natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the exercise of its unlimited jurisdiction, the Court therefore decided to dismantle the category in question and to make its own classification.
Oma täielikku pädevust rakendades otsustas esimese astme kohus vaidlusaluse kategooria tühistada ja ettevõtjad ise kategooriatesse jaotada.
It also fixed the starting amount of the fines for the undertakings coming within that classification and also for the undertakings in the third category.
Veel määras ta viimatinimetatud kategooriasse ja kolmandasse kategooriasse kuuluvate ettevõtjate jaoks trahvi lähtesummad.
Last, in regard to the two undertakings considered the most important, the Commission had applied multipliers for gravity to the starting amount. The Court confirmed that it is in principle possible for the Commission to apply a multiplier for gravity to the starting amounts in order to set the fine at a sufficiently deterrent level (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraphs 165 to 167; under appeal, Case C-213/02 P).
Kõige tähtsamaks peetavate ettevõtjate puhul lisas komisjon lähtesummale raskus-koefitsiendi.Sellekohtamärkis esimese astme kohus, et piisavalt hoiatava trahvi määramise eesmärgil võib komisjon põhimõtteliselt kohaldada lähtesummadele raskuskoefitsienti(esimese astme kohtu 20. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas T-31/99: ABB Asea Brown Boveri v. komisjon, EKL 2002, lk II-1881, punktid 165–167; apellatsioonimenetluses kohtuasi C-213/02 P).
However, the multiplier applied in the present case to SDK (2.5) was held not to comply with the principles of proportionality and equal treatment and the Court, in the exercise of its unlimited jurisdiction, reduced the multiplier applicable to that undertaking to 1.5.
Kuid ettevõtjale DSK määratud koefitsiendi(2,5)kohtaleidisesimeseastmekohus, et see ei vasta proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtetele ning oma täielikku pädevust rakendades määras sellele ettevõtjale kohaldatavaks koefitsiendiks1,5.
Although, by applying a multiplier, the Commission therefore remains free to increase the level of fines, it also has the option of reducing the starting amount which would result from a strict application of the Guidelines.
Koefitsientikohaldadesonkomisjonilvabadustrahvisummatsuurendada,kuidtavõib ka vähendada lähtesummat, mis tuleneks suuniste rangest kohaldamisest.
The Court confirmed that, in the seamless steel tubes and pipes decision, the Commission was entitled, in spite of what was recognised as the ‘very serious’ nature of the infringement, to take a starting amount (EUR 10 million) corresponding to 50% of the minimum amount mentioned in the Guidelines for infringements in that category (EUR 20 million), in order to take account of the fact that the actual impact of the infringement on the market had been limited.
„Õmblusteta terastorude” asjas tehtud otsuses kinnitas esimese astme kohus, et kuigi rikkumine on tunnistatud „väga raskeks”, on komisjonil õigus määrata lähtesumma (10 miljonit eurot), mis moodustab 50% suunistes selle kategooria rikkumiste jaoks ettenähtud miinimumsummast (20 miljonit eurot), võtmaks arvesse asjaolu, et rikkumisel oli turule vaid piiratud mõju.
On the other hand, the Court considered that the Commission had failed to take into consideration the second infringement by the European producers (the contracts relating to the United Kingdom market) when setting the amount of the fine.
Seevastu leidis esimese astme kohus, et trahvisumma määramisel jättis komisjon arvestamata Euroopa tootjate toimepandud teise rikkumise (Suurbritannia turgu käsitlevad lepingud).
By that omission, the Commission therefore infringed the principle of equal treatment, since different situations were treated in the same way.
Sellega rikkus komisjon võrdse kohtlemise põhimõtet, sest erinevaid olukordi käsitleti ühetaoliselt.
In order to remedy that unequal treatment of the European producers and the Japanese producers, the Court reduced the fine imposed on each of the Japanese producers by 10%.
Et heastada Euroopa tootjate ja Jaapani tootjate ebavõrdset kohtlemist, vähendas esimese astme kohus igale Jaapani tootjale määratud trahvi 10% võrra.
As the Commission had not requested it to do so, the Court did not increase the fines imposed on the European producers.
Komisjoni vastava nõude puudumisel ei suurendanud esimese astme kohus Euroopa tootjatele määratud trahvi.
Proceedings
Esimese astme
The Court rejected that argument, observing that certain cartels, being of short duration, are less harmful than they would have been had they been in operation for a long period.
Esimese astme kohus kohus ei nõustunud selle argumendiga, leides, et mõned lühiajalised kartellid põhjustavad väiksemat kahju kui siis, kui nende tegevus oleks toimunud pika aja vältel.
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court of First Instance confirmed that the Commission could increase the basic amounts for: (i) continuing the infringement after the Commission had begun its investigations (ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraphs 211 to 213); (ii) acting as ringleader (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midlands Ingredients v Commission, paragraph 239); and (iii) attempting to impede the procedure by warning other undertakings that dawn raids were imminent (Case T-334/94 Sarrió v Commission [1998] ECR II-1439, paragraph 320).
Esimese astme kohus kinnitas eespool viidatud kohtuotsuses Tokai Carbon jt v. komisjon, et komisjon võib põhisummat suurendada esiteks rikkumise jätkumise korral pärast komisjoni juurdlust (eespool viidatud kohtuotsus ABB Asea Brown Boveri v. komisjon, punktid 211–213), teiseks juhtiva rolli korral (eespool viidatud kohtuotsus Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midlands Ingredients v. komisjon, punkt 239) ja kolmandaks katse korral menetlust takistada, mis seisneb selles, et teisi ettevõtjaid hoiatatakse eeloleva juurdluse eest (esimese astme kohtu 14. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas T-334/94: Sarrió v. komisjon, EKL 1998, lk II-1439, punkt 320).
None of the attenuating circumstances which the Commission was alleged to have failed to take into account was recognised by the Court of First Instance.
Esimese astme kohtus ei leidnud kordagi kinnitust väited, et komisjon on jätnud arvesse võtmata kergendavad asjaolud.
The Leniency Notice
Koostööteatis
Generally, cooperation which allows the Commission to establish the existence of an infringement with less difficulty and, where appropriate, to put an end to it may be rewarded by a reduction in the fine.
Koostööd, mis võimaldab komisjonil kergemini tuvastada rikkumist ja vajadusel sellele lõpp teha, võib üldreeglina kompenseerida trahvi vähendamisega.
The 1996 Leniency Notice defines the conditions in which the benefit of its provisions may be granted.
1996. aasta koostööteatises on täpsustatud, millistel tingimustel võib seda teha.
The findings of the Court of First Instance on the application of that notice by the Commission show that the fact of voluntarily sending the Commission, in answer to a request for information under Regulation No 17, documents and information constituting an admission of having participated in an infringement of the Community competition rules must be regarded as voluntary collaboration on the part of the undertaking of such a kind as to warrant a reduction in the fine.
Hinnates selle teatise kohaldamist komisjoni poolt, on esimese astme kohus märkinud, et määruse nr 17 kohase infonõude järel komisjonile selliste dokumentide ja informatsiooni vabatahtlikku edastamist, millega tunnistatakse ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumises osalemist, tuleb pidada trahvi vähendamist õigustada võivaks vabatahtlikuks koostööks.
In concluding that that was not the case, the Commission, according to the Court of First Instance, failed to appreciate the importance of the cooperation provided by certain applicants (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above).
Vastupidist tõdedes eiras komisjon esimese astme kohtu arvates teatud hagejate koostöö tähtsust (eespool viidatud kohtuotsus Tokai Carbon jt v. komisjon).
It should also be noted that the Court criticised the Commission for having failed to appreciate the importance of the cooperation of UCAR, which had provided information
Veel tuleb märkida, et esimese astme kohus heitis komisjonile ette äriühingu UCAR koostöö tähtsuse eiramist.
Last, while the notice provides, in point A.3, only for a reduction ‘in the fine which would have been imposed upon [the undertakings cooperating with the Commission]’, it does not require that each individual item of information must relate to an infringement of competition law in respect of which a separate sanction may be imposed.
Tegevus hävitades või nendega manipuleerides, informeerides kartelliliikmeid eelolevast etteteatamata juurdlusest ja avaldades komisjoni väljatöötatud juurdlusstrateegia), tuleb sellisest ametnikust teatamist põhimõtteliselt pidada komisjoni ülesannet – tuvastada ja lõpetada õigusrikkumine – hõlbustavaks.
Such information is particularly useful when it is provided at the beginning of the investigation opened by the Commission into possible anticompetitive conduct.
Selline informatsioon on eriti kasulik siis, kui see edastatakse konkurentsivastase käitumise uurimiseks algatatud komisjoni menetluse alguses.
In Mannesmannröhren-Werke v Commission, cited above, the Court of First Instance stated that, in order to receive a reduction in the fine on the ground of not contesting the facts, in accordance with point D.2 of the Leniency Notice, an undertaking must expressly inform the Commission that it has no intention of substantially contesting the facts, after perusing the statement of objections.
Esimese astme kohus rõhutas eespool viidatud 8. juuli 2004. aasta otsuses Mannesmannröhren-Werke v. komisjon, et selleks, et saada trahvisumma vähendust koostööteatise D-jaotise punkti 2 alusel, peab ettevõtja pärast vastuväiteteatisega tutvumist komisjoni otsesõnaliselt informeerima sellest, et ta ei kavatse faktide paikapidavust vaidlustada.
In the absence of such an express declaration, mere passivity on the part of an undertaking cannot be considered to facilitate the Commission’s task, since the Commission is required to establish the existence of all the facts in the final decision without being able to rely on a declaration by the undertaking in doing so.
Kui sellist otsesõnalist avaldust ei tehta, ei saa ettevõtja lihtsat passiivsust pidada komisjoni ülesannet hõlbustavaks, kuna komisjon peab oma lõppotsuses kõik faktid ise tõendama, ilma et ta saaks seejuures ettevõtja avaldusele tugineda.
As it has already had occasion to state (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, cited above, paragraph 85), the Court of First Instance recalled in Tokai Carbon and Others v Commission that the principle ne bis in idem, which is also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the Convention on the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, is a general principle of Community law upheld by the Community judicature.
Nagu esimese astme kohus on juba varemgi kinnitanud (eespool viidatud kohtuotsus Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midlands Ingredients v. komisjon, punkt 85), märkis ta ka kohtuotsuses Tokai Carbon jt v. komisjon, et põhimõte non bis in idem – mida on kajastatud samuti inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis protokolli nr 7 artiklis 4 – on ühenduse õiguse üldpõhimõte, mille järgimise tagab kohus.
In the field of Community competition law, the principle precludes an undertaking from being sanctioned by the Commission or made the defendant to proceedings brought by the Commission a second time in respect of anticompetitive conduct for which it has already been penalised or of which it has been exonerated by a previous decision of the Commission that is no longer amenable to challenge.
Ühenduse konkurentsiõiguse valdkonnas tähendab see põhimõte, et komisjonil on keelatud ettevõtjat uuesti karistada või uurida seoses konkurentsivastase käitumisega, mille eest teda on varem juba karistatud või milles ta on vastutusest vabastatud vastavalt komisjoni varasemale otsusele, mida ei saa enam edasi kaevata.
The question none the less arose as to whether the Commission infringes that principle when it imposes sanctions on undertakings in respect of unlawful conduct which has already been punished by the authorities of nonmember States.
Siiski tekib küsimus, kas komisjon rikub seda põhimõtet, kui ta karistab ettevõtjaid rikkumise eest, mille eest kolmandate riikide ametiasutused on juba karistuse määranud.
On that point, the Court of First Instance considered that the principle ne bis in idem does not preclude the possibility of concurrent sanctions, one a Community sanction, the other a national one, resulting from two sets of parallel proceedings which pursue distinct ends.
Esimese astme kohus leidis, et põhimõttega non bis in idem ei ole vastuolus, kui kumuleeruvad ühenduse ja siseriiklikud karistused, mis on määratud kahe paralleelse, kuid erineva eesmärgiga menetluse tulemusel.
A fortiori, that principle cannot apply where procedures are conducted and penalties imposed by the Commission on the one hand and the authorities of nonmember States on the other, provided that those procedures do not pursue the same ends.
Seda põhimõtet ei saa kohaldada juhul, kui komisjoni ja kolmanda riigi läbiviidud menetlustel ja määratud karistustel ei ole samad eesmärgid.
Furthermore, the Court of First Instance held that the Commission was not required, under a general requirement of natural justice, to take account of penalties imposed by the authorities or the courts of a nonmember State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct.
Veel leidis esimese astme kohus, et üldine õigluspõhimõte ei kohusta komisjoni arvestama kolmanda riigi ametiasutuste või kohtute määratud karistusi, mida sama ettevõtja on sama teo eest juba kandnud.
The conditions on which it may be concluded that there is an obligation to take account of the penalties imposed by an authority of a Member State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct are not satisfied where the penalties were imposed by the authorities of nonmember States.
Tingimused, millest saab tuletada kohustuse arvestada liikmesriigi ametivõimu määratud karistusi, mida sama ettevõtja on sama teo eest juba kandnud, ei ole täidetud juhul, kui karistuse on määranud kolmanda riigi ametivõimud.
In those circumstances, given that the applicants pointed to no express provision of a convention requiring the Commission, when determining the amount of a fine, to take account of penalties already imposed on the same undertaking in respect of the same conduct by the authorities or courts of a nonmember State, such as the United States or Canada, they could not validly complain that, in the present case, the Commission had failed to satisfy any such alleged obligation.
Kuna ei tugineta ühelegi konventsioonisättele, mis otseselt paneks komisjonile kohustuse arvestada karistusi, mida on samale ettevõtjale sama teo eest juba määranud kolmanda riigi – näiteks Ühendriikide või Kanada – ametiasutused või kohus, ei ole hagejatel alust kõnealuses asjas heita komisjonile ette selle väidetava kohustuse rikkumist.
The principles thus recalled by the Court of First Instance confirm those already identified in the ‘Lysine’ cases (see, in particular, Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, paragraphs 85 to 104).
Need esimese astme kohtu sõnastatud põhimõtted kinnitavad kohtu varasemaid seisukohti „lüsiini“ asjades (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midlands Ingredients v. komisjon, punktid 85–104).
The exercise of unlimited jurisdiction
Täieliku pädevuse rakendamine
Pursuant to Article 17 of Regulation No 17, the Court of First Instance has unlimited jurisdiction within the meaning of Article 229 EC in an action against a decision imposing a fine and may thus cancel, reduce or increase the fine imposed.
Määruse nr 17 artikli 17 kohaselt on esimese astme kohtul EÜ artikli 229 tähenduses täielik pädevus hagide lahendamisel, mis on esitatud otsuste peale, millega komisjon on määranud trahvi, ning esimese astme kohus võib määratud trahvi tühistada, seda vähendada või suurendada.
The Court has on a number of occasions exercised its unlimited jurisdiction to reduce fines after finding that certain elements of the infringement were not established to the requisite legal standard (JCB Service v Commission, paragraph 193) or that the Commission had failed to comply with the Guidelines or the Leniency Notice (Tokai Carbon and Others v Commission).
Esimese astme kohus on oma täielikku pädevust korduvalt rakendanud trahvisumma vähendamiseks, olles tõdenud, et etteheidetava rikkumise teatavad elemendid ei ole leidnud piisavat tõendamist (eespool viidatud kohtuotsus JCB Service v. komisjon, punkt 193) või et komisjon on eiranud suuniseid või koostööteatist (kohtuotsus Tokai Carbon jt v. komisjon).
Particular attention should be drawn to the Court’s exercise of its unlimited jurisdiction to increase the amount of fines.
Eelkõige on täieliku pädevuse rakendamist vaja trahvisumma suurendamisel.
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court thus exercised for the first time its unlimited jurisdiction to increase the amount of the fine, at an intermediate stage of the calculation.
Eespool viidatud kohtuotsuses Tokai Carbon jt v. komisjon on esimese astme kohus kasutanud esmakordselt oma pädevust trahvisumma suurendamiseks vahepealses arvutamisstaadiumis.
As the undertaking Nippon had contested before the Court facts which it had previously admitted during the administrative procedure – although without expressly, clearly and specifically acknowledging them – the reduction in the fine initially granted by the Commission was reduced.
Kuna äriühing Nippon vaidlustas esimese astme kohtus faktid, millega ta oli varem haldusmenetluse käigus nõustunud (tegemist ei olnud siiski otsesõnalise, selge ja täpse tunnistamisega), vähendati varem komisjoni poolt tehtud trahvialandust.
The Court further observed that, in the context of its unlimited jurisdiction, its assessment of the appropriateness of the fine could take into account information not mentioned in the Commission decision.
Veel märkis esimese astme kohus, et oma täieliku pädevuse raames võib ta õige trahvisumma hindamisel arvestada informatsiooni, mida komisjoni otsuses ei ole mainitud.
Regulation No 4064/89
Määrus nr 4064/89
States telecommunications undertakings WorldCom (now MCI) and Sprint. 23
Ainus 2004. aastal koondumiste valdkonnas tehtud otsus on kohtuotsus, millega tühistatakse komisjoni otsus Ameerika telekommunikatsiooniettevõtjate WorldCom (praegu MCI) ja Sprint koondumise keelamise kohta.23
However, the judgment of 28 September 2004 in Case T-310/00 MCI v Commission, not yet published in the ECR, did not involve a determination of the substance of the case, as the ground of annulment concerned the Commission’s lack of power to adopt the decision.
28. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-310/00: MCI v. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) ei võta siiski seisukohta asja sisu suhtes, sest tühistamise aluseks on komisjoni pädevuse puudumine otsust vastu võtta.
After the parties had jointly notified the merger pursuant to Regulation No 4064/89 24 on 10 January 2000, they formally stated on 27 June 2000 that they were withdrawing their notification and that they no longer intended to implement the proposed merger in the form set out in the notification.
Pooled, kes 10. jaanuaril 2000 ühiselt teatasid koondumisest vastavalt määrusele nr 4064/8924, tegid sama aasta 27. juunil ametliku avalduse teatise tagasivõtmise kohta ja selle kohta, et neil pole enam kavatsust viia koondumine ellu teatises kirjeldatud vormis.
On 28 June 2000, the Commission none the less adopted its decision declaring the merger incompatible with the common market and the EEA Agreement.
Sellest hoolimata võttis komisjon 28. juunil 2000 vastu otsuse, millega tunnistas koondumise kokkusobimatuks ühisturuga ja EMP lepinguga.
Commission Decision 2003/790/EC of 28 June 2000 declaring a concentration incompatible with the common market and the EEA Agreement (Case COMP/M.1741 – MCI WorldCom/Sprint) (OJ 2003 L 300, p. 1).
Komisjoni 28. juuni 2000. aasta otsus 2003/790/EÜ, millega tunnistatakse koondumine kokkusobimatuks ühisturuga ja EMP lepinguga (asi COMP/M.1741 – MCI WorldCom v. Sprint) (ELT 2003, L 300, lk 1).
The concept of State aid a)
Riigiabi mõiste a)
The benefit and the specificity of the State measure are characteristic elements of the concept of State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
EÜ artikli 87 lõike 1 mõttes25 iseloomustavad riigiabi eelis ja riikliku meetme konkreetsus.
25 The Commission was condemned on a number of occasions for not having correctly appraised the criteria in question (judgments of 16 March 2004 in Case T-157/01 Danske Busvognmaend v Commission, of 16 September 2004 in Case T-274/01 Valmont Nederland v Commission, of 21 October 2004 in Case T-36/99 Lenzing v Commission and of 1 December 2004 in Case T-27/02 Kronofrance v Commission, none yet published in the ECR).
Komisjonile on korduvalt ette heidetud asjakohaste kriteeriumide ebaõiget hindamist (16. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas T-157/01: Danske Busvognmaend v. komisjon, 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-274/01: Valmont Nederland v. komisjon, 21. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-36/99: Lenzing v. komisjon ja 1. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-27/02: Kronofrance v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).
The concept of State aid covers not only positive benefits, such as subsidies, loans or the taking of shares in undertakings, but also interventions which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which, without therefore being subsidies in the strict meaning of the word, are similar in character and have the same effect.
Riigiabi mõiste hõlmab mitte ainult positiivseid toetusi, nagu subsiidiumid, laenud või osalus aktsiakapitalis, vaid ka sekkumisi, mis mitmesuguses vormis kergendavad ettevõtja eelarvel tavaliselt lasuvat koormat ning kuigi ei ole tegemist otseses tähenduses subsiidiumidega, on need sama laadi ja samade tagajärgedega.
Thus, in its judgment of 21 October 2004 in Lenzing v Commission, the Court of First Instance held that where public bodies with responsibility for collecting social security contributions tolerate late payment of such contributions, their conduct gives a recipient undertaking in serious financial difficulties, by mitigating, for that undertaking, the burden associated with the normal application of the social security system, a significant commercial advantage which cannot be wholly removed by the interest and default surcharges which it is required to pay.
Esimese astme kohus otsustas eespool viidatud 21. oktoobri 2004. aasta otsuses Lenzing v. komisjon, et kui sotsiaalkindlustusmakseid koguv riigiasutus lubab selliste maksete hilinemist, annab tema käitumine suurtes finantsraskustesolevaleettevõtjale märgatava ärilise eelise, kergendades selle ettevõtja jaoks sotsiaalkindlustusrežiimi tavalisest kohaldamisest tulenevat koormat, ning seda eelist ei kaota täielikult ka talle määratud intressid ja viivised.
The restricted review which the court carries out of the complex economic appraisals of that nature led to the conclusion that, in the light of the circumstances of the case, the Commission had not committed a
Kui komisjon järeldas, et riigiasutused käitusid selles asjas samamoodi, nagu võimalik eraõiguslik