the examination of the coordination of prices in the large countries, in so far as they are imprecise, unsupported, and indeed contradicted by other observations in the [contested decision], cannot demonstrate the opacity of the market or even of campaign discounts.
320 Sellest tuleneb, et turu ega isegi mitte allahindluskampaaniate läbipaistmatust ei saa tõendada mõned kinnitused seoses allahindluskampaaniatega, mis asuvad [vaidlusaluse] otsuse osas, mis käsitleb hindade kooskõlastamist suurtes riikides, kuna need on ebatäpsed, tõendamata ja neile räägivad vastu teised [vaidlusaluses] otsuses esitatud märkused.
Those assertions are confined, moreover, to indicating that campaign discounts are less transparent than file discounts, but do not explain how they would be relevant for the transparency of the market and do not make it possible to understand how they in themselves might compensate for all the other factors of transparency of the market identified in the [contested decision] and thus eliminate the transparency necessary for the existence of a collective dominant position.
Need kinnitused piirduvad ka üksnes märkimisega, et allahindluskampaaniad ei ole nii läbipaistvad kui tavalised allahindlused, kuid need ei selgita, miks on need asjakohased turu läbipaistvusele, ega võimalda mõista, kuidas need üksi võivad kompenseerida kõiki teisi otsuses välja toodud turu läbipaistvuse tegureid ja seega kaotada vajaliku läbipaistvuse, mis on kollektiivse valitseva seisukoha olemasoluks vajalik.
In any event, the situation existing in the smaller countries cannot constitute a valid ground for the finding relating to the degree of transparency in the markets in the large countries.
Igal juhul ei saa väikeste riikide olukord olla kehtivaks põhjenduseks järeldusele suurte riikide turgude läbipaistvuse tasemest.
It follows from all of the foregoing that the complaint alleging insufficient reasoning for the finding relating to the transparency of the market is well founded, which in itself is reason to annul the [contested decision].’
Kõigest eelnevast tuleneb, et turu läbipaistvuse järelduse ebapiisavat põhjendust käsitlev etteheide on põhjendatud, mis juba iseenesest õigustab [vaidlusaluse] otsuse tühistamist.”
Paragraph 411 of the judgment under appeal reads as follows:
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 411 on märgitud:
‘In its defence, the Commission did, admittedly, claim that it examined the other majors’ discounts, but that as those figures could not be disclosed to the parties to the concentration, they could not be included in the [contested decision].
„Kostja vastuses väitis komisjon tõesti, et ta uuris teiste peamiste äriühingute allahindlusi, kuid kuna neid andmeid ei saanud koondumise pooltele avaldada, siis oli võimatu neid [vaidlusalusesse] otsusesse lisada.
However, that argument cannot be followed.’
Nende argumentidega ei saa nõustuda.”
Paragraph 530 of the judgment under appeal states as follows:
Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 530 on sõnastatud järgmiselt:
‘It follows from recital 157 to the [contested decision], and in particular from the final sentence thereof, that the Commission’s conclusion that the concentration does not represent a sufficiently significant change to entail the probable creation of a collective dominant position is expressly based on the conditions relating to the transparency of the market and to the retaliatory measures.’
„[Vaidlusaluse] [o]tsuse põhjendusest 157 ja eeskätt selle viimasest lausest ilmneb, et komisjoni järeldus, et koondumine ei ole piisavalt oluline muutus, mis võib kaasa tuua tõenäoliselt kollektiivse valitseva seisundi tekkimise, põhineb otsesõnu turu läbipaistvuse ja survemeetmete tingimustel.”
The appellants submit, as their principal argument, that the Community system of control of concentrations, and more specifically Article 10(6) of the Regulation, precludes the Court of First Instance from annulling a decision approving such a concentration on the ground of inadequate reasoning.
Apellandid väidavad esiteks, et ühenduse koondumiste kontrolli süsteem ja eeskätt määruse artikli 10 lõige 6 takistab Esimese Astme Kohtul tühistada sellist koondumist lubavat otsust ebapiisava põhjendatuse tõttu.