natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06 rulings procedure, it is not seeking review of the legality of Regulation No 1408/71, but asking whether it may be narrowly construed in the light of the basic freedoms.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK — KOHTUASI C-352/06 ei kuulu põhimõtteliselt eelotsusemenetluse raamesse, ei taotle ta määruse nr 1408/71 õiguspärasuse kontrollimist, vaid küsib, kas seda võib põhivabaduste taustal tõlgendada kitsalt.
No 1408/71 to be interpreted restrictively, so as not to preclude entitlement to child benefit in the case of a mother bringing up children on her own in the State of residence (Federal Republic of Germany), who does not receive child benefit in the State of employment (Kingdom of the Netherlands) because of the age of the children?
määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord, artiklit 10 tuleb tõlgendada kitsalt nii, et see säte ei keela saada elukohariigis (Saksamaa Liitvabariik) lapsetoetust üksinda last kasvataval emal, kes ei saa oma töökohariigis (Madalmaade Kuningriik) lapse vanuse tõttu lapsetoetust?
Against that background, the Finanzgericht Köln decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Nendel asjaoludel otsustas Finanzgericht Köln oma menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
(3) If the answers to Question 1 and Question 2 are also in the negative:
Juhul kui vastused esimesele ja teisele küsimusele on eitavad:
Does a mother in employment, who brings up children on her own, have a right to the application of the more favourable rules of her State of residence in relation to the granting of child benefit arising directly from the EC Treaty and/or from general legal principles?
Kas töötava ja üksinda last kasvatava ema õigus nõuda lapsetoetuse maksmisel tema elukohariigi soodsama korra kohaldamist tuleneb otse EÜ asutamislepingust või õiguse üldpõhimõtetest?
(2) If Question 1 is answered in the negative:
Juhul kui vastus esimesele küsimusele on eitav:
Is Article 10 of Council Regulation (EEC) No 574/72 of 21 March 1972 concerning the implementation of Regulation (EEC)
Kas nõukogu 21. märtsi 1972. aasta määruse (EMÜ) nr 574/72, millega
(4) Is it relevant to the answers to the above questions whether the employee returns to the family residence at the end of each working day?’
Kas vastused eespool toodud küsimustele sõltuvad sellest, kas töötaja pöördub iga tööpäeva lõpus tagasi oma pere elukohta?”
A — Main submissions of the parties one Member State.
A. Poolte põhiväited on tagada, et asjaomased isikud kuuluvad üksnes ühe liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemi.
Moreover, pursuant to the caselaw of the Court, the principle that the application of Regulation No 1408/71 cannot entail the loss of rights acquired exclusively under national legislation does not apply to the rules for determining the applicable legislation as laid down under Title II of that regulation. 8
Lisaks ei kehti Euroopa Kohtu praktika kohaselt põhimõte, et määruse nr 1408/71 kohaldamine ei saa hõlmata üksnes siseriiklike õigusaktide alusel omandatud õiguste kaotamist, kohaldatava õiguse kindlaksmääramise reeglite kohta, mis on sätestatud sama määruse II jaotises. 8.
In the present proceedings, written observations have been submitted by the Governments of Germany and Spain, by the Commission and by Ms Bosmann.
Käesolevas menetluses on kirjalikud märkused esitanud Saksamaa ja Hispaania valitsus, komisjon ja B. Bosmann.
Given the clear wording of Article 10 of Regulation No 574/72, Question 2 should also be answered in the negative.
Arvestades määruse nr 574/72 artikli 10 selget sõnastust, tuleks ka teisele küsimusele vastata eitavalt.
According to the German Government, that article does not apply in the present case: since the employee pursues an occupation in only one Member State and lives in another Member State, there can be no overlapping of family benefits.
Saksamaa valitsuse arvates ei ole see artikkel käesolevas asjas kohaldatav, sest kui töötaja töötab ühes liikmesriigis ja elab teises liikmesriigis, ei saa perehüvitised kattuda.
The German Government takes the view that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 is to be interpreted as preventing entitlement to child benefit in a situation such as that at issue.
Saksamaa valitsus on seisukohal, et määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see keelab kõnealuses olukorras saada lapsetoetust.
The German child benefit constitutes a family benefit within the meaning of Article 4(1)(h) of Regulation No 1408/71.
Saksamaa lapsetoetus on perehüvitis määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses.
According to the clear wording of Article 13(1) of that regulation, persons to whom it applies are to be subject to the legislation of a single Member State only.
Sama määruse artikli 13 lõike 1 selge sõnastuse kohaselt alluvad isikud, kelle suhtes seda sätet kohaldatakse, üksnes ühe liikmesriigi õigusaktidele.
In the view of the German Government, a different interpretation would run counter to the aim of Regulation No 1408/71, as defined in the caselaw of the Court, 7 which is to ensure that the persons concerned are subject to the social security scheme of only
Saksamaa valitsus on seisukohal, et teistsugune tõlgendus oleks vastuolus määruse nr 1408/71 eesmärgiga, mille Euroopa Kohus on määratlenud oma kohtupraktikas 7ja mis
As regards Question 3, the German Government asserts that, contrary to the view expressed by the Finanzgericht Köln in the order for reference, it is perfectly possible, under the preliminary rulings procedure, to determine whether an act such as Regulation No 1408/71 is in conformity with primary Community law.
Kolmanda küsimuse puhul väidab Saksamaa valitsus vastupidiselt Finanzgericht Kölni eelotsusetaotluses väljendatud arvamusele, et eelotsusemenetluse käigus on täiesti võimalik määrata kindlaks, kas selline õigusakt nagu määrus nr 1408/71 on kooskõlas ühenduse esmase õigusega.
The German Government contends, however, that Article 13 of that regulation infringes neither the right to freedom of movement laid down
Saksamaa valitsus siiski leiab, et nimetatud määruse artikkel 13 ei riku EÜ artikliga 39 ette nähtud
7 — It refers, in particular, to Case 302/84 Ten Holder [1986] ECR 1821, paragraphs 19 to 21.
7 — Siinkohal viitab ta eelkõige Euroopa Kohtu 12. juuni 1986. aasta otsusele kohtuasjas 302/84: Ten Holder (EKL 1986, lk 1821, punktid 19–21).
8 — Luijten, cited in footnote 6, paragraph 15.
8 — 6. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Luijten, punkt 15.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK — KOHTUASI C-352/06 õigust vabalt liikuda ega võrdse kohtlemise või soolise diskrimineerimise keelu üldpõhimõtteid, nagu on väidetud eelotsusetaotluses.
that, in so far as the relevant provisions of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 lead the employed person, in circumstances such as those of the case before the referring court, to lose family benefits, they are contrary to Article 39 EC.
Seepärast teeb Hispaania valitsus isikute vaba liikumist käsitleva Euroopa Kohtu praktika põhjal 9järelduse, et sedavõrd, kuivõrd töötaja kaotab määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 sätetest tulenevalt perehüvitised sellistel asjaoludel nagu eelotsusemenetluses, on need sätted vastuolus EÜ artikliga 39.
Finally, as regards Question 4, the German Government considers it irrelevant, in the light of Article 13 of Regulation No 1408/71, which refers to the State of employment, whether the employee returns to the family residence at the end of each working day.
Neljanda küsimuse puhul leiab Saksamaa valitsus, et arvestades määruse nr 1408/71 artiklit 13, mis viitab töökohariigile, ei ole oluline, kas töötaja pöördub iga tööpäeva lõpus tagasi oma pere elukohta.
According to the Commission, the reply to Questions 1 and 2 should be that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71, read in conjunction with Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72, does not, in a case such as that before the referring court, preclude entitlement to child benefit in the State of residence.
Komisjoni arvates tuleks esimesele ja teisele küsimusele vastata nii, et määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkt a koostoimes määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punktiga a ei välista sellises olukorras nagu eelotsusemenetluses, õigust saada lapsetoetust elukohariigis.
The Spanish Government submits that the key point at issue is not the interpretation of Article 13 of Regulation No 1408/71, but rather the question whether that article is contrary to Article 39 EC and the principles of equal treatment and nondiscrimination on grounds of sex.
Hispaania valitsus väidab, et põhiküsimus ei ole määruse nr 1408/71 artikli 13 tõlgendamises, vaid pigem selles, kas see artikkel on vastuolus EÜ artikliga 39 ning mittediskrimineerimise ja soolise diskrimineerimise keelu põhimõtetega.
Relying mainly on the judgment in McMenamin and the Opinion of Advocate General Darmon in that case, 10 the Commission submits that not only is Article 13 of Regulation No 1408/71 applicable here, but also Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72.
Tuginedes peamiselt otsusele kohtuasjas McMenamin ja kohtujurist Darmoni samas asjas tehtud ettepanekule, 10 väidab komisjon, et käesoleval juhul ei ole kohaldatav mitte ainult määruse nr 1408/71 artikkel 13, vaid ka määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punkt a. Määruse nr 1408/71 artikkel 73
9 — It refers in that regard, in particular, to Case C-10/05 Cynthia Mattern [2006] ECR I-3145; Case C-109/04 Kranemann [2005] ECR I-2421; and Case C-185/04 Öberg [2006] ECR I-1453.
9 — Siinkohal viitab Hispaania valitsus eelkõige Euroopa Kohtu 30. märtsi 2006. aasta otsusele kohtuasjas C-10/05: Cynthia Mattern (EKL 2006, lk I-3145); 17. märtsi 2005. aasta otsusele kohtuasjas C-109/04: Kranemann (EKL 2005, lk I-2421); ja 16. veebruari 2006. aasta otsusele kohtuasjas C-185/04: Öberg (EKL 2006, lk I-1453).
10 — Case C-119/91 [1992] ECR I-6393 and the corresponding Opinion of Advocate General Darmon.
10 — Euroopa Kohtu 9. detsembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-119/91: McMenamin (EKL 1992, lk I-6393) ja kohtujurist Darmoni vastav ettepanek.
It argues that the provisions of the German legislation on entitlement to family benefits, which are based on a literal interpretation of Regulation No 1408/71 and pursuant to which Ms Bosmann lost the benefits for her children, clearly place her at a disadvantage likely to deter her from exercising her right to freedom of movement.
Ta väidab, et perehüvitisi käsitlevad Saksa õigusaktide sätted, mis põhinevad määruse nr 1408/71 sõnasõnalisel tõlgendusel ja mille alusel B. Bosmann kaotas oma laste eest makstavad toetused, panevad B. Bosmanni selgelt ebasoodsasse olukorda, mis tõenäoliselt pärsib tal kasutada oma õigust vabalt liikuda.
Those provisions are not justified and are not appropriate for securing the attainment of the objective which they pursue.
Need sätted ei ole õigustatud ega asjakohased taotletava eesmärgi saavutamise tagamiseks.
BOSMANN be treated less favourably than a mother forming part of a couple.
BOSMANN töötab teises liikmesriigis, koheldaks vähem soodsalt kui üksikvanemat, kes töötab nii elukoha- kui ka muus liikmesriigis, ja et üldisemalt koheldaks üksikema vähem soodsalt kui ema, kes on paarissuhtes.
Ms Bosmann essentially concurs with the Commission and contends that the refusal by the German authorities to grant the child benefit is in breach of Article 39 EC and the principle of equal treatment.
B. Bosmann on komisjoniga põhimõtteliselt samal arvamusel ja väidab, et Saksamaa ametiasutuste keeldumine maksta talle lapsetoetust on vastuolus EÜ artikliga 39 ning võrdse kohtlemise põhimõttega.
Article 73 of Regulation No 1408/71 merely provides that the legislation of the State of employment is to apply: it does not establish whether benefit is payable and, if so, by whom.
sätestab üksnes, et kohaldada tuleb töökohariigi õigust, ega sätesta, kas hüvitis kuulub maksmisele ja kui, siis kelle poolt.
Viewed in that light, Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72 should be understood as meaning that, although the State of employment is competent, entitlement to benefit under the legislation of the State of residence may continue to exist.
Sellel taustal tuleks määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punkti a tõlgendada nii, et kuigi pädev on töökohariik, jääb alles õigus hüvitisele elukohariigi õiguse kohaselt.
Since, in the case before the referring court, the ‘benefit due’ in the State of employment is zero, the entitlement to German child benefit becomes de facto operative and fully payable.
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtus arutusel olevas asjas on töökohariigis „maksmisele kuuluv hüvitis” null, jõustub de facto Saksa lapsetoetus ja kuulub täielikult maksmisele.
The Commission further points out that, if Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72 were not applicable to a situation such as that in issue because there is no overlapping of benefits, the same would be true of Articles 13 and 73 of Regulation No 1408/71.
Komisjon juhib veel tähelepanu asjaolule, et kui määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punkt a ei oleks sellises olukorras nagu käesoleval juhul kohaldatav põhjusel, et toetused ei tohi kattuda, kehtiks sama määruse nr 1408/71 artiklite 13 ja 73 kohta.
If followed, the view held by the German Government would run counter to the principle that the application of Regulation No 1408/71 cannot entail the loss of rights acquired exclusively under national legislation and would lead to unjustifiable contradictions.
Kui lähtuda Saksamaa valitsuse seisukohast, läheks see vastuollu põhimõttega, et määruse nr 1408/71 kohaldamine ei saa kaasa tuua õiguste kaotamist, mis on omandatud üksnes siseriiklike õigusaktide alusel, ning viiks põhjendamatute vastuoludeni.
Before embarking on the analysis, some preliminary remarks appear appropriate in order to determine the issues which arise from the questions referred.
Enne analüüsi on ilmselt asjakohane teha mõned märkused teemade kohta, mis tekivad seoses eelotsuse küsimustega.
In that regard, the Commission agrees with the arguments set out by the referring court in the order for reference to the effect that a parent bringing up children alone, who lives in one Member State and works in another, would be treated less favourably than one who is employed both in his State of residence and in another Member State and that, more generally, a single mother would
Sellega seoses on komisjon nõus eelotsusetaotluse esitanud kohtu väidetega, et üksikvanemat, kes elab ühes liikmesriigis ja
It should be noted, first of all, that it has not been disputed in the present case that the situation at issue falls ratione personae and ratione materiae within the scope of Regulation No 1408/71, that is to say, more specifically, that Ms Bosmann can be con-
Ennekõike tuleb märkida, et käesolevas asjas ei ole vaidlustatud asjaolu, et kõne all olev olukord jääb määruse nr 1408/71 isikulisse ja esemelisse kohaldamisalasse,
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06 sidered as an ‘employed person’ within the meaning of Article 2(1) of that regulation, read in conjunction with Article 1(a) thereof, and that the German child benefit fulfils the conditions for being regarded as ‘family benefits’ within the meaning of Article 4(1)(h) of that regulation.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK — KOHTUASI C-352/06 mis tähendab täpsemalt, et B. Bosmanni võib selle määruse artikli 2 lõike 1 tähenduses koostoimes sama määruse artikli 1 punktiga a pidada „töötajaks” ning et Saksa lapsetoetus vastab tingimustele, mille kohaselt võib seda pidada „perehüvitiseks” sama määruse artikli 4 lõike 1 punkti h tähenduses.
the erroneous 11 assumption that the validity of a Community act such as Regulation No 1408/71 cannot, in the framework of the preliminary rulings procedure, be examined in the light of those rules and principles of primary law, and is therefore asking whether Regulations No 1408/71 and No 574/72 may be given a ‘restrictive interpretation’ so as not to exclude entitlement to child benefit in the State of residence, or whether such a right may directly arise from the Treaty or from those principles.
siiski ekslikult 11eeldusest, et sellise ühenduse õigusakti nagu määruse nr 1408/71 kehtivust ei ole eelotsusemenetluse raames võimalik analüüsida esmase õiguse reeglite ja põhimõtete taustal, ning küsib seepärast, kas määrusi nr 1408/71 ja nr 574/72 võib „tõlgendada kitsalt”, nii et need ei välista õigust saada lapsetoetust elukohariigis, või kas selline õigus võib tuleneda otse asutamislepingust või kõnealustest põhimõtetest.
As regards, next, the context of the present case, it should be noted that the dispute in the main proceedings concerns the refusal by the authorities of Ms Bosmann’s State of residence — in this case, the Bundesagentur — to grant child benefit in respect of her children, on the ground that, in accordance with Regulations No 1408/71 and No 574/72, Ms Bosmann is in that regard subject to the legislation of her State of employment, namely the Netherlands.
Järgmiseks tuleb käesoleva asja konteksti kohta märkida, et põhikohtuasjas arutusel olev vaidlus on seotud B. Bosmanni elukohariigi ametiasutuste — käesolevas asjas Bundesagenturi — keeldumisega maksta tema laste eest lapsetoetust põhjendusega, et määruste nr 1408/71 ja nr 574/72 kohaselt allub B. Bosmann oma töökohariigi ehk Madalmaade õigusele.
That view is challenged by Ms Bosmann in the main proceedings, mainly on the ground that it amounts to an infringement of her right to freedom of movement and of the principle of equal treatment.
B. Bosmann vaidlustab selle seisukoha põhikohtuasjas peamiselt põhjendusega, et see rikub tema õigust vabalt liikuda ning võrdse kohtlemise põhimõtet.
Against that background, it appears that the first three questions, which it is appropriate to examine together, are essentially designed to determine whether, under Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 and account being taken of the right to freedom of movement and equal treatment, the legislation of the State of residence — under which the person concerned would be entitled to child benefit — may be applied in a situation such as that in the case before the referring court.
Seda arvestades tundub, et esimesed kolm küsimust, mida on asjakohane analüüsida koos, on põhimõtteliselt mõeldud selle kindlaksmääramiseks, kas määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 alusel ning arvestades õigust vabalt liikuda ja võrdse kohtlemise põhimõtet, võib elukohariigi õigust — mille kohaselt oleks asjaomasel isikul õigus saada lapsetoetust — kohaldada sellises olukorras nagu põhikohtuasjas.
In order to propose an answer to that question, I will first examine the entitlement to child benefit in a case such as that before the referring court in the light of the provisions of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 taken, so to speak, at face value.
Et teha ettepanekut sellele küsimusele vastamiseks, analüüsin kõigepealt lapsetoetuse saamise õigust sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 sätete niiöelda sõnasõnalises tõlgenduses.
It should be noted in that regard that, according to settled caselaw, in order
Selle kohta tuleb märkida, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud
11 — See only, as regards Regulation No 1408/71, for example Joined Cases C-393/99 and C-394/99 Hervein and Others [2002] ECR I-2829.
11 — Määruse nr 1408/71 kohta vt nt Euroopa Kohtu 19. märtsi 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-393/99 ja C-394/99: Hervein jt (EKL 2002, lk I-2829).
Apparently sharing Ms Bosmann’s view, the referring court questions whether the legal position according to which the application of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 in a situation such as that in issue precludes entitlement to child benefit in Germany, the State of residence, is compatible with the right to freedom of movement as well as with the general principles of Community law of equal treatment and the prohibition of discrimination on grounds of sex.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes näib B. Bosmanni seisukohta jagavat, küsib, kas õiguslik olukord, mille järgi määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 kohaldamine välistab sellises olukorras nagu käesoleval juhul õiguse saada lapsetoetust elukohariigilt Saksamaalt, on kooskõlas õigusega vabalt liikuda ning ühenduse õigusest tulenevate võrdse kohtlemise ning soolise diskrimineerimise keelu üldpõhimõtetega.
The referring court takes as its starting point in that regard, however,
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtub siinkohal
BOSMANN rules in accordance with which the legislation applicable to an employed person who makes use, under various circumstances, of his right to freedom of movement, is to be determined.
BOSMANN kohaselt tuleb kindlaks määrata õigus, mis on kohaldatav töötaja suhtes, kes kasutab mitmesugustel asjaoludel oma õigust vabalt liikuda.
13 to provide a useful reply to the national court which has referred a question for a preliminary ruling, rules of Community law other than those to which the national court has referred in its questions — in this case Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 and Article 10 of Regulation No 574/72 — may be taken into consideration. 12
13 praktikale võib eelotsusetaotluse esitanud kohtule asjakohase vastuse andmiseks võtta arvesse muid ühenduse õiguse sätteid kui need, millele liikmesriigi kohus oma taotluses viitab — käesolevas asjas määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkt a ja määruse nr 574/72 artikkel 10. 12
Those rules are intended in particular to prevent the concurrent application of provisions deriving from more than one national legislative system and the complications which might ensue. 14 Thus, Article 13(1) of
Nende reeglite mõte on eelkõige vältida mitme siseriikliku õigussüsteemi sätete samaaegset kohaldamist ja sellest tuleneda võivaid keerukusi.
Regulation No 1408/71 lays down the principle that a person is to be subject to the legislation of a single Member State only, 15 which is to be determined in accordance with the provisions of Title II of that regulation.
14Seepärast sätestab määruse nr 1408/71 artikli 13 lõige 1 põhimõtte, et isik allub üksnes ühe liikmesriigi õigusaktidele, 15mis tuleb kindlaks määrata vastavalt sama määruse II jaotise sätetele.
Finally I will address Question 4, concerning the relevance of the return to the family residence at the end of each working day, which can be answered separately.
Viimasena käsitlen neljandat küsimust, mis puudutab iga tööpäeva lõpus pere elukohta tagasipöördumise olulisust ning millele on võimalik vastata eraldi.
In that regard, Article 13(2)(a) of the regulation makes it clear that in a situation where the person concerned is engaged in paid employment in one Member State and resides in the territory of another Member State, it is the legislation of the State where he is employed that is applicable (rule of lex loci laboris).
Sellega seoses selgitab kõnealuse määruse artikli 13 lõike 2 punkt a, et kui asjaomane isik töötab ühes liikmesriigis, kuid elab teise liikmesriigi territooriumil, tuleb kohaldada töökohariigi õigusakte (lex loci laboris’e reegel).
It should be noted, however, that certain benefits are governed by the more specific
Tuleb aga märkida, et teatavaid toetusi reguleerivad täpsemad reeglid, mis on sätestatud määruse nr 1408/71 III jaotises. Selliste
To begin with, it should be recalled that Title II of Regulation No 1408/71 — of which Article 13 forms part — contains the general
Alustuseks tuleb meenutada, et määruse nr 1408/71 II jaotis — kuhu kuulub ka artikkel 13 — sisaldab üldreegleid, mille
13 — See to that effect, inter alia, Hervein and Others, cited in footnote 11, paragraph 52.
13 — Vt selle kohta mh 11. joonealuses märkuses viidatud otsus liidetud kohtuasjades Hervein jt, punkt 52.
14 — See Case C-302/02 Effing [2005] ECR I-553, paragraph 38, and order in Case C-242/99 Vogler [2000] ECR I-9083, paragraph 26.
14 — Vt Euroopa Kohtu 20. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-302/02: Effing (EKL 2005, lk I-553, punkt 38), ja 20. oktoobri 2000. aasta määrus kohtuasjas C-242/99: Vogler (EKL 2000, lk I-9083, punkt 26).