natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Obviously, this entails certain legal consequences andthere will be a number of questions you want to ask.
Lahutus – see tähendab ilmselgelt tervet rida tulevasiõiguslikke probleeme.
Go to the site and click on the Swedish logo.This willtake you to the Swedish homepage.
Sisestage meie veebiaadress ja valige oma keel,st rootsi keel. Te jõuate võrgustiku rootsikeelsele avaleheküljele.
Select ‘divorce’ from the list of topics.
Seejärel valige teema "Abielulahutus".
The ‘divorce’general information page states that a European regulation determines which court is competent to hearyour application.
Avanevalt avaleheküljelt saate teada, et ühenduse direktiiviga onmääratud kindlaks, milline kohus võib teie taotlusekorral olla pädevaks kohtuks.
You want to have your case heard in the Englishcourtsand are entitled to do so under the regulation.But which court?
Otsustate pöörduda Inglismaa kohtu poole,naguon sätestatud nimetatud direktiiviga. Kuid millise kohtu poole Inglismaal?
Click on the ‘Jurisdiction of thecourts’ logo then on the little British flag to find out.
Valige teema "Kohtute pädevus"ning seejärel klikake väikese Briti lipu peal.
You also want to know which national law the English judge will apply. Click on ‘Applicable law’.
Nüüd tahaksite teada, millist õigust Inglismaakoh-tunik kohaldab.Valige "Kohaldatav õigus".
Click on‘Legal aid’ to find out how this works in England.
Järk-järgult leiate vajaliku teabe.
All you need to know,step by step.
Valige "Õigusabi" ja saate teada,kuidas kõnealust abi Inglismaal tuleb taotleda.
A quick glance at the ‘Legal aid – general information’page tells you that you are covered by a Europeandirective providing minimum guarantees because yoursis a cross-border case (since you live in Sweden andyour husband lives in England).
Vaadake ka lehekülge "Õigusabi – üldteave" ja saateteada, kuivõrd teie kohtuasi on "piiriülese iseloomuga" (ise elate Rootsis ja teie abikaasa Inglismaal), pakub ühenduse direktiiv teile teatavaid minimaalseidtagatisi.
Click on the little European flag for further details.
Täiendava teabe jaoks klikake Euroopa lipul.
The website also has information on custody, maintenancepayments, the rules governing recognition of rulings by foreign courts, etc.
Meie saidilt leiate teavet ka laste kasvatamise õiguslike küsimuste, elatiste, kohtuotsuste teistes riikides tunnustamiseeeskirjade jne kohta.
The site also features a hyperlink to the European Judicial Atlas in civil matters.This is an IT tool which you can use toidentify easily the court competent to hear a particular case.The atlas can also be used to find and print a variety of formsonline.
Meie interneti-leheküljelt leiate ka viite Euroopa tsiviilõigus-atlasele.Tegemist on infotehnoloogiavahendiga, mille abilkasutajad saavad hõlpsasti määrata kindlaks ühe või teisekohtuasja jaoks pädevad kohtud. Lisaks sellele võimaldab atlas kiiresti leida ja välja trükkida eri vorme.
The European judicial network’s website is updated regularlyby the European Commission, working closely with the Member States.
Euroopa justiitsvõrgustiku veebisaiti ajakohastab komisjonkavakindlalt tihedas koostöös liikmesriikidega.
Following the enlargement of the European Union by 10new Member States on 1 May 2004, the website will beexpanded to include these countries’ pages, and informationwill be made available in their languages too.
Pärast seda, kui 1. mail 2004. aastal liitus Euroopa Liiduga10 uut liikmesriiki, on sait avatud ka nende riikide lehekülgedele, aga ka uutele keeltele.
In time, the list of topics will also be added to.
Lisaks sellele laieneb aja jooksul ka teemade ring.
Handbook on Integration for policy-makers and practitioners
Integratsiooni käsiraamat m a t poliitikakujundajatele ja erialatöötajatele
Directorate-General Justice, Freedom and Security
Õigus, vabadus- ja turvalisusküsimuste peadirektoraat
Handbook on integrationfor policy-makers and practitioners
Integratsiooni käsiraamatpoliitikakujundajatele ja erialatöötajatele
This Handbook has been written by Jan Niessen and Yongmi Schibel of the Migration Policy Group (MPG), on behalf of the European Commission (Directorate-General for Justice, Freedomand Security).
Käsiraamatu autorid on Jan Niessen ja Yongmi Schibel Euroopa Komisjonist (õigus-, vabadus- ja turvalisusküsimuste peadirektoraadist).
It can be downloaded from the European Commission’s website athttp://europa.eu.int/comm/justice_home/
Seda saab alla laadida Euroopa Komisjoni veebilehelt http: //ec.europa.eu/justice_home/
Preface Context Introduction
Eessõna Taust Sissejuhatus
Chapter 1: Conclusions
. . . . . peatükk:
Chapter 2: Civic participation2.1 Intercultural competence2.2 Engaging citizens and immigrants
Tutvustamisprogrammid vastsaabunud sisserändajatele ja pagulastele Programmide koostamine Eesmärkide ja vahendite kokkusobitamine Partneritevaheline koostöö Programmide hindamine ja kohandamine järeldused
Chapter 3: Indicators
. peatükk . . . . peatükk:
Creating the conditions Selecting indicators European cooperation
Näitajad Tingimuste loomine Näitajate valik Euroopa koostöö järeldused
Chapter 3: Conclusions
. peatükk . . . . peatükk:
Annex: Translating policies into programmes Endnotes National Contact Points on Integration
Lisa Põhimõtetest programmideni Lõppmärkused Riiklikud integratsiooni kontaktpunktid
Across the EU today Member States are faced with similar challenges with respect tointegrating immigrants into society.
Sisserändajate ühiskonda integreerimisel seisavad ELi erinevad liikmesriigid silmitsi ühesuguste probleemidega.
This is an increasingly important task and also a verycomplex and sensitive one.
Integreerimine on äärmiselt mitmetahuline ja tundlik valdkond.
With the prospect of an ageing and declining population, more immigration into Europeis both likely and necessary in the coming years.
Kuna Euroopa elanikkond üha vananeb ja väheneb, on sisserände suurenemine Euroopasse nii tõenäoline kui ka vajalik.
Integration of immigrants is vital forsocial cohesion and economic development.
Sisserändajate integreerimine on esmatähtis nii sotsiaalse ühtekuuluvuse kui ka majandusarengu seisukohast.
To enable immigrants to feel part of oursociety we must treat them fairly, and ensure that they have the right tools to participatefully in our societies.
Aitamaks sisserändajatel tunda end osana meie ühiskonnast, peame kohtlema neid õiglaselt ning tagama neile võimaluse ühiskonnaelust täiel määral osa võtta.
Integration is a continuous, two-way process which is based onmutual rights and corresponding obligations both of immigrants and of the host society.
Integratsioon on pidev ja kahesuunaline protsess, mis põhineb sisserändajate ja vastuvõtva ühiskonna vastastikustel õigustel ja kohustustel.
At the Thessaloniki European Council in June 2003, the Heads of State and Governmentstressed the importance of developing cooperation, exchange of experiences andinformation on integration at EU level with a view to learning from each other.
Thessaloníki Ülemkogul . aasta juunis rõhutasid riigipead ja valitsusjuhid vajadust integratsioonialase koostöö ning kogemuste ja teabe vahetamise järele ELi tasandil, et liikmesriigid võiksid üksteiselt õppida.
In orderto respond to this call, the National Contact Points on Integration, experts from the Member States who meet together regularly, decided to prepare a handbook of goodpractice.
Riiklikud integratsiooni kontaktpunktid, liikmesriikide eksperdid, kes regulaarselt koos käivad, otsustasid vastuseks sellele üleskutsele koostada hea tava käsiraamatu.
I very much welcome the publication of this first edition of the handbook on integrationwhich provides a variety of examples and practices for successful integrationimplemented in the European Union.
Mul on väga hea meel, et integratsiooni käsiraamatu esimene väljaanne on nüüd valmis. Sellesse on koondatud suur hulk näiteid edukast integreerimistegevusest ELi liikmesriikides.
It sheds light on the many different projects andprogrammes existing across Europe at national, regional and local level and offers somegeneral conclusions and lessons learned.
Käsiraamatus tutvustatakse mitmeid projekte ja programme, mis on ellu viidud liikmesriikides riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil, ning tehakse mitmeid üldisi järeldusi ja antakse soovitusi.
I hope that this handbook will be of use forpolicy-makers and practitioners throughout the EU.
Loodan, et see käsiraamat on abiks poliitikakujundajatele ja erialatöötajatele kogu Euroopa Liidus.
It will also contribute to thedevelopment of a common European framework on integration.
Samuti aitab see kaasa Euroopa ühise integratsiooniraamistiku loomisele.
I am sure that both “old hands” and newcomers involved with the integration ofimmigrants will derive inspiration from this manual and that it will support our commongoal of finding the best solutions to the challenges of integration.
Olen kindel, et käesolev käsiraamat annab ideid nii neile, kel on juba kogemusi sisserändajate integreerimisega, kui ka uutele tegijatele. Loodetavasti aitab see saavutada meie ühist eesmärki, milleks on integratsiooniprobleemile parimate lahenduste leidmine.
Jonathan Faull Director General DG Justice, Freedom and Security European Commission
Jonathan Faull Euroopa Komisjoniõigus-, vabadus- ja turvalisusküsimuste peadirektoraadipeadirektor
The idea of developing a handbook on integration emanates from the Thessaloniki European Council in June 2003, where Heads of State and Government stressed theimportance of developing cooperation and exchange of information within the newlyestablished group of National Contact Points on Integration.
Integratsiooni käsiraamatu idee sai alguse Thessaloníki Ülemkogul juunis , mil riigipead ja valitsusjuhid rõhutasid koostöö ja teabevahetuse arendamise tähtsust vastloodud riiklike integratsiooni kontaktpunktide vahel.
With a view to structuringthis exchange of information and to obtaining some concrete results on which Member States could draw when developing and promoting policy initiatives for more successfulintegration, it was decided to compile a handbook on integration.
Otsustati koostada integratsiooni käsiraamat, et teabevahetust struktureerida ning saada konkreetseid tulemusi, mida liikmesriigid saaksid ära kasutada poliitiliste algatuste väljatöötamiseks ja edendamiseks, et tagada edukam integreerimine.
The main objective ofthis handbook is therefore to act as a driver for the exchange of information and bestpractices between Member States.
Selle käsiraamatu peamine eesmärk ongi ergutada liikmesriike vahetama teavet ja parimaid tavasid.
This handbook has been prepared for the European Commission by an independentconsultant, the Migration Policy Group, and has been developed in close cooperationwith the National Contact Points on Integration.
Käsiraamatu on koostanud Euroopa Komisjoni ülesandel sõltumatu konsultant Migration Policy Group ja see on välja töötatud tihedas koostöös riiklike integratsiooni kontaktpunktidega.
It is based on the outcomes of a seriesof technical seminars held in Copenhagen (February 2004), Lisbon (April 2004) and London (June 2004).
See põhineb Kopenhaagenis (veebruar ), Lissabonis (aprill ) ja Londonis (juuni ) toimunud tehniliste seminaride tulemustel.
These seminars, organised by the ministries responsible forintegration of these countries, with the support of the European Commission andfacilitated by the Migration Policy Group, brought together governmental and nongovernmental policy-makers and practitioners to exchange information and bestpractices on three issues: introduction programmes, participation in civic and political lifeand the development of indicators.
Nende riikide integratsiooni eest vastutavate ministeeriumide poolt Euroopa Komisjoni ja Migration Policy Groupi abiga organiseeritud seminaridel osalesid riiklikud ja valitsusvälised poliitikakujundajad ja erialatöötajad, et vahetada teavet ja parimaid tavasid kolmes valdkonnas: tutvustusprogrammid, ühiskondlikus ja poliitilises elus osalemine ja näitajate väljatöötamine.
The three chapters of the handbook reflect thestructure of the seminars, each of which concentrated on one of these topics.
Vastavalt seminaridel käsitletule on käsiraamatus kolm peatükki, millest igaühes käsitletakse üht neist teemadest.
In thepreparation of each seminar, and with a view to framing the discussions, a series of issuepapers was developed by the Migration Policy Group, which also drafted the concludingdocuments for the seminars.
Iga seminari ette valmistades koostas Migration Policy Group rea arutelude aluseks olnud probleemdokumente, lisaks tegi ta ka kokkuvõtted seminaridest.
These were subsequently discussed within the group of National Contact Points on Integration.
Neid arutati omakorda riiklike integratsiooni kontaktpunktide rühmas.
Both during the seminars and in the process ofcompiling the handbook the National Contact Points on Integration have contributedwith examples of good practices and promising initiatives on integration from theirrespective countries.
Nii seminaride käigus kui ka käsiraamatu koostamise ajal on riiklikud integratsiooni kontaktpunktid toonud näiteid integratsioonialastest headest tavadest ja paljulubavatest algatustest oma riigis.
Together, all these elements have constituted the essential buildingblocks for this handbook on integration.
Need ongi integratsiooni käsiraamatu peamised teemad.
This handbook is for policy-makers and practitioners.
Käsiraamat on mõeldud poliitikakujundajatele ja erialatöötajatele.
Who are they and what do theyhave in common that can make this handbook useful for both?
Kes nad on ja miks on neile koostatud ühine käsiraamat?
Generally speakingpolicy-makers formulate overall integration goals, make resources available, monitorimplementation and evaluate outcomes.
Poliitikakujundajate all mõeldakse üldiselt neid, kes seavad üldised integratsioonieesmärgid, eraldavad vahendid, jälgivad eesmärkide elluviimist ja annavad tulemustele hinnangu.
Practitioners translate integration goals intoconcrete programmes, set targets and undertake activities to reach them.
Erialatöötajad koostavad integratsiooniprogrammide alusel konkreetsed tegevuskavad, seavad eesmärgid ja viivad ellu nende saavutamiseks vajalikud tegevused.
Clearly, it isbeyond the scope of this handbook to deal with the formation of overall integrationpolicies.
Loomulikult ei ole selle käsiraamatu eesmärk üldiste integratsioonipoliitikate väljatöötamine.
Neither can a European handbook go into too much detail describing concreteprogramme activities.
Samuti ei saa kogu Euroopale suunatud käsiraamat olla üleliia üksikasjalik konkreetsete tegevuste kirjeldamisel.
Therefore, this handbook depicts best practices and offers lessonsdrawn from practices in Member States on two kinds of integration programmes,namely introduction courses for newly arrived immigrants and recognised refugees
Nii poliitikakujundajad kui ka erialatöötajad vajavad integratsiooni näitajaid ja kontrollväärtusi, mille abil saaks paremini hinnata integratsiooniprogrammide edukust ja mõõta nende tulemusi.
(Chapter 1) and civic participation (Chapter 2).
Nende peatükkide alusel esitatakse kava, mille abil integratsioonieesmärgid integratsiooniprogrammideks muuta (lisa).
In order to be better able to track thesuccess of integration programmes and to measure their results both policy-makers andpractitioners can develop integration indicators and benchmarks.
Kava aitab poliitikakujundajatel ja erialatöötajatel selgitada integratsiooniprogrammide eesmärke, anda aru nende rakendamisest ja mõõta saavutusi.
Their use in publicpolicy and integration programmes is explored in Chapter 3.
Sel viisil muutub heade tavade vahetamine lihtsamaks ja tulemuslikumaks.
In this way the exchange of goodpractices will be facilitated and becomes more fruitful.
Kõigis kolmes peatükis on lühidalt kirjeldatud näiteid headest tavadest.
Throughout the three chaptersbest practices are briefly described.
Kui konkreetse tegevusega seoses on mainitud mõnd konkreetset riiki, ei tähenda see, et seda ei esineks teistes riikides.
Where a particular country is mentioned in relationto a specific activity, this does not preclude the practice also existing in other countries.The lessons learned from the practices are highlighted throughout the text and are alsoreproduced as conclusions at the end of each Chapter.
Tavadel põhinevad soovitused on kogu tekstis välja toodud ja koondatud ka iga peatüki lõpus esitatud kokkuvõttesse.
It is important to underline that the lessons learned and recommendations in thishandbook should only be taken for what they are: suggestions to policy makers andpractitioners and a catalogue of inspiring ideas.
Oluline on rõhutada, et käsiraamatus esitatud soovitusi ei saa pidada enamaks sellest, mis nad on: vaid nõuanded poliitikakujundajatele ja erialatöötajale ja kogum inspireerivaid ideid.
It should be underlined that thedevelopment of this handbook is intended to be an ongoing process, a living instrumentwhich will not only be developed over time on a step by step basis, but up-datedaccording to progress, new developments, solutions and results.
Tuleb märkida, et käsiraamatu areng peaks pidevalt jätkuma, temast peaks saama pidevalt muutuv abivahend, mida lisaks pidevale täiustamisele ajakohastatakse vastavalt tehtud edusammudele, uutele arengutele, lahendustele ja tulemustele. . aastal on seetõttu kavas avaldada uus väljaanne uute peatükkidega.
A second edition withnew chapters is therefore planned for 2006.The three topics chosen for this first editionof the handbook reflect the priorities identified in the Communication on Immigration,integration and employment, but the handbook will over time cover all policy fieldsrelated to integration, including housing, healthcare and labour market aspects.
Käsiraamatu esimese väljaande kolm teemat on valitud, arvestades prioriteete, mis on seatud teatises sisserände, integratsiooni ja tööhõive kohta, kuid aja jooksul hakkab käsiraamat hõlmama kõiki integratsiooniga seotud valdkondi, kaasa arvatud majutamine, tervishoid ja pääs tööturule.
Immigrant integration is generating much debate across the enlarged European Union inwhich most Member States are affected by migratory movements.
Sisserändajate integreerimisest räägitakse laienenud ELis kõikjal palju, sest ränne mõjutab enamikku liikmesriike.
Some countries haveturned from emigration into immigration countries and are confronted with the issue ofintegration for the first time.
Riikides, kus sisseränne on juba tuntud nähtus, on põhirõhk samuti vastsaabunud sisserändajate vastuvõtmisel, kuid samuti jätkatakse riigis juba kauem viibinud sisserändajate ühiskonnaelus osalemise toetamist ning muudetakse senist poliitikat, mis pole osutunud piisavalt edukaks.
Older immigration countries join them in the focus on newlyarrived immigrants, but they also continue to promote the participation of settledimmigrants while changing previous policies which have turned out not to be successfulenough.
Nagu ka teistes poliitilistes küsimustes, kasutatakse ka integreerimisel Euroopa eri paigus erinevat lähenemist ja see mõjutab ka arusaamist viisist, kuidas integratsiooni parimal viisil edendada.
As in other policy fields, the diversity of approaches represented across Europesuggests different answers to the question of ‘how’ to promote integration.
Arusaamine integratsioonist ja integratsioonimeetodid ei erine siiski mitte ainult seetõttu, et riikide kogemus sisserändega on erinev.
The conceptand practice of integration vary not only as a result of specific immigration histories.Different policy regimes and variations in the role of government and civil society haveled to divergent approaches to the integration of new immigrants and refugees.
Erinevad ühiskondlikud süsteemid ja valitsuse ja kodanikuühiskonna erinev roll on kaasa toonud erisuguse lähenemise uute sisserändajate ja pagulaste integreerimisele.
Anillustration of this diversity is the open question of which groups are or should be targetsof integration policy.
Üks näide sellest erinevusest on küsimus selle kohta, millistele inimgruppidele integratsioonipoliitika on või peaks olema suunatud.
Different definitions are used for ‘immigrants’ or ‘ethnic minorities’.Second generation immigrants may be identified by their nationality or, if they arecitizens, by their parents’ birthplace.
„Sisserändajaid“ ja „rahvusvähemusi“ määratletakse eri riikides erinevalt. Teise põlvkonna sisserändajaid võib määratleda nende rahvuse põhjal või juhul, kui nad on kodanikud, nende vanemate sünnikoha järgi.
New Member States have historically placedemphasis on addressing minority issues, rather than on the integration of immigrants.Neither is there agreement on whether ‘immigrants’, however identified, should beconsidered as one group.
Uutes liikmesriikides on ajalooliselt pööratud rohkem tähelepanu rahvusvähemuste probleemidele kui sisserändajate integreerimisele. Samuti puudub üksmeel selles osas, kas „sisserändajaid“ tuleks käsitleda ühtse rühmana, hoolimata sellest, kust nad pärit on.
Rather, they may be considered as individuals or as membersof specific sub-categories defined by national or ethnic origin, religion, gender, age or byreason of their arrival (economic migrants, refugees, or family members) or their skills(from high-skilled to low skilled).
Pigem võib sisserändajaid käsitleda üksikisikutena või kuuluvaina konkreetsesse alamkategooriaisse vastavalt oma kodakondsusele või etnilisele päritolule, usutunnistusele, soole, vanusele, saabumise põhjusele (majandusmigrandid, pagulased või pereliikmed) või oskuste tasemele (kõrgelt kvalifitseeritud või väheste oskustega).
Society as a whole may also be an appropriate policytarget if integration is perceived as a process towards social cohesion.
Meetmed võivad olla suunatud ka ühiskonnale tervikuna, kui integratsiooni vaadelda sotsiaalse ühtekuuluvuse suurendajana.
Policies are then aresponse to the disintegrating effects of the rapid social, economic and cultural changethat most European societies are going through and target various groups among thepopulation, whether or not they have a migration background.
Seega püütakse integratsioonipoliitika abil heastada tagajärgi, mida on kaasa toonud kiired sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised muutused, mis toimuvad enamikus Euroopa riikides, ja sihtrühmadeks valitakse erinevaid ühiskonna gruppe, hoolimata sellest, kas nad on sisserändajad või mitte.
Consequently, under theheading of integration one can detect a mixture of general and specific approachestargeting different groups and addressing a variety of issues.
Seega võib integratsiooni all silmas pidada mitmesuguseid üldisi ja konkreetseid meetmeid, mis on suunatud erinevatele sihtgruppidele ja mille abil püütakse lahendada erinevaid probleeme.
European countries all adhere to human rights standards and share values such asequality, anti-discrimination, solidarity, openness, participation and tolerance.Governments at various levels are influencing each other through ongoing policyexchanges, leading to a certain degree of convergence in policy approaches, goals andtargets, nationally and internationally.
Euroopa riigid peavad kinni inimõigusnormidest ja nad jagavad selliseid ühisväärtusi nagu võrdsus, mittediskrimineerimine, solidaarsus, avatus, osalus ja sallivus.
A great deal of common ground can be found inthe identification of core areas or dimensions of integration.
Valitsused mõjutavad üksteist eri tasanditel pideva teabevahetuse kaudu, mis toob kaasa poliitiliste lähenemisviiside ja eesmärkide lähenemise nii riigisiseselt kui riikidevahelisel tasandil.
While a single exactdefinition of integration may prove to be too narrow, the identification of coreintegration dimensions can serve as a useful ‘working definition’.
Integratsiooni kesksete valdkondade ja mõõtmete tunnistamine toetub suuresti ühisele arusaamale.
The overall goal ofintegration is often considered to be self-sufficiency: governments seek to enableimmigrants to lead an independent life concerning housing, job, education, socialnetworks and participation in society.
Ühe konkreetse ja täpse määratluse leidmine integratsiooni mõistele on raske, kuid integratsiooni peamiste mõõtmete kindlaksmääramine võib osutuda kasulikuks „töödefinitsiooniks“.