natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The proposal for a Council Regulation (EC) on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 1999 C 376 E, p. 1) states, in relation to Section 5 of Chapter II of the proposed regulation, which was adopted as it stood by the Community legislature, that ‘[t]he jurisdiction conferred by this Section is substituted for that conferred by Sections 1 [General provisions] and 2 [Special jurisdiction]’.
Ettepanek nõukogu määruseks (EÜ) kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1999, C 376 E, lk 1) märgib seoses ettepaneku esemeks oleva määruse II peatüki 5. jaoga, mis sellisena ka ühenduse seadusandja poolt vastu võeti, et „[s]elles jaos ette nähtud kohtualluvus asendab 1. jaos [Üldsätted] ja 2. jaos [Valikuline kohtualluvus] ette nähtud pädevuse”.
In their written observations, the French, German and Italian Governments claim, none the less, that a teleological interpretation of the Regulation, taking account of its objectives, could lead to allowing Article 6, point 1, of the Regulation to apply in matters relating to contracts of employment.
Oma kirjalikes märkustes tõid Prantsusmaa, Saksamaa ja Itaalia valitsus siiski välja, et määruse teleoloogiline tõlgendus, mis võtab arvesse määruse eesmärke, võib lubada määruse artikli 6 punkti 1 kohaldamist töölepingute valdkonnas.
Thus, the Italian Government submits that the purpose of Article 6, point 1, of the Regulation, which is to preclude the risk of irreconcilable judgments, implies that that provision should be applicable to all types of disputes, including therefore those concerning contracts of employment.
Nii väidab Itaalia valitsus, et artikli 6 punkti 1 eesmärk, milleks on vastuoluliste otsuste ohu vältimine, viitab sellele, et see säte on kohaldatav igat liiki vaidlustele, sealhulgas töölepingutega seotud vaidlused.
It is true that the application of Article 6, point 1, of the Regulation to contracts of employment would make it possible to extend to disputes relating to such contracts the possibility of bringing, before the same court, related claims concerning more than one defendant.
On tõsi, et töölepingute valdkonda käsitlev määruse artikli 6 punkt 1 võimaldab töölepingutega seotud vaidluste puhul kasutada võimalust esitada mitut kostjat puudutava seotud nõuetega hagi ainult ühte kohtusse.
Such an extension, like that effected expressly by the Community legislature in Article 20, point 2, of the Regulation in relation to counterclaims, would reflect the general objective of sound administration of justice, which implies observance of the principle of economy of procedure.
Sarnaselt ühenduse seadusandja poolt artikli 20 lõikes 2 vastuhagi osas sõnaselgelt sätestatud võimalusele vastab selline võimaluste laiendamine üldisele korrakohase õigusemõistmise eesmärgile, mis muu hulgas tähendab nõuet järgida menetlusökonoomia põhimõtet.
However, it is settled caselaw that the rules of special jurisdiction must be interpreted strictly and cannot be given an interpretation going beyond the cases expressly envisaged by the Regulation (see, inter alia, in relation to Article 6, point 1, of the Regulation, Case C-103/05 Reisch Montage [2006] ECR I-6827, paragraph 23, and Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 35).
Sellele vaatamata tuleb väljakujunenud kohtupraktika kohaselt valikulise kohtualluvuse eeskirju tõlgendada kitsalt ning tõlgendus ei tohi kaugemale minna määruses otseselt ette nähtud juhtudest (vt eelkõige määruse artikli 6 punkti 1 kohta 13. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-103/05: Reisch Montage, EKL 2006, lk I-6827, punkt 23, ja 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-98/06: Freeport, EKL 2007, lk I-8319, punkt 35).
As has been noted in paragraph 23 of this judgment, the wording of the provisions of Section 5 of Chapter II of the Regulation precludes the application of Article 6, point 1, in disputes concerning matters relating to contracts of employment.
Samas, nagu on tõdetud käesoleva kohtuotsuse punktis 23, välistab määruse II peatüki 5. jao sätete sõnastus artikli 6 punkti 1 kohaldamise töölepinguga seotud vaidlusele.
Moreover, sound administration of justice would imply that any possibility of relying on Article 6, point 1, of the Regulation should be open, as in the case of counterclaims, both to employees and to employers.
Lisaks tähendab korrakohase õigusemõistmise nõue seda, et võimalus tugineda määruse artikli 6 punktile 1 on niisamuti nagu vastuhagi korralgi avatud nii tööandjale kui töötajale.
Such an application of Article 6, point 1, of the Regulation could give rise to consequences contrary to the objective of protection, which the insertion in that regulation of a specific section for contracts of employment sought specifically to ensure.
Samas võiks määruse artikli 6 punkti 1 selline kohaldamine viia tulemuseni, mis on vastuolus kaitse-eesmärgiga, mida selles määruses on töölepingutele pühendatud erijao kehtestamisega konkreetselt saavutada soovitud.
Reliance by an employer on Article 6, point 1, of the Regulation could thus deprive the employee of the protection afforded to him by Article 20, point 1, of that regulation, according to which proceedings can be brought against an employee only in the courts of the Member State in which he is domiciled.
Asjaolu, et tööandja saab tugineda määruse artikli 6 punktile 1, jätaks töötaja ilma kaitsest, mis talle on tagatud määruse artikli 20 lõikega 1, mis on säte, mille kohaselt võib töötaja vastu algatada kohtumenetluse ainult tema alalise elukoha liikmesriigi kohtus.
As regards the possibility, suggested by the French and German Governments, of interpreting Article 6, point 1, of the Regulation as meaning that only an employee should be able to rely on that provision, it must be pointed out that that would run counter to the wording of the provisions of both Article 6, point 1, and Section 5 of Chapter II of that regulation.
Mis puudutab Prantsusmaa ja Saksamaa valitsuse poolt väljapakutud võimalust, et määruse artikli 6 punkti 1 tuleks tõlgendada nii, et sellele sättele saab tugineda üksnes töötaja, siis tuleb märkida, et see läheks vastuollu nii määruse II peatüki 5. jao kui artikli 6 punkti 1 sõnastusega.
In addition, there would be no reason to restrict the protective logic of such an argument to Article 6, point 1, alone, and it would be necessary to accept that employees, and they alone, should be able to rely on any rule of special jurisdiction provided for in that regulation which could serve their individual interests.
Lisaks ei ole ühtegi põhjust, miks sellist argumentatsiooni kaitsev loogika peaks piirduma üksnes artikli 6 punktiga 1 ning sel juhul tuleks möönda, et töötaja — ning üksnes tema — peaks saama tugineda kõigile selles määruses ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirjadele, mis võivad olla kasulikud töötaja õigustatud huvi seisukohalt.
The transformation by the Community courts of the rules of special jurisdiction, aimed at facilitating sound administration of justice, into rules of unilateral jurisdiction protecting the party deemed to be weaker would go beyond the balance of interests which the Community legislature has established in the law as it currently stands.
Kui ühenduse kohus muudaks valikulise kohtualluvuse eeskirjad, mille eesmärk on korrakohase õigusemõistmise soodustamine, ühekülgseteks kohtualluvuse eeskirjadeks, mis kaitseksid väidetavalt nõrgemat poolt, läheks see kaugemale huvide tasakaalust, mille ühenduse seadusandja on praegu kehtiva õigusega loonud.
Therefore, as regards the Community provisions currently in force, an interpretation such as that suggested by the French and German Governments would be difficult to reconcile with the principle of legal certainty, which is one of the objectives of the
Seetõttu on Prantsusmaa ja Saksamaa valitsuse poolt pakutud tõlgendus praegu jõus olevaid ühenduse õigusnorme arvestades raskesti ühitatav õiguskindluse põhimõttega, mis on üks määruse eesmärkidest ning mis nõuab, nii nagu on märgitud
Regulation and which requires, in particular, that rules of jurisdiction be interpreted in such a way as to be highly predictable, as stated in recital 11 in the preamble to the Regulation, (see, inter alia, as regards Article 6, point 1, of the Regulation, Reisch Montage, paragraphs 24 and 25, and Freeport, paragraph 36).
GLAXOSMITHKLINE JA LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE määruse põhjenduses 11, et kohtualluvuse eeskirju tuleb tõlgendada selliselt, et need oleksid hästi etteaimatavad (vt seoses artikli 6 punktiga 1 eelkõige eespool viidatud kohtotsused Reisch Montage, punktid 24 ja 25, ning Freeport, punkt 36).
It must also be pointed out that the Regulation, in its current version, notwithstanding the objective of protection referred to in recital 13 in the preamble thereto, does not afford particular protection to an employee in a situation such as Mr Rouard’s since, as a claimant before the national courts, there is no rule of jurisdiction available to him that is more favourable than the general rule laid down in Article 2, point 1, of the Regulation.
Niisiis tuleb järeldada, et oma kehtivas redaktsioonis ei paku määrus hoolimata põhjenduses 13 nimetatud kaitse-eesmärgist niisuguses olukorras nagu J.-P. Rouard olevale töötajale erikaitset, kuna J.-P. Rouard’il kui liikmesriigi kohtusse pöördunud hagejal ei ole võimalik tugineda soodsamale kohtualluvuse eeskirjale kui kõnealuse määruse artikli 2 lõikes 1 olev üldine eeskiri.
In those circumstances, the answer to the question referred must be that the rule of special jurisdiction provided for in Article 6, point 1, of the Regulation cannot be applied to a dispute falling under Section 5 of Chapter II of that regulation concerning the jurisdiction rules applicable to individual contracts of employment.
Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse artikli 6 punktis 1 ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirja ei saa kohaldada vaidlusele, mis kuulub nimetatud määruses II peatüki 5. jao alla, mis reguleerib kohtualluvust töölepingute puhul.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other that the costs of those parties, are not recoverable.
Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
The rule of special jurisdiction provided for in Article 6, point 1, of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters cannot be applied to a dispute falling under Section 5 of Chapter II of that regulation concerning the jurisdiction rules applicable to individual contracts of employment.
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 6 punktis 1 ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirja ei saa kohaldada vaidlusele, mis kuulub nimetatud määruses II peatüki 5. jao alla, mis reguleerib kohtualluvust töölepingute puhul.
Case C-499/06
Kohtuasi C-499/06
(Reference for a preliminary ruling from the Sąd Okręgowy w Koszalinie)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Koszalinie)
(Disability pension granted to civilian victims of war or repression — Condition requiring residence in national territory — Article 18(1) EC)
Sõja või repressioonide tsiviilohvritele makstav invaliidsuspension — Kodakondsusjärgse riigi territooriumil elamise tingimus — EÜ artikli 18 lõige 1
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 28 February 2008 .
Kohtujurist M. Poiares Maduro ettepanek, esitatud 28. veebruaril 2008 . . . .
I - 3995Judgment of the Court (Fourth Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 22. mai 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Citizenship of the European Union — Right of free movement and residence in the territory of the Member States — Social advantages
Euroopa Liidu kodakondsus — Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil — Sotsiaalsed soodustused
SUMMARY — CASE C-499/06
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-499/06
Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
EÜ artikli 18 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mille kohaselt viimane keeldub üldiselt ja igal juhul sõja või repressioonide tsiviilohvritele suunatud hüvitise maksmisest oma kodanikele üksnes põhjusel, et need ei ela kogu hüvitise maksmise ajavahemikul mitte vastava liikmesriigi, vaid mõne teise liikmesriigi territooriumil.
However, although it is true that a residence condition constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that the circumstance that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue and lived in that State for more than 20 years may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Ehkki elukoha tingimus on sellist seotust peegeldav kriteerium, võib kõnesolevat hüvitist maksva liikmesriigi kodakondsuse olemasolu ning viibimine selles riigis enam kui 20 aasta jooksul olla piisav, et tõendada vastava liikmesriigi ja hüvitise saamiseks õigustatud isiku seotust.
In those circumstances, the requirement of residence throughout the period of payment of the benefit concerned must be held to be disproportionate, since it goes beyond what is necessary to ensure that such a connection exists.
Neil tingimustel tuleb kogu hüvitise maksmise vältel liikmesriigi territooriumil elamise tingimust pidada ebaproportsionaalseks, kuna see läheb kaugemale, kui on eelmainitud seotuse tagamiseks vajalik.
Furthermore, as regards the necessity of verifying that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit, a residence condition also goes beyond what is necessary to achieve that objective and, therefore, fails to comply with the principle of proportionality.
Ka osas, mis puudutab vajadust kontrollida, kas hüvitise saamiseks õigustatud isik täidab jätkuvalt selle hüvitise saamise tingimusi, läheb elukoha tingimus kaugemale, kui on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik ega ole järelikult kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
It is true that both the wish to limit the obligation of solidarity with civilian victims of war or repression solely to those who have a connection with the people of the State concerned by means of a residence condition, which is regarded as an expression of the extent to which such persons are connected with that society, and the necessity to verify that the recipients continue to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying the fact that the conditions for the grant or payment of the benefit may affect the freedom of movement of the citizens of that Member State.
Nii tahe piirata solidaarsuskohustust sõja või repressioonide tsiviilohvrite suhtes üksnes asjaomase riigi rahvaga seotud isikutega, kehtestades selleks elukoha tingimuse, mis väljendab nende isikute vastava ühiskonnaga seotuse astet, kui ka vajadus kontrollida, et see isik täidab jätkuvalt kõnealuse hüvitise saamise tingimusi, kujutavad endast objektiivseid, üldise huviga seotud kaalutlusi, millega saab õigustada seda, et sellise hüvitise saamise või maksmise tingimused võivad mõjutada selle liikmesriigi kodanike liikumisvabadust.
(see paras 35, 37, 39-47, operative part)
(vt punktid 35, 37, 39–47 ja resolutiivosa)
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 28 February 2008 1 court enquires whether that provision precludes national legislation which makes the payment of a disability pension for incap-a city for work that is linked to a stay in a place of isolation subject to fulfilment of the condition that the person entitled be resident in the territory of the Republic of Poland.
KOHTUJURISTI ETTEPANEKM. POIARES MADURO esitatud 28. veebruaril 2008 1 seavad koonduslaagris viibimisega seotud töövõimetuse korral invaliidsuspensioni maksmise sõltuvusse õigustatud isiku Poola Vabariigi territooriumil elamise tingimusest.
Once again, the Court has been asked to give a ruling on the lawfulness of a residence condition imposed on the recipients of a social benefit provided for by the legislation of a Member State.
Jälle kord on palutud Euroopa Kohtul teha otsus selle kohta, kas sotsiaalhüvitise saajatele liikmesriigi õigusnormidega kehtestatud elukoha tingimus on õiguspärane.
The stumbling block arises out of citizenship of the European Union because the civil and social integration which, through the progressive development of the status of citizen of the Union, the Treaty seeks to promote 2 is limited purely by the external borders of the Union and thus encourages transcendence of the territorial framework of national communities.
Komistuskivi tuleneb Euroopa Liidu kodakondsusest, kuna tsiviil- ja sotsiaalvaldkonna integratsiooni — mida asutamisleping liidu kodakondsuse staatuse pideva arendamisega püüab edendada 2 — piirideks on üksnes liidu välispiirid ning asutamisleping kutsub seega üles liikmesriikide territoriaalseid piire ületama.
Article 17 EC states:
EÜ artikkel 17 sätestab:
In this case, the Court has been asked in a reference for a preliminary ruling from the Sąd Okręgowy w Koszalinie, IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Regional Court, Koszalin (Poland), Fourth Labour and Social Security Chamber) about the interpretation which must be given to Article 18 EC, which guarantees citizens of the Union the right to move and reside freely within the territory of the Member States.
Käesolevas kohtuasjas esitab Sąd Okręgowy w Koszalinie IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Koszalini ringkonnakohtu töö ja sotsiaalkindlustuse IV koda, Poola) Euroopa Kohtule eelotsuseküsimuse selle kohta, kuidas tuleks tõlgendada EÜ artiklit 18, mis tagab liidu kodanikele õiguse vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil.
The national
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas selle sättega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-499/06
KOHTUJURISTI POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-499/06
Citizens of the Union shall enjoy the rights conferred by this Treaty and shall be subject to the duties imposed thereby.’
Liidu kodanikel on käesoleva lepinguga antud õigused ja sellest tulenevad kohustused.”
Under Article 5 of the Law on provision for war and military invalids and their families, the benefits provided for by the Law are to be paid to the person entitled to them whilst he is resident in the territory of the Republic of Poland, unless the Law or an international Treaty stipulates otherwise.
Sõja- ja kaitseväeteenistuse invaliidide ning nende perede pensionide seaduse artikli 5 kohaselt makstakse seadusega ettenähtud hüvitisi õigustatud isikutele Poola Vabariigi territooriumil elamisel kestel, kui seaduse või rahvusvahelise lepinguga ei ole sätestatud teisiti.
Article 18(1) EC provides:
EÜ artikli 18 lõige 1 sätestab:
‘Every citizen of the Union shall have the right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in this Treaty and by the measures adopted to give it effect.’
„Igal liidu kodanikul on õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, kui käesoleva lepinguga ja selle rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti.”
The reference for a preliminary ruling results from proceedings between Ms Halina Nerkowska and the Social Security Institution, Koszalin Branch.
Eelotsusetaotluse aluseks on Halina Nerkowska ja sotsiaalkindlustusasutuse Koszalini büroo vaheline kohtuvaidlus.
Ms Nerkowska was born on 2 February 1946 in the territory of present-day Belarus.
H. Nerkowska on sündinud 2. veebruaril 1946 praegusel Valgevene territooriumil.
At the age of three she lost her parents who were deported to Siberia pursuant to a court order.
Kolme aasta vanusena kaotas ta oma vanemad, kes küüditati kohtuotsuse alusel Siberisse.
In April 1951 the insured person, Ms Nerkowska, together with her family (her brother and aunt) were themselves deported to the USSR where Ms Nerkowska lived under difficult conditions until January 1957.
1951. aasta aprillis küüditati ka kindlustatu ise ja tema pere (vend ja tädi) NSVL-i, kus ta elas rasketes tingimustes kuni 1957. aasta jaanuarini.
It was only after almost six years that she was permitted to return to Poland.
Alles pärast ligi kuueaastast ajavahemikku lubati tal Poolasse naasta.
After studying and working in Poland, she left her country in 1985 to settle in Germany.
Olles õppinud ja töötanud oma kodumaal, asus ta 1985. aastal elama Saksamaale.
Following an application by the applicant in the main proceedings, the Social Security Institution, Koszalin Branch, by decision of 4 October 2002, recognised her entitlement to a disability pension as a result of partial incapacity for work linked to her stay in places of isolation, but suspended payment of this benefit on the ground that her place of residence was outside Poland.
Põhikohtuasja hageja taotluse alusel tunnustas sotsiaalkindlustusasutuse Koszalini büroo 4. oktoobri 2002. aasta otsusega viimase õigust saada koonduslaagris viibimisega seonduva osalise töövõimetuse alusel invaliidsuspensioni, kuid peatas siis vastaval alusel makstavate hüvitiste tasumise põhjendusega, et hageja elab välismaal.
The suspension of payment of the disability pension was confirmed by judgment of 22 May 2003.
Invaliidsuspensioni maksmise peatamine kinnitati 22. mai 2003. aasta kohtuotsusega.
Taking the view that the resolution of the dispute depends on the interpretation of Community law, the Regional Court, Koszalin, asks the Court whether the right of freedom of movement and of residence attached by Article 18 EC to citizenship of the Union precludes the application of national rules, such as those at issue in this case, under which the payment of benefits pursuant to a disability pension for incap-a city for work linked to a stay in a place of isolation is subject to the condition that the person entitled to the benefits is resident in national territory.
Leides, et vaidluse lahendamine sõltub ühenduse õiguse tõlgendamisest, küsib Koszalini ringkonnakohus Euroopa Kohtult, kas EÜ artikli 18 alusel Euroopa Liidu kodakondsusega seotud õigus liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda ja elada takistab selliste siseriiklike õigusnormide kohaldamist, nagu on käesolevas asjas kõne all ja mis seavad koonduslaagris viibimisega seotud töövõimetuse korral makstava invaliidsuspensioni maksmise eeltingimuseks õigustatud isiku elamise vastava liikmesriigi territooriumil.
In September 2006 the applicant in the main proceedings submitted a fresh application for payment of the benefit arising from her entitlement to the pension, arguing that the Republic of Poland had acceded to the European Union and had consequently incorporated Community law into national law.
Tuginedes Poola Vabariigi ühinemisele Euroopa Liiduga ja sellest tuleneva ühenduse õiguse inkorporeerimisega Poola õigusesse, esitas põhikohtuasja hageja 2006. aasta septembris uue taotluse tema pensioniõigustele vastava hüvitise saamiseks.
By decision of 14 September 2006, the Social Security Institution, Koszalin Branch, nevertheless again refused payment, on the ground that the applicant in the main proceedings did not have a place of residence in the territory of the Republic of Poland.
14. detsembri 2006. aasta otsusega keeldus sotsiaalkindlustusasustuse Koszalini büroo siiski taas hüvitist maksmast põhjendusega, et põhikohtuasja hageja ei ela Poola Vabariigi territooriumil.