natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 21 May 2003, the Commission adopted Decision 2003/707/EC relating to a proceeding under Article 82 EC (Case COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (OJ 2003 L 263, p. 9; ‘the contested decision’).
Komisjon võttis 21. mail 2003 vastu otsuse 2003/707/EÜ, mis käsitleb EÜ artikli 82 kohaldamise menetlust (Juhtumid COMP/C-1/37.451, 37.578, 37.579 – Deutsche Telecom AG) (ELT L 263, lk 9; edaspidi „vaidlustatud otsus”).
The decision was notified to the applicant on 30 May 2003.
Otsus tehti hagejale teatavaks 30. mail 2003.
According to the Commission, the relevant product or service markets are the upstream market in local network access for the applicant’s competitors at the wholesale level and the downstream market in access to narrowband connections (analogue and ISDN lines) and broadband connections (ADSL lines) at the retail level (recital 91 to the contested decision).
Komisjoni sõnul on asjaomased kaupade ja teenuste turud ühelt poolt hageja konkurentidele kliendiliinile juurdepääsu pakkumise turg võrguteenuste tasemel, mis on turustusahelas eelnev turg, ja teiselt poolt kitsasribaühenduste (analoog- ja ISDN-liinid) ja lairibaühendustega (ADSL-liinid) juurdepääsu turg abonentide tasemel, mis on turustusahelas järgnev turg (vaidlustatud otsus, põhjendus 91).
Geographically, those markets cover the territory of Germany (recital 92 to the contested decision).
Geograafiliselt hõlmavad need turud Saksamaa territooriumi (vaidlustatud otsus, põhjendus 92).
The Commission finds that the applicant holds a dominant position on all the relevant product and service markets (recital 96 to the contested decision).
Komisjon leiab, et hagejal on turgu valitsev seisund kõigil asjaomaste kaupade ja teenuste turgudel (vaidlustatud otsus, põhjendus 96).
According to the Commission, the applicant has infringed Article 82 EC by operating abusive pricing in the form of a ‘margin squeeze’ by charging its competitors prices for wholesale access that are higher than its prices for retail access to the local network (recitals 1, 57, 102 and 103 to the contested decision).
Komisjoni sõnul rikkus hageja EÜ artiklit 82, kuna ta rakendas kuritarvitavat hinnapoliitikat „hinnakruvi efekti” kujul, küsides konkurentidelt võrguteenuste eest kõrgemat hinda kui jaehinnad, mida ta küsis oma abonentidelt (vaidlustatud otsus, põhjendused 1, 57, 102 ja 103).
As regards the margin squeeze, recitals 102 to 105 to the contested decision state:
Hinnakruvi efekti kohta on vaidlustatud otsuse põhjendustes 102–105 kirjutatud:
‘102 A margin squeeze exists if the charges to be paid to [the applicant] for wholesale access, taking monthly charges and one-off charges together, are so expensive that competitors are forced to charge their endusers prices higher than the prices [the applicant] charges its own endusers for similar services.
Hinnakruvi efekt on olemas juhul, kui [hagejale] võrguteenuste eest makstava igakuise abonemenditasu ja ühekordse tasu summa sunnib konkurente abonentidelt küsima kõrgemat hinda kui see, mida [hageja] küsib oma abonentidelt samade teenuste eest.
If wholesale charges are higher than retail charges, [the applicant’s] competitors,
Kui võrguteenuste hinnad on kõrgemad kui jaehinnad, ei ole [hageja] konkurentidel mingil juhul võimalik kasumit saada, isegi kui nad tegutsevad vähemalt sama tõhusalt kui [hageja], kuna
If [the applicant] charges its competitors prices for wholesale access to the local loop that are higher than its own prices for retail local network access, it prevents its competitors from offering access via the local loop in addition to call services.
Kuna [hageja] küsib konkurentidelt kliendiliinile juurdepääsu eest võrguteenuste hinda, mis on suurem kui jaehinnad, mida ta küsib oma abonentidelt, takistab ta konkurentidel pakkuda lisaks tavalistele telefonikõnedele kliendiliinile juurdepääsu teenuseid.
If a competitor might be interested in ordering unbundled local loops in order to offer access services to its customers, [the applicant] forces it to offset its losses on access services out of higher revenue on telephone calls, as [the applicant] itself does.
Sedasi kohustab [hageja] konkurente, kes soovivad tellida eraldatud kliendiliine, et pakkuda oma klientidele ühendusteenuseid, kompenseerima juurdepääsuteenustest tekkivat kahjumit telefonikõnedelt saadava suurema tuluga.
But in recent years call charges have fallen substantially in Germany, so that competitors often have no realistic possibility of offsetting one price against another.
Kuna aga kõnehinnad on viimastel aastatel Saksamaal tugevalt langenud, ei ole konkurentidel tihti majanduslikult võimalik sellist kompenseerimist rakendada.
[The applicant] takes the view that there cannot be abusive pricing in the form of a margin squeeze in the present case, because wholesale charges are imposed by the regulatory authority.
[Hageja] leiab, et käesoleval juhul on kuritarvitavat hinnapoliitikat hinnakruvi efekti kujul võimatu tõendada, kas või seetõttu, et võrguteenuste hinnad kehtestab siduvalt RegTP .
A margin squeeze, [the applicant] contends, must be the result of excessive wholesale prices or insufficient retail prices, or a combination of the two, and it must be legally possible to end the situation by varying either of them.
[Hageja] meelest on hinnakruvi efekt olemas üksnes juhul, kui surve marginaalidele tuleneb tõepoolest võrguteenuste liiga kõrgetest hindadest, liiga madalatest jaehindadest või nende kahe segust ning kui mõlema põhjuse kõrvaldamine oleks õiguslikult võimalik.
But the wholesale price is fixed by the regulatory authority, so that [the applicant] controls only the retail charges, and those are subject to review only for compatibility with the principles of abusive belowcost selling or predation.
[Hageja] leiab siiski, et kuna võrguteenuste hinna määrab kindlaks reguleeriv asutus, võib tema mõjutada üksnes abonentidelt juurdepääsu eest küsitavat hinda, ning et seda hinda saab kontrollida üksnes kuritarvitavate kahjumiga pakkumiste (turult kõrvaldav konkurents) põhimõtte alusel.
Contrary to [the applicant’s] view, however, the margin squeeze is a form of abuse that is relevant to this case.
Vastupidi [hageja] väidetele on hinnakruvi efekti vormis toimuv kuritarvitus käesoleval juhul asjakohane.
On related markets on which competitors
Seotud turgudel, kus konkurendid ostavad
To show that there is a margin squeeze it is sufficient that there should be a disproportion between the two charges such that competition is restricted.
Hinnakruvi efekti olemasolu tõendamiseks piisab esmalt sellest, et kaks hinnataset ei ole proportsioonis, mistõttu tekib konkurentsipiirang.
Of course it has also to be shown that the undertaking subject to price regulation has the commercial discretion to avoid or end the margin squeeze on its own initiative.
Sellele lisandub asjaolu, et ettevõtjal, kelle hinnad on reguleeritud, on tegutsemisruum, mida kasutades ta võib omal algatusel hinnakruvi efekti vältida või selle kõrvaldada.
If it has that discretion, as it has in the present case …, the question which prices the undertaking can change without the intervention of the State is relevant only for purposes of the choice of remedies to bring the margin squeeze to an end.’
Kui see juhtub – nagu käesolevas asjas – […], säilitab küsimus, milliseid hindu asjaomane ettevõtja võib muuta ilma riigi sekkumiseta, oma tähtsuse üksnes hinnakruvi efekti kõrvaldada võimaldavate vahendite valiku seisukohast.”
As regards the methodology of the margin squeeze test, the Commission finds that, through access to the applicant’s local network, its competitors can offer their endusers a range of retail access services, namely analogue narrowband access, digital narrowband access (ISDN) and broadband access in the form of ADSL services.
Mis puudutab hinnakruvi efekti kindlakstegemise meetodit, siis tõdeb komisjon, et hageja kliendiliinile juurdepääsu kaudu saavad tema konkurendid pakkuda oma abonentidele valikut juurdepääsuteenuseid, st kitsasribaühendusega juurdepääsu analoogliinile, kitsasribaühendusega juurdepääsu digitaalliinile (ISDN) või lairibaühendusega juurdepääsu ADSL-i teenuste vormis.
Since RegTP applies single charges for the applicant’s wholesale services, irrespective of the nature of the downstream service provided over the line, the applicant’s monthly and one-off charges (pro rata according to the average length of subscription) for wholesale access must therefore be compared with its monthly and one-off charges (pro rata according to the average length of subscription) for retail access.
Kuna RegTP kehtestab hageja võrguteenustele ühetaolised hinnad, sõltumata selliste turustusahelas järgnevate teenuste olemusest, mida pakutakse koos juurdepääsuga kliendiliinile, tuleb võrrelda hageja võrguteenuste igakuiseid abonemenditasusid ja ühekordseid tasusid, mis on proportsionaalsed abonementlepingute keskmise kestusega, abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste igakuiste abonemenditasude ja ühekordsete tasudega, mis on proportsionaalsed abonementlepingute keskmise kestusega.
In order to calculate the applicant’s average retail access prices, the Commission carries out a quantitative weighting exercise in respect of the applicant’s various retail charges for analogue, ISDN and ADSL lines, and for the ISDN and ADSL line variants (recitals 113, 115, 116, 142 to 151 to the contested decision).
Hageja poolt abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste keskmise tariifi arvutamiseks viib komisjon läbi nende erinevate jaehindade kvantitatiivse kaalumise, mida hageja kohaldab analoog-, ISDN- ja ADSL-liinide suhtes ning ISDN- ja ADSL-liinide erinevat liiki ühenduste suhtes (vaidlustatud otsus, põhjendused 113, 115, 116 ja 142–151).
For the purpose of calculating the margin squeeze, the Commission takes account only of charges for local network access.
Hinnakruvi efekti arvutamisel võtab komisjon arvesse üksnes kliendiliinile juurdepääsu eest küsitavat tariifi.
Telephone call charges are not included in that calculation (recital 119 to the contested decision).
Kõnehindu sellesse arvutusse ei kaasata (vaidlustatud otsus, põhjendus 119).
According to the Commission, ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107 to the contested decision).
Komisjoni arvates „võib järeldada, et kuritarvitav hinnakruvi efekt esineb juhul, kui vahe turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja jaehindade ja võrguteenuste nende hindade vahel, mida ta küsib konkurentidele osutatavate võrreldavate teenuste eest, on negatiivne või ebapiisav selleks, et katta turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja tootepõhised kulud, mis kaasnevad tema enda teenuste osutamisega abonentidele turustusahelas järgneval turul” (vaidlustatud otsus, põhjendus 107).
The Commission reaches the conclusion in its margin squeeze calculations that there was a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices between 1998 and 2001 (recital 153 to the contested decision).
Hinnakruvi efekti puudutavates arvutustes jõuab komisjon järeldusele, et ajavahemikus 1998–2001 oli hageja jaehindade ja võrguteenuste hindade vahe negatiivne (vaidlustatud otsus, põhjendus 153).
That spread was positive in 2002 (recital 154 to the contested decision).
Aastal 2002 oli see vahe positiivne (vaidlustatud otsus, põhjendus 154).
However, as the positive spread was insufficient to cover the applicant’s productspecific costs linked to the provision of retail services, there was a margin squeeze in 2002 (recitals 154 and 160 to the contested decision).
Kuna positiivne marginaal oli siiski ebapiisav, et katta hageja tootepõhised kulud, mis on seotud abonentidele teenuste osutamisega, säilis hinnakruvi efekt ka aastal 2002 (vaidlustatud otsus, põhjendused 154 ja 160).
That margin squeeze still existed at the time of the adoption of the contested decision (recital 161 to the contested decision).
Kõnealune efekt oli olemas veel ka vaidlustatud otsuse vastuvõtmise hetkel (vaidlustatud otsus, põhjendus 161).
The Commission goes on to find that the applicant’s wholesale and retail charges are subject to sector-specific regulation.
Komisjon tõdeb seejärel, et hageja võrguteenuste hindade ja jaehindade suhtes toimub tõepoolest valdkondlik reguleerimine.
Nevertheless, the applicant has sufficient discretion to restructure its charges so as to reduce or indeed put an end to the margin squeeze (recitals 57, 105, and 163 to 175 to the contested decision).
Sellegipoolest on hagejal piisav tegutsemisruum, et hindade ümberkujundamise teel hinnakruvi efekti vähendada või see kõrvaldada (vaidlustatud otsus, põhjendused 57, 105 ja 163–175).
The Commission concedes that, from 1 January 2002, the applicant no longer had discretion to increase retail prices for analogue or ISDN lines.
Komisjon möönab, et alates 1. jaanuarist 2002 ei olnud hagejal enam tegutsemisruumi analoog- ja ISDN-liinidega seotud jaehindade tõstmiseks.
However, it could have reduced the margin squeeze by increasing its charges for ADSL lines (recitals 171 to 175 and 206 to the contested decision).
Sellegipoolest oleks hageja võinud hinnakruvi efekti vähendada, tõstes ADSL-liinidega seotud hindu (vaidlustatud otsus, põhjendused 171–175 ja 206).
The Commission concludes in recital 199 to the contested decision:
Komisjon järeldab vaidlustatud otsuse põhjenduses 199:
‘[The applicant] is abusing its dominant position on the relevant markets for direct access to its fixed telephone network.
„[Hageja] kuritarvitab turgu valitsevat seisundit asjaomastel turgudel oma tavatelefonivõrgule otsese juurdepääsu osas.
Such abuse consists in charging unfair prices
Kuritarvitamine seisneb konkurentidele
In the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges.
Ajavahemikus 1998. aasta algusest 2001. aasta lõpuni oli [hagejal] võimalus hinnakruvi efekt täielikult kõrvaldada abonentidelt küsitavate tariifide muutmise teel.
Since the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges not subject to the price cap system.’
Alates 2002. aastast oli [hagejal] igal juhul jätkuvalt võimalik hinnakruvi efekti vähendada, tõstes ADSL-liinidega seotud tariife, mille suhtes ei kehti hinnalaesüsteem.”
Having assessed the infringement as a serious infringement for the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, and a minor infringement for the period since the beginning of 2002, the Commission imposed a fine of EUR 12.6 million (recitals 207 and 212 to the contested decision).
Olles tuvastanud, et rikkumine oli ajavahemikus 1998. aasta algusest 2001. aasta lõpuni raske ja alates 2002. aasta algusest kerge, määras komisjon trahvi summas 12,6 miljonit eurot (vaidlustatud otsus, põhjendused 207 ja 212).
The operative part of the contested decision reads as follows:
Vaidlustatud otsuse resolutiivosa on järgmine:
[The applicant] has since 1998 infringed Article 82(a) of the EC Treaty by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network.
Alates 1998. aastast on [hageja] rikkunud EÜ artikli 82 [punkti] a sätteid seeläbi, et ta küsib kliendiliinile juurdepääsu eest konkurentidelt ja [oma] abonentidelt ebaõiglasi liitumistasusid ja igakuiseid abonemenditasusid, takistades märkimisväärselt konkurentsi kliendiliinile juurdepääsu turul.
[The applicant] shall immediately bring to an end the infringement referred to in Article 1 and shall refrain from repeating any act or conduct described in Article 1.
[Hageja] peab viivitamata lõpetama artiklis 1 nimetatud rikkumise ning hoiduma kordamast artiklis 1 märgitud tegusid või käitumist.
For the infringement referred to in Article 1, a fine of EUR 12.6 million is hereby imposed on [the applicant].
Artiklis 1 nimetatud rikkumise eest määratakse [hagejale] trahv summas 12,6 miljonit eurot.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 July 2003, the applicant brought the present action.
Hageja esitas hagiavalduse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. juulil 2003.
By documents lodged at the Registry of the Court of First Instance on 12 December 2003, Arcor AG & Co. KG (‘the first intervener’), and CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, subsequently known as Tropolys NRW GmbH, then II - 502
Esimese Astme Kohtu kantseleisse 12. detsembril 2003 saabunud avaldustega palusid esiteks Arcor AG & Co. KG (edaspidi „menetlusse astuja 1”) ja teiseks CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, hiljem Tropolys NRW GmbH, nüüd II - 502
By letter of 30 January 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of certain passages in the application, the defence, the reply and certain annexes relating thereto.
Hageja esitas 30. jaanuari 2004. aasta kirjaga Esimese Astme Kohtule taotluse käsitleda konfidentsiaalsena hagiavalduse, kostja vastuse, repliigi ja nende dokumentide mõnede lisade teatavaid osasid.
By letter of 22 March 2004, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of a passage in the rejoinder.
Hageja esitas 22. märtsi 2004.. aasta kirjaga Esimese Astme Kohtule taotluse käsitleda konfidentsiaalsena vasturepliigi ühte osa.
By order of the President of the First Chamber of the Court of First Instance of 6 May 2004, the companies mentioned in paragraph 48 above were granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Esimese Astme Kohtu esimese koja esimehe 6. mai 2004. aasta määrusega lubati eespool punktis 48 nimetatud äriühingutel astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks.
The decision on the validity of the request for confidential treatment was reserved.
Andmete konfidentsiaalsena käsitlemise taotluse põhjendatuse küsimus otsustati lahendada edaspidi.
Nonconfidential versions of various procedural documents, prepared by the applicant, were sent to the first and second interveners.
Erinevate menetlusdokumentide mittekonfidentsiaalsed versioonid, mis hageja ette valmistas, edastati menetlusse astujatele 1 ja 2.
By letters of 24 June 2004, the first and second interveners contested the confidentiality of various passages which were obscured in the nonconfidential versions of the procedural documents.
Menetlusse astujad 1 ja 2 vaidlustasid 24. juuni 2004. aasta kirjadega erinevate selliste osade konfidentsiaalsuse, mis menetlusdokumentide mittekonfidentsiaalses versioonis olid kustutatud.
On 14 July 2004, the second intervener lodged its statement in intervention; the first intervener did likewise on 2 August 2004.
Menetlusse astuja 2 esitas 14. juulil 2004 oma seisukohad. Menetlusse astuja 1 esitas oma seisukohad 2. augustil 2004.
The main parties submitted their observations on the statements in intervention.
Hageja ja kostja esitasid oma märkused menetlusse astujate seisukohtade kohta.
By letter of 20 December 2004, the applicant lodged observations on the objections of the first and second interveners concerning the request for confidentiality.
Hageja esitas 20. detsembri 2004. aasta kirjaga märkused vastuväidete kohta, mis menetlusse astujad 1 ja 2 olid esitanud andmete konfidentsiaalsena käsitlemise taotlusele.
By order of 15 June 2006, the President of the Fifth Chamber partly granted the applicant’s request for confidentiality.
Viienda koja esimees rahuldas 15. juuni 2006. aasta määrusega hageja esitatud andmete konfidentsiaalsena käsitlemise taotluse osaliselt.
By letter of 14 September 2006, the second intervener informed the Court that the first intervener had become the legal successor to ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG. By the same letter, it informed the Court, in accordance with Article 99 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, that, to avoid duplication of interveners, it was withdrawing the intervention of ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, which had become Arcor AG & Co. KG. 58
Menetlusse astuja 2 teavitas 14. septembri 2006. aasta kirjaga Esimese Astme Kohut sellest, et menetlusse astuja 1 oli saanud ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG õigusjärglaseks. Sama kirjaga teatas ta Esimese Astme Kohtule vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklile 99, et selleks, et vältida kahekordset menetlusse astuja staatust, võtab ta ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, nüüd Arcor AG & Co. KG, menetlusse astumise avalduse tagasi. 58
By order of the President of the Fifth Chamber of the Court of First Instance of 30 November 2006, Arcor AG & Co. KG, formerly ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, was removed from the case as second intervener. II - 504
Esimese Astme Kohtu viienda koja presidendi 30. novembri 2006. aasta määrusega arvati Arcor AG & Co. KG, varem ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, käesolevas asjas menetlusse astuja 2 moodustavate äriühingute hulgast välja. II - 504
On 11 December 2006, after hearing the parties, the Court decided to refer the present case to the Fifth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance.
Esimese Astme Kohus otsustas 11. detsembril 2006 pärast poolte ärakuulamist suunata kohtuasja lahendamiseks Esimese Astme Kohtu viiendale kojale laiendatud koosseisus.
Upon hearing the Judge-Rapporteur, the Court of First Instance (Fifth Chamber) decided to open the oral procedure and, by way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, put written questions to the applicant and to the Commission and requested them to produce certain documents.
Ettekandja-kohtuniku ettekande alusel otsustas Esimese Astme Kohus (viies koda) alustada suulist menetlust ja esitas kodukorra artiklis 64 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames hagejale ja komisjonile kirjalikult küsimusi ning palus neil esitada teatavad dokumendid.
The main parties complied with those requests within the prescribed period.
Pooled täitsid need nõudmised määratud tähtaja jooksul.
By letter of 21 March 2007, the applicant sent the Court a request for confidential treatment of various matters in the Commission’s statement of 5 March 2007 containing the replies to the Court’s written questions.
Hageja esitas 21. märtsi 2007. aasta kirjaga Esimese Astme Kohtule taotluse käsitleda konfidentsiaalsena erinevaid andmeid, mis sisalduvad komisjoni 5. märtsi 2007. aasta kirjas, mis sisaldab vastuseid Esimese Astme Kohtu kirjalikele küsimustele.
The first and second interveners did not raise any objections to that request for confidentiality, and a nonconfidential version of the Commission’s statement, which was prepared by the applicant, was sent to the first and second interveners.
Menetlusse astujad 1 ja 2 ei esitanud sellele andmete konfidentsiaalsena käsitlemise taotlusele vastuväiteid ning komisjoni kirja mittekonfidentsiaalne versioon, mille hageja ette valmistas, edastati menetlusse astujatele 1 ja 2.
As Judge Dehousse was unable to sit in the present case, the President of the Court of First Instance designated Judge Wahl to complete the Chamber pursuant to Article 32(3) of the Rules of Procedure on 29 March 2007.
Kuna kohtunik F. Dehousse’il esines takistus käesoleva asja läbivaatamisel osalemiseks, määras Esimese Astme Kohtu president 29. märtsil 2007 kodukorra artikli 32 lõike 3 alusel koja koosseisu täiendamiseks kotta kohtunik N. Wahli.
The parties presented oral argument and their answers to the questions put by the Court at the hearing on 3 May 2007.
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 3. mai 2007. aasta kohtuistungil.
— annul the contested decision or, in the alternative, reduce the fine imposed by the Commission in Article 3 of the contested decision at the Court’s discretion;
– tühistada vaidlustatud otsus ja teise võimalusena vähendada komisjoni poolt vaidlustatud otsuse artiklis 3 määratud trahvi, kasutades oma suveräänset hindamispädevust;
— order the Commission to pay the costs, including extra-judicial costs.
– mõista kohtukulud, sealhulgas õigusabikulud, välja komisjonilt.