natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What is a fisheries agreement?
Mis on kalanduskokkulepe?
Secondly, they provideemployment for an estimated 40 000 European workersand opportunities for around 3 000 vessels.
See on diplomaatiline akt, olemas tänu kalanduskokkulepetele hinnanguliselt 40 000 Euroopa töökohta ning rakendust leiab umbes 3 000 laeva.
So theyhave a real economic impact.
Majanduslik kasu on seega käegakatsutav.
This authorisation comes with certain conditions attached – in particular, financialconditions.
Kvootide vahetamine või rahaline toetus
Every fisheries agreement is paid for either through an exchange of quotas (for agreements with Northern European countries, see p. 8) or through financial contributions (for agreements with Southern countries)
Kõik kalanduskokkulepped toimuvad kas kvootide vahetamise kaudu, nagu põhjapoolsete riikidega sõlmitud kokkulepete puhul (vt lk 8), või rahalise toetusevormis, nagu lõunapoolsete riikidega sõlmitud kokkulepete mille kaudu üks riik volitab teist riiki oma kalanduspiirkonnaskalastama.
It all began in the 1960s and 1970s.
Kõik algas 1960.-1970. aastatel.
Until then, the territorial authority of coastal countries went no furtherthan 12 nautical miles from their shores.
Siiani ulatus kaldariikideterritoriaalne pädevus 12 meremiili laiuse ribani.
Beyond the 12-mile mark, no country could claim authority over the“high sea”. However, after World War II, the concept ofthe exclusive economic zone (EEZ) emerged, referring to an area extending well beyond the 12-mile strip, inwhich the coastal state has certain economic rights such as the extraction of petrol or the exploitation of fish resources.
Ülejäänuloeti «avamereks» ning ei kuulunud ühegi riigi pädevusse.Pärast II maailmasõda tekkis majandusvööndi mõiste:rohkem kui 12 miili laiune vöönd, milles kaldariigil üksindaon teatud majanduslikud õigused, nagu nafta ammutaminevõi kalavarude kasutamine.
Initially equated with the continental shelf, the EEZ gradually came to be defined as a zone of up to 200 nauticalmiles (around 350 km) from shore.
Esmalt mandrilavaga samastatud majandusvööndithakati järjest enam määratlema kui kuni 200 meremiili (u 350 km) laiust rannaäärset riba.
More and more stateshave created EEZs, which were given official internationalrecognition in 1982 with the adoption of the United Nations Convention on the Law of the Sea.
Üha enam riike lõioma majandusvööndi, mida ametlikult tunnustati 1982.aastal ÜRO mereõiguse konventsiooni vastuvõtmisega.
In July 2004, the Council decided that the share of the financial burden falling on the vessel owners shouldbe gradually increased, so as to redress the imbalancebetween the private and public contributions to fisheriesagreements.
2004. aasta juulis otsustas nõukogu suurendada progresseeruvalt laevaomanike kvoodiosa, et leidaparem tasakaal era- ja avaliku sektori poolt kalanduskokkulepetesse antud panuse vahel.
So for instance, in the agreement concludedrecently with Gabon, the licence fee for vessel ownerswas increased from EUR 25 to 35 per tonne of tuna,while the European Union’s share per tonne droppedfrom EUR 75 to 65. Under what are known as “mixed”agreements, the licence fee is set in proportion to the vessel’s tonnage.
Näiteks hiljuti Gabonigasõlmitud kokkuleppes tõusis laevaomanike poolt litsentsieest makstav tasu 25 eurolt 35 eurole tuunikala tonnikohta ning Euroopa Liidu panus vähenes 75-lt 65 euroni.Nn «kombineeritud kokkulepetes» on litsentsi hind määratud laevade tonnaaži protsendimäära põhjal.
The objectives of sustainable and responsible fishingestablished by the reform of the Common Fisheries Policyare as relevant to distant waters as they are at home, aswe will demonstrate in the following pages.
Et teatud kalavarudele – muu hulgas Aafrika kalavarudele, mida Euroopa riigidon kasutanud kolonialismiajastust saadik –, jätkuvalt juurde pääseda, pidid Euroopa Liidu riigid sõlmima kaldariikidega kalanduskokkulepped.
As a result, a very high proportion of global fish stocks,which until then fell under the regime of the high seas,came to be governed by a patchwork of national regulations.
Kuna Euroopa Liidul on ühine kalanduspoliitika, on Euroopa Komisjonil ainupädevus selliste kokkulepeteosas liikmesriikide ja kalandussektoriga nõu pidades läbirääkida.
To maintain access to certain stocks – notably African stocks they had fished since the colonial period –, the European Union Member States had tonegotiate fisheries agreements with the coastal countries.
Nii lõikab ühenduse laevastik kasu kokkulepetevõrgustikust, mis puudutab paarikümne nii põhja- kui kalõunapoolse riigi majandusvööndit.
Since fisheries policy is a common policy of the European Union, the Commission has exclusive competence tonegotiate such agreements, while consulting with the Member States and the sector.
Need kokkulepped on ühendusele väga olulised.
The Community fleetthus benefits from a network of agreements covering the EEZs of some 20 countries, in the Northern and Southern hemispheres alike.
Esitekssaab Euroopa tööstus tänu neile arvestada umbes 2,5 miljoni tonni suuruse iga-aastase kalavaruga, millestumbes 40% moodustab ühenduse püük.
March 2006
Lisaks on märts 2006
(1) Greenland is a special case.
(1) Tähelepanu tuleb pöörata Gröönimaa erijuhtumile.
See p. 9.
Selgitus lk 9.
Partnering with developing countries for responsible fishing
Säästva kalapüügi arendamine partnerluses arenguriikidega
Since developing countries do not fully exploit their fish resources, they allow other states to fish intheir territorial waters in exchange for financial compensation.
Arenguriigid ei kasuta kõiki oma kalavarusid. Seepärast lubavad nad teistel riikidel, kes tasuvadrahaliselt, oma territoriaalvetele juurde pääseda, et osa kalavarudest välja püüda.
When these countries decide to establishpolitical and economic relations with the Community on fisheries, agreements are negotiated to determinethe access conditions.
Kui need riigidotsustavad ühendusega poliitilised ja majanduslikud suhted sisse seada, määratletaksejuurdepääsutingimused kalanduskokkulepetega.
With the reform of the Common Fisheries Policy in 2002, the European Union’saim is to transform these fisheries agreements with Southern countries into genuine partnerships for the development of sustainable and responsible fishing.
Ühise kalanduspoliitika 2002. aasta reformi järel tahab Euroopa Liit lõunapoolsete riikidega sõlmitud kalanduskokkuleppeid muuta tõelistekspartnerlussuheteks säästva ja vastutustundliku kalapüügi arendamiseks.
Catches by the European fleet fishing under these agreements come from surplus fish stocks, i.e. the partof the stock which the coastal state’s fleet is not able toexploit.
Nende kokkulepete alusel kalapüügiga tegelev ühenduse laevastik püüab oma saagi ülemäärastestkalavarudest, st kalavarude sellest osast, mida kaldariik täielikult ei kasuta.
This exploitable surplus is evaluated as accuratelyas possible during conclusion of the fisheries agreements,based on scientific advice.
Neid ülemääraseid varusidhinnatakse kalanduskokkulepete sõlmimisel võimalikulttäpselt ja teaduslikest seisukohtadest lähtudes.
To gain access to such resources, the Union has concluded bilateral agreements with some 15 Atlantic,Indian and Pacific Ocean coastal countries, mainly African.With the development of tuna fishing in the central andwestern Pacific Ocean, however, agreements were alsonegotiated recently with certain island states in theregion: Micronesia, Kiribati and the Solomon Islands.
Tuunikala püügikoormuse vähendamine läbibmuide kõiki uuendatud protokolle, mis peegeldab kalavarude kaitsmise soovi. Eelmise aasta detsembris Gaboniga allkirjastatud kokkuleppes nähakse samutiette litsentside arvu vähendamist 40% võrra (troopilisetuuni püüki puudutava üksikasjalikuma teabe saamisekslugege ajakirja Euroopa Kalandusnr 23, september 2004).
As a rule, quotas (where these exist) and other formsof catch limitation are determined multilaterally, withinthe competent regional tuna fisheries organisation, andany such stipulations must naturally be taken intoaccount when bilaterally agreeing levels of fishingeffort.
Nendele varudele juurdepääsemiseks sõlmis ühenduskahepoolsed kokkulepped paarikümne Atlandi, India ja Vaikse ookeani kaldariigiga.
For instance, the new protocol with Comorosprovides for 8 fewer long liner licenses than the previousagreement, in accordance with the recommendations of the Indian Ocean Tuna Commission.Moreover, thisdecrease in tuna fishing effort is a feature of all therecently renewed protocols, reflecting the drive toprotect fish resources.
Need on peamiselt Aafrikariigid, aga pärast seda, kui alustati tuunipüügi arendamist Vaikse ookeani kesk- ja lääneosas, sõlmitikokkulepped teatavate piirkonna saareriikidega: Mikroneesiaga, Kiribatiga ja Saalomoni saartega.
Mixed agreements
Esiteks tuunikala
Over the last 20 years or so, technical progress in refrigerated transport and changing patterns of European consumer demand have led our fleet to pursueother tropical stocks than tuna.
Kui kalanduskokkulepesisaldab sätteid, mis puudutavad teisi liike kui tuunikala,loetakse seda kokkulepet kombineerituks.
When a fisheries agreementcontains provisions on species other than tuna, it isreferred to as a mixed agreement.
Euroopa Liidulon praegu lõunapoolsete riikidega sõlmitud kuus segakokkulepet.
The European Unioncurrently has six mixed agreements with Southern countries.EU vessels catch deep-water species in Senegal and Mauritania, for example, shrimps in Guinea-Bissau,various demersal and pelagic species in Morocco, etc.
Meie laevad püüavad muu hulgas Senegali ja Mauritaania süvamereliike, Guinea-Bissaukrevette ja erinevaid põhjalähedasi liike ning mitmeid Maroko pelaagilisi ja põhjalähedasi liike.
Historically and quantitatively, tuna ranks first in the EU’s fisheries agreements with Southern countries.
Tuunikalale kuulub ajalooliselt ja koguseliselt Euroopa Liidu ja lõunapoolsete riikide vahel sõlmitud kalanduskokkulepetes esimene koht.
The 15 protocols currently in force all contain provisionson this species. These agreements give European tunafleets what could be called a “right of pursuit”.
Kõik viisteist nende riikidega sõlmitud ja praegu kehtivatest kalanduskokkulepetest sisaldavad seda liiki puudutavaid sätteid.Need lepped annavad Euroopa tuunipüügilaevastikeleselle, mida võiks nimetada «jälitamise õiguseks».
Tropicaltuna are highly migratory, travelling widely both throughthe high seas and close along the coasts.
Troopilised tuunid, kes on siirdekalad, rändavad niiavamerel kui ka ranniku ääres.
So as to beable to continue fishing without interruption when aschool of tuna enters a coastal state’s EEZ, the vesselmust be authorised to operate there.
Et kalalaev võiks kalapüüki jätkata pärast tuuniparve sisenemist kaldariigimajandusvööndisse, peab laeval olema õigus sealkalastada.
It is therefore vitalfor European fleets working in these parts of the worldto have fishing licences which cover the entire coastalong which they operate.
Seega on neil laiuskraadidel tegutsevatel Euroopa laevastikel hädavajalik omada kalanduslitsentse,mis katavad kogu nende tegevuspiirkonda.
For these species, the fisheries agreements cover thetotal capacity of the fleet authorised to enter the thirdcountry’s EEZ, expressed in gross registered tonnage.
Nende liikide puhul puudutavad kalanduskokkuleppedkolmanda riigi majandusvööndisse pääsema volitatudlaevastiku üldist võimsust, mis on väljendatud brutoregistertonnaažis.
Promoting responsible fishing in Europe e
Säästva kalapüügi edendamine u ur a k u lt
With its 2002 reform, however, the European Union decided not to limit its fisheries agreements with Southerncountries to the acquisition of fishing possibilities in their territorial waters.
Ent Euroopa Liit otsustas oma 2002. aasta reformiga mittepiirduda lõunapoolsete riikidega kalanduskokkuleppeidsõlmides ainult territoriaalvetes püügivõimaluste ostmisega.
Since that date, the UE has madechanges that transform these agreements into real partnerships.
Alates 2002. aastast on ühendus arendanudneid kokkuleppeid tõeliste partnerlussuhete suunas.
As it is difficult to evaluate in advance the quantity of ahighly migratory species that will be caught in any givenplace, the tuna agreements simply specify the numberof vessels authorised to enter a third country’s fishingground. For example, the new tuna agreement with Gabon covers 24 seining vessels and 16 long liners,meaning that no more than 24 seining vessels and 16 long liners from the European fleet may be found in Gabon’s EEZ at any one time.
Kuna kindlas asukohas püütavate siirdekalade koguston enne püüki raske hinnata, puudutavad tuunipüügiala-sedkokkulepped laevade arvu, millel on volitus kolmandate riikide kalandustsooni juurde pääseda.Näiteks Gaboniga sõlmitud ja ainult tuunipüüki käsitlevuus kokkulepe puudutab 24 seinerit ja 16 õngepüügilaeva;see tähendab, et korraga võib Gaboni majandusvööndisasuda kuni 24 seinerit ja 16 õngepüügilaeva.
In return for this right,Europe pays Gabon a total of EUR 860 000 a year.
Vastutasuks annab Euroopa Liit Gabonile 860 000eurot aastas.
As part of this payment, each vessel pays a licence fee calculated on the basis of a lump-sum tonnage(based on the average catches in previous years).
Iga laeva puhul arvutatakse litsentsi hindlaeva lubatava tonnaaži alusel (põhineb eelmiste aastate keskmisel püügikogusel).
If this tonnage is exceeded, vessel owners pay a supplement in proportion to their catches.
Kui lubatavatonnaažikogust ületatakse, maksavad laevaomanikud lisarahavastavalt oma püügi suurusele.
The idea is to help the developing countries to put inplace their own fisheries policies that can help themmeet their aim of economic development while protectingfish resources.
See seisneb täpsemalt arenguriigi abistamises tema endakalanduspoliitika väljatöötamisel, et aidata neil riikidelmajanduslikult areneda ning tagada kalavarude säilimine.
All the European Union’s fisheries agreements with Southern countries concern tuna.
Tuunipüüki käsitlevad kõik Euroopa Liidu ja lõunapoolsete riikidevahel sõlmitud kalanduskokkulepped.
Some also include provisions on other species.
Mõned neist sisaldavad kamuid liike puudutavaid sätteid.
a number of tropical stocks, including certain species oftuna, are showing signs of depletion. The establishmentof a resource management policy is therefore as vital inthe South as it is in the North.
Guinea lahe kaldariikide kalandusalase koostöö elavdamine, kalapüügitegevuse alase kontrolli tugevdamine ning partnerlussuhete loomine kalandussektorisse kuuluvate Euroopa ja Gaboni eraettevõtetevahel.
The budgetsfunded in this way will be overseen by an EU-Gabon Joint Committee whose priorities are established by thetext of the agreement: evaluation of Gabonese stocks,leadership in fisheries cooperation between states bordering the Gulf of Guinea, enhanced monitoring offishing activities and creation of partnerships betweenprivate European and Gabonese companies in the sector.
Esmalt hinnatakse kaldariigi kalanduspoliitikat,tehakse vastavalt säästva kalapüügi alastele eesmärkidele kindlaks tema vajadused ja püügivõimekusning kalavarude olukord.
When concluding an agreement, the two parties nowbegin with a general review of the situation.
Selle põhjal määrataksekindlaks ülemäärane kalavaru, mida kaldariik on valmis Euroopa Liidu kaluritele andma.
In the new protocol with Comoros, 60% of the Europeanfinancial compensation of EUR 2.3 million will be allottedto Comoran fisheries policy.
Komooridega sõlmitud uue protokolliga suunati 60% Euroopa Liidu 2,3 miljoni euro suurusest rahalisesttoetusest Komooride kalanduspoliitikale.
Here too, a joint committeewill determine the use of the funds.
Ka siin otsustab rahaliste vahendite kasutamise üle segakomisjon.
Any dangers fishing may pose to resources or the environment are also carefully examined so that remedialmeasures may be adopted.
Lisaks sellele uuritakse ohte, mida kalapüük kalavarudeleja keskkonnale võib põhjustada, et oleks võimalik võttaparandusmeetmeid.
Wherever possible, and inthe mutual interests of both parties, the partnershipagreement will favour measures to promote the creationof joint ventures, the transfer of know-how and technologies,and investments in management capacities.
Võimaluse piires ning mõlemapoolehuvides soodustab partnerluskokkulepe meetmeidühiste äriühingute loomise edendamiseks, oskusteadmiste ja tehnoloogiate ülekandmiseks ninghaldusvõimekusse investeerimiseks.
Responsible fishing with substantial means
Heade vahendite kaudu säästva kalapüügini
And as a last example, the new protocol with Moroccoallocates EUR 14 million of Europe’s EUR 36 millionannual contribution to projects in support of the local fisheries sector: modernisation and restructuring of the small-scale fisheries fleet; financial compensation forthe elimination of drift nets; the development of research,training and fisheries organisations; improvement of landing infrastructure; etc.
Viimane näide: Marokoga sõlmitud uue protokollikohaselt suunatakse Euroopa Liidu makstavast iga-aastasest 36 miljoni euro suurusest summast 14 miljonit eurot kohaliku kalandussektori arendamisprojektidele, mis puudutavad väikepüügi laevastiku ajakohastamist ja ümberstruktureerimist, seisevvõrkudestloobumise rahalist korvamist, teadusuuringute, koolitusening kalandusorganisatsioonide arendamist, lossimiseinfrastruktuuride tugevdamist jne.
With this new type of partnership, the European Unionintends to contribute to its partner countries’ developmentwhile promoting the objectives of the reformed Common Fisheries Policy to secure sustainable and responsiblefishing.
Sellise uut tüüpi partnerluse kaudu soovib ühendusaidata kaasa partnermaade arengule, täites ka ühisekalanduspoliitika reformiga püstitatud eesmärke säästvaja vastutustundliku kalapüügi osas.
Every new agreement concluded (or protocol renewed)thus contains a “partnership” chapter.
Eeltoodu põhjustel sisaldab iga uus kalanduskokkulepe(või iga protokolli uuendus) partnerlusele pühendatudosa.
The two partiesagree to allocate a share of the financial compensationpaid by the European Union to the introduction of a fisheries policy in the partner country, which is free todetermine its own priority areas for action.
Selle raames kohustuvad mõlemad pooledandma suurema või väiksema osa Euroopa Liidu antudrahalisest toetusest partnerriigi kalanduspoliitika väljatöötamiseks, kusjuures partnerriigil on vabadusvalida selle poliitika prioriteetsed valdkonnad.
In practice,such priority is often placed on control and surveillanceissues, vocational training for seafarers, support forscientific observation mechanisms and support for private and public investments in the sector.
Tegelikkuses keskenduvad need valdkonnad sagelikontrolli ja järelevalve küsimuste, meremeeste ametialase koolituse, teaduslike vaatlusmehhanismidetoetuse ning sektorisse tehtavate avalike ja erainvesteeringute toetamise ümber.
March 2006
I märts 2006
Northern waters: exchanges which matter to both sides
Põhjapoolsed veed: tähtis vahetus mõlema poole jaoks
The European Union’s fisheries agreements with Northern European countries offer advantageous exchanges of quotas, opening up important areas of activity for the Community fleet.
Euroopa Liidule geograafiliselt väga lähedalasuvate Norra, Islandi ja Fääri saarte majandusesmängib kalandus ja ümbertöötlemine olulist rolli.Nende riikide territoriaalvetes asuvad kalavarud,millest ühenduse vetes suure nõudluse tõttupuudu jääb.
Norway, Iceland and the Faeroe Islands, which aregeographically very close to the EU, have importantfishing and fish processing economies.
Euroopa Liidu ja põhjapoolsete riikide vahel sõlmitud kalanduskokkulepped võimaldavad kasulikku kvootide vahetust.
Theirterritorial waters are home to stocks for which Community waters cannot meet Communitydemand.
Nii avavad need ühenduse laevastikule olulised tegevuspiirkonnad.
Let’s start with the example of the Community’s fisheries agreement with Norway, the most important the EU hasconcluded with a third country.
Alustame ühenduse ja Norra vahel sõlmitud kalan- duskokkuleppe näitega, mis on ELi jaoks kõige olulisemkolmandate riikidega sõlmitud kalanduskokkulepe.
agreement with the Faeroe Islands. This is because the quotas in question concern different stocks (locatedin different places) or by-catches of certain target species(fishing for a species caught simultaneously with anotherfor which a quota is exchanged).
et kvoodid puudutavad erinevaid kalavarusid (mis asuvad erinevates paikades) või teatavate sihtliikidekaaspüüki (st püütakse ühe liigiga samaaegselt teist, mis vahetatakse kvoodi vastu).
A second feature of the exchanges is the sharing of certain stocks.
Teine eriline asjaolu puudutab teatud kalavarude jaotumist.
Since the fishing grounds of the two partiesto the agreement are adjacent, it can be necessary toshare certain stocks which naturally move betweenthese two areas.
Kuna kokkuleppe poolte kalastuspiirkonnadpuutuvad omavahel kokku, liiguvad teatud kalavarudoma siirde käigus ühest piirkonnast teise, mistõttu tulebneed ära jagada.
This is the case for Western mackerel,for instance, for which the sharing of the quota is negotiated as part of the EU’s annual agreement with the Faeroe Islands.
Nii toimub läänepoolse makrelli varudega, mille kvootide jaotumine lepitakse Fääri saartegaiga-aastase kokkuleppe raames kahepoolselt kokku.
Other reciprocity agreements
Muud vastastikused kokkulepped
Part of the agreement concerns the sharing of fishingpossibilities for stocks in certain zones of the North Sea(cod, haddock, saithe, whiting, plaice, mackerel and herring).
Samad vahetuse ja jaotamise põhimõtted kehtivad kameie kokkulepetes kahe teise ELi mittekuuluva riigiga,Fääri saarte ja Islandiga.
Provisions agreed during thelatest negotiations give the Community fleet the right to catch 61% of its quota for blue whiting and 62 000 tonnes1of Atlantic-Scandinavian herring in Norwegian waters, in exchange for granting Norway reciprocal rights in Community waters.
Teiselt poolt korraldab see kvootide vahetamist kahe poole vahel.Muude sätete kõrval on viimased läbirääkimised võimaldanud ühenduse laevastikul täita Norra vetes 61% oma põhjaputassuu kvoodist ja püüda 62 000 tonniharilikku heeringat1ning vastupidi.
Beginning thisyear, the agreement also authorises the landing and transitof certain Communitycatches on Norwegian territory,which greatly facilitates operations for fisherman workingin that part of the world. This provision may even beextended to other stocks in the future.
Käesolevast aastastvõimaldab kokkulepe ka ühenduse teatavate püükide lossimist ja transiiti Norra territooriumil, mis lihtsustabtunduvalt neil laiuskraadidel tegutsevate kalurite tööd.Tulevikus plaanitakse seda sätet laiendada ka muudelekalavarudele.
The fisheries agreement with Iceland concerns only twospecies.
Islandiga sõlmitud kalastuskokkulepe puudutab ainultkahte liiki.
The Community fleet has a quota for redfish in Iceland’s waters.
Ühenduse laevastik püüab Islandi vetes täismeriahvena kvoodi.
In exchange, the EU gives Iceland part of its quota for capelin from Greenland.
Vastutasuks loovutab EL Islandileosa oma Gröönimaal kehtivast moiva kvoodist.
This example shows how agreements between the Community and certain countries in Northern Europe arestructured by two fundamental concerns: the commonmanagement of certain stocks, and reciprocity in the form of an exchange of quotas.
Ühenduse ja teatavate põhjapoolsete riikide vahel sõlmitudkokkulepped vastavad seega kahele aluspõhimõttele:teatavate kalavarude ühine haldamine ning vastastikkusepõhimõte, mis väljendub kvootide vahetamises.
This exchange is negotiatedbetween the two parties annually, once fishing possibilitieshave been set, in line with their own interests.
Kvootidevahetamist arutavad pooled vastavalt oma huvidele igalaastal pärast kalapüügiõiguste kindlaksmääramist.
Under the agreement with the Faeroe Islands, the EUgrants that country’s fleet part of its quotas for industrial fishing.
Fääri saartega sõlmitud kokkuleppega annab EL Fäärisaarte laevastikule osa ühenduse tööstuslikuks otstarbeksmõeldud liikide kvootidest.