natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It illustrates the willingness of the social partners to establish a general framework for the elimination of discrimination against parttime workers and to assist the development of opportunities for parttime working on a basis acceptable to employers and workers.’
See illustreerib tööturu osapoolte tahet kehtestada üldine raamistik osalise tööajaga töötajate diskrimineerimise kõrvaldamiseks ning aidata kaasa osalise tööajaga töötamise võimaluste arendamisele nii tööandjatele kui ka töötajatele vastuvõetaval viisil.”
The provisions of the framework agreement which are relevant to these proceedings are the following:
Käesolevas kohtuasjas omavad tähendust järgmised raamkokkuleppe sätted:
‘General considerations
„Üldkaalutlused
MICHAELER AND OTHERS training opportunities to improve their skills and career opportunities for the mutual benefit of employers and workers and in a manner which would assist the development of enterprises;
MICHAELER JT sobitada kutsetööd ja perekonnaelu ning kasutada oma oskuste ja edutamisväljavaadete parandamiseks õppimis- ja koolitusvõimalusi tööandjate ja töötajate vastastikuseks kasuks ning ettevõtte arengut toetaval viisil;
(a) to provide for the removal of discrimination against parttime workers and to improve the quality of parttime work;
Käesoleva raamkokkuleppe eesmärk on: a) kõrvaldada osalise tööajaga töötajate diskrimineerimine ja parandada osalise tööajaga töötamise kvaliteeti; b) soodustada osalise tööajaga töö arendamist vabatahtlikkuse alusel ja aidata kaasa paindlikule tööaja korraldusele tööandjate ja töötajate vajadusi arvesse võtval viisil.
Clause 4: Principle of nondiscrimination
Klausel 4: Mittediskrimineerimise põhimõte
Clause 5: Opportunities for parttime work
Klausel 5: Osalise tööajaga töötamise võimalused
(b) the social partners, acting within their sphere of competence and through the procedures set out in collective agreements, should identify and review obstacles which may limit opportunities for parttime work and, where appropriate, eliminate them.
Käesoleva kokkuleppe klausli 1 ning osalise tööajaga ja täistööajaga töötajate vahelise mittediskrimineerimise põhimõtte kohaselt: a) peaksid liikmesriigid pärast konsulteerimist tööturu osapooltega vastavalt siseriiklikule seadusele ja tavale identifitseerima ja üle vaatama õiguslikku ja halduslikku laadi takistused, mis võivad piirata osalise tööajaga töötamise võimalusi, ning vajaduse korral need kõrvaldama; b) peaksid tööturu osapooled oma pädevusalal tegutsedes ning kollektiivlepingutes sätestatud korra kohaselt identifitseerima ja üle vaatama takistused, mis võivad piirata osalise tööajaga töötamise võimalusi, ning vajaduse korral need kõrvaldama.
(‘Decree-Law No 61/2000’) imposes on the employer the obligation to send a copy of a parttime employment contract to the provincial office of the competent Labour and Social Security Inspectorate, within 30 days of signature of that contract.
20.3.2000, lk 4; edaspidi „seadusandlik dekreet nr 61/2000”) artikkel 2 kohustas tööandjat esitama pädeva tööinspektsiooni ja sotsiaalkindlustusameti regionaalsele osakonnale 30 päeva jooksul pärast osalise tööajaga töölepingu sõlmimist selle koopia.
Under Article 8 of Decree-Law No 61/2000, the penalty for failure to comply with that obligation was an administrative fine of EUR 15 for each worker concerned and for each day of delay.
Seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artikli 8 kohaselt karistati selle kohustuse rikkumise eest haldustrahviga, mis oli iga asjaomase töötaja kohta 15 eurot iga viivitatud päeva eest.
The obligation to notify laid down in Article 2 of Decree-Law No 61/2000 was repealed by Decree-Law No 276, of 10 September 2003 (ordinary supplement to GURI No 159, of 9 October 2003).
Seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklis 2 sätestatud kohustus esitada lepingu koopia tühistati 10. septembri 2003. aasta seadusandliku dekreediga nr 276 (GURI nr 159 regulaarne lisa, 9.10.2003).
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
By decisions of 25 March and 29 April 2003 the Amt für sozialen Arbeitsschutz, formerly Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen, imposed fines of EUR 233 550 in total on Subito and its legal representatives, Mr Michaeler and Ms Volgger, since they had failed, contrary to Article 2 of Decree-Law No 61/2000, to notify that body of several parttime employment contracts.
Amt für sozialen Arbeitsschutzi (varem Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen) 25. märtsi ja 29. aprilli 2003. aasta otsustega määrati äriühingule Subito ja selle seadusjärgsetele esindajatele O. Michaelerile ja R. Volggerile trahv kogusummas 233 550 eurot, kuna nad olid seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklit 2 rikkudes jätnud sellele inspektsioonile esitamata mitme osalise tööajaga töölepingu koopia.
Subito and its legal representatives brought appeals against those decisions to the Landesgericht Bozen (Bolzano Regional Court) (Italy).
Äriühing Subito ja selle seadusjärgsed esindajad esitasid nende otsuste peale kaebused Landesgericht Bozenile.
In the orders for reference that court questions whether the obligation to give notice of parttime employment contracts is compatible with Directive 97/81.
Eelotsusetaotlustes väljendab viidatud kohus kahtlusi, kas osalise tööajaga töölepingutest teatamise kohustus on kooskõlas direktiiviga 97/81.
While the purpose of that directive is to promote parttime work, the national provisions at issue pursue the opposite objective, since the mandatory notification of parttime employment contracts is a bureaucratic obstacle to that form of organisation of work.
Kuigi selle direktiivi eesmärk on edendada osalise tööajaga töötamist, taotlevad asjaomased siseriiklikud õigusnormid vastupidist eesmärki, sest kohustus teavitada osalise tööajaga töölepingutest on bürokraatlik takistus seda tüüpi töökorraldusele.
By making the cost of parttime work more expensive, the effect of those provisions is also to bring about unequal treatment and a restriction of competition to the advantage of undertakings employing fulltime workers.
Kuna nende sätetega muudetakse osalise tööajaga töötamine kallimaks, toovad need kaasa ka ebavõrdse kohtlemise ja piiravad konkurentsi, soodustades täistööajaga töötajaid kasutavaid ettevõtjaid.
The referring court also states that an indirect effect of the legislation at issue in the main proceedings is to undermine the equality of men and women since parttime work more often involves the latter (Case 170/84 Bilka-Kaufhaus [1986] ECR 1607; Case C-278/93 Freers and Speckmann [1996] ECR I-1165; Case C-243/95 Hill and Stapleton [1998] ECR I-3739, and Joined Cases C-279/96 to C-281/96 Ansaldo Energia and Others [1998] ECR I-5025).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib ühtlasi, et põhikohtuasjas käsitletavad õigusnormid kahjustavad kaudselt ka meeste ja naiste võrdsust, kuna osalise tööajaga töötamine puudutab sagedamini naisi (13. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas 170/84: Bilka-Kaufhaus, EKL 1986, lk 1607; 7. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C-278/93: Freers ja Speckmann, EKL 1996, lk I-1165; 17. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-243/95: Hill ja Stapleton, EKL 1998, lk I-3739, samuti 15. septembri 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-279/96–C-281/96: Ansaldo Energia jt, EKL 1998, lk I-5025).
In those circumstances the Landesgericht Bozen decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Selles olukorras otsustas Landesgericht Bozen menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Are national provisions (Articles 2 and 8 of Decree-Law No 61/2000) which impose an obligation on employers to send a copy of parttime employment contracts within 30 days of their signature to the competent provincial office of the Labour Inspectorate, which provide for imposition of a fine of EUR 15 in respect of each worker concerned and each day of delay in the event of failure to do so, and which do not set an upper limit for the administrative fine … contrary to Community law provisions and Directive 97/81 …?’
„Kas ühenduse õigusnormide ja […] direktiiviga 97/81/EÜ on kooskõlas siseriiklikud õigusnormid (seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklid 2 ja 8), mis panevad tööandjale kohustuse esitada tööinspektsiooni pädevale regionaalsele osakonnale 30 päeva jooksul pärast osalise tööajaga töölepingu sõlmimist selle koopia ning maksta koopia esitamata jätmise korral iga asjaomase töötaja kohta iga viivitatud päeva eest trahvi summas 15 eurot, ilma et oleks kindlaks määratud halduskaristuse […] maksimaalne määr?”
By order of the President of the Court of Justice of 18 April 2007 Cases C-55/07 and C-56/07 were joined for those of the purposes of the written and oral procedures and also for judgment.
Euroopa Kohtu presidendi 18. aprilli 2007. aasta määrusega liideti kohtuasjad C-55/07 ja C-56/07 kirjaliku ja suulise menetluse ning kohtuotsuse huvides.
The Italian Government maintains that the objective pursued by Decree-Law No 61/2000 is the same as that of Directive 97/81 which it transposes into the national legal system, in other words, the protection and encouragement of parttime work.
Itaalia valitsus väidab, et seadusandlik dekreet nr 61/2000 taotleb sama eesmärki kui direktiiv 97/81, mille see dekreet siseriiklikku õiguskorda üle võtab, st osalise tööajaga töötamise kaitset ja soodustamist.
From that point of view, the obligation to give notice of parttime employment contracts is instrumental in ensuring the coordinated action of all of the bodies responsible for the monitoring of work in Italy.
Seda arvestades on kohustus teatada osalise tööajaga töölepingutest vahend, mis aitab Itaalias tagada kõigi tööinspektsiooni ülesandeid täitvate asutuste tegevuse kooskõlastamist.
The measure is one which contributes to combating undeclared work and which ensures that the various bodies which monitor work have an up-to-date database of information on market practices.
See on ebaseadusliku tööturu vastase võitluse meede, mis võimaldab erinevatel tööinspektsioonidel olla andmebaasi vahendusel informeeritud turul valitsevast praktikast.
Far from erecting a bureaucratic obstacle, the measure, it is argued, represents a guarantee to employers of transparency and is of use in combating unlawful work.
See ei ole sugugi bürokraatlik takistus, vaid pigem läbipaistvuse tagatis tööandjatele ja selle abil võideldakse ebaseadusliku tööturu vastu.
Such a formality does not, moreover, create any inequality or any distortion of competition between enterprises.
Lisaks ei tekita selline formaal- sus ettevõtjatevahelist ebavõrdsust ega moonuta konkurentsi.
The Commission of the European Communities considers that the obligation, on penalty of a fine, to notify the Labour Inspectorate of the contracts concerned fails to have regard to the objectives of Directive 97/81.
Euroopa Ühenduste Komisjon leiab, et kohustus esitada trahvi ähvardusel asjaomased lepingud tööinspektsioonile rikub direktiivi 97/81 eesmärki.
The purpose of that directive was, first, to remove any discrimination against parttime workers and, secondly, to facilitate the development of parttime work, inter alia, by the elimination of any obstacles which might discourage undertakings from making use of that form of work.
Esiteks on selle direktiivi eesmärk kaotada osalise tööajaga töötajate diskrimineerimine ja teiseks lihtsustada osalise tööajaga töö arendamist, kaotades takistused, mis võivad pärssida ettevõtjate tahet kasutada seda töövormi.
Directive 97/81 required that parttime work be treated in the same way as fulltime work, whether in relation to working conditions or to access to employment.
Direktiiv 97/81 paneb kohustuse kohelda osalise tööajaga tööd samal viisil kui täistööajaga tööd nii töötingimuste kui ka tööle juurdepääsu osas.
Clause 5 of the framework agreement accordingly precludes the creation of obstacles which are not justified by objective reasons.
Seega on raamkokkuleppe klausliga 5 vastuolus selliste takistuste loomine, mis ei ole objektiivselt õigustatud.
In the recitals in its preamble, the directive refers to establishing a general framework for the elimination of any discrimination against parttime workers and the development of opportunities for parttime work.
Kõnealune direktiiv viitab oma põhjendustes üldisele raamistikule, mille abil kõrvaldatakse osalise tööajaga töötajate diskrimineerimine ning arendatakse osalise tööajaga töötamise võimalusi.
Paragraph 5 of the general considerations of the framework agreement sets out the duty to facilitate access for men and women to parttime work.
Raamkokkuleppe üldpõhjenduste punkt 5 näeb ette, et meeste ja naiste pääsemist osalisele tööajaga tööle tuleb lihtsustada.
While it falls to the national court to determine whether the measure at issue is justified by objective reasons, the Commission questions whether such reasons exist in this case.
Kuigi siseriiklik kohus peab kontrollima, kas kõnealune meede on objektiivselt õigustatud, kahtleb komisjoni, kas käesolevas asjas esinevad sellised õigustused.
The Commission refers to Case C-265/88 Messner [1989] ECR 4209, paragraph 14, and Case C-193/94 Skanavi and Chryssanthakopoulos [1996] ECR I-929, paragraph 36, and points out, in that regard, that the system of penalties accompanying the national measure concerned and, in particular, its proportionality should be taken into consideration.
Viidates 12. detsembri 1989. aasta otsusele kohtuasjas C-265/88: Messner (EKL 1989, lk 4209, punkt 14) ja 29. veebruari 1996. aasta otsusele kohtuasjas C-193/94: Skanavi ja Chryssanthakopoulos (EKL 1996, lk I-929, punkt 36), meenutab komisjon sellega seoses, et arvesse tuleb võtta kõnealuse siseriikliku meetmega seotud karistuste korda ja eeskätt selle proportsionaalsust.
In the present case, the system of penalties is said to be draconian, since there is no ceiling to the fines.
Käesolevas asjas on karistuste kord väga range, kuna trahvidel puudub ülemmäär.
Lastly, the Commission considers that it is unnecessary to examine whether the effect of the national measure at issue is discriminatory against women, since that matter is not related sufficiently closely to the main proceedings.
Lõpuks leiab komisjon, et ei ole vaja uurida, kas kõnealune siseriiklik meede diskrimineerib naisi, kuna sellel küsimusel puudub piisavalt tugev seos põhikohtuasjaga.
The objective of Directive 97/81 and the framework agreement is, first, to promote parttime work and, secondly, to eliminate discrimination between parttime workers and fulltime workers.
Direktiivi 97/81 ja raamkokkuleppega soovitakse esiteks edendada osalise tööajaga töötamist ja teiseks kaotada osalise tööajaga ja täistööajaga töötajate vaheline diskrimineerimine.
That twofold objective is clear from the terms of Clause 1 of the framework agreement (see paragraph 5 of this judgment) and from the recitals in the preamble to Directive 97/81.
See kahekordne eesmärk tuleneb raamkokkuleppe klauslist 1 (vt käesoleva kohtuotsuse punkt 5) ja direktiivi 97/81 põhjendustest.
It can be observed that Recital 5 in the preamble to that directive states that ‘the conclusions of the Essen European Council stressed the need to take measures to promote employment and equal opportunities for women and men, and called for measures with a view to increasing the employment-intensiveness of growth, in particular by a more flexible organisation of work in a way which fulfils both the wishes of employees and the requirements of competition.’
Sellega seoses tuleb meenutada, et direktiivi põhjenduses 5 on märgitud, et „Euroopa Ülemkogu Esseni istungjärgu otsustes rõhutati vajadust võtta meetmeid, et edendada tööhõivet ning naiste ja meeste võrdseid võimalusi, samuti nõuti meetmeid kasvu tööhõivet intensiivistava mõju suurendamiseks eelkõige paindlikuma töökorralduse kaudu viisil, mis vastaks nii töötajate soovidele kui ka konkurentsinõuetele”.
In addition, according to Recital 11 in the preamble to that directive, the signatories to the framework agreement ‘have demonstrated their desire to establish a general framework for eliminating discrimination against parttime workers and to contribute to developing the potential for parttime work on a basis which is acceptable for employers and workers alike’.
Lisaks ilmneb selle direktiivi põhjendusest 11, et raamkokkuleppele allakirjutanud osalised „soovisid sõlmida osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe, määrates kindlaks selle üldised põhimõtted ja miinimumnõuded; nad näitasid tahet luua üldine raamistik, mille abil kõrvaldatakse osalise tööajaga töötajate diskrimineerimine ning arendatakse osalise tööajaga töötajate võimalusi sellisel alusel, mis oleks vastuvõetav nii tööandjatele kui ka töötajatele”.
Lastly, according to Recital 18 in the preamble to that direct- ive, ‘the Commission has drafted its proposal for a Directive in compliance with Article 2(2) of the Agreement on social policy [concluded by the Member States of the European Community with the exception of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (OJ 1992 C 191, p. 91), annexed to the Protocol (No 14) on social policy annexed to the Treaty establishing the European Community] which provides that Directives in the social policy domain “shall avoid imposing administrative, financial and legal constraints in a way which would hold back the creation and development of small and mediumsized undertakings”’.
Lõpuks märgitakse selle direktiivi põhjenduses 18, et „komisjon on koostanud oma ettepaneku direktiivi kohta vastavalt sotsiaalpoliitikat käsitleva kokkuleppe [sõlmiti Euroopa Ühenduse liikmesriikide vahel, v.a Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (EÜT 1992, C 191, lk 91), esitatud Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud sotsiaalpoliitika protokolli (nr 14) lisana] artikli 2 lõikele 2, mis näeb ette, et sotsiaalpoliitika valdkonna direktiivides „välditakse haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamist viisil, mis pärsiks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut””.
In accordance with the objective of promoting parttime work, Clause 5(1)(a) of the framework agreement provides that Member States are obliged to ‘identify and review obstacles of a legal or administrative nature which may limit the opportunities for parttime work and, where appropriate, eliminate them’.
Vastavalt osalise tööajaga töötamise edendamise eesmärgile näeb raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 punkt a ette liikmesriikide kohustuse „identifitseeri[da] ja üle vaa[data] õiguslikku ja halduslikku laadi takistused, mis võivad piirata osalise tööajaga töötamise võimalusi, ning vajaduse korral need kõrvalda[da]”.
Clearly Article 2 of Decree-Law No 61/2000, by requiring undertakings to send to the competent authorities a copy of every parttime employment contract, sets up an administrative obstacle likely to limit the opportunities for parttime work, within the meaning of Clause 5(1)(a) of the framework agreement.
Tuleb tõdeda, et seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artiklis 2 pannakse ettevõtjatele kohustus edastada pädevatele ametiasutustele koopia kõigist osalise tööajaga töölepingutest ja et see on haldustakistus, mis võib piirata osalise tööajaga töötamise võimalusi raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 punkti a tähenduses.
In that connection, it must be observed that there is no indication in the documents submitted by the referring court to the Court of Justice that the signature of fulltime employment contracts is subject to a comparable obligation to give notice.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt Euroopa Kohtule edastatud toimikus ei ole mingeid tõendeid sellest, et täistööajaga töölepingute sõlmimisel esineks analoogne teatamiskohustus.
The Italian Government’s argument that the obligation to give notice is justified by the need to combat undeclared work and to keep the authorities informed of employers’ practices is unconvincing.
Itaalia valitsuse argument, mille kohaselt õigustab teatamiskohustust vajadus võidelda ebaseadusliku tööturu vastu ja teavitada haldusasutusi tööandjate praktikast, ei ole veenev.
If the measure at issue in the main proceedings is to be justified by such concerns, that measure must be proportionate to the object- ive to be achieved.
Tegelikult võivad sellised kaalutlused põhikohtuasjas käsitletud meedet õigustada vaid siis, kui see on taotletud eesmärgiga proportsionaalne.
However, as the Advocate General stated in points 46 to 48 of his Opinion, there are other less restrictive measures to enable the Italian Government to achieve the pleaded objectives of combating fraud and undeclared work, areas in which the national authorities have at their disposal surveillance, monitoring and police resources.
Nagu kohtujurist märgib oma ettepaneku punktides 46–48, saaks Itaalia valitsus kasutada pettuse ja ebaseadusliku tööturu vastase võitluse eesmärkide saavutamiseks vähem koormavaid meetmeid, pealegi kasutavad siseriiklikud ametiasutused neis valdkondades juba järelevalve, kontrolli- ja politseimeetmeid.
Aside from the financial burden which that administrative formality of notification directly obliges undertakings to bear, it must be observed that Article 2 of Decree-Law No 61/2000 is accompanied by a system of penalties which provides for imposition of a fine of EUR 15 in respect of each employment contract in question and in respect of each day of late notification of the contract, with no ceiling to limit the total amount of the fine.
Tuleb märkida, et peale majandusliku koormise, mis pannakse ettevõtjatele selle haldusliku teatamiskohustusega, kaasneb seadusandliku dekreedi nr 61/2000 artikliga 2 karistuste kord, mis näeb ette 15 euro suuruse trahvi iga asjaomase töötaja kohta iga viivitatud päeva eest, ilma et oleks kehtestatud mingit ülempiiri trahvi kogusumma piiramiseks.
The combination of that administrative formality and that system of penalties acts to discourage employers from making use of parttime work.
See haldusformaalsus koos karistuste korraga pärsib tööandjate tahet kasutada osalise tööajaga töövormi.
In addition, because of the cost and the associated penalties, the obligation to notify the authorities of parttime contracts risks particularly affecting small and mediumsized undertakings which, not having the same resources as larger undertakings, may consequently be inclined to avoid that form of organisation of work, namely parttime work, which it is the aim of Directive 97/81 to promote.
Lisaks võib osalise tööajaga töölepingutest ametiasutusele teatamise kohustus oma maksumuse ja kaasnevate karistuste tõttu konkreetselt mõjutada väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid, kellel puuduvad suurte ettevõtjatega samaväärsed vahendid ja keda niimoodi sunnitakse loobuma osalise tööajaga töökorraldusest, mida direktiiviga 97/81 soovitakse edendada.
Without it being necessary to rule on interpretation of the principle of equal treatment of men and women, it is accordingly appropriate to reply to the question referred by the Landesgericht Bozen that Clause 5(1)(a) of the framework agreement must be interpreted as precluding national legislation such as that at issue in the main proceedings which requires that copies of parttime employment contracts be sent to the authorities within 30 days of their signature.
Ilma et oleks vaja tõlgendada meeste ja naiste vahelise võrdse kohtlemise põhimõtet, tuleb seega Landesgericht Bozeni eelotsuse küsimusele vastata, et raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja millega kohustatakse esitama ametiasutusele 30 päeva jooksul pärast osalise tööajaga töölepingu sõlmimist selle koopia.