natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its fourth complaint, the Commission takes the view that, by requiring undertakings whose registered office is outside Luxembourg territory and which post workers there to deposit, before the start of the posting, with an ad hoc agent residing in Luxembourg, the documents necessary for monitoring compliance with their obligations under the Law of 20 December 2002 and to leave them there for an indeterminate period after the provision of services has ceased, Article 8 of that Law constitutes a restriction on freedom to provide services.
Neljanda väitega leiab komisjon, et pannes ettevõtjatele, kelle registrijärgne asukoht on väljaspool Luksemburgi territooriumi ja kes lähetavad sinna töötajaid, kohustuse anda enne töötajate lähetamist Luksemburgis asuva ad hoc esindaja kätte hoiule ettevõtjatel 20. detsembri 2002. aasta seaduse kohaselt lasuvate kohustuste täitmise kontrollimiseks vajalikud dokumendid ja jätta need sinna määramata ajaks pärast teenuste osutamise lõpetamist, piirab selle seaduse artikkel 8 teenuste osutamise vabadust.
The system of cooperation and exchange of information provided for in Article 4 of Directive 96/71 makes such an obligation superfluous.
Direktiivi 96/71 artiklis 4 sätestatud koostöö ja teavitamise süsteem muudab sellise kohustuse ülearuseks.
The Grand Duchy of Luxembourg states, first of all, that the cooperation mechanism to which the Commission refers does not enable the competent administrative authorities to carry out ordinary checks with the necessary effectiveness.
Luksemburgi Suurhertsogiriik väidab esiteks, et koostöömehhanism, millele komisjon viitab, ei võimalda pädevatel haldusasutustel viia tavalist kontrolli läbi nõutava tulemuslikkusega.
Next, it contends that the contested national provision does not require any specific legal form with respect to the role of agent.
Teiseks täpsustab ta, et vaidlusalune siseriiklik säte ei näe esindaja ülesannete täitmiseks ette mingit kindlat juriidilist vormi.
Lastly, apart from the deposit of the documents necessary for monitoring with the agent for a period following the posting, the documents do not have to be lodged until the day on when the provision of services concerned begins.
Kolmandaks märgib ta, et arvestamata seda, et kontrollimiseks vajalikud dokumendid peavad olema esindaja käes hoiul lähetamisele järgneva ajavahemiku jooksul, eeldatakse nende hoiuleandmist alles alates vastava teenuse osutamise alguskuupäevast.
It is not disputed that the obligation provided for in Article 8 of the Law of 20 December 2002 involves an additional administrative and financial burden for undertakings established in another Member State, so that the latter are not on an equal footing, from the point of view of competition, with employers established in the host Member State and they may be dissuaded from providing services in the latter Member State.
Vaidlustatud ei ole seda, et 20. detsembri 2002. aasta seaduse artiklis 8 sätestatud kohustus tekitab teises liikmesriigis asutatud ettevõtjatele täiendava haldus- ja finantskoorma, nii et nad ei ole konkurentsi seisukohast võrdses olukorras vastuvõtvas liikmesriigis asutatud tööandjatega ning nad võivad olla sunnitud loobuma teenuste osutamisest viimati nimetatud liikmesriigis.
First, the contested provision requires that the agent with whom the documents are lodged reside in Luxembourg.
Ühelt poolt nõuab vaidlusalune säte, et esindaja, kelle kätte antakse hoiule nõutavad dokumendid, asuks Luksemburgis.
Second, that provision lays down an obligation to retain the documents relating inter alia to the information referred to in Article 7 of the Law of 20 December 2002, without, however, defining the period over which those documents must be retained or specifying whether that obligation concerns only the period after the service is provided or whether it also concerns a period prior to its commencement.
Teiselt poolt kehtestab see säte kohustuse säilitada eelkõige dokumente, mis puudutavad 20. detsembri 2002. aasta seaduse artiklis 7 ette nähtud andmeid, määramata siiski kindlaks, millise ajavahemiku jooksul tuleb neid dokumente säilitada, ja täpsustamata, kas selline kohustus puudutab üksnes ajavahemikku pärast teenuste osutamist või ka ajavahemikku enne teenuste osutamise algust.
In order to justify such a restriction on freedom to provide services, the Grand Duchy of Luxembourg cites the need to ensure effective monitoring by the Labour and Mines Inspectorate of compliance with employment legislation.
Õigustamaks sellist teenuste osutamise vabaduse piirangut, viitab Luksemburgi Suurhertsogiriik vajadusele võimaldada tööinspektsioonil teostada tõhusat kontrolli tööseaduste täitmise üle.
In that connection, the Court has held that the effective protection of workers may require that certain documents are kept at the place where the service is provided, or at least in an accessible and clearly identified place in the territory of the host Member State, so that they are available to the authorities of that State responsible for carrying out checks (see, to that effect, Arblade and Others, paragraph 61).
Selles küsimuses on Euroopa Kohus otsustanud, et töötajate tõhusaks kaitseks võib olla vajalik, et teatud dokumendid oleksid kättesaadavad teenuste osutamise kohas või vähemalt vastuvõtva liikmesriigi territooriumil asuvas kohas, kuhu selle riigi kontrolliasutustel on kerge ligi pääseda ja mis on selgelt identifitseeritud (vt selle kohta eespool viidatud Arblade jt kohtuotsus, punkt 61).
However, the Court added, in paragraph 76 of Arblade and Others, that where there is an obligation to keep available and retain certain documents at the address of a natural person residing in the host Member State who holds them as the agent or representative of the employer by whom he has been designated, even after the employer has ceased to employ workers in that State, it is not sufficient, for the purposes of justifying such a restriction on the freedom to provide services, that the presence of such documents within the territory of the host Member State may make it generally easier for the authorities of that State to perform their supervisory task.
Eespool viidatud Arblade jt kohtuotsuse punktis 76 on Euroopa Kohus – seoses kohustusega hoida kättesaadavana ja säilitada teatud dokumente vastuvõtvas liikmesriigis elava füüsilise isiku elukohas, kes hoiab neid dokumente teda määranud tööandja esindajana ka pärast seda, kui sellel tööandjal ei ole kõnesolevas riigis enam töötajaid – siiski täpsustanud, et teenuste osutamise vabaduse piirangu õigustamiseks ei piisa sellest, kui selliste dokumentide olemasolu vastuvõtva liikmesriigi territooriumil hõlbustab üldiselt selle riigi kontrolliasutustel oma ülesannete täitmist.
It must also be shown that those authorities cannot carry out their supervisory task effectively unless the undertaking has, in that Member State, an agent or representative designated to retain the documents in question.
On vaja, et need asutused ei saaks oma kontrolliülesannet tõhusalt täita ilma selleta, et ettevõtjal on selles liikmesriigis kõnesolevaid dokumente säilitav esindaja.
In that connection, the Court has held that a requirement that a natural person domiciled in the territory of a host Member State should retain documents cannot be justified (see, Arblade and Others, paragraph 77).
Sellega seoses leidis Euroopa Kohus, et kohustus säilitada dokumente vastuvõtva liikmesriigi territooriumil elava füüsilise isiku juures ei ole õigustatud (vt eespool viidatud Arblade jt kohtuotsus, punkt 77).
In this case, the Grand Duchy of Luxembourg does not submit any specific evidence in support of the argument that only the retention of the documents concerned by an agent residing in Luxembourg enables the authorities to carry out the checks for which they are responsible.
Antud juhul ei ole Luksemburgi Suurhertsogiriik toonud esile ühtegi konkreetset asjaolu, mis toetaks teesi, et üksnes kõnesolevate dokumentide säilitamine Luksemburgis asuva esindaja poolt võimaldaks ametiasutustel kontrolli teostada.
In any event, a worker present in the place where the services were provided could be designated to ensure that documents necessary for monitoring purposes were made available to the competent national authorities, which would be a measure less restrictive of freedom to provide services and just as effective as the contested obligation.
Igatahes oleks teenuste osutamise kohas viibiva töötaja määramine, et tagada kontrolliks vajalike dokumentide kättesaadavus pädevatele siseriiklikele asutustele, teenuste osutamist vähem piirav, kuid sama tõhus meede kui vaidlusalune kohustus.
For the rest, the Court noted, in paragraph 79 of Arblade and Others, that the organised system for cooperation and exchanges of information between Member States provided for in Article 4 of Directive 96/71 renders superfluous the retention of the documents in the host Member State after the employer has ceased to employ workers there.
Veel tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on eespool viidatud Arblade jt kohtuotsuse punktis 79 toonitanud, et direktiivi 96/71 artiklis 4 sätestatud liikmesriikidevahelise koostöö ja teavitamise süsteem muudab ülearuseks selliste dokumentide säilitamise vastuvõtvas liikmesriigis pärast seda, kui tööandjal ei ole seal enam töötajaid.
Consequently, the Grand Duchy of Luxembourg cannot require undertakings which post workers to do what is necessary to retain such documents on Luxembourg territory when the provision of services comes to an end.
Järelikult ei saa Luksemburgi Suurhertsogiriik töötajaid lähetavatelt ettevõtjatelt nõuda, et need võtaksid vajalikke meetmeid kõnesolevate dokumentide säilitamiseks Luksemburgi territooriumil pärast teenuste osutamise lõpetamist.
Nor can such documents be required to be retained by an agent residing in Luxembourg in so far as, since the undertaking concerned is physically present on Luxembourg territory when the services are provided, the documents in question may be held by a posted worker.
Seetõttu ei saa ka nõuda, et neid dokumente säilitaks Luksemburgis asuv esindaja, kuna asjassepuutuva ettevõtja füüsilise kohalolu tõttu Luksemburgi territooriumil teenuste osutamise ajal võivad need dokumendid olla hoiul lähetatud töötaja käes.
Lastly, it must be pointed out that, although Article 8(2) of the Law of 20 December 2002 does not expressly provide that documents necessary for monitoring purposes must be retained in Luxembourg before the commencement of work, that provision states that the identity of the agent must be communicated to the competent authorities prior to the employment activities envisaged at the latest.
Viimaseks tuleb rõhutada, et kuigi 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 8 lõige 2 ei näe sõnaselgelt ette kohustust säilitada kontrollimiseks vajalikke dokumente Luksemburgis enne töö algust, täpsustab see säte, et esindaja isik tuleb teatada pädevatele asutustele hiljemalt enne kavandatud tasustatava töö algust.
Therefore, the interpretation put forward by the Grand Duchy of Luxembourg, according to which the documents do not have to be available until the date on which the work commences, has no basis in the provision in question.
Luksemburgi Suurhertsogiriigi pakutud tõlgendus, et need dokumendid peavad olema kättesaadavad alles töö alguse päeval, ei leia seega vaidlusalusest sättest tuge.
In any event, such an obligation to retain such documents prior to the commencement of work would constitute an obstacle to freedom to provide services which the Grand Duchy of Luxembourg would have to justify by arguments other than mere doubts as to the effectiveness of the organised system of cooperation or exchanges of information between the Member States provided for in Article 4 of Directive 96/71.
Igatahes kujutab selline kohustus – säilitada dokumente enne töö algust – endast teenuste osutamise vabaduse piirangut, mida Luksemburgi Suurhertsogiriik peab õigustama teistsuguste argumentidega kui pelk kahtlus, kas direktiivi 96/71 artiklis 4 sätestatud liikmesriikidevahelise koostöö ja teavitamise süsteem on tõhus.
It is clear from the foregoing that, since Article 8 of the Law of 20 December 2002 is incompatible with Article 49 EC, the action must be upheld in its entirety.
Eeltoodust tuleneb, et 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikkel 8 on EÜ artikliga 49 vastuolus ning hagi tuleb tervikuna rahuldada.
— by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
– on kuulutanud 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punktid 1, 2, 8 ja 11 kohustuslikeks säteteks, mis kuuluvad siseriikliku avaliku korra kohaldamisalasse;
— by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71;
– on võtnud direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 1 esimese lõigu punkti a sätted üle mittetäielikult;
— by setting out, in Article 7(1) of that Law of 20 December 2002, conditions relating to access to the basic information necessary for monitoring purposes by the competent national authorities with insufficient clarity to ensure legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg; and
– on 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõikes 1 sätestanud kontrollimiseks vajalikele andmetele juurdepääsu käsitlevad tingimused viisil, mis ei ole piisavalt selge, et tagada töötajaid Luksemburgi lähetada soovivatele ettevõtjatele õiguskindlus;
— by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be retained in Luxembourg by an ad hoc agent resident there, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 3(1) of Directive 96/71, read in conjunction with Article 10 thereof, and Articles 49 EC and 50 EC.
– on nimetatud seaduse artiklis 8 sätestanud, et kontrollimiseks vajalikud dokumendid peavad olema hoiule antud Luksemburgis asuva ad hoc esindaja kätte.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been asked that for in the successful party’s pleadings.
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since the Commission has asked that the Grand Duchy of Luxembourg be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Grand Duchy of Luxembourg must be ordered to pay the costs.
Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Luksemburgi Suurhertsogiriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Luksemburgi Suurhertsogiriigilt.
— by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 transposing Directive 96/71/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services and the monitoring of the implementation of labour law to be mandatory provisions falling under national public policy;
– on kuulutanud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ „Töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega” ülevõtmist ja tööõiguse kohaldamise järelevalvet käsitleva 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punktid 1, 2, 8 ja 11 kohustuslikeks säteteks, mis kuuluvad siseriikliku avaliku korra kohaldamisalasse,
— by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services;
– on võtnud direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 1 esimese lõigu punkti a sätted üle mittetäielikult,
— by setting out, in Article 7(1) of that Law of 20 December 2002, conditions relating to access to the basic information necessary for monitoring purposes by the competent national authorities with insufficient clarity to ensure legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg; and
– on 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõikes 1 sätestanud kontrollimiseks vajalikele andmetele pädevate siseriiklike asutuste juurdepääsu käsitlevad tingimused viisil, mis ei ole piisavalt selge, et tagada töötajaid Luksemburgi lähetada soovivatele ettevõtjatele õiguskindlus,
— by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be retained in Luxembourg by an ad hoc agent resident there,
– on nimetatud seaduse artiklis 8 sätestanud, et kontrollimiseks vajalikud dokumendid peavad olema hoiule antud Luksemburgis asuva ad hoc esindaja kätte.
(Reference for a preliminary ruling from the Bundesvergabeamt)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesvergabeamt)
(Public procurement — Directive 92/50/EEC — Procedures for the award of public service contracts — Concept of ‘award of a contract’)
Riigihange – Direktiiv 92/50/EMÜ – Teenuste riigihankemenetlus – Mõiste „riigihange”
Approximation of laws — Procedures for the award of public service contracts — Directive 92/50 — Award of a contract — Meaning — Amendments to the provisions of a public contract during the currency of the contract
Õigusaktide ühtlustamine – Teenuste riigihankemenetlus – Direktiiv 92/50 – Riigihankelepingu sõlmimine – Mõiste – Kehtiva riigihankelepingu klauslite muutmine
(Council Directive 92/50, Arts 3(1), 8 and 9)
(Nõukogu direktiiv 92/50, artikli 3 lõiked 1, 8 ja 9)
SUMMARY — CASE C-454/06
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-454/06
The terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1), 8 and 9 of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts must be interpreted as not covering a situation where services supplied to the contracting authority by the initial service provider are transferred to another service provider established as a limited liability company, the sole shareholder of which is the initial service provider, controlling the new service provider and giving it instructions, provided that the initial service provider continues to assume responsibility for compliance with the contractual obligations.
Direktiivi 92/50/EMÜ (millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord) artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu selline olukord, kus algne pakkuja annab hankijale teenuste osutamise üle ühele teisele teenuseosutajale, kes on asutatud sellise äriühingu vormis, mille ainuomanik ta ise on, ning kelle üle ta omab kontrolli ning kellele ta annab korraldusi, eeldusel et esialgne teenuseosutaja vastutab jätkuvalt lepinguliste kohustuste täitmise eest.
Although the substitution of a new contractual partner for the one to which the contracting authority had initially awarded the contract must be regarded as constituting such a material change to one of the essential terms of the public contract in question, unless that substitution was provided for in the terms of the initial contract, the fact remains that an internal reorganisation of the contractual partner does not modify in any fundamental manner the terms of the initial contract.
Kuigi on tõsi, et selle lepingupartneri, kellega hankija algselt sõlmis riigihankelepingu, asendamist uuega võib üldiselt pidada asjaomase riigihankelepingu oluliste tingimuste muutmiseks, v.a siis, kui see vahetus sisaldus esialgse riigihankelepingu tingimustes, kujutab selline kokkulepe endast vaid lepingupartneri sisemist ümberkujundamist, mis ei tähenda algse riigihankelepingu tingimuste olulist muutmist.
Accordingly, when the new contractual partner is a whollyowned subsidiary of the former contractual partner and the latter has the power to instruct the subsidiary in the conduct and management of its business and the two companies are bound by a contract under which profit and loss are transferred, such an arrangement does not constitute a change to an essential term of the contract liable to constitute a new award of contract within the meaning of Directive 92/50.
Seega ei ole juhul, kui uus lepingupartner kuulub sajaprotsendiliselt varasema lepingupartneri tütarettevõtjale, kelle suhtes tal on korralduste tegemise õigus, ja kui need kaks üksust on sõlminud kasumi ja kahjumi ülekandmise lepingu, sellise kokkulepe puhul tegemist riigihankelepingu olulise muudatusega, mida tuleks pidada uue riigihankelepingu sõlmimiseks direktiivi 92/50 tähenduses.
(see paras 34, 35, 40, 43-45, operative part 1)
(vt punktid 34, 35, 40, 43–45, resolutiivosa punkt 1)
The terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1) and 8 and 9 of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts must be interpreted as not covering an adjustment of
Menetluse läbipaistvuse ja pakkujate võrdse kohtlemise tagamiseks tuleb kehtiva riigihankelepingu klauslite muutmist pidada uue riigihankelepingu sõlmimiseks direktiivi 92/50 tähenduses juhul, kui need muudatused on algse riigihankelepingu tingimustest oluliselt erinevad ja kui neist ilmneb järelikult poolte soov pidada uusi läbirääkimisi lepingu oluliste tingimuste osas.
Amendments to the provisions of a public contract during the currency of the contract constitute a new award of a contract within the meaning of Direct ive 92/50 when they are materially different in character from the original contract and, therefore, such as to demonstrate the intention of the parties to renegotiate the essential terms of that contract.
Riigihankelepingu kehtivuse ajal tehtud muudatust võib pidada oluliseks juhul, kui muudatusega tuuakse lepingusse sisse tingimusi, mida ei olnud seatud algse hankemenetluse ajal ja mis oleksid juhul, kui nad oleksid olnud seatud esialgses hankemenetluses, võimaldanud osaleda hankemenetluses ka teistel kui esialgu vastuvõetavaks tunnistatud pakkujatel.
An amendment to a public contract during its currency may be regarded as being material when it introduces conditions which, had they been part of the initial award procedure, would have allowed for the admission of tenderers other than those initially admitted.
Direktiivi 92/50 (millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord) artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu algse lepingu muutmine tingimuste tõttu, mis on muutunud sõltumata lepingust, nagu algselt liikmesriigi vääringus esitatud lepingutasude eurodesse
PRESSETEXT NACHRICHTENAGENTUR the initial agreement to accommodate changed external circumstances, such as the conversion to euros of prices initially expressed in national currency, a minimal reduction in the prices in order to round them off, and a reference to a new price index where provision was made in the initial agreement to replace the price index fixed previously.
PRESSETEXT NACHRICHTENAGENTUR ümberarvestamine, nende tasude väga väike vähendamine nende ümardamiseks ja viitamine uuele hinnaindeksile, mis asendab algses lepingus eelnevalt kokku lepitud hinnaindeksi.
accompanied by an adjustment of their intrinsic amount, which may even exceed the amount authorised by the rele -vant provisions relating to the introduction of the euro, without giving rise to a new award of a contract, provided the adjustment is minimal and objectively justified; this is so where it tends to facilitate the performance of the contract, for example, by simplifying billing procedures.
tingimusel et selline muutus on väga väike ja objektiivselt põhjendatav sellega, et see hõlbustab lepingu täitmist, näiteks lihtsustab arveldustoiminguid.
With respect to the reformulation of the indexation clause, the reference to a new price index does not constitute an amendment to the essential conditions of the initial agreement such as to constitute a new award of a contract within the meaning of Directive 92/50 in so far as that reformulation merely applied the stipulations of the basic agreement as regards keeping the indexation clause up to date.
Väärtuse tagamise klausli ümbersõnastamise osas võib asuda seisukohale, et viitamine uuele hinnaindeksile ei kujuta endast algse riigihankelepingu olulist muudatust, mis tähendaks uue riigihankelepingu sõlmimist direktiivi 92/50 tähenduses, juhul kui see ümbersõnastamine piirdus ainult põhilepingu tingimuste kohaldamisega indekseerimisklausli ajakohastamiseks.