natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case 2395/2003/GG concerned the question of whether meetings of the Council in its legislative capacity should always be public.
Juhtum 2395/2003/GG puudutas küsimust, kas nõukogu kui õiguslooja koosolekud peavad alati olema avalikud.
The Ombudsman considered that the principle that decisions should be taken “as openly as possible” (Article 1(2) of the Treaty on European Union) applies to the Council.
Ombudsmani arvates kehtib nõukogu kohta põhimõte, et “otsused tehakse nii avalikult kui võimalik” (Euroopa Liidu lepingu artikli 1 lõige 2).
Article 207 of the EC Treaty (concerning the Council’s adoption of its own rules of procedure) does not provide that the degree to which the Council’s meetings in its legislative capacity are to be open to the public should be regarded as a political choice and leW to the Council’s discretion.
Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 207 (puudutab nõukogu kodukorra vastuvõtmist) pole sätestatud, et asjaolu, kui avalikud on nõukogu koosolekud õigusloojana, on poliitiline otsus ja peab jääma nõukogu pädevusse.
New Rules of Procedure adopted by the Council in 2000 already provided for increased openness of its legislative meetings, thus making clear that steps to increase the transparency of its legislative activity had to, and could be, taken under Community law as it presently stands.
Nõukogu aastal 2000 vastu võetud uues kodukorras ongi sätestatud õigusloomega seotud koosolekute suurem avatus, mis näitab selgelt, et praeguse ühenduse õiguse raames tuleb ja saab astuda samme õigusloomealase tegevuse läbipaistvuse suurendamiseks.
The Ombudsman therefore made a Special Report to the European Parliament.
Seetõmu esitas ombudsman Euroopa Parlamendile eriaruande.
The Report recommended that the Council should review its refusal to decide to meet publicly whenever it is acting in its legislative capacity.
Eriaruandes soovitas ombudsman nõukogul läbi vaadata oma otsus keelduda avaliku koosoleku pidamisest, tegutsedes õigusloojana.
Complaints concerning data protection and cooperation with the European Data Protection Supervisor
Andmekaitset puudutavad kaebused ja koostöö Euroopa andmekaitseinspektoriga
In case 224/2004/PB, the Ombudsman found that a Commission Representation had failed to comply with certain requirements of Regulation 45/20018in communicating with the complainant.
Juhtumi 224/2004/PB puhul otsustas ombudsman, et komisjoni esindus ei täitnud kaebuse edastamisel määruse 45/20018 teatud nõudeid.
The Ombudsman’s decision on the case included some general comments on the Ombudsman’s provision of information to, and possible consultation with, the European Data Protection Supervisor (EDPS), who is responsible for ensuring, with respect to the processing of personal data, that Community institutions and bodies respect the fundamental rights and freedoms of natural persons and in particular their right to privacy.
Ombudsmani otsus antud juhtumi kohta sisaldas üldisi märkusi selle kohta, kuidas ombudsman edastab teavet Euroopa andmekaitseinspektorile, kes vastutab selle eest, et ühenduse institutsioonid ja asutused järgiksid isikuandmete töötlemisel füüsiliste isikute põhiõigusi ja -vabadusi, eelkõige nende õigust eraelu puutumatusele, ning vajadusel konsulteerib temaga.
In particular, the Ombudsman noted that he would inform the EDPS of his decisions in cases concerning data protection and that he might consider it useful to consult the EDPS in certain cases involving complex issues of legal interpretation.
Ombudsman tõstis eriti esile asjaolu, et ta teavitab andmekaitseinspektorit oma otsustest andmekaitset puudutavate juhtumite kohta, ning et ta võib pidada vajalikuks konsulteerida Euroopa andmekaitseinspektoriga juhtumite puhul, mis hõlmavad keerulist juriidilist tõlgendamist.
Regulation (EC) 45/2001 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.
Määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta, EÜT 2001 L 8, lk 1.
The Commission as guardian of the Treaty
Komisjon asutamislepingute täitmise järelevalvajana
The rule of law is a founding principle of the European Union and one of the Commission’s most important duties is to be the guardian of the Treaty9.
Õigusriik on Euroopa Liidu üks aluspõhimõmeid ning komisjoni tähtsamaid kohustusi on olla asutamislepingute täitmise järelevalvaja9.
Article 226 of the EC Treaty creates a general procedure under which the Commission may investigate and refer to the Court of Justice possible infringements of Community law by Member States.
EÜ asutamislepingu artikliga 226 on kehtestatud üldine kord, mille kohaselt võib komisjon uurida ja esitada Euroopa Kohtule ühenduse õiguse võimalikke rikkumisi liikmesriikide poolt.
The Commission may open investigations on its own initiative, on the basis of complaints, or in response to requests from the European Parliament to deal with petitions addressed to Parliament under Article 194 of the EC Treaty.
Komisjon võib alustada uurimisi omal algatusel, kaebuse alusel või Euroopa Parlamendi palvel tegeleda parlamendile EÜ asutamislepingu artikli 194 kohaselt esitatud petitsioonidega.
Complaints that are outside the mandate of the European Ombudsman o W en concern alleged infringements of Community law by Member States.
Kaebused, mis ei kuulu Euroopa ombudsmani pädevusse, puudutavad sageli ühenduse õiguse väidetavat rikkumist liikmesriikide poolt.
Many such cases can best be handled by another member of the European Network of Ombudsmen.
Enamasti suudab niisuguseid kaebusi kõige paremini lahendada mõni teine Euroopa ombudsmanide võrgustiku liige.
In some cases, however, the Ombudsman considers it appropriate to transfer the complaint to the Commission to be dealt with under the Article 226 procedure.
Mõnel juhul peab ombudsman siiski vajalikuks saata kaebus edasi komisjonile käsitlemiseks vastavalt artiklis 226 sätestatud menetlusele.
Section 2.5 above gives examples of both approaches.
Eespool punktis 2.5 on toodud näiteid mõlema lähenemisviisi kohta.
As regards the Commission’s procedural obligations towards complainants, the Ombudsman’s main point of reference is a Communication issued by the Commission in 200210.
Kaebusi puudutavate komisjoni menetluslike kohustuste osas tugineb ombudsman eelkõige komisjoni
Point 3 of the Communication contains a well-defined list of circumstances in which the Secretariat-General is entitled not to register correspondence as a complaint.
Teatise punkt 3 sisaldab loetelu selgelt määratletud asjaoludest, mille puhul peasekretariaat ei pea kirja kaebusena registreerima.
Chapter 3 contains summaries of ten decisions that illustrate how the Ombudsman deals with complaints against the Commission in its role as guardian of the Treaty.
Kolmas peatükk sisaldab kümmet otsuse kokkuvõtet, mis näitavad, kuidas ombudsman käsitleb komisjoni kui asutamislepingute täitmise järelevalvaja vastu esitatud kaebusi.
Six of the cases will be mentioned further here.
Neist kuut nimetatakse allpool.
A critical remark was made in case 2229/2003/MHZ (also mentioned in 2.8.1 above) because the Commission had oTered only a general explanation for its delay in completing its investigation of an Article 226 complaint, rather than referring to factors specific to the case.
Juhtumi 2229/2003/MHZ puhul tehti kriitiline märkus (nimetatud ka eespool punktis 2.8.1), sest komisjon oli andnud artikli 226 alusel esitatud kaebuse käsitlemise lõpetamisega viivitamise kohta üksnes üldisi selgitusi, selmet viidata juhtumiga seotud täpsetele asjaoludele.
Three cases were closed because the Ombudsman considered that no further inquiries were justified. ed.
Kolme juhtumi käsitlemine lõpetati, sest ombudsmani arvates ei olnud edasine uurimine õigustatud.
In case 274/2004/JMA, the Commission apologised for the delay in providing information that the complainant had requested about progress in dealing with a complaint concerning the use of EU financial assistance.
Juhtumi 274/2004/JMA puhul vabandas komisjon viivituse pärast, mis oli tekkinud teabe edastamisel kaebuse esitajale ELi finantstoetuste kasutamist käsitleva kaebuse menetlemise kohta.
A further remark was made suggesting that the Commission could clarify its procedures for dealing with such cases in the future.
Tehti lisamärkus, milles soovitati komisjonil muuta niisuguste juhtumitega seotud menetlus selgemaks.
In case 3452/2004/JMA and others, the complainants were concerned that the Commission’s use of the Article 226 procedure threatened to undermine free lending of books from public libraries in Spain.
Juhtumi 3452/2004/JMA ja veel mõne teise juhtumi puhul ei olnud kaebuse esitajad rahul sellega, kuidas komisjon oli kasutanud artiklis 226 sätestatud menetlust, mille tulemusena tekkis oht, et Hispaanias kaob võimalus laenutada avalikest raamatukogudest raamatuid tasuta.
Article 211 of the EC Treaty requires the Commission to ”ensure that the provisions of the Treaty and the measures taken by the institutions pursuant thereto are applied”.
EÜ asutamislepingu artikkel 211 sätestab, et komisjon “tagab käesoleva lepingu sätete ja institutsioonide poolt käesoleva lepingu alusel võetud meetmete rakendamise”.
Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p. 5.
Teatis Euroopa Parlamendile ja Euroopa ombudsmanile suhete kohta kaebuse esitajaga seoses ühenduse õiguse rikkumisega, EÜT 2002 C 244, lk 5.
The Ombudsman reviewed the Commission’s legal reasoning on the merits of two Article 226 complaints.
Ombudsman vaatas uuesti läbi artikli 226 alusel esitatud kahe kaebuse asjaolude komisjonipoolse õigusliku põhjenduse.
In case 1687/2003/JMA, the complainants contested the Commission’s rejection of their complaint against Spain concerning discrimination on grounds of sexual orientation.
Juhtumi 1687/2003/JMA puhul vaidlustasid kaebuse esitajad komisjoni keeldumise käsitleda nende kaebust Hispaania vastu, mis puudutas diskrimineerimist seksuaalse sämumuse alusel.
AWer reviewing the relevant legal framework, the Ombudsman found that the Commission’s position that the specific problems encountered by the complainants fell outside the scope of Community law appeared reasonable.
Pärast asjakohase õigusraamistiku läbivaatamist leidis ombudsman, et komisjoni seisukoht, mille kohaselt kaebusega seotud konkreetsed probleemid ei kuulu ühenduse õiguse reguleerimisalasse, tundus olevat põhjendatud.
In case 1273/2004/GG, the complainant alleged legal error and inconsistency by the Commission in dealing with a dispute concerning the date at which a Community Regulation governing fishing in the waters surrounding the Azores had entered into force.
Juhtumi 1687/2003/JMA puhul väitis kaebuse esitaja, et komisjon on teinud õigusliku vea ega ole olnud järjepidev vaidlustes kuupäeva üle, mil jõustus ühenduse määrus, mis reguleerib kalastamist Assoore ümbritsevates vetes.
The Ombudsman analysed the Regulation and took the view that the Commission’s interpretation was erroneous and inconsistent with a position that it had adopted earlier.
Ombudsman analüüsis määrust ning jõudis seisukohale, mille järgi komisjoni tõlgendus oli ekslik ja mimejärjepidev komisjoni varasema seisukoha suhtes.
Although not an Article 226 complaint, case 933/2004/JMA concerned the Commission’s role as guardian of the fundamental principles and values of the Union in relations with third countries.
Juhtum 933/2004/JMA ei olnud artikli 226 alusel esitatud kaebus, ent puudutas komisjoni rolli liidu põhimõtete ja -väärtuste kaitsjana suhetes kolmandate riikidega.
According to the complainant, the Commission should have invoked the “human rights clause” to suspend the 1996 cooperation agreement with Vietnam.
Kaebuse kohaselt oleks komisjon pidanud võtma aluseks “inimõiguste klausli”, et peatada 1996. aasta koostööleping Vietnamiga.
The Ombudsman found the Commission’s explanation for not suspending the agreement to be reasonable on the basis of the criteria set out in the Commission’s 1995 Communication on the inclusion of a “human rights clause” in agreements with third countries.
Ombudsman leidis, et komisjoni selgitus lepingu mimepeatamise kohta on põhjendatud kriteeriumide järgi, mis olid kehtestatud komisjoni 1995. aasta teatisega inimõiguste klausli lisamise kohta kolmandate riikidega sõlmitavatesse lepingutesse.
Tenders, contracts and grants
Avalikud hanked, lepingud ja toetused
Community institutions and bodies use contracts both to obtain the goods and services needed to perform their functions and as an instrument to govern grants and subsidies that they provide under a variety of EU programmes11
Ühenduse institutsioonid ja asutused kasutavad hankelepinguid nii oma ülesannete täitmiseks vajalike kaupade ja teenuste hankimiseks kui ka ELi mitmesuguste programmide raames antavate toetuste ja subsiidiumide reguleerimise vahendina11
The Ombudsman can deal with complaints about the award (or non-award) of contracts and about the management of contracts.
Ombudsman võib käsitleda kaebusi lepingute sõlmimise (või mimesõlmimise) ning nende haldamise kohta.
However, where a question of possible breach of contract arises, the Ombudsman limits his inquiry to examining whether the Community institution or body has provided a coherent and reasonable account of the legal basis for its actions and why it believes that its view of the contractual position is justified. ed.
Kui tekib küsimus lepingu võimaliku rikkumise kohta, uurib ombudsman ainult seda, kas ühenduse institutsioon või asutus on esitanud selge ja mõistliku aruande oma tegevuse õigusliku aluse kohta ning selle kohta, miks institutsioon või asutus peab oma seisukohta kõnealuse lepingu küsimuses põhjendatuks.
Chapter 3 contains summaries of 16 decisions that illustrate how the Ombudsman deals with complaints of this kind.
Kolmas peatükk sisaldab 16 otsuse kokkuvõmeid, mis näitavad, kuidas ombudsman sedalaadi kaebusi käsitleb.
Eleven of the cases will be mentioned further here.
Järgnevalt kirjeldatakse lühidalt neist 11 juhtumit.
Complaints relating to employment contracts are dealt with in sub-section 2.8.4.
Töölepingutega seotud kaebusi käsitletakse alapunktis 2.8.4.
Standard contractual conditions were also at issue in case 338/2004/OV, in which the complainant NGO argued that the Commission should take stronger measures to prevent job advertisements that indicate an intention to discriminate on grounds of language.
Lepingute standardtingimused olid probleemiks ka juhtumi 338/2004/OV puhul, kus kaebuse esitajast valitsusväline organisatsioon nõudis, et komisjon võtaks rangemad meetmed selleks, et ei avaldataks töökuulutusi, mis viitavad keele alusel diskrimineerimisele.
The Ombudsman accepted the Commission’s arguments against the inclusion, in its own contracts, of special clauses forbidding such discrimination.
Ombudsman nõustus komisjoni argumentidega niisugust diskrimineerimist keelavate erisätete oma lepingutesse lisamise vastu.
The Ombudsman also suggested that the Commission could transmit any evidence of linguistic discrimination by one of its contractors or beneficiaries to the responsible national authority or provide the person submiming the evidence with the contact details of that authority.
Ombudsman soovitas komisjonil saata liikmesriigi pädevale asutusele tõendid juhtumite kohta, kus keegi komisjoni alltöövõtjatest või hüvitise saajatest oli mõnda isikut keele alusel diskrimineerinud, või anda tõendite esitajale pädeva asutuse kontaktandmed.
Four decisions concerned complaints about the award of grant contracts.
Neli otsust puudutasid kaebusi toetuslepingu sõlmimise kohta.
In two cases, the complainant challenged the merits of the decision to reject an application.
Kahel juhul seadis kaebuse esitaja kahtluse alla taotluse tagasilükkamisotsuse alused.
The Ombudsman took the view that his review of the grounds for rejection should be limited to assessing whether there was a manifest error (1365/2004/TN and 758/2004/ELB).
Ombudsman oli seisukohal, et tagasilükkamise aluste läbivaatamine peaks tema puhul piirduma hinnanguga selle kohta, kas tegemist on ilmse eksitusega (1365/2004/TN ja 758/2004/ELB).
In the lamer case, the Ombudsman considered that the absence of a mechanism to appeal against the evaluation made by independent experts did not, in itself, constitute structural or systemic maladministration.
Viimase juhtumi puhul arvas ombudsman, et mehhanismi puudumine kaebuse esitamiseks sõltumatute ekspertide hindamise tulemuste kohta ei ole iseenesest struktuurne või süsteemne haldusomavoli.
In the specific circumstances of case 2411/2003/MHZ, the Ombudsman took the view that the Commission should have given bemer advice to an NGO by drawing its amention to a fundamental condition of eligibility for a type of grant.
Juhtumi 2411/2003/MHZ asjaolusid arvestades oli ombudsman seisukohal, et komisjon oleks pidanud andma valitsusvälisele organisatsioonile paremini nõu, juhtides tolle tähelepanu teatud liiki toetuste saamise põhitingimusele.
In case 2673/2004/PB, the Ombudsman found the Commission’s explanation of its decision to exclude profit-making entities from eligibility for a particular call for proposals to be reasonable.
Juhtumi 2673/2004/PB puhul leidis ombudsman, et komisjon oli mõistlikult selgitanud oma otsust mime pidada tulundusühinguid teatud projektikonkursil abikõlbulikuks.
Two decisions concerned the Commission’s compliance with tender procedures.
Kaks otsust puudutasid pakkumismenetluse järgimist komisjoni poolt.
In 1808/2004/JMA, the complainant questioned the propriety of a telephone conversation that had taken place between the Commission services and a rival bidder.
Juhtumi 1808/2004/JMA puhul seadis kaebuse esitaja kahtluse alla komisjoni teenistuse ja konkureeriva pakkuja vahelise telefonivestluse kohasuse.
The Ombudsman found no evidence of impropriety but noted that it would have been easier for the Commission to have dealt with the complainant’s concerns if it had been able to produce a wrimen record of the telephone conversation in question.
Ombudsman ei leidnud mingeid tõendeid kõne ebakohasuse kohta, kuid märkis, et komisjonil oleks olnud lihtsam lahendada kaebuse esitaja tõstatatud küsimust, kui komisjon oleks kõne sisu dokumenteerinud.
The Ombudsman therefore suggested that the Commission review its internal rules on telephone logs in the framework of calls for tender.
Sellest tulenevalt tegi ombudsman emepaneku, et komisjon vaataks läbi oma sise-eeskirjad telefonikõnede dokumenteerimise kohta seoses pakkumiskutsetega.
Case 538/2004/TN raised a question as to whether a bidder was entitled to insist that the Commission should strictly enforce a requirement concerning the number of copies of each tender that had to be submimed.
Juhtum 538/2004/TN tõstatas küsimuse, kas pakkujal on õigus komisjonilt nõuda, et see jõustaks rangemalt nõuet esitada igast pakkumisest teatud arv eksemplare.
The Commission adopted the position that correct application of its Vade Mecum on public procurement procedures did not require it to consider as inadmissible a bid that had not been submimed in the number of copies specified in the call for tenders.
Komisjon väljendas seisukohta, et tema avaliku hanke menetluse vademeekum ei sisalda nõuet jäma välja pakkumine, mis ei ole esitatud nii mitmes arvus eksemplarides, nagu on märgitud pakkumiskutses.
The Ombudsman suggested that, to avoid the possible appearance of unfairness to bidders who do submit the correct number of copies, the Commission could re-examine the relationship between the Vade Mecum and calls for tenders in this regard.
Ombudsman soovitas komisjonil vaadata vademeekumi ja pakkumiskutsete vaheline seos uuesti läbi, et vältida olukorda, kus õige arvu eksemplare esitanud pakkujatele võib tunduda, et neid koheldakse ebaõiglaselt.
The Commission’s response referred to the principles of proportionality, equal
Komisjon viitas oma vastuses finantsmääruse artiklis 89 sätestatud proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise, mimediskrimineerimise ja võimalikult laiaulatusliku pakkumise põhimõtetele.
COMPLAINTS AND INQUIRIES treatment, nondiscrimination and broadest competition, laid down in Article 89 of the Financial Regulation.
KAEBUSED JA UURIMISED
Section 2.8.1 above has already noted that three cases were closed in which draW recommendations had been made concerning the information available to candidates in recruitment competitions (see summary of case 2097/2003/PB in section 3.1.3 below).
Juhtumi 2191/2003/TN puhul lahkus komisjoni tööle võetud ekspert ametist pärast seda, kui teda oli Euroopa Liitu mimekuuluvas riigis solvatud ja ähvardatud.
Chapter 3 contains 15 other summaries of decisions in this category.
Pärast uurimise lõppu leidis ombudsman, et komisjon oli kaebuse esitaja abistamiseks võtnud asjakohased meetmed.
Five of the cases gave rise to friendly solutions and two others were semled by the institution.
Ombudsman märkis aga, et komisjoni ja kaebuse esitaja vahelisi suhteid oleks parandanud see, kui komisjon oleks kaebuse esitajale varem selgitanud, mida on tema aitamiseks tehtud, selle asemel et jäma mulje, nagu oleks komisjoni peamine huvi näidata, et kaebuse esitaja on ise oma ebaõnnes süüdi.
Six cases will be mentioned further here.
Lõpuks komisjon vabandas ja lubas tehtud märkust edaspidi arvesse võma. a.
In case 839/2004/MHZ, the Ombudsman suggested that, to avoid misunderstandings and improve relations with candidates, EPSO could make explicit in future notices of competition (i) that an invitation to am end pre-selection tests does not imply that the candidate’s eligibility has been fully checked and (ii) that the wrimen tests of candidates who are subsequently found to be ineligible will not be marked.
Juhtumi 471/2004/OV puhul oli tegemist järelmeetmete võtmisega varasema kaebuse suhtes (juhtum 1200/2003/OV, ülevaade antud 2004. aasta aruandes), mille puhul ombudsman leidis, et kaebuse esitaja õigust kaitsele ei arvestatud, kui Euroopa Liidu politsei missioon Sarajevos (ELPM) tema lepingu enne tähtaega lõpetas.
EPSO subsequently announced that future notices of competition would indeed mention these two points.
Pärast seda kui ombudsman palus nõukogult abi, nõustus ELPM kaebuse esitajale välja maksma palga, mis ta oleks saanud teenistuse lepingujärgse lõpuni.
In case 2107/2002/PB, the Commission accepted, with eT ect from 1 March 2005, a draW recommendation to abolish its age limit for traineeships.
Ombudsman märkis veel, et kaebuse esitajal on õigus kasutada juhtumi 1200/2003/OV järeldusi oma maine taastamiseks.
Two decisions dealt with the termination of employment contracts.
Kaks otsust käsitlesid erimenetlusi, mida rakendatakse ühenduste personali puhul.
In case 2191/2003/TN, an expert employed by the Commission resigned a W er becoming subject to insults and threats in a non-EU country.
Juhtumi 140/2004/PB puhul analüüsis ombudsman varem kehtinud eeskirju “informaatorite” kohta ja arvas muu hulgas, et eeskirjade järgi pidi OLAF andma informaatorile kõikide juhtumite puhul teavet ajavahemikul, mil OLAF lootis oma uurimise lõpetada.
At the end of his inquiry, the Ombudsman considered that the Commission appeared to have taken appropriate action to assist the complainant.
Juhtumi 620/2004/PB puhul otsustas ombudsman, et haldusuurimisel, mis puudutas ühe ametniku väidetavat ahistamist teise ametniku poolt, tuleb austada kaebuse esitaja õigust olla ära kuulatud.
However, he pointed out that it would have been conducive to bemer relations between the Commission and the complainant for the Commission to have explained earlier what it had done to help the complainant, rather than giving the impression that it was mainly concerned to show that the complainant was the author of his own misfortune.
Samas ei ole vaja edastada kõiki uur`ate kasutatud materjale kaebuse esitajale, eeldusel et enne uurimise aruande lõplikku valmimist teavitatakse kaebuse esitajat uur`ate esialgsetest faktilistest järeldustest ja asjakohasest tõendusmaterjalist ning antakse kaebuse esitajale mõistlik võimalus neid kommenteerida.