natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That is why I take the view that access to the healthcare market in a Member State by a professional, whether a natural or a legal person, from another Member State is without doubt even more difficult than access to other activities such as banking or insurance, in which the risks are not as high and the relationship of trust between the service provider and the recipient does not have the same importance.
Seetõttu olen ma arvamusel, et ühest liikmesriigist pärit füüsilisest või juriidilisest isikust tervishoiuspetsialisti pääs teise liikmesriigi tervishoiuturule on kindlasti raskem kui teistel tegevusaladel, näiteks panganduses või kindlustuses, kus teenusekasutaja jaoks on kaalul vähem ja kus teenuseosutaja ja -kasutaja usaldussuhe ei ole sama tähtis.
The need for such a high level of quality in the healthcare sector is reflected, in particular, in the fact that the healthcare professions have traditionally been highly regulated in the various Member States.
Selle nõude taset väljendab tervishoius eelkõige asjaolu, et tervishoiuerialad on liikmesriikides traditsiooniliselt olnud väga rangelt reguleeritud.
Moreover, it was that extensive regulation which prompted the Community legislature to adopt in that field the first sectoral directives on recognition of the qualifications needed to exercise those professions and on harmonisation of the training required in order to obtain those qualifications. 55
Sellisest rangest reguleerimisest ajendatult võttiski ühenduse seadusandja sel tegevusalal vastu esimesed sektoridirektiivid nendel elukutsetel töötamiseks vajalike diplomite tunnustamise ja nende diplomite saamiseks nõutava väljaõppe ühtlustamise kohta. 55
Consequently, I consider that a ban on all advertising to promote the provision of healthcare services is indeed liable to create a greater obstacle for professionals from other Member States than for those from the host Member State.
Järelikult takistab igasuguse raviteenuste edendamiseks tehtava reklaami keeld minu arvates teiste liikmesriikide spetsialiste rohkem kui vastuvõtva liikmesriigi spetsialiste.
A law of a Member State such as the Law of 1958 therefore constitutes, in my opinion, a restriction within the meaning of Article 43 EC.
Selline liikmesriigi seadus nagu 1958. aasta seadus kujutab endast minu arvates seega piirangut EÜ artikli 43 tähenduses.
Healthcare is therefore a sector in which the free movement of professionals has
Tervishoid on seega valdkond, kus spetsialistide vabale liikumisele on seatud olulisi
55 — The first sectoral scheme on the mutual recognition of qualifications was adopted in respect of doctors in 1975.
55 – Esimene meditsiinidiplomite tunnustamise kord võeti vastu 1975. aastal.
It was followed by five other sectoral schemes, adopted between 1977 and 1985, concerning nurses responsible for general care and dental practitioners, in the form of Directives 78/686 and 78/687, and veterinary surgeons, midwives and pharmacists.
Sellele järgnesid veel viies konkreetses sektoris ajavahemikul 1977–1985 direktiividega 78/686 ja 78/687 kehtestatud korrad meditsiiniõdede, hambaarstide, loomaarstide, ämmaemandate ja apteekrite kohta.
Those directives were repealed and replaced by Directive 2005/36.
Need direktiivid tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiviga 2005/36.
Such a measure may also be regarded as a restriction on the freedom to provide crossborder services.
Sellist meedet võib käsitada ka piiriüleste teenuste osutamise vabaduse piiranguna.
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-446/05 reklaami keeld.
Article 49 EC, like Article 43 EC, requires the abolition of any restriction on the freedom to provide services, even if that restriction applies to national providers of services and to those of other Member States alike, when it is liable to prohibit or otherwise impede the activities of providers of services established in another Member State where they lawfully provide similar services.
Nimelt nõuab EÜ artikkel 49, nagu ka EÜ artikkel 43, teenuste osutamise vabaduse kõikide piirangute kaotamist, isegi kui need piirangud kehtivad ühetaoliselt nii kodumaiste kui ka teiste liikmesriikide teenuseosutajate suhtes, kui nendega keelatakse või muul viisil takistatakse teises liikmesriigis asuva ja seal seaduslikult analoogseid teenuseid osutava teenuseosutaja tege- vust.
Moreover, the freedom to provide services is enjoyed by both providers and recipients of services.
Lisaks sellele on teenuste osutamise vabadus kasulik nii teenuseosutajatele kui ka teenusekasutajatele. 56
The ban on advertising of any kind in the dental care sector, as provided for by the Law of 1958, deprives providers of advertising services established in Member States other than Belgium of the possibility of offering their services to professionals established in that Member State.
Igasuguse hambaravialase reklaami keeld, nagu on sätestatud 1958. aasta seaduses, ei luba teistes liikmesriikides peale Belgia asutatud reklaamipakkujatel pakkuda oma teenuseid selles liikmesriigis asutatud spetsialistidele.
It also prevents professionals such as Mr Doulamis from using the services of such providers.
See keelab ka spetsialistidel, nagu I. Doulamis, kasutada selliste reklaamipakkujate teenuseid.
Similarly, the Italian Government has made reference to the provisions of Directive 2001/83 which prohibit the advertising to the general public of medicinal products which are available on medical prescription only and which authorise the Member States to ban advertising of medicinal products the cost of which may be reimbursed.
Itaalia valitsus viitas samas tähenduses direktiivi 2001/83 sätetele, mis keelavad reklaamida üldsusele ainult arstiretseptiga müüdavaid ravimeid ja mis lubavad liikmesriikidel keelata ravikindlustusega hüvitatavate ravimite reklaami.
It inferred from those provisions that the Member States were entitled to prohibit all advertising in those healthcare sectors in which that question had not been the subject of harmonisation measures.
Ta tuletas nendest sätetest, et liikmesriikidel on õigus keelata igasugune reklaam tervishoiu valdkondades, kus puuduvad ühtlustamismeetmed selle küsimuse kohta.
The Belgian Government has set out the reasons for which the ban on advertising
Belgia valitsus põhjendas, miks kehtestati hambaraviteenuste osutajatele igasuguse
56 — Case C-262/02 Commission v France [2004] ECR I-6569, paragraph 22 and the caselaw cited.
56 – 13. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-262/02: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2004, lk I-6569, punkt 22 ja selles viidatud kohtupraktika).
According to the Italian Government, information provided to the public in the healthcare sector must come from objective sources and advertising carried out by the service providers themselves would not fulfil that requirement of objectivity.
Itaalia valitsuse sõnul peab üldsuse teavitamine tervishoiu valdkonnas toimuma objektiivsete allikate kaudu ning teenuseosutajate endi tehtav reklaam ei vasta sellele objektiivsuse tingimusele.
DOULAMIS freedoms of movement.
DOULAMIS asutamislepingu sätetega kaitstud huvide hulgas esikohal.
58The protection of public health is also one of the overriding reasons relating to the general interest which are capable of justifying restrictions on the freedoms of movement guaranteed by the Treaty. 59
58Rahvatervise kaitse on ka üldisest huvist tulenevate ülekaalukate põhjuste hulgas, mis võivad õigustada asutamislepinguga tagatud liikumisvabaduse piiranguid. 59
In the same way as the Belgian and Italian Governments, I am of the opinion that Member States are entitled to prohibit dental care providers from advertising their services to the general public where that prohibition is limited to the promotion of those services.
Ma arvan sarnaselt Belgia ja Itaalia valitsustele, et liikmesriikidel on õigus keelata hambaraviteenuste osutajatel oma teenuste reklaamimine üldsusele tingimusel, et see piirang piirdub tõepoolest teenuste müügi edendamisega.
I base that analysis on the following considerations.
Selles hinnangus tuginen ma järgmistele põhjendustele.
It is also indisputable that the second condition required by caselaw is also fulfilled.
Samuti ei ole kahtlust, et ka kohtupraktikas nõutav teine tingimus on täidetud.
The ban prohibiting service providers from engaging in advertising of any kind of their services to the general public is indeed intended to prevent them from engaging in advertising activities which might undermine the trust which their patients place in them, by detracting from the dignity of their profession and thus compromising the quality of care.
Teenuseosutajatele kehtestatud keeld oma teenuseid igasugusele üldsusele mis tahes kujul reklaamida on täiesti sobiv selleks, et takistada propagandaaktsioone, mis võiksid kahjustada patsientide usaldust teenuseosutajate vastu, rikkudes nende ametiväärikust ja ohustades seeläbi raviteenuste kvaliteeti.
In accordance with settled caselaw, a restriction on the exercise of the freedoms of movement resulting from a national measure which is applicable without distinction may be justified where it serves overriding requirements relating to the public interest, is suitable for securing the attainment of the objective it pursues and does not go beyond what is necessary in order to attain it. 57
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale võib liikumisvabaduse kasutamise piirang, mis tuleneb ühetaoliselt kohaldatavast siseriiklikust meetmest, olla õigustatud juhul, kui see vastab olulistele üldiste huvidega seotud vajadustele, on vajalik taotletava eesmärgi saavutamiseks ega lähe kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik. 57
The question at the centre of the present case is therefore, in actual fact, whether such a prohibition is disproportionate in relation to such objectives or, in other words, whether those objectives may be achieved just as effectively by measures which are less restrictive.
Käesoleva kohtuasja keskne küsimus on tegelikult, kas selline keeld ei ole eesmärkide suhtes ebaproportsionaalne ehk teisisõnu, kas neid eesmärke saab saavutada sama tõhusalt vähem piiravate meetmetega.
That question is particularly apposite given that, at the time of the conduct complained of in the main proceedings, there
See küsimus kerkib esile seda enam, et juba põhikohtuasjas käsitletud asjaolude toimumise ajal olid olemas ühenduse
The first of those conditions is clearly fulfilled.
Esimene nendest tingimustest on ilm -selgelt täidetud.
The protection of public health is cited as one of the grounds capable of justifying a measure which discriminates against nationals of other Member States.
Rahvatervise kaitse on nimetatud põhjuste hulgas, mis võivad teiste liikmesriikide kodanike suhtes diskrimineerivat meedet õigustada.
The Court has held, in this regard, that the health and life of humans rank foremost among the property or interests protected by the Treaty provisions providing for possible derogations from the prohibition of restrictions on the
Euroopa Kohus on selles suhtes otsustanud, et inimeste tervis ja elu on liikumisvabaduste piiramise keelust võimalikke erandeid sätestavate
57 — CaixaBank France, paragraph 17 and the caselaw cited.
57 – Eespool viidatud kohtuotsus CaixaBank France (punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05 were already Community measures in place which sought to protect consumers against excessive advertising, in particular against misleading advertising and television advertising which might encourage behaviour prejudicial to health.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-446/05 õigusaktid, mille eesmärk on kaitsta tarbijaid ülemäärase reklaami eest, eelkõige eksitava reklaami ja tervistkahjustavat käitumist soodustada võiva telereklaami eest.
protection of his life. Bearing in mind the importance of what is thus at stake, when having to decide whether or not to avail himself of treatment, the patient does not have the same freedom of choice as he does with other services.
tuleb otsustada raviteenuste kasutamise üle, samasugust valikuvabadust, mis tal on teiste teenuste kasutamisel.
When he avails himself of treatment, the patient is not satisfying a desire but responding to a need.
Kui ta kasutab raviteenuseid, siis ei rahulda patsient soovi, vaid vajadust.
The existence of that legislation therefore prompts me to examine whether the protection of public health and the protection of the dignity of the profession are capable of justifying a ban prohibiting dental care providers from engaging in advertising in the same way as for any other service provider, that is to say by promoting their services through any form of communication in order to encourage the consumer to purchase them.
Kuna selline õigusakt on olemas, kontrollin ma, kas rahvatervise kaitse ja ametiväärikuse kaitse seisukohast on õigustatud, et hambaraviteenuste osutajatel keelatakse teha reklaami samadel tingimustel, nagu seda teevad kõik teised teenuseosutajad, see tähendab edendada oma teenuste osutamist kõikides sidevahendites, et innustada tarbijat neid ostma.
It must also be ascertained whether those grounds are capable of justifying a ban on any form of advertising to the general public.
Küsimus on selles, kas need põhjused õigustavad igal kujul üldsusele suunatud reklaami keeldu.
This means that, in his area of activity, the service provider has a level of competence which is very much higher than that of the recipient, so that the latter is not in a position to make a genuine assessment of the quality of the service he is purchasing.
See tähendab, et teenuseosutajal on oma tegevusalal palju suurem pädevus kui teenusekasutajal, nii et viimane ei ole võimeline ostetava teenuse kvaliteeti tegelikult hindama.
I take the view that the protection of public health is capable of justifying a ban on any form of communication which offers enticements or incentives to the general public for the following reasons.
Ma leian, et rahvatervise kaitse võib õigustada igasuguse üldsusele huvi pakkuva või innustava suhtlemisvormi keeldu ja seda järgmistel põhjustel.
Consequently, taking into account that asymmetry in the level of competence and the significance to the patient of the decision whether or not to avail himself of healthcare services, I consider that the relationship of trust between the patient and the healthcare professional is a vital one.
Arvestades pädevusetaseme asümmeetriat ja raviteenuste kasutamise otsuse tähtsust patsiendi jaoks, leian ma, et patsiendi ja tervishoiuspetsialisti usaldussuhe on põhiline.
In the first place, healthcare services differ from other services.
Esiteks ei ole raviteenuste osutamine võrdväärne muude teenuste osutamisega.
They affect the physical integrity and psychological balance of the recipient.
Need teenused mõjutavad teenusekasutaja füüsilist puutumatust ja vaimset tasakaalu.
Moreover, a patient who avails himself of those services is responding to a genuine need related to the restoration of his health and, in some cases, the
Peale selle kasutab patsient neid tungivast vajadusest, milleks on oma tervise taastamine ja vajadusel ka elu kaitse. Nende vajaduste olulisust arvestades ei ole patsiendil, kui tal
DOULAMIS be achieved, having due regard, of course, to the principle of proportionality, 61I am of the opinion that such a prohibition is not contrary to Articles 43 EC and 49 EC.
DOULAMIS seda saavutada – mõistagi proportsionaalsuse põhimõtet järgides, 61ning ma olen arvamusel, et selline keeld ei ole vastuolus EÜ artiklitega 43 ja 49.
words, it must be possible for the patient to be convinced that, when that practitioner advises or recommends that he follow a course of treatment, the reasons for that advice or recommendation relate solely to the protection of his health.
veendunud, et kui arst annab talle nõu või soovitab kasutada raviteenuseid, lähtub see nõuanne või soovitus üksnes tema tervise kaitsest.
That prohibition cannot, however, be unlimited.
See keeld ei pruugi aga olla piiranguteta.
In order for dental care providers, as well as other healthcare professionals, to be able to pursue their activities, the public must be aware of their existence.
Hambaraviteenuste osutajatel, nagu ka teistel tervishoiuerialade spetsialistidel, on oma erialal tegutsemiseks vaja, et üldsus oleks nende olemasolust teadlik.
This means that the public must have some way of knowing the identity of the service provider, be that a natural or a legal person, the services which he is permitted to provide, the place where he provides them, his hours of business and contact details, such as telephone and fax numbers or an internet address.
See eeldab, et üldsus saab teada füüsilisest või juriidilisest isikust teenuseosutaja nime; teenused, mida tal on õigus osutada, tegevuskoha, vastuvõtuajad ning kontaktandmed, näiteks telefoni-, faksinumbrid või veebiaadressi.
That is why I share the opinion of the Belgian and Italian Governments when they state that that relationship of trust would necessarily be undermined if dental care providers were permitted to advertise to the general public in order to promote their services.
Seetõttu jagan ma Belgia ja Itaalia valitsuse arvamust, kui nad märgivad, et see usaldussuhe oleks kindlasti ohus, kui hambaraviteenuste osutajatel oleks lubatud oma teenuseid üldsusele reklaamida.
In such circumstances, the patient might legitimately fear that, when the practitioner advises or recommends that he follow a course of treatment, that advice or recommendation is motivated, at least in part, by the economic interests of the practitioner.
Sellisel juhul oleks õigustatud patsiendi kartus, et kui arst annab talle nõu või soovitab tal kasutada raviteenuseid, on see nõuanne või soovitus kasvõi osaliselt ajendatud arsti majanduslikust huvist.
The patient might then reassess the value of that advice or recommendation and thus compromise his state of health by refusing or deferring the treatment proposed.
Patsient võiks siis kahelda selle nõuande või soovituse väärtuses ja nii oma tervisliku seisundi ohtu seada, keeldudes soovitatud teenusest või sellega mitte nõustudes.
Public access to such factual information is therefore necessary in order to put into effect the free movement of healthcare professionals.
Üldsuse juurdepääs sellisele objektiivsele teabele on seega tervishoiuspetsialistide liikumisvabaduse teostamiseks vajalik.
It also helps to improve the protection of public health by facilitating patient mobility within the Union.
See on kooskõlas ka rahvatervise parema kaitsega, soodustades patsientide liikumist liidus.
Developments in the Court’s caselaw since the judg-
Euroopa Kohtu praktika areng alates
61 — See, to that effect, Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 16.
61 – Vt selle kohta 25. juuli 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-1/90 ja C-176/90: Aragonesa de Publicidad Exterior ja Publivía (EKL 1991, lk I-4151, punkt 16).
Consequently, I am of the opinion that the protection of public health may properly justify a ban prohibiting dental care providers from engaging in any form of advertising to the general public to promote their services.
Järelikult olen ma seisukohal, et rahvatervise kaitse võib nõuetekohaselt õigustada hambaraviteenuste osutajatele kehtestatud keeldu oma teenuseid üldsusele reklaamida nende teenuste edendamiseks.
In so far as, in the absence of common or harmonised rules on advertising in the dental care sector, it is for each Member State to decide on the degree of protection which it wishes to afford to public health and on the way in which that level of protection is to
Kuivõrd hambaravialase reklaami kohta puuduvad ühised või ühtlustatud eeskirjad, on iga liikmesriigi otsustada, millisel tasemel rahvatervise kaitset ta vajalikuks peab ja kuidas
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-446/05 eespool viidatud kohtuotsustest Decker 62ja Kohll näitab, et patsiendid soovivad üha
It is for the national court to assess whether, in the case at issue, the advertisements which Mr Doulamis placed in the Belgacom telephone directory fall outside that limitation, in the light, in particular, of the manner in which those advertisements were presented and details such as ‘Immediate one-hour repairs’, ‘Free check-ups and consultations’, ‘Personal service’ and ‘Home visits’.
Siseriikliku kohtu pädevuses on otsustada, kas antud juhul ületavad infokataloogis Belgacom avaldatud I. Doulamise kuulutused neid piire, arvestades eelkõige kuulutuste esitlusviisi ja selliseid märkeid nagu „Parandus kohe, ühe tunniga”, „Tasuta kontroll ja nõuanded”, „Personaalne teenindus” ja „Kojukutsed”.
ments in Decker 62and Kohll demonstrate that patients are increasingly seeking healthcare in other Member States.
enam end ravida lasta teistes liikmesriikides.
There are several reasons for that trend.
See tendents on tingitud erinevatest asjaoludest.
They may, for example, wish to benefit from less expensive healthcare or treatments which do not exist in their State of residence, or they may wish to be treated more quickly than in the State of residence.
Nii võib see tulla sellest, et patsiendid soovivad saada teenuseid soodsamalt või teenuseid, mida nende elukohariigis ei pakuta, või saada ravi kiiremini kui oma elukohariigis.
This mobility, in giving patients access to a wider range of healthcare than is available in their Member State, also contributes to the protection of public health.
Kuivõrd selline patsientide liikumine võimaldab neile paremat juurdepääsu ravile kui oma liikmesriigis, aitab see samuti kaasa rahvatervise kaitsele.
A national law prohibiting dental care providers from advertising their services, whether directly or indirectly, to the general public should not go so far as to prohibit such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
Siseriiklik seadus, mis keelab hambaraviteenuste osutajatel otseselt või kaudselt reklaamida oma teenuseid üldsusele, ei või minna nii kaugele, et neil on keelatud lihtsalt nimetada, ilma et see oleks kuidagi köitev või innustav, telefonikataloogis või muudes üldsusele kättesaadavates teabevahendites andmeid, mis annavad teada nende tegutsemisest kutsealal, näiteks nime, tegevusalasid, millega neil on õigus tegeleda, tegevuskohta, tööaegu ja kontaktandmeid.
62 — Case C-120/95 [1998] ECR I-1831.
62 – 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-120/95 (EKL 1998, lk I-1831).
It should be noted that the facts in Kohll related to the rejection of a request by a Luxembourg national for authorisation for his daughter, who was a minor, to receive treatment provided by an orthodontist established in Trier (Germany).
Eespool viidatud kohtuotsuse Kohll faktiline taust seisnes selles – tuletan meelde –, et ei rahuldatud Luksemburgi kodaniku taotlust saada luba oma alaealise tütre ravimiseks Trieris (Saksamaa) asutatud ortodondi juures.
In the light of the foregoing considerations, I shall propose that the Court’s answer to the referring court should be that a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Neid põhjendusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtule, et siseriiklik seadus, mis keelab hambaraviteenuste osutajatel eraettevõtjana või hambaravikabineti kaudu otseselt või kaudselt tegeleda üldsusele suunatud hambaravialase reklaamiga, piirab asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust EÜ artiklite 43 ja 49 tähenduses.