natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commission Decision 2001/462/EC, ECSC of 23 May 2001 on the terms of reference of hearing ocers in certain competition proceedings (OJ L 162, 19.6.2001, p. 21).
Komisjoni 23. mai 2001. aasta otsus 2001/462/EÜ, ESTÜ ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes (EÜT L 162, lk 21; ELT eriväljaanne 08/02, lk 151).
Judgment of 5 April 2006 in Case T 351/02 Deutsche Bahn v Commission, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 5. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-351/02: Deutsche Bahn v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ L 83, 27.3.1999, p. 1).
Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ [artikli 88] kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
Proceedings letter at issue does not stem from the adoption of a denitive decision on the complaint by the college of Commissioners or that such a decision was not published.
Selles osas ei oma tähtsust, et vaidlusalune kiri ei ole seotud komisjoni kolleegiumi lõpliku otsuse tegemisega kaebuse kohta või et seda otsust ei ole avaldatud.
Finally, and fourthly, in its order in Schneider Electric v Commission 9, the Court of First Instance ruled, for the first time, on the admissibility of an action against a Commission decision to open the detailed examination phase of a concentration.
Viimaks, neljandas kohtuasjas Schneider Electric v. komisjon9 antud määruses võttis Esimese Astme Kohus esimest korda seisukoha koondumistehingu põhjaliku uurimismenetluse alustamise kohta tehtud komisjoni otsuse peale esitatud hagi vastuvõetavuse kohta.
In this case, the Commission had adopted such a decision in the course of the administrative procedure re-opened following two judgments annulling the decision declaring the concentration between Schneider Electric and Legrand, two producers of low voltage electrical equipment, to be incompatible with the common market, and annulling the decision splitting the two entities 10. The applicant challenged the Commission decisions to open a detailed examination procedure and to formally close the procedure.
Nimetatud kohtuasjas tegi komisjon sellise otsuse haldusemenetluse käigus, mida alustati uuesti pärast kahte kohtuotsust, millega tühistati kahe madalpinge elektriseadmete tootja, Schneider Electricu ja Legrand’i koondumise ühisturuga kokkusobimatuse kohta tehtud otsus ning otsus nende kahe ettevõtja lahutamise kohta.10 Hageja vaidlustas komisjoni otsused ühest küljest alustada põhjalikku uurimismenetlust ja teisest küljest menetlus ametlikult lõpetada.
In its order, the Court of First Instance concluded, on the basis of the facts of the case, that an undertaking which, having secured the annulment by the Court of First Instance of a Commission decision prohibiting it from implementing a concentration, transfers the undertaking it had acquired within the time limit available to the Commission for the adoption of a new decision, cannot claim that it is adversely aected either by a Commission decision, taken after the decision to make that transfer, to reopen the procedure for detailed examination of the operation, or by a Commission decision, subsequent to the transfer, to formally close that procedure which has thus become devoid of purpose.
Juhtumi asjaoludest järeldas Esimese Astme Kohus oma määruses, et ettevõtja, kes pärast koondumist keelava komisjoni otsuse tühistamist Esimese Astme Kohtus võõrandab ettevõtte, mille ta oli omandanud tähtaja jooksul, kui komisjon pidi tegema uue otsuse, ei saa väita, et tema huve kahjustab pärast selle võõrandamisotsuse vastuvõtmist tehtud komisjoni otsus alustada uuesti koondumise ametlikku uurimismenetlust või selle võõrandamise toimumise järel tehtud komisjoni otsus ametlikult lõpetada nimetatud menetlus, mille ese oli ära langenud.
The Court of First Instance also ruled obiter that the decision to open the formal examination procedure was simply a preparatory step.
Teise võimalusena leidis Esimese Astme Kohus, et otsus alustada ametlikku uurimismenetlust on ainult ettevalmistav meede.
While it is true that the disputed measure involves extending the suspension of the transaction, as well as the obligation to cooperate with the Commission during the detailed examination phase, those consequences, which flow directly from the regulation and are naturally induced by the prior control of the compatibility of the transaction, amount to no more than the ordinary eects of any procedural step and do not therefore aect the legal position of Schneider Electric.
Kuigi sellise otsusega kaasneb küll tehingu peatamise pikendamine ning komisjoniga koostöö tegemise kohustus põhjaliku uurimismenetluse käigus, ei ületa need tagajärjed – mis tulenevad vahetult koondumistehingutele sel ajal kohaldatavast määrusest ja on loomulikult tuletatavad tehingu ühisturuga kokkusobivuse eelnevast kontrollist – menetlustoimingule omast toimet ega mõjuta seega Schneider Electricu õiguslikku seisundit.
In that connection the Court of First Instance rejected the analogy with the Community State aid regime suggested by that undertaking.
Esimese Astme Kohus ei nõustunud nimetatud ettevõtja pakutud võimalusega kohaldada analoogiat ühenduse riigiabi korraga.
Unlike a decision taken under Article 88(2) EC, which, according to the caselaw of the Court of Justice, is liable in certain cases to have independent legal eects 11, the decision to open the detailed examination procedure does not, in itself, impose any obligation which does not already follow from the notication of the concentration to the Commission on the initiative of the undertakings concerned.
Erinevalt EÜ artikli 88 lõike 2 alusel tehtud otsusest, mis Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib teatud juhtudel tekitada iseseisvaid õiguslikke tagajärgi,11 ei kaasne põhjaliku uurimismenetluse alustamise otsusega iseenesest mingit kohustust, mis ei oleks juba tuletatav asjaomaste ettevõtjate initsiatiivil komisjonile koondumistehingust teatamisest.
Order of 31 January 2006 in Case T-48/03 Schneider Electric v Commission (under appeal, Case C-188/06 P), not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 31. jaanuari 2006. aasta määrus kohtuasjas T-48/03: Schneider Electric v. komisjon (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-188/06 P), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Judgments of 22 October 2002 in Case T-310/01 Schneider Electric v Commission [2002] ECR II-4071 and in Case T-77/02 Schneider Electric v Commission [2002] ECR II-4201.
Esimese Astme Kohtu 22. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-310/01: Schneider Electric v. komisjon, EKL 2002, lk II-4071, ja otsus kohtuasjas T-77/02, EKL 2002, lk II-4201.
Judgment of the Court of Justice in Case C-312/90 Spain v Commission [1992] ECR I-4117, paragraphs 21 to 23.
Euroopa Kohtu 30. juuni 1992. aasta otsus kohtuasjas C-312/90: Hispaania v. komisjon, EKL 1992, lk I-4117, punktid 21–23.
Court of First Instance them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are dierentiated from all other persons and by virtue of those factors distinguishes them individually just as in the case of the person addressed 12.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saavad teised füüsilised ja juriidilised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, ainult siis väita, et see puudutab neid isiklikult, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga.12
In 2006, the Court of First Instance applied those principles, inter alia in the case resulting in the judgment in Boyle and Others v Commission 13. That case concerned a Commission decision addressed to Ireland rejecting a request to increase the objectives of the Multiannual guidance programme for the Irish fishing fleet (‘MAGP IV’).
Esimese Astme Kohus kohaldas neid põhimõtteid 2006. aastal eelkõige kohtuasjas, mis oli aluseks kohtuotsusele Boyle jt v. komisjon.13 Selles asjas käsitleti komisjoni otsust, mille adressaadiks oli Iirimaa ja millega jäeti rahuldamata Iirimaa kalalaevastiku taotlus laiendada mitmeaastase arendusprogrammi („POP IV”) eesmärke.
The Court of First Instance held that although the applicants, who were owners of vessels belonging to the Irish fishing fleet, were not the addressees of the decision, they were nonetheless concerned by it.
Esimese Astme Kohus leidis, et Iirimaa kalalaevastiku osaks olevate laevade omanikest hagejad olid otsusest isiklikult puudutatud, olgugi et nad ei olnud selle otsuse adressaadid.
The request for an increase made by Ireland was made up of all of the individual requests of owners of vessels, including the applicants’requests.
Iirimaa esitatud eesmärkide laiendamise taotlus koosnes tegelikult laevaomanike üksikute taotluste kogumist, mille hulgas olid ka hagejate taotlused.
Although the decision was addressed to Ireland, it applied to a series of identied vessels and had therefore to be considered to be a series of individual decisions, each aecting the legal situation of the owners of those vessels.
Kuigi otsus oli adresseeritud Iirimaale, puudutas see teatud üksikuid nimetatud laevu ning seetõttu tuli seda käsitleda individuaalsete otsuste kogumina, millest igaüks mõjutab nimetatud laevade õiguslikku seisundit.
The number and identity of the vessel-owners in question were fixed and ascertainable even before the date of the contested decision and the Commission was in a position to know that its decision aected solely the interests and positions of those owners.
Asjaomaste laevade omanike hulk ja isikud olid enne vaidlustatud otsuse kuupäeva teada ja kontrollitavad ning komisjon pidi teadma, et tema otsus mõjutab ainuüksi nimetatud omanike huvisid ja seisundit.
The contested decision thus concerned a closed group of identied persons at the time of its adoption, whose rights the Commission intended to regulate.
Vaidlustatud otsus puudutas niisiis piiratud hulka otsuse tegemise hetkel kindlalt määratletud isikuid, kelle õigusi komisjon sellega reguleeris.
The factual situation thus created therefore characterised the applicants by reference to all other persons and distinguished them individually in the same way as an addressee of the decision.
Seetõttu eristavad need asjaolud hagejaid kõigist teistest isikutest ja individualiseerivad neid seega analoogselt otsuse adressaadiks oleva isikuga.
Standing to bring proceedings in litigation on State aid
Õigus esitada hagi riigiabi vaidlustes
In its judgment in Commission v Aktiongemeinschaft Recht und Eigentum, delivered in 2005, the Court of Justice held, first, that an action for the annulment of a decision taken on conclusion of the preliminary phase of examination of aid under Article 88(3) EC brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC, where he seeks to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision, is admissible and, second, that where an applicant calls in question the merits of the decision appraising the aid as such or a decision taken at the end of the formal investigation procedure, an action for annulment of such a decision is admissible only if he succeeds in establishing that he has a particular status within the meaning of the judgment in Plaumann v Commission 14.
2005. aastal tehtud kohtuotsuses komisjon v. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum leidis Euroopa Kohus, et ühest küljest, kui EÜ artikli 88 lõike 2 mõttes asjassepuutuv isik nõuab oma menetluslike õiguste kaitse tagamise tunnustamist, on EÜ artikli 88 lõikes 3 osutatud uurimise esialgse etapi lõpus vastu võetud otsuse tühistamise hagi vastuvõetav ning teisest küljest, kui isik seab kahtluse alla selle, kas abi hindamise otsus kui selline või ametliku uurimismenetluse lõpus tehtud otsus on põhjendatud, siis on sellise otsuse peale esitatud tühistamishagi vastuvõetav vaid juhul, kui ta suudab tõendada, et ta on erilises olukorras kohtuotsuse Plaumann v. komisjon14 tähenduses.
Judgment of the Court of Justice in Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, 107.
Euroopa Kohtu 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann v. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223.
Judgments of 13 June 2006 in Joined Cases T-218/03 to T-240/03 Boyle and Others v Commission (under appeal, Case C-373/06 P), not yet published in the ECR; see also the judgment of 13 June 2006 in Case T-192/03 Atlantean v Commission, not published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 13. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-218/03–T-240/03: Boyle jt v. komisjon (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-373/06 P), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata; vt ka Esimese Astme Kohtu 13. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas T-192/03: Atlantean v. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata.
Judgment of the Court of Justice in Case C-78/03 P Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum [2005] ECR I-10737.
Euroopa Kohtu 13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-78/03 P: komisjon v. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, EKL 2005, lk I-10737.
Two judgments delivered in 2006 enabled the Court of First Instance to clarify the application of that distinction where the Commission took a decision without initiating the formal review procedure 15.
Kahes 2006. aastal tehtud kohtuotsuses sai Esimese Astme Kohus täpsustada selle eristamise kohaldamist, kui komisjon oli teinud otsuse ametlikku uurimismenetlust alustamata.15
First, in Air One v Commission 16, the applicant, an Italian airline company, complained to the Commission alleging that the Italian authorities granted unlawful aid to the air carrier Ryanair in the form of reduced prices for the use of airport and groundhandling services.
Esiteks, kohtuotsusele Air One v. komisjon16 aluseks olnud kohtuasjas esitas hageja, Itaalia lennu rma, komisjonile kaebuse Itaalia ametivõimude poolt lennukompaniile Ryanair lennujaamateenuste ja Itaalia maapealse käitluse hinnaalanduste näol ebaseaduslikult antava abi kohta.
The applicant also called upon the Commission to order the Italian Republic to suspend those aid payments.
Hageja palus samuti komisjonil kohustada Itaalia Vabariiki peatama nimetatud abi maksmine.
Insofar as this was an action for failure to act, which represents one and the same means of redress as an action for annulment, the Court of First Instance needed to establish the admissibility of an action brought by the applicant for annulment of at least one of the measures which the Commission could have adopted on conclusion of the preliminary procedure for examination of aid.
Kuna tegemist oli tegevusetuse tuvastamise hagiga, mis kujutab endast tühistamishagiga ühte ja sama õiguskaitsevahendit, pidi Esimese Astme Kohus tuvastama, kas on vastuvõetav tühistamishagi esitamine hageja poolt vähemalt ühe akti peale, mille komisjon oleks võinud abi esialgse kontrolli menetluse lõpus teha.
To that end the Court of First Instance applied the caselaw of the Court of Justice and, in that connection, it claried the denition of ‘sucient relationship of competition’for an undertaking to be considered a competitor of the recipients of aid and, therefore, concerned within the meaning of Article 88(2) EC.
Esimese Astme Kohus kohaldas selles osas Euroopa Kohtu praktikat ja täpsustas selles kontekstis mõistet„piisav konkurentsisuhe”, et ettevõtjat saaks lugeda abisaajate konkurendiks ning seega asjassepuutuvaks isikuks EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses.
In this case, the Court of First Instance held, in ruling the action admissible, that it was sucient to establish that the applicant and the recipient of aid jointly operate, directly or indirectly, an international airline and that the applicant aims to develop scheduled passenger transport services from or to Italian airports, inter alia regional airports, in relation to which it may be in competition with the recipient.
Esimese Astme Kohus otsustas selles kohtuasjas hagi vastuvõetavaks tunnistamiseks, et piisab selle tuvastamisest, et hageja ning abisaaja kasutavad otseselt või kaudselt koos rahvusvahelist lennuliini ning et hageja tegevuseks on regulaarsete teenuste pakkumine seoses reisijate õhutranspordiga, mille algus- või sihtpunktiks on Itaalia lennujaamad, eelkõige piirkondlikud lennujaamad, mille osas hageja võib abisaajaga konkureerida.
Second, in British Aggregates v Commission 17, the Commission had decided, without initiating the formal review procedure, not to raise objections to the levy under examination.
Teiseks, kohtuotsusele British Aggregates v. komisjon17 aluseks olnud kohtuasjas otsustas komisjon ametlikku uurimismenetlust alustamata mitte esitada kontrollitud maksu kohta vastuväiteid.
The Court of First Instance recalled that if the applicant calls into question the merits of the decision appraising the aid as such, the mere fact that it may be regarded as concerned within the meaning of Article 88(2) EC cannot suce to render the action admissible.
Esimese Astme Kohus tuletas meelde, et kui hageja seab kahtluse alla selle, kas abi hindamise otsus kui selline on põhjendatud, ei saa lihtsalt asjaolu, et teda võib käsitleda asjassepuutuva isikuna EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, olla piisav hagi vastuvõetavaks tunnistamiseks.
The applicant must then demonstrate that it has a particular status within the meaning of the judgment in Plaumann v Commission.
Hageja peab ka tõendama, et tal on eriline seisund eespool viidatud kohtuotsuse Plaumann v. komisjon tähenduses.
That applies in particular where the applicant’s market position is substantially aected by the aid to which the decision at issue relates.
Sellise seisundiga oleks tegemist näiteks juhul, kui kõnealuse otsuse esemeks olev abi mõjutaks oluliselt tema turupositsiooni.
The Court found, in this case, that the applicant, which is an association of undertakings, does not merely seek to challenge the Commission’s refusal to initiate the formal investigation procedure, but also calls into question the merits of the contested decision.
Esimese Astme Kohus sedastas kõnesoleva hagi puhul, et hageja kui ettevõtjate ühendus ei piirdu üksnes sellega, et vaidlustab komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamisest keeldumise, vaid seab kahtluse alla ka vaidlustatud otsuse põhjendatuse.
In considering whether it has explained why the measure under investigation is liable to have a signicant eect on the position of one or more of its members on the relevant market, the Court of First Instance found that the measure was intended to modify generally the allocation of the market between virgin aggregates, which were subject to it, and alternative products, which were exempt.
Uurides seega, kas ta on esitanud põhjused, mille tõttu uuritud meede võib oluliselt mõjutada tema liikmetest vähemalt ühe positsiooni täitematerjalide turul, sedastas Esimese Astme Kohus, et selle meetme eesmärk oli muuta üldiselt turu jagunemist maksustatavate kasutamata täitematerjalide ja maksust vabastatud asendustoodete vahel.
As regards standing to bring proceedings in the area of State aid, see also the judgment of 27 September 2006 in Case T-117/04 Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren and Others v Commission, not yet published in the ECR, in which the Court of First Instance held that an association and its members had no standing to bring proceedings to contest a decision adopted on conclusion of the formal examination procedure provided for by Article 88(2) EC.
Õiguse kohta esitada hagi riigiabi valdkonnas vt ka 27. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-117/04: Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren jt v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, milles Esimese Astme Kohus välistas teatud ühenduse ja selle liikmete õiguse esitada hagi otsuse vaidlustamiseks, mis on tehtud pärast EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud ametlikku uurimismenetlust.
Judgment of 10 May 2006 in Case T-395/04 Air One v Commission, not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 10. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas T-395/04: Air One v. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
Judgment of 13 September 2006 in Case T-210/02 British Aggregates v Commission (under appeal, Case C-487/06 P), not yet published in the ECR.
Esimese Astme Kohtu 13. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-210/02: British Aggregates v. komisjon (apellatsioonimenetluses kohtuasi C-487/06 P), kohtulahendite kogumikus veel avaldamata.
As the measure was likely substantially to aect the competitive situation of certain members of the applicants, its action was admissible.
Esimese Astme Kohus meede võib oluliselt mõjutada hageja teatud liikmete konkurentsiolukorda, on tema hagi vastuvõetav.
In order for an applicant to be considered to be directly concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, two conditions must be met.
Selleks et hagejat saaks lugeda otseselt puudutatuks EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, peab olema täidetud kaks tingimust.
First, the measure at issue must directly aect the legal situation of the person concerned.
Esiteks peab kõnealune õigusakt mõjutama eraisiku õiguslikku seisundit otseselt.
Second, that measure must leave no discretion to the addressees entrusted with the task of implementing it, such implementation being purely automatic and resulting from Community rules without the application of other intermediate rules 18. The second condition is satised where the possibility for addressees not to give eect to the Community measure is purely theoretical and their intention to act in conformity with it is not in doubt 19.
Teiseks ei tohi nimetatud õigusakt jätta tema võimaliku täitmise eest vastutavatele adressaatidele mingisugust kaalutlusõigust, kuna ta on puhtalt automaatse iseloomuga ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme.18 Teine tingimus on täidetud juhul, kui liikmesriigi võimalus kõnealune õigusakt rakendamata jätta on üksnes teoreetiline ja tema soov tekitada sellele vastavaid tagajärgi on väljaspool kahtlust.19
Applying those principles in Boyle and Others v Commission, the Court of First Instance held that a decision rejecting a request to increase the objectives of the Multiannual guidance programme for the Irish fishing fleet (‘MAGP IV’) directly concerned the owners of the vessels in question.
Esimese Astme Kohus leidis neid põhimõtteid eespool viidatud kohtuotsuses Boyle jt v. komisjon kohaldades, et otsus, millega jäeti rahuldamata teatud taotlused laiendada Iirimaa kalalaevastiku mitmeaastase arendusprogrammi („POP IV”) eesmärke, puudutas otseselt asjaomaste laevade omanikke.
In the contested decision, the Commission, as the only authority with competence in the matter, ruled denitively on the eligibility for an increase in capacity of certain particular vessels by reference to the conditions of the application of the applicable legislation.
Vaidlustatud otsuses tegi komisjon ainsa pädeva ametiasutusena lõpliku otsuse teatud kindlate laevade püügimahu suurendamise nõuetekohasuse üle seoses asjaomaste õigusnormide kohaldamise tingimustega.
In finding that the applicants’ vessels were not eligible, the contested decision had the direct and denitive eect of precluding them from the possibility of beneting from a measure of Community law.
Tunnistades hagejatele kuuluvad laevad nõuetele mittevastavaks, jäetakse vaidlustatud otsuse otsese ja lõpliku tagajärjena hagejad ilma võimalusest kasutada ühenduse õiguses ettenähtud meedet.
The national authorities had no discretion as regards their obligation to implement that decision.
Siseriiklikel ametiasutustel puudub nimelt seoses kohustusega see otsus täide viia igasugune kaalutlusõigus.
In that regard the Court of First Instance dismissed the argument that Ireland might in theory decide to grant the additional capacity to the applicants’ vessels up to the ceiling set under MAGP IV.
Esimese Astme Kohus lükkas selles osas tagasi argumendi, mille kohaselt Iirimaa võib teoreetiliselt otsustada määrata hagejate laevadele täiendavad püügimahud POP IV raames kehtestatud ülempiiride ulatuses.