natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has stated on numerous occasions that the scope of Directive 85/337 and that of the amended directive is very wide (see, to that effect, Case C-72/95 Kraaijeveld and Others [1996] ECR I-5403, paragraph 31; Case C-435/97 WWF and Others [1999] ECR I-5613, paragraph 40; and Case C-2/07 Abraham and Others [2008] ECR I-1197, paragraph 32).
Tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on korduvalt märkinud, et direktiivi 85/337 ja muudetud direktiivi kohaldamisala on väga ulatuslik (vt selle kohta 24. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-72/95: Kraaijeveld jt, EKL 1996, lk I-5403, punkt 31; 16. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-435/97: WWF jt, EKL 1999, lk I-5613, punkt 40, ja 28. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-2/07: Abraham jt, EKL 2008, lk I-1197, punkt 32).
It would, therefore, be contrary to the very purpose of the amended directive to allow any urban road project to fall outside its scope solely on the ground that the directive does not expressly mention among the projects listed in Annexes I and II those concerning that kind of road.
Muudetud direktiivi eesmärgiga oleks järelikult vastuolus see, kui linnatänavat puudutav mis tahes projekt jäetaks direktiivi kohaldamisalast välja üksnes põhjusel, et direktiiv ei nimeta I ja II lisas loetletud projektide hulgas sõnaselgelt seda liiki teed.
Point 7(b) and (c) of Annex I to the amended directive mentions among the projects which must be made subject to an environmental impact assessment ‘motorways’, ‘express roads’ and ‘[c]onstruction of a new road of four or more lanes, or realignment and/or widening of an existing road of two lanes or less so as to provide four or more lanes, where such new road, or realigned and/or widened section of road would be 10 km or more in a continuous length’.
On oluline märkida, et muudetud direktiivi I lisa punkti 7 alapunktides b ja c on projektide hulgas, mille puhul tuleb läbi viia keskkonnamõju hindamine, mainitud „kiirteid” ja „kiirliiklusega teid” ning „vähemalt neljarajaliste uute teede ehitamist või kõige rohkem kaherajaliste olemasolevate teede ümberkavandamist ja/või laiendamist vähemalt neljarajaliseks, kui uus tee või ümberkavandatud ja/või laiendatud teelõik on vähemalt 10 km pikk”.
As to Annex II, it mentions in point 10(e) and the first indent of point 13 respectively ‘[c]onstruction of roads’ and ‘[a]ny change or extension of projects listed in Annex I or Annex II, already authorised, executed or in the process of being executed, which may have significant adverse effects on the environment’ among the projects for which the Member States may require an environmental impact assessment to be carried out in accordance with Article 4(2) of that directive.
II lisa punkti 10 alapunktis e ja punkti 13 esimeses taandes on projektide hulgas, mille puhul liikmesriigid võivad direktiivi artikli 4 lõike 2 alusel kehtestada keskkonnamõju hindamise kohustuse, nimetatud „teede ehitamist” ja „juba loa saanud või valminud või käimasolevate I või II lisas loetletud tööde muutmist või laiendamist, kui see võib keskkonda oluliselt kahjustada”.
In that regard it must be stated, first, as the Commission of the European Communities rightly submits, that the concepts in those annexes are Community law concepts which must be interpreted independently and, second, that it is conceivable that the types of road which are mentioned therein are sited both in and outside built-up areas.
Siinkohal tuleb esiteks täpsustada, nagu Euroopa Ühenduste Komisjon õigesti väidab, et kõnealustes lisades sisalduvad mõisted on ühenduse õiguse mõisted, mida tuleb tõlgendada autonoomselt, ning teiseks märkida, et ei ole välistatud, et lisades nimetatud teede liigid võivad asuda nii asulas kui ka väljaspool seda.
The amended directive does not define the concepts mentioned above with the exception of ‘express roads’, for which it refers to the agreement thereby including the definition of ‘express road’ contained therein.
Muudetud direktiivis ei ole eespool nimetatud mõisteid määratletud, välja arvatud mõiste „kiirliiklusega tee”, mille osas on viidatud kokkuleppes sisalduva mõiste „kiirliiklusega tee” määratlusele.
Since not all the Member States are parties to that agreement, this reference concerns the version of the agreement in force when Directive 85/337 was adopted, that is the agreement of 15 November 1975
Kuna kõik liikmesriigid ei ole selle kokkuleppe pooled, osutab viide kokkuleppe redaktsioonile, mis kehtis direktiivi 85/337 vastuvõtmise ajal, st 15. novembri 1975. aasta redaktsioonile.
According to Annex II to the agreement, an express road is a road reserved for motor traffic accessible only from interchanges or controlled junctions and on which stopping and parking are prohibited on the running carriageway(s).
Kokkuleppe II lisa kohaselt on kiirliiklusega tee mootorsõidukiliikluseks ettenähtud tee, millele on juurdepääs ainult mitmetasandilistelt ristmikelt või eraldi reguleeritud ristmikelt ning kus peatumine ja parkimine on keelatud.
It does not follow from that definition that roads sited in urban areas would a priori be excluded.
Sellest määratlusest ei tulene, et linnaaladel asuvad teed on a priori välistatud.
On the contrary, unless roads in built-up areas are expressly excluded, the words ‘express roads’ cover urban roads which have the characteristics set out in that annex.
Vastupidi, tuleb järeldada, et asulas asuvate teede sõnaselge välistamatajätmise tõttu hõlmab mõiste „kiirliiklusega teed” ka linnatänavaid, mis vastavad kõnealuses lisas ettenähtud tunnustele.
The same agreement defines the concept of ‘motorway’ as inter alia a road specially designed and built for motor traffic, which does not serve properties bordering on it, does not cross at level with any road, railway or tramway track, or footpath, and is specially sign-posted as a motorway.
Samuti tuleb märkida, et kokkuleppes on „kiirtee” määratletud mõistena, mis tähistab teed, mis on kavandatud ja ehitatud spetsiaalselt mootorsõidukiliikluseks ja mis ei teeninda vahetult sellega piirnevaid alasid ja mis ei lõiku samal tasandil teiste teede, raudtee- või trammirööbaste ega kõnniteedega ning mis on varustatud kiirtee eritähisega.
Even though the amended directive does not make express reference to that definition, the agreement may be a useful tool for understanding the similar concept in Annex I to the directive.
Isegi kui muudetud direktiiv ei viita sõnaselgelt sellele määratlusele, võib kokkulepe olla direktiivi I lisas sisalduvast sarnasest mõistest arusaamiseks tarvilik abivahend.
It follows from caselaw which is now well established that the Member States must implement the amended directive, in the same way as Directive 85/337, in a manner which fully corresponds to its requirements, having regard to its fundamental objective which, as is clear from Article 2(1), is that, before consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location should be made subject to an assessment with regard to their effects (see, to that effect, Case C-287/98 Linster [2000] ECR I-6917, paragraph 52, and Case C-486/04 Commission v Italy [2006] ECR I-11025, paragraph 36).
Väljakujunenud kohtupraktikast ilmneb, et muudetud direktiivi – samamoodi nagu direktiivi 85/337 – rakendamine peab liikmesriikides täielikult vastama selles esitatud nõuetele ja arvestama direktiivi peamist eesmärki, milleks on, nagu nähtub selle artikli 2 lõikest 1, oma laadi, mahu või asukoha tõttu keskkonda oluliselt mõjutada võivate projektide mõju hindamine enne neile loa andmist (vt selle kohta eelkõige 19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-287/98: Linster, EKL 2000, lk I-6917, punkt 52, ja 23. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-486/04: komisjon vs. Itaalia, EKL 2006, lk I-11025, punkt 36).
Accordingly, urban road projects must be regarded as falling within the scope of the amended directive.
Järelikult on alust leida, et linnatänavate projektid kuuluvad muudetud direktiivi kohaldamisalasse.
As is clear from CODA’s observations, which are not contradicted in that respect, the projects at issue in the main proceedings concern a road intended exclusively for motor traffic, without traffic lights, pavements or verges for pedestrians and without
Nagu nähtub CODA märkustest, millele selles küsimuses vastu ei vaieldud, puudutavad põhikohtuasjas kõne all olevad projektid üksnes mootorsõidukiliikluseks ettenähtud teed, millel puuduvad valgusfoorid ja kõnnitee või teepeenar jalakäijatele ning
It is for the referring court to make the findings of fact from which it may verify those aspects in order to determine, taking account of the guidance set out in paragraphs 30 to 33 of this judgment, whether those projects are covered by one of the concepts in Annex I to the amended directive and must therefore be made subject to an environmental impact assessment.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on tuvastada faktid, mille põhjal on võimalik neid asjaolusid kontrollida, selleks et teha käesoleva kohtuotsuse punktides 30–33 täpsustatud teavet arvesse võttes kindlaks, kas need projektid on hõlmatud ühega muudetud direktiivi I lisas sisalduvatest mõistetest ning kas nende puhul tuleb seetõttu läbi viia keskkonnamõju hindamine.
For that purpose, the fact that point 7(b) and (c) of Annex I to the amended directive refers to projects for the ‘construction’ of the types of road mentioned, whereas the case in the main proceedings concerns projects for refurbishment and improvement of an existing road, does not mean that the latter are excluded from the scope of the amended directive.
Siinkohal tuleb täpsustada, et asjaolu, et muudetud direktiivi I lisa punkti 7 alapunktid b ja c käsitlevad projekte, mis puudutavad nimetatud liiki teede „ehitamist”, samal ajal kui põhikohtuasjas käsitletakse olemasoleva tee renoveerimist ja parendamist puudutavaid projekte, ei tähenda, et viimatinimetatud projektid jäävad muudetud direktiivi kohaldamisalast välja.
A project for refurbishment of a road which would be equivalent, by its size and the manner in which it is carried out, to construction may be regarded as a construction project for the purposes of that annex (see, to that effect, Case C-227/01 Commission v Spain [2004] ECR I-8253, paragraph 46, and Abraham and Others, paragraph 32).
Projekti, mis puudutab tee renoveerimist, mis on oma ulatuse ja tunnuste poolest võrdväärne ehitamisega, võib käsitleda ehitamist puudutava projektina kõnealuse lisa tähenduses (vt selle kohta 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-227/01: komisjon vs. Hispaania, EKL 2004, lk I-8253, punkt 46, ja eespool viidatud kohtuotsus Abraham jt, punkt 32).
If it appeared that the projects at issue in the main proceedings do not concern motorways or express roads within the meaning of point 7(b) of Annex I to the amended directive or projects referred to in point 7(c) thereof, the referring court would still be required to examine whether the projects at issue in the main proceedings are covered by Annex II to the amended directive, either under point 10(e), inasmuch as they concern construction of a road, or under the first indent of point 13 read together with point 10(e) of Annex II, in so far as they concern a change to a road construction project.
Juhul kui ilmneb, et põhikohtuasjas kõne all olevad projektid ei puuduta kiirteid või kiirliiklusega teid muudetud direktiivi I lisa punkti 7 alapunkti b tähenduses ega punkti 7 alapunktis c käsitletud töid, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevad projektid kuuluvad direktiivi II lisa kohaldamisalasse, st punkti 10 alapunkti e kohaldamisalasse, kui tegemist on tee ehitamisega, või punkti 13 esimese taande kohaldamisalasse koostoimes direktiivi II lisa punkti 10 alapunktiga e, kui tegemist on teeehitusprojekti muutmisega.
In that respect, it must be recalled that if, like Article 4(2) of Directive 85/337, the same provision of the amended directive confers on Member States a measure of discretion in order to determine whether a project falling in the categories listed in Annex II thereto must be made subject to an environmental impact assessment, the limits of that discretion are to be found in the obligation set out in Article 2(1) of the amended directive that projects likely, by virtue inter alia of their nature, size or location, to have significant effects on the environment are to be subject to an impact assessment (see, regarding Directive 85/337, Kraaijeveld and Others, paragraph 50, and Abraham and Others, paragraph 37).
Siinkohal tuleb meenutada, et kuigi sarnaselt direktiivi 85/337 artikli 4 lõikega 2 annab muudetud direktiivi sama säte liikmesriikidele hindamisruumi selleks, et teha kindlaks, kas direktiivi II lisas loetletud kategooriatesse kuuluva projekti puhul tuleb keskkonnamõju hinnata, on see hindamisruum piiratud muudetud direktiivi artikli 2 lõikes 1 sätestatud kohustusega hinnata selliste projektide mõju, mis võivad keskkonda muu hulgas oma laadi, mahu või asukoha tõttu oluliselt mõjutada (vt direktiivi 85/337 kohta eespool viidatud kohtuotsus Kraaijeveld jt, punkt 50, ja eespool viidatud kohtuotsus Abraham jt, punkt 37).
In applying their discretion, the Member
Oma hindamisruumi kasutamisel peavad
States must take account of each of those criteria in order to determine whether projects are likely to have an effect on the environment (Case C-332/04 Commission v Spain, paragraph 77).
ECOLOGISTAS EN ACCIÓN-CODA liikmesriigid arvesse võtma kõiki neid kriteeriume, selleks et teha kindlaks, kas projektid võivad keskkonda mõjutada (eespool viidatud 16. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Hispaania, punkt 77).
In that regard, in the same way as Directive 85/337, the amended directive adopts an overall assessment of the effects of projects or the alteration thereof on the environment.
Selle kohta tuleb märkida, et samamoodi nagu direktiivi 85/337 puhul on muudetud direktiivi eesmärk projektide või nende muudatuste keskkonnamõju igakülgne hindamine.
It would be simplistic and contrary to that approach to take account, when assessing the environmental impact of a project or of its modification, only of the direct effects of the works envisaged themselves, and not of the environmental impact liable to result from the use and exploitation of the end product of those works (see, as regards Directive 85/337, Abraham and Others, paragraphs 42 and 43).
Oleks liialt lihtsustav ja selle lähenemisega vastuolus, kui projekti või selle muudatuse keskkonnamõju hindamisel arvestataks üksnes kavandatavate tööde endi otsese mõjuga, võtmata arvesse keskkonnamõju, mida võivad avaldada nende tööde tulemuste kasutamine ja käitamine (vt direktiivi 85/337 kohta eespool viidatud kohtuotsus Abraham jt, punktid 42 ja 43).
As far as concerns the location of projects, point 2(g) and (h) of Annex III to the amended directive mentions densely populated areas and landscapes of historical, cultural or archaeological significance as selection criteria which the Member States must take into account, in accordance with Article 4(3) of the directive, for the case-by-case examination or the setting of the thresholds or criteria provided for in Article 4(2), in order to determine whether a project must be made subject to an assessment.
Mis puudutab projektide asukohta, siis on muudetud direktiivi III lisa punkti 2 alapunktides g ja h mainitud tiheda asustusega alasid ning ajaloolise, kultuurilise või arheoloogilise tähtsusega maastikke kui valikutingimusi, mida liikmesriigid peavad direktiivi artikli 4 lõike 3 kohaselt arvesse võtma, selleks et lõike 2 alusel üksikjuhtumeid uurides või künniseid või tingimusi kehtestades kindlaks teha, kas projekti peab hindama.
Those selection criteria may also concern urban road projects (see, to that effect, Case C-332/04 Commission v Spain, paragraph 79).
Valikutingimused võivad puudutada ka linnatänavate projekte (vt selle kohta eespool viidatud 16. märtsi 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, punkt 79).
However, the fact relied on by the Ayuntamiento de Madrid that the projects at issue in the main proceedings should have beneficial effects on the environment is not relevant in determining whether it is necessary to make those projects subject to an assessment of their environmental impact.
Seevastu asjaolu, mille tõi välja Ayuntamiento de Madrid ja mille kohaselt põhikohtuasjas kõne all olevatel projektidel peaks olema keskkonnale soodne mõju, ei ole asjakohane selle hindamisel, kas nende projektide keskkonnamõju on vaja hinnata.
Moreover, like that in Article 3 of Directive 85/337, the list in Article 3 of the amended directive of the factors to be taken into consideration, such as the effects of a project on, inter alia, human beings, fauna and flora, soil, water, air or cultural heritage, shows, in itself, that the environmental impact whose assessment the amended dir -ective is designed to enable is not only the impact of the works envisaged but also,
Ühtlasi kinnitab sarnaselt direktiivi 85/337 artiklis 3 esitatuga ka muudetud direktiivi artiklis 3 sisalduv loetelu keskkonnamõju hindamisel arvessevõetavatest teguritest nagu projekti mõju inimestele, loomadele, taimedele, pinnasele, veele, õhule või kultuuripärandile, et keskkonnamõju, mille hindamise võimaldamine on muudetud direktiivi eesmärk, ei ole üksnes kavandatavate tööde mõju, vaid samuti ja eelkõige
As the Advocate General rightly stated, in point 28 of her Opinion, projects concerning roads may have many environmental effects both within and outside urban areas, since those areas are particularly sensitive because of population density, existing pollution, but also given the presence of any places of historical, cultural or archaeological importance (see, to that effect, Case C-332/04 Commission v Spain, paragraph 81).
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 28 õigesti märkis, võib teid puudutavatel projektidel olla mitmesugune mõju keskkonnale nii linnades kui ka väljaspool linnu, kusjuures linnad on asustustiheduse, olemasoleva saaste, aga ka võimalike ajaloolise, kultuurilise või arheoloogilise tähtsusega paikade tõttu eriti tundlikud (vt selle kohta eespool viidatud 16. märtsi 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, punkt 81).
Lastly, as the Court has already noted with regard to Directive 85/337, the purpose of the amended directive cannot be circumvented by the splitting of projects and the failure to take account of the cumulative effect of several projects must not mean in practice that they all escape the obligation to carry out an assessment when, taken together, they are likely to have significant effects on the environment within the meaning of Article 2(1) of the amended directive (see, as regards Directive 85/337, Case C-392/96 Commission v Ireland [1999] ECR I-5901, paragraph 76, and Abraham and Others, paragraph 27).
Lõpuks tuleb rõhutada – nagu Euroopa Kohus on seda juba direktiivi 85/337 puhul teinud –, et muudetud direktiivi eesmärgist ei tohi mööda hiilida projekti osadeks jaotamise teel ja et mitme projekti kumulatiivse mõjuga arvestamata jätmine ei tohi praktikas viia selleni, et nende kõigi puhul puudub hindamiskohustus, samal ajal kui tervikuna võivad need projektid keskkonda oluliselt mõjutada muudetud direktiivi artikli 2 lõike 1 tähenduses (vt direktiivi 85/337 kohta 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-392/96: komisjon vs. Iirimaa, EKL 1999, lk I-5901, punkt 76, ja eespool viidatud kohtuotsus Abraham jt, punkt 27).
As regards the projects at issue in the main proceedings, it is clear from the order for reference that they are all part of the larger project ‘Madrid calle 30’.
Mis puudutab põhikohtuasjas kõne all olevaid projekte, siis nähtub eelotsusetaotlusest, et need kõik on koguprojekti „Madrid calle 30” osaks.
It is for the referring court to verify whether they must be dealt with together by virtue, in particular, of their geographical proximity, their similarities and their interactions.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas neid projekte peab käsitlema koos eelkõige nende geograafilise läheduse, sarnasuse ja vastastikuse seotuse tõttu.
Therefore, the answer to the first three questions must be that the amended directive must be interpreted as meaning that it provides for environmental impact assessment of refurbishment and improvement projects for urban roads, either where they are projects covered by point 7(b) or (c) of Annex I to the directive, or where they are projects covered by point 10(e) of Annex II or the first indent of point 13 thereof, which are likely, by virtue of their nature, size or location and, if appropriate, having regard to their interaction with other projects, to have significant effects on the environment.
Järelikult tuleb esimesele kolmele küsimusele vastata, et muudetud direktiivi tuleb tõlgendada nii, et see näeb ette linnatänavate renoveerimise ja parendamise projektide keskkonnamõju hindamise juhul, kui tegemist on direktiivi I lisa punkti 7 alapunktis b või c nimetatud projektidega või direktiivi II lisa punkti 10 alapunktis e või punkti 13 esimeses taandes nimetatud projektidega, mis võivad oma laadi, mahu või asukoha tõttu või ka seotuse tõttu teiste projektidega keskkonda oluliselt mõjutada.
By its fourth question, the referring court asks essentially whether the studies undertaken and reports compiled on the projects at issue in the main proceedings satisfy the requirement of an environmental impact assessment as prescribed by the amended directive.
Neljanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas põhikohtuasjas kõne all olevate projektide kohta tehtud uurimused ja koostatud aruanded vastavad keskkonnamõju hindamise nõuetele, nii nagu need on ette nähtud muudetud direktiivis.
Under the procedure envisaged in Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court.
EÜ artiklis 234 ettenähtud menetluses, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, on kogu faktide hindamine siseriikliku kohtu pädevuses.
The Court of Justice is thus empowered only to rule on the interpretation or validity of Community provisions on the basis of the facts which the national court puts before it (see, in par -ticular, Case C-235/95 Dumon and Froment [1998] ECR I-4531, paragraph 25, and Case C-467/04 Gasparini and Others [2006] ECR I-9199, paragraph 41).
Seega on Euroopa Kohus pädev otsustama üksnes ühenduse õigusnormide tõlgenduse või kehtivuse üle, lähtudes talle siseriikliku kohtu poolt esitatud asjaoludest (vt eelkõige 16. juuli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-235/95: Dumon ja Froment, EKL 1998, lk I-4531, punkt 25, ja 28. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-467/04: Gasparini jt, EKL 2006, lk I-9199, punkt 41).
This question invites the Court to express a view on certain factual elements on which the dispute in the main proceedings is based, that is to determine whether the inquiries, hearings and analyses carried out by the national authorities constitute, with respect to the projects concerned, an environmental impact assessment within the meaning of the amended directive.
Käesoleva küsimusega palutakse aga Euroopa Kohtul võtta seisukoht põhikohtuasja aluseks olevate teatavate faktiliste asjaolude kohta, st kindlaks teha, kas uurimused, ärakuulamised ja analüüsid, mis siseriiklikud ametivõimud on läbi viinud, kujutavad endast kõnealuste projektide puhul keskkonnamõju hindamist muudetud direktiivi tähenduses.
It is for the national court to undertake such an examination, in the knowledge that a formal assessment may be replaced by equivalent measures where they satisfy the minimum requirements set out in Article 3 and Articles 5 to 10 of the amended directive.
Siseriikliku kohtu ülesanne on uurida seda küsimust, pidades silmas, et ametliku hindamise võib asendada samaväärsete meetmetega, kui need vastavad muudetud direktiivi artiklis 3 ja artiklites 5–10 sätestatud miinimumnõuetele.
Therefore there is no need to answer the fourth question.
Seega ei ole põhjust neljandale küsimusele vastata.