natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It also argues that the staggered time-periods for review of existing authorisations under Article 4(1) of Directive 2002/37, and for the more substantial re-evaluation under Article 4(2) thereof, imply that a dossier is required for the latter but not the former.
Samuti väidab ta, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud kehtivate lubade läbivaatamise ja artikli 4 lõikes 2 ette nähtud põhjalikuma uuesti hindamise hajutatud tähtajad tähendavad seda, et viimase puhul on toimik vajalik, kuid esimese puhul mitte.
Requiring a dossier for a review under Article 4(1) would lead to there being little difference between the two types of evaluation.
Kui artikli 4 lõike 1 kohasel läbivaatamisel oleks toimik vajalik, erineksid kaht liiki hindamised teineteisest vaid vähe.
In contrast, the Commission submits that Directive 2002/37 was enacted on the basis that Member States cannot authorise a body to place an ethofumesate product on the market unless that body possesses an appropriate dossier.
Vastupidi sellele väidab komisjon, et direktiivi 2002/37 eesmärk on sätestada, et
Alternative meanings for Article 4 have been suggested by the Netherlands and by the Commission.
Madalmaad ja komisjon on tõlgendanud artiklit 4 erinevalt.
The Netherlands suggests that although it is not apparent from the text of Article 4(1) that a dossier is needed, the requirement for a dossier is not in conflict with the wording of that article.
Madalmaad väidavad, et kuigi artikli 4 lõike 1 tekstist ei nähtu, et toimik on vajalik, ei ole toimiku nõudmine kõnealuse artikli sõnastusega vastuolus.
The Commission has offered two possible interpretations of Articles 4(1) and 4(2).
Komisjon on välja pakkunud artikli 4 lõike 1 ja artikli 4 lõike 2 kaks võimalikku tõlgendust.
First, the Commission suggests that the first deadline (in Article 4(1)) requires the presentation of an Annex II dossier, whereas the second deadline (in Article 4(2)) requires the re-evaluation of an Annex III dossier (on the rationale that as multiple products will be
Esiteks väidab komisjon, et esimeseks tähtajaks (artikli 4 lõikes 1) tuleb esitada II lisa kohane toimik, samal ajal kui teiseks tähtajaks (artikli 4 lõikes 2) tuleb uuesti hinnata III lisa kohast toimikut (kuna turul on palju erinevaid tooteid, mis sisaldavad mitmesuguseid aineid, võtab kõikide kontrollimine
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE was enacted may provide a convincing explanation for a different interpretation of Article 4(1).
FEINCHEMIE SCHWEBDA JA BAYER CROPSCIENCE rohkem aega). Teise võimalusena väidab komisjon, et artikli 4 lõige 1 on üleliigne ning lihtsalt selgitab üldnõuet, mille kohaselt tuleb esimese ajavahemiku lõpuks esitada toimik.
Alternatively, the Commission argues that Article 4(1) is superfluous and merely clarifies the general requirement to submit a dossier at the end of the first period.
On siiski võimalik, et õigusraamistikus, mille raames direktiiv 2002/37 vastu võeti, võib leiduda veenev selgitus artikli 4 lõike 1 teistsugusele tõlgendusele.
Relationship between the two directives
Kahe direktiivi vaheline seos
In my view, the interpretations offered by the Netherlands and the Commission would involve interpreting Article 4 in a manner contrary to its plain wording, and in the case of the Commission’s first argument, contrary to the plain wording of recital 8 of Directive 2002/37.
Minu arvates on Madalmaade ja komisjoni poolt välja pakutud tõlgendustes artiklit 4 tõlgendatud vastupidi selle selgele sõnastusele ning komisjoni esimese väite puhul vastupidi direktiivi 2002/37 põhjenduse 8 selgele sõnastusele.
It is accepted by all parties that Article 6 of Directive 91/414 provides a framework which envisages the enactment of a series of directives, inter alia, Directive 2002/37.
Kõik pooled nõustuvad, et direktiivi 91/414 artiklis 6 on sätestatud raamistik, mis näeb ette rea direktiivide, s.h direktiivi 2002/37 vastuvõtmise.
Taking the most straightforward interpretation of that provision, the review procedure for existing authorisations set out under Article 4(1) demands only basic information (as found in Annex I), and not a full Annex II or III dossier.
Kõnealuse sätte kõige otsesema tõlgenduse kohaselt on kehtivate lubade artikli 4 lõikes 1 sätestatud läbivaatamise menetluseks vaja üksnes põhiteavet (mis leidub I lisas), mitte täielikku II või III lisa kohast toimikut.
It merely involves checking that ‘the conditions relating to ethofumesate … are complied with’.
Selle käigus lihtsalt kontrollitakse, kas „[…] etofumesaadi suhtes kehtestatud tingimused on täidetud”.
It does not require a full re-evaluation of the plant protection product as such (that task is laid down by Article 4(2)).
Taimekaitsevahendi kui sellise täielikku uuesti hindamist ei nõuta (see ülesanne on sätestatud artikli 4 lõikes 2).
Therefore, Article 4(1) does not logically require withdrawal of an existing authorisation on the grounds that a company holding that authorisation does not have access to an Annex II (or III) dossier.
Seetõttu on loogiline, et artikli 4 lõige 1 ei nõua kehtiva loa kehtetuks tunnistamist põhjusel, et loa omanikust äriühingul puudub juurdepääs II lisa (või III lisa) kohasele toimikule.
On that basis, the question referred to this Court may be answered in the affirmative.
Seetõttu võib Euroopa Kohtule esitatud eelotsuseküsimusele vastata jaatavalt.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-361/06
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — KOHTUASI C-361/06 võivad kohaldada oma siseriiklikke sätteid, lõpeb, kui aine, mida kõnealused sätted puudutavad, kantakse I lisasse.
Agrichem accepts that argument but argues that when the plain meaning of the words in Directive 2002/37 is considered, Directive 91/414 does not have to modify the meaning of Directive 2002/37, as the two are complementary.
Agrichem nõustub kõnealuse väitega, kuid väidab, et kui võtta arvesse direktiivi 2002/37 sõnastuse selget tähendust, ei muuda direktiiv 91/414 tingimata direktiivi 2002/37 tähendust, sest need kaks direktiivi täiendavad teineteist.
Agrichem submits that Directive 91/414 would modify the meaning of Directive 2002/37 only in the event of a conflict, which is not the case.
Agrichem väidab, et direktiiv 91/414 muudaks direktiivi 2002/37 tähendust ainult vastuolu korral, mis aga puudub.
However, the argument is circular, because it takes one straight back to the question of whether Article 4(1) of Directive 2002/37 does or does not require a body holding an existing authorisation for a plant protection product to be in possession of Annex II dossier.
See väide on siiski tautoloogiline, sest see viib tagasi küsimuse juurde, kas direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 nõutakse või ei nõuta taimekaitsevahendi kehtiva loa omanikult II lisa kohast toimikut.
Agrichem contends, in the alternative, that, although the enactment of Directive 2002/37 was envisaged by Directive 91/414, Directive 2002/37 nevertheless constitutes lex specialis, because it deals more specifically than Article 8 of Directive 91/414 with the transitional provisions.
Lisaks toob Agrichem teise võimalusena välja, et kuigi direktiivi 2002/37 kehtestamine oli ette nähtud direktiiviga 91/414, on direktiiv 2002/37 siiski eriseadus, sest see käsitleb üleminekusätteid täpsemalt kui direktii vi 91/414 artikkel 8.
Article 8 of Directive 91/414
Direktiiv 2005/53
Article 8 expressly creates a structure for dealing with the transitional period, during which it may be decided to include in Annex I an active substance contained in a plant protection product subject to an existing authorisation.
Artikkel 8 näeb otseselt ette raamistiku toimimiseks üleminekuajal, mille jooksul võib otsustada kanda taimekaitsevahendis sisalduv toimeaine I lisasse tingimusel, et taimekaitsevahendi jaoks on kehtiv luba.
The applicants, the Netherlands and the Commission submit that, in contrast to later amending directives, Directive 2002/37 is something of an anomaly, in that it provides for a longer period before the delivery of an Annex II dossier than that envisaged by Article 8 of Directive 91/414.
Taotlejad, Madalmaad ja komisjon väidavad vastupidi hilisematele muutmis -direktiividele, et direktiiv 2002/37 on teata- val määral anomaalne, sest selles on sätestatud pikem II lisa kohase toimiku esitamise tähtaeg kui direktiivi 91/414 artiklis 8.
These parties have referred to Directive 2005/53 as an example of a more typical amending directive.
Nimetatud pooled viitavad tüüpilisema muutmisdirektiivi näitena direktiivile 2005/53.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE would be precisely the effect of the Commission’s reading.
FEINCHEMIE SCHWEBDA JA BAYER CROPSCIENCE duses on täiesti sõnaselgelt öeldud, et direktiiv 2005/53 ei mõjuta eelmistest muutmisdirektiividest tulenevaid kohustusi.
I also recall that Directive 2005/53 does not concern ethofumesate; and that it had not entered into force at the material time.
Samuti meenutan, et direktiiv 2005/53 ei käsitle etofumesaati ja see direktiiv ei olnud kohtuasjas tähtsust omavate asjaolude toimumise ajal kehtiv.
These parties cite Article 3 of that directive, which states that for the active substances added by that directive, Member States must verify that the authorisation holder has access to an Annex II dossier.
Pooled tsiteerivad kõnealuse direktiivi artiklit 3, kus on sätestatud, et direktiiviga lisatud toimeainete puhul peavad liikmesriigid kontrollima, kas loa omanikul on juurdepääs II lisa kohasele toimikule.
They point out that the 10th recital to Directive 2005/53 clearly states that Article 13 of Directive 91/414 is intended to apply to holders of existing authorisations, and that all authorisation holders should have access to an Annex II dossier.
Nad juhivad tähelepanu asjaolule, et direktiivi 2005/53 põhjenduses 10 on selgelt öeldud, et direktiivi 91/414 artiklit 13 kohaldatakse kehtivate lubade omanike suhtes ning et kõikidel loa omanikel peaks olema juurdepääs II lisa kohasele toimikule.
I therefore agree with Agrichem that the interpretation found in the preamble to Directive 2005/53 should not be retrospectively applied to Directive 2002/37.
Seepärast nõustun Agrichemiga, et direktiivi 2005/53 preambulis esitatud tõlgendust ei tohiks kohaldada tagasiulatuvalt direktiivi 2002/37 suhtes.
The Commission therefore argues that Directive 2002/37 should have the same requirements read into it, on the basis that Directive 2005/53 simply rendered explicit an intention that was implicit in the earlier directives regarding the interaction between Directive 91/414 and the amending directives.
Seetõttu väidab komisjon, et direktiivi 2002/37 tuleks mõista nii, et selle nõuded on samad, sest direktiivi 91/414 ja seda muutvate direktiivide koostoimet puudutav eesmärk, mis varasemates direktiivides sisaldus kaudselt, on direktiivis 2005/53 lihtsalt sõnaselgelt väljendatud.
Agrichem submits that the interpretation proposed by the Commission would apply a prospective interpretation (found in the recitals) to a previous directive.
Agrichem väidab, et komisjoni tõlgendus on (põhjendustes leiduva) hilisema tõlgenduse kohaldamine varasema direktiivi suhtes.
Agrichem submits that as well as being contrary to the principle of legal certainty, such an interpretation is explicitly ruled out by the recitals themselves.
Agrichem väidab, et lisaks asjaolule, et selline tõlgendus on vastuolus õiguskindluse põhimõttega, on see ka põhjendustes endis sõnaselgelt välistatud.
The relationship between Article 4(1) of Directive 2002/37 and the provisions of Directive 91/414 is defined by the second sentence of Article 4(1), which states that amendment or withdrawal of authorisations should be done in accordance with the provisions of Directive 91/414.
Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 ja direktiivi 91/414 sätete vaheline seos on määratletud artikli 4 lõike 1 teises lauses, mis ütleb, et lubasid muudetakse ja tunnistatakse kehtetuks kooskõlas direktiivi 91/414 sätetega.
I do not accept the Commission’s argument.
Ma ei nõustu komisjoni väitega.
Recital 11 to Directive 2005/53 states, quite explicitly, that Directive 2005/53 does not affect obligations which have arisen under previous amending directives. Yet that
Direktiivi 2005/53 üheteistkümnendas põhjen-
The only provision of Directive 91/414 which might lead to withdrawal of an author-
Ainus direktiivi 91/414 säte, mille alusel võiks loa kehtetuks tunnistada, on artikkel 13.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-361/06 of Article 13 does not extend to holders of existing authorisations.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — KOHTUASI C-361/06 ette nähtud läbivaatamine ei toimu taotluse alusel.
isation is Article 13. That article concerns the use of the information constituting an Annex II dossier which was submitted in order to add an active substance to the list of permitted substances found in Annex I to Directive 91/414.
Kõnealune artikkel käsitleb teabe kasutamist, mis sisaldub II lisa kohases toimikus, mis esitati toimeaine lisamiseks direktiivi 91/414 I lisas toodud lubatud ainete loetellu.
I therefore turn to examine that provision.
Seetõttu uurin nimetatud sätet.
As existing authorisations for plant protection products containing ethofumesate have to be confirmed by re-examination under Article 4(1) of Directive 2002/37, the validity of such authorisations should remain unaffected by, and should not fall into, the sphere of operation of Article 13.
Kuna etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite kehtivad load tuleb kinnitada direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud uuesti hindamisega, ei tohiks artikkel 13 selliste lubade kehtivust mõjutada ning need ei peaks kuuluma kõnealuse artikli kohaldamisalasse.
The essential question to be answered is whether companies in Agrichem’s position fall within the scope of Article 13.
Vastus tuleb leida põhiküsimusele, kas Agrichemi seisundis äriühingud kuuluvad artikli 13 kohaldamisalasse.
Agrichem argues that as a holder of existing authorisations, rather than a company which wishes to bring new plant protection products on to the market, it does not fall within the scope of Article 13.
Agrichem väidab, et kuna ta on pigem kehtiva loa omanik kui uut taimekaitsevahendit turule viia sooviv äriühing, ei kuulu ta artikli 13 kohaldamisalasse.
The provisions of that article are therefore irrelevant to it.
Seetõttu ei ole kõnealuse artikli sätted tema suhtes asjakohased.
The applicants suggest that the definition of the term ‘applicant’ should apply to all bodies other than the notifying applicants.
Taotlejad väidavad, et taotleja mõistet tuleks kohaldada kõikide isikute suhtes, välja arvatud teatajateks olevad taotlejad.
They argue that as the directives aim to protect the investments of companies which have researched and developed certain active substances, Articles 4 and 13 together operate to create a framework for authorisations in which the requirements which have to be met are set out in Article 13 if authorisation is to be sought or retained.
Nad väidavad, et kuna direktiivide eesmärk on kaitsta teatud toimeaineid uurinud ja välja töötanud äriühingute investeeringuid, on artiklite 4 ja 13 ühine eesmärk luua lubade andmise raamistik, kus loa taotlemise või säilitamise tingimused on sätestatud artiklis 13.
Agrichem points out that the wording of Article 13 refers to ‘applicant’.
Agrichem juhib tähelepanu asjaolule, et artikli 13 sõnastuses viidatakse „taotlejale”.
A review under Article 4(1) of Directive 2002/37 is not based on an application.
Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1
However, that contention relies upon implying an extra concept (namely, retained) into Article 13.
Selle väitega lisatakse siiski artiklisse 13 täiendav mõiste (nimelt „säilitamine”).
The Commission has also argued that the scope of Article 13 extends to holders of existing authorisations and that such holders should be treated differently from new applicants only during the transitional period, which is brought to an end by Article 13(6) when the product concerned is added to Annex I. Once a substance is entered into Annex I, Article 13(1) must be applied.
Komisjon väidab samuti, et artikli 13 kohaldamisala laieneb kehtiva loa omanikele ning et neid tuleks kohelda uutest taotlejatest erinevalt üksnes üleminekuaja jooksul, mis artikli 13 lõike 6 kohaselt lõpeb asjaomase toote kandmisega I lisasse. Kui aine on kantud I lisasse, tuleb kohaldada artikli 13 lõiget 1.
The referring court suggests that the applicants’ interpretation of the scope of Article 13(1) may give the notifying party an unjustified competitive advantage.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et see, kuidas taotleja tõlgendab artikli 13 lõike 1 kohaldamisala, võib anda teate esitanud poolele põhjendamatu konkurentsieelise.
I agree.
Ma olen sellega nõus.
In my view the reading proposed by the applicants amounts to a lock-out resulting from a complete prohibition on the use of active substances added to the list in Annex I to Directive 91/414, which applies to all parties other than the actual notifying bodies.
Minu arvates tähendab taotleja tõlgendus turulepääsu takistust, st direktiivi 91/414 I lisasse kantud toimeainete kasutamise täielikku keeldu, mis kehtib kõikide poolte suhtes, välja arvatud tegelikult teate esitanud isikud.
Although that lock-out would only last for a short period by virtue of Article 13(3)(c) and Article 13(3)(d), it is an anti-competitive measure.
Kuigi selline turulepääsu takistus kestaks tänu artikli 13 lõike 3 punktile c ja artikli 13 lõike 3 punktile d ainult lühikest aega, on see konkurentsi kahjustav meede.
If the legislator intended to permit such a result, one would expect it to be stated explicitly in the legislation, rather than being left to be inferred indirectly.
Kui selline tulemus oleks seadusandja eesmärk, oleks see ilmselt õigusaktides sõnaselgelt sätestatud, mitte kaudselt järeldatav.
According to the Commission, Article 13 aims to protect the notifying authorisation holders by granting future authorisations on the basis of an Annex II dossier.
Komisjoni sõnul on artikli 13 eesmärk kaitsta neid loa omanikke, kes on esitanud teate, andes edasised load II lisa kohase toimiku alusel.
For that reason, Article 13(1) should be construed as covering holders of existing authorisations.
Seetõttu tuleks artikli 13 lõiget 1 mõista nii, et see hõlmab kehtiva loa omanikke.
Otherwise, there is a difference in treatment between holders of existing authorisations (no dossier needed) and new applications for authorisation (dossier needed) which is unjust.
Vastasel juhul koheldakse kehtiva loa omanikke (toimik ei ole vajalik) ja uue loa taotluse esitanud isikuid (toimik on vajalik) erinevalt, mis on ebaõiglane.
I do not find that a convincing explanation of why the holder of an existing authorisation should have to behave in the same way as a new applicant.
Leian, et see ei ole veenev selgitus selle kohta, miks kehtiva loa omanik peaks
Such a lock-out would also have the effect of prohibiting bodies which have already been granted authorisation to use specific plant protection products containing
Selline turulepääsu takistus takistaks ka neil isikutel, kellele on juba antud asjaomaseid toimeaineid sisaldavate konkreetsete taimekaitsevahendite kasutamise luba, nende
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-361/06 themselves have, or have access to, an Annex II dossier.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — KOHTUASI C-361/06 kellel endal II lisa kohast toimikut ei ole või kellel puudub sellele juurdepääs, ja seda ei tohiks teha ühegi sellise taotleja huvides.
It would in my view be both disproportionate and anti-competitive so to remove a previously-acquired right, validly granted under Article 8 of Directive 91/414.
Minu arvates oleks varem direktiivi 91/414 artikli 8 alusel seaduslikult antud õiguse äravõtmine ülemäärane ja konkurentsi kahjustav.
I am not prepared to construe Article 13(1) in that way.
Mina artikli 13 lõiget 1 nii ei tõlgendaks.
I therefore conclude that a holder of an existing authorisation does not come within the scope of Article 13(1).
Seetõttu leian, et kehtiva loa omanik ei kuulu artikli 13 lõike 1 kohaldamisalasse.
In reply to that submission, Agrichem states that it has in fact already completed such a dossier, but was unable to do so before the deadline set out in Article 4(1) of Directive 2002/37.
Vastusena sellele väitele teatab Agrichem, et ta tegelikult juba koostas sellise toimiku, kuid ei suutnud seda teha enne direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 sätestatud tähtpäeva.
Agrichem argues that it has made no profit from the work of the applicants.
Agrichem väidab, et ta ei ole saanud taotlejate tööst mingit kasu.
The effect of Article 13(3)
Artikli 13 lõike 3 mõju
On the legal level, Agrichem argues that on a proper reading of Article 4(1) of Directive 2002/37, all a company must show in order to retain an existing authorisation is the information in Annex I, which is already in the public domain.
Õiguslikust aspektist väidab Agrichem, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 õige tõlgenduse kohaselt peab äriühing kehtiva loa säilitamiseks esitama ainult I lisas sisalduvad andmed, mis on juba avalikud.
This would therefore operate smoothly in conjunction with Article 13 of Directive 91/414, which would only restrict the use of information in the Annex II and III dossiers.
Seetõttu oleks see kooskõlas direktiivi 91/414 artikliga 13, mis piirab ainult II ja III lisa kohastes toimikutes sisalduva teabe kasutamist.
Such a reading sits more naturally with the wording of the directives themselves.
Selline tõlgendus sobib paremini kokku direktiivide sõnastusega.
An alternative argument which has been proposed is that Article 13(3) prevents a Member State from making use of the contents of an Annex II or III dossier for the benefit of parties which do not have access to such a dossier.
Lisaks väideti, et artikli 13 lõige 3 takistab liikmesriikidel II või III lisa kohase toimiku sisu kasutamist nende poolte huvides, kellel sellist toimikut ei ole.
The applicants submit that Article 13(3) of Directive 91/414 aims to protect the investments of notifying parties by way of a ‘closed dossier’ system.
Taotlejad väidavad, et direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 eesmärk on kaitsta teate esitanud poolte investeeringuid „suletud toimiku” süsteemiga.
They argue that for a period of five years following notification, information contained in such dossiers must not be used by, or to the benefit of, any applicants for authorisation which do not
Nad väidavad, et viie aasta jooksul pärast teatamist ei tohi toimikus sisalduvat teavet kasutada ükski loa taotleja,
I do not read Article 4(1) of Directive 2002/37 as requiring the holder of an existing authorisation to have access to an Annex II or Annex III dossier.
Minu arvates ei nõua direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 1, et kehtiva loa omanikul peab olema juurdepääs II või III lisa kohasele toimikule.
It follows that Article 13(3) of Directive 91/414 cannot be relied upon by the applicants, as it does not apply in such a situation. Agrichem holds
Järelikult ei saa taotlejad toetuda direktiivi 91/414 artikli 13 lõikele 3, sest see ei ole kõnealuses olukorras kohaldatav.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE data protection legislation 20would apply, in the absence of any other, more specific, provisions.
FEINCHEMIE SCHWEBDA JA BAYER CROPSCIENCE näib, et sellises olukorras tuleks muude, konkreetsemate sätete puudumisel kohaldada tavapäraseid andmekaitset käsitlevaid õigusakte.
Those general provisions on data protection allow the need to preserve the confidentiality of business secrets to be taken into account.
20Nimetatud andmekaitset käsitlevad üldsätted võimaldavad arvesse võtta ärisaladuse konfidentsiaalsust.
existing authorisations for certain plant protection products containing ethofumesate as an active substance which it was granted in accordance with Article 8(2) of Directive 91/414.
Agrichemil on toimeainena etofumesaati sisaldavate teatud taimekaitsevahendite kehtiv luba, mis anti talle kooskõlas direktiivi 91/414 artikli 8 lõikega 2.
It is not a new applicant and therefore does not fall within the scope of Article 13(1) of Directive 91/414.
Ta ei ole uus taotleja ega kuulu seetõttu direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 1 kohaldamisalasse.