natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The media functions as a platform for open and honest communication about the positive and negative sides of social realities, including migration.
Meedia on koht avatud ja ausaks aruteluks ühiskonnaelu, sealhulgas rände positiivsete ja negatiivsete külgede üle.
It possesses powerful instruments for influencing attitudes in society and providing information for everyone in society, including immigrants.
Meedia käsutuses on võimsad vahendid ühiskonna arvamuse mõjutamiseks ja selle kõigi liikmete, sealhulgas sisserändajate teavitamiseks.
Media organisations are learning to capture the needs of an increasingly diverse audience, remove obstacles and open opportunities in their profession and organisations for people with an immigrant background.
Meediaorganisatsioonid õpivad haarama üha mitmekesisema publiku vajadusi ning kõrvaldama oma elukutses ja organisatsioonides sisserändajatele seatud takistusi, avades neile võimalusi.
Media professionals, governments, politicians, the public, organised civil society and private companies all have a role to play.
Meediatöötajatel, valitsusel, poliitikutel, üldsusel, kodanikuühendustel ja eraettevõtjatel on igaühel oma roll.
This chapter outlines strategies for developing the competencies of integration stakeholders in the world of the media.
Teises peatükis antakse ülevaade integratsiooni sidusrühmade pädevuse arendamise strateegiatest meediamaailmas.
Chapter Three links together public awarenessraising and migrant empowerment as two complementary approaches.
Kolmas peatükk ühendab teineteist täiendavateks lähenemisviisideks üldsuse teadlikkuse suurendamise ja sisserändajate võimaluste parandamise.
Both contribute to the idea that societal integration works as a two-way process of mutual accommodation between immigrants and the general public.
Mõlemad toetavad arusaama, et ühiskonna integratsioon on kahepoolne protsess, milles sisserändajad ja üldsus teineteise omaks võtavad.
Through awareness-raising, policy-makers and practitioners increase the general public’s knowledge on integration issues and sensitivity to the well-being of all their fellow residents.
Teadlikkuse suurendamisega avardavad poliitikakujundajad ja erialatöötajad üldsuse teadmisi integratsiooniküsimustest ja suurendavad üldsuse tundlikkust kõikide kaaselanike heaolu suhtes.
Awareness contributes to empowerment, as specific groups concerned develop more informed opinions on diversity and are empowered to more actively participate in changing opinions.
Teadlikkus aitab kaasa võimaluste parandamisele, sest erinevad asjaomased rühmad kujundavad teadlikumaid arvamusi mitmekesisuse kohta ning saavad võimaluse arvamuste muutmisel aktiivsemalt osaleda.
Empowerment helps immigrants help themselves.
Võimaluste parandamine aitab sisserändajatel ennast aidata.
It builds on immigrants’ knowledge of their own needs and increases their resources and capacities in those areas.
See tugineb sisserändajate teadmistele nende enda vajadustest ning suurendab nende ressursse ja suutlikkust kõnealustes valdkondades.
This enables immigrants and immigrant organisations to make more informed choices and commit to take greater action to change the integration situation.
See võimaldab sisserändajatel ja sisserändajate organisatsioonidel teha teadlikumaid valikuid ning astuda suuremaid samme integratsiooniolukorra muutmiseks.
Empowerment contributes to awareness as projects begin to recognise and build on immigrants’ unique skills as awareness-raisers.
Võimaluste parandamine aitab suurendada teadlikkust, sest projektides hakatakse tunnustama ja lähtekohana kasutama sisserändajate ainulaadseid oskusi teadlikkuse suurendajatena.
Chapter Four presents dialogue platforms as one tool for negotiating integration.
Neljandas peatükis esitletakse arutelufoorumeid kui integratsiooni üht töövahendit.
They promote long-term mutual understanding and trust and can prevent and solve conflicts among and between immigrants, residents, citizens of immigrant and non-immigrant background, and between these diverse groups and the government.
Arutelufoorumid edendavad pikaajalist vastastikust mõistmist ja usaldust ning võivad ära hoida ja lahendada konflikte sisserändajate, elanike, sisserännanute järeltulijatest kodanike ja teiste kodanike seas ja vahel ning nende mitmekesiste rühmade ja valitsuse vahel.
It outlines each step in the process of setting up and running ad-hoc and more permanent dialogue platforms.
Peatükk annab sammsammulise ülevaate ajutiste ja alalisemate arutelufoorumite loomise ja juhtimise protsessist.
It considers what practical obstacles practitioners often need to overcome and what facilitator roles can be built in for a leading public authority or civil society organisation.
Kirjeldatakse, milliseid takistusi erialatöötajatel sageli tuleb ületada ning milliseid koordineerivaid rolle saab anda juhtivale ametiasutusele või kodanikuühendusele.
A successful platform gets an open and respectful exchange of views going and, when done well, helps participants recognise common ground for cooperation to address the needs of their community.
Edukas foorumis toimub avatud ja lugupidav arvamustevahetus ning kui see on edukas, aitab see osalistel ära tunda ühiseid koostööaluseid, millele tuginedes oma kogukonna vajadusi rahuldada.
Picking up where the dialogue platform leaves off, follow-up activities can have the effect of creating new networks between people and organisations on the ground, giving them a shared sense of identity and interest in the well-being of their neighbours.
Arutelufoorumite tulemustele tuginevate järelmeetmetega saab luua inimeste ja organisatsioonide vahel uusi võrgustikke, mis annavad neile ühise identiteeditunde ja huvi oma naabrite heaolu vastu.
Chapter Five examines the acquisition of nationality from a citizen-centred approach to integration.
Viiendas peatükis uuritakse kodakondsuse saamist, lähtudes kodanikupõhisest lähenemisviisist integratsioonile.
Immigrants who see their future in a country have an interest in living there with equal rights, responsibilities and opportunities to participate.
Sisserändajad, kes näevad oma tulevikku konkreetses riigis, on huvitatud selles riigis elamisest võrdsete õiguste, kohustuste ja osalemisvõimalustega.
EU Member States becoming countries of immigration have an interest in full socioeconomic and political inclusion by raising the naturalisation rate of settled first generation residents and by securing the acquisition of nationality for their children born in the country.
Sisserändajatega ELi liikmesriigid on huvitatud nende terviklikust sotsiaal-majanduslikust ja poliitilisest kaasamisest, suurendades esimese põlvkonna sisserändajate naturalisat- siooni ning tagades kodakondsuse andmise sisserännanute lastele, kes on sündinud kõne- aluses riigis.
Certain obstacles in conventional nationality law that are found to unintentionally exclude or discourage today’s applicants are recognised and removed.
Tunnistatakse ja kõrvaldatakse teatavaid takistusi kodakondsusseadustes, mis tänaseid kodakondsuse taotlejaid tahtmatult tõrjuvad või heidutavad.
The elements of the administrative procedure that are most likely to delay or upset the process are reduced.
Vähendatakse haldusmenetluse neid osi, mis protsessi kõige tõenäolisemalt viivitavad või häirivad.
This leads to greater efficiency in implementation and greater service satisfaction among citizens-to-be.
See tõhustab rakendamist ja suurendab tulevaste kodanike rahulolu teenindusega.
One component in the facilitation of procedures that has received higher priority in several Member States is raising participation and interest among the general public.
Üks menetluste lihtsustamise aspekt, mis on mitmes liikmesriigis kõrgemaks prioriteediks seatud, on üldsuse osaluse ja huvi suurendamine.
After the acquisition of nationality, encouraging active citizenship among new and old citizens allows them to shape the shared future of a diverse society.
Pärast kodakondsuse saamist võimaldab uute ja vanade kodanike kodanikuaktiivsuse ärgitamine neil kujundada mitmekesise ühiskonna ühist tulevikku.
Active citizenship links the multiple identities of its members together and enables them to fully contribute to the economic, social, cultural, civic and political life of the country.
Kodanikuaktiivsus loob seoseid ühiskonnaliikmete erinevate identiteetide vahel ning võimaldab neil täielikult kaasa lüüa riigi sotsiaalses, majandus-, kultuuri, kogukonna ja poliitilises elus.
Chapter Six goes through the various strategies to raise the educational attainment and labour market outcomes of immigrant youth.
Kuues peatükk käsitleb mitmesuguseid strateegiaid, mille eesmärk on suurendada noorte sisserändajate haridusalaseid saavutusi ja edu tööturul.
Practitioners learn how biases in the school system or individual socioeconomic factors and language knowledge can have a significant impact on the opportunities and challenges that those with a migration background face at each stage of their education, from infancy to young adulthood.
Erialatöötajad õpivad, kuidas koolisüsteemi kallutatus või üksikud sotsiaal-majanduslikud tegurid ja keeleoskus võivad oluliselt mõjutada sisserändajate võimalusi ja probleeme kõikidel haridusetappidel alates lapsepõlvest kuni täiskasvanuks saamiseni.
Measures can build the capacities of young immigrants themselves and that of mainstream institutions responsible for meeting the learning needs of all students,
Meetmete abil saab suurendada noorte sisserändajate enda, samuti kõikide, nii sisserändajate kui teiste õppurite õppimisvajaduste rahuldamise eest vastutavate tavainstitutsioonide suutlikkust. Koos tugeva
immigrant and native alike. Combined with robust intercultural education, this approach fosters new and greater forms of participation in increasingly diverse schools and their communities.
kultuuridevahelise haridusega edendab kõnealune lähenemisviis uusi ja avaramaid osalemisvorme üha mitmekesisemates koolides ja nende kogukondades.
Enhancing the quality and effectiveness of education and training and making them accessible to immigrants creates more and better career opportunities, which enhance a country’s economic competitiveness and social cohesion.
Hariduse ja koolituse kvaliteedi ja tulemuslikkuse suurendamine ning nende kättesaadavaks tegemine sisserändajatele loob rohkem ja paremaid karjäärivõimalusi, mis suurendavad riigi majanduslikku konkurentsivõimet ja sotsiaalset ühtekuuluvust.
Chapter 1 European exchange of information and good practice
1. peatükk Teabe ja hea tava üleeuroopaline vahetus
European exchange of information and good practice
Teabe ja hea tava üleeuroopaline vahetus
Immigration and integration has grown from an issue of interest to a few specialised stakeholders to one at the top of the agenda of many more and different types of organisations.
Sisseränne ja integratsioon on muutunud vähestele spetsialiseerunud sidus ­rühmadele huvipakkuvast küsimusest palju rohkemate ja eriliigilisemate organisatsioonide üheks peamiseks päevakorrapunktiks.
National and sub-national policies in many areas of integration are increasingly influenced by decisions taken at the EU level.
Paljudes integratsiooni valdkondades mõjutavad riigi ja kohalikku poliitikat üha enam ELi tasemel tehtud otsused.
The making of EU policies can be a lengthy and complicated exercise, with different levels of involvement of national governments, civil society and EU institutions.
ELi poliitika kujundamine võib olla aeganõudev ja keerukas ning selles võivad erineval määral osaleda riikide valitsused, kodanikuühiskond ja ELi institut­sioonid.
The European Commission plays a pivotal role, often as initiator and as coordinator.
Euroopa Komisjonil on keskne, sageli algataja ja koordineerija roll.
To understand their own situation, policy-makers and practitioners at the local, regional and national level must know how policies are shaped at European level and be able to take part in European cooperation mechanisms.
Oma olukorra mõistmiseks peavad kohaliku, piirkondliku ja riigi tasandi poliitikaku­jundajad ja erialatöötajad teadma, kuidas kujundatakse poliitikat Euroopa tasandil, ning suutma osaleda Euroopa koostöömehhanismides.
The first part of this chapter briefly presents how targeted European cooperation on integration currently works.
Käesoleva peatüki esimene osa käsitleb lühidalt küsimust, kuidas Euroopa sihipärane koostöö praegu toimub.
Standards in European Community law are set in areas that greatly impact on the integration of immigrants.
Euroopa Ühenduse õigusega kehtestatakse standardeid valdkondades, mis suurel määral mõjutavad sisserändajate integratsiooni.
Legal cooperation on integration is developing along with new political commitments and technical cooperation.
Integratsiooni valdkonnas tehtav õigusalane koostöö areneb koos uute poliitiliste kohustuste ja tehnilise koostööga.
Within a framework coordinated by the European Commission, a structured exchange of information between the National Contact Points on Integration and the Commission feeds into the meetings of the ministers responsible for integration.
Euroopa Komisjoni koordineeritavas raamistikus toimuv struktureeritud teabevahetus riiklike integratsiooni kontaktpunktide ja komisjoni vahel peegeldub integratsiooni eest vastutavate ministrite kohtumiste aruteludes.
Their conclusions set the priorities for new areas of European cooperation to be implemented and funded through projects of a diverse set of stakeholders and local, regional and national authorities across Europe.
Kohtumiste järeldustega seatakse prioriteedid Euroopa uute koostöövaldkondade jaoks, mille tegevus toimub ja mida rahastatakse kogu Euroopas mitmesuguste sidusrühmade ning kohalike, piirkondlike ja riigi ametiasutuste projektide kaudu.
It is beyond the scope of this chapter to go into the broader context of mainstreaming integration at EU level, which was addressed in the European Commission’s 2005 Communication on the Common Agenda for Integration.
Käesolevas peatükis ei arutata integratsiooni ELi tasandil ühtlustamise laiemat konteksti, mida käsitleb Euroopa Komisjoni 2005. aasta teatis ühise integratsioonikava kohta.
For instance, other areas of European cooperation have taken up the integration of various categories of immigrants, including refugees, in terms of culture, education, employment, entrepreneurship, equal opportunities, health, multilingualism, public opinion, research, social inclusion and urban policy.
Näiteks on muudes Euroopa koostöövaldkondades hakatud tegelema mitut liiki sisserändajate, sealhulgas pagulaste integreerimisega kultuuri, hariduse, tööhõive, ettevõtluse, võrdsete võimaluste, tervishoiu, mitmekeelsuse, avaliku arvamuse, teadusuuringute, sotsiaalse kaasatuse ja linnapoliitika valdkonnas.
In addition, the work of two EU independent agencies is relevant to immigrant integration : the EU’s Agency for Fundamental Rights (FRA), based in Vienna and built on the former European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (EUMC), and the European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions (EUROFOUND), based in Dublin.
Peale selle on sisserändajate integratsiooniga seotud kahe ELi sõltumatu asutuse töö: need on Viinis asuv ning endise Rassismi ja Ksenofoobia Euroopa Järelevalvekeskuse baasil loodud Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet (FRA) ning Dublinis asuv Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fond (Eurofound).
The second part of this chapter describes the three series of technical seminars that produced the three editions of the European Handbook on Integration for policy-makers and practitioners.
Peatüki teises osas kirjeldatakse kolme tehniliste seminaride sarja, mis andsid aluse integratsiooni käsiraamatu kolme väljaande koostamisele.
By collecting and presenting concrete examples from different areas of immigrant integration, the handbook feeds into the larger process of the development of the European framework on integration.
Sisserändajate integreerimise eri valdkondadest kogutud konkreetseid näiteid esitades aitab käsiraamat kaasa Euroopa integratsiooniraamistiku laiemale arengule.
1.1 Targeted European cooperation on integration
1.1 Euroopa sihipärane koostöö integratsiooni valdkonnas
Over the past decade, the national governments of EU Member States have made commitments to increase the EU institutions’ competence and work programmes on the integration of legallyresident third-country nationals.
Viimasel kümnendil on ELi liikmesriikide valitsused võtnud kohustusi suurendada ELi institutsioonide pädevust ja tööprogramme, mis käsitlevad ELis seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike integreerimist.
The EU’s legal competence in the areas of freedom, security and justice was increased under the 1997 Treaty of Amsterdam.
ELi õiguspädevust vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonnas laiendati 1997. aasta Amsterdami lepinguga.
When it came into force in 1999, the Member States agreed, under the Tampere European Council Conclusions, that the aim of more vigorous integration policies would be to ensure the fair treatment of immigrants from outside the EU who are legally living in an EU country.
Lepingu jõustumisel 1999. aastal leppisid liikmesriigid Tamperes kogunenud Euroopa Ülemkogu järeldustes kokku, et jõulisema integratsioonipoliitika eesmärk on tagada ELi liikmesriigis seaduslikult elavate, väljastpoolt ELi pärit sisserändajate õiglane kohtlemine.
States would guarantee for these third-country nationals rights and responsibilities that are as near as possible to those of EU citizens.
Riigid tagaksid kõnealustele kolmandate riikide kodanikele ELi kodanikega võimalikult sarnased õigused ja kohustused.
They would furthermore be offered the opportunity to obtain the country’s nationality.
Peale selle pakutaks neile võimalust saada ELi liikmesriigi kodakondsus.
Community legislation has been enacted that produced European standards in certain areas impacting on integration.
Jõustatud on ühenduse õigusaktid, millega teatavates integratsiooni mõjutavates valdkondades kehtestati Euroopa normid.
Two pieces of legislation have been adopted which impact on the integration of immigrants, namely :
Vastu on võetud kaks sisserändajate integratsiooni mõjutavat õigusakti:
Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32003L0086:EN:NOT
22. septembri 2003. aasta direktiiv 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32003L0086:ET:NOT
Directive 2003/109/EC of 25 November 2003 concerning the status of third-country nationals who are long-term residents http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32003L0109:en:NOT
25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32003L0109:et:NOT
On behalf of the European Commission, the Odysseus Network of Academic Experts undertook studies on the implementation of these Directives.
Direktiivide rakendamist asus Euroopa Komisjoni nimel uurima akadeemiliste ekspertide Odysseuse võrgustik.
The reports are made public at : www.ulb.ac.be/assoc/odysseus/index2.html
Nende aruanded on avaldatud järgmisel veebisaidil: www.ulb.ac.be/assoc/odysseus/index2.html
Furthermore, two pieces of anti-discrimination law have been adopted, namely :
Peale selle on vastu võetud kaks diskrimineerimisvastast õigusakti:
Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 (the Racial Equality Directive) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32000L0043:en:HTML
29. juuni 2000. aasta direktiiv 2000/43/EÜ (rassilise võrdõiguslikkuse direktiiv) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32000L0043:et:HTML
Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 (the Employment Equality Directive)
27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ (võrdse tööalase kohtlemise direktiiv) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32000L0078:ET:HTML
The European Commission’s Network of Independent Legal Experts in the Anti-discrimination field provides advice and assistance to the Commission and the Member States on the transposition and implementation of these two legal instruments.
Komisjoni ja liikmesriike nõustab nende kahe õigusakti ülevõtmisel ja rakendamisel Euroopa Komisjoni diskrimineerimisvastase õiguse sõltumatute ekspertide võrgustik.
Political commitments have also been set by national governments, who use European cooperation to agree on common priorities for action.
Poliitilisi kohustusi on võtnud ka riikide valitsused, kes kasutavad Euroopa koostööd ühiste tegevusprioriteetide kokkuleppimiseks.
The Member States adopted, under the 2004 Council conclusions, the Common Basic Principles for Immigrant Integration Policy. They are reproduced in Annex 1.
Nõukogu 2004. aasta järeldustest lähtudes võtsid liikmesriigid vastu sisserändajate Euroopa Liitu integreerimise poliitika ühised aluspõhimõtted, mis on esitatud I lisas.
The Common Basic Principles aim to :
Ühiste aluspõhimõtete eesmärk on:
•Assist Member States in formulating integration policies by offering them a simple, non-binding guide, with which they can judge and assess their own efforts ;
•aidata liikmesriikidel sõnastada integratsioonipoliitikat, pakkudes neile lihtsat mitte -siduvat juhendit, mille abil nad saavad oma jõupingutuste üle otsustada ja neid hinnata;
•Serve as a basis for Member States to explore how EU, national, regional, and local authorities can interact in the development and implementation of integration policies ;
•olla liikmesriikidele aluseks uurimisel, kuidas ELi, riigi, piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused saavad integratsioonipoliitika arendamisel ja rakendamisel koostööd teha;
•Assist the Council to reflect upon and, over time, agree on EU-level mechanisms and policies needed to support national and local-level integration policy efforts.
•aidata nõukogul mõelda ELi tasandi mehhanismide ja poliitika üle, mis on vajalikud riigi ja kohaliku tasandi poliitiliste jõupingutuste toetamiseks, ja edaspidi nendes kokku leppida.
New political commitments and priorities for European cooperation are made at every European conference of the ministers responsible for integration.
Igal integratsiooni eest vastutavate ministrite Euroopa konverentsil võetakse uusi poliitilisi kohustusi ja seatakse Euroopa koostööle uusi prioriteete.
Three have been held in Groningen (2004), Potsdam (2007), and Vichy (2008), with the next to take place under the Spanish Presidency in 2010.
Konverentsid on toimunud Groningenis (2004), Potsdamis (2007) ja Vichys (2008) ning järgmine korraldatakse 2010. aastal Hispaania eesistumise ajal.
Technical cooperation on integration was established under the ‘Hague Programme,’ the five-year work programme agreed by the EU Member States for closer cooperation to strengthen the development of a common area of freedom, security and justice.
Integratsioonialane tehniline koostöö algatati Haagi programmiga, s.o ELi liikmesriikide vahel kokkulepitud viieaastase tööprogrammiga, mille eesmärk on tihendada koostööd vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ühise ala arengu tugevdamiseks.
New impetus will be given to this area in the ‘Stockholm Programme’ for 2010 to 2014.
Kõnealuse valdkonna töö saab uue tõuke Stockholmi programmiga aastateks 2010–2014.
information across countries would encourage Member States to put the Common Basic Principles into practice and strengthen their integration efforts.
ELi sidusrühmade koostöömehhanismide loomine kogemuste ja teabe vahetamiseks riikide vahel aitaks liikmesriikidel ellu viia ühised aluspõhimõtted ja tugevdada integratsiooni.
The mechanisms listed in this section are the cornerstones of this framework.
Käesolevas jaotises loetletud mehhanismid on selle raamistiku nurgakivid.
In 2002, the National Contact Points on Integration (NCPIs) were brought together as an EU-level intergovernmental network for the exchange of information among representatives of the national ministries responsible for integration and the European Commission.
Riiklikud integratsiooni kontaktpunktid ühendati 2002. aastal ELi tasandi valitsustevaheliseks võrgustikuks, mille raames integratsiooni eest vastutavate ministeeriumide esindajad vahetavad teavet Euroopa Komisjoniga.