natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Relevant Community legislation
Asjakohased ühenduse õigusnormid
‘The principle of the common system of value added tax entails the application to goods and services of a general tax on consumption exactly proportional to the price of the goods and services, whatever the number of transactions which take place in the production and distribution process before the stage at which the tax is charged.
Ühise käibemaksusüsteemi põhimõt- ted on sätestatud esimese direktiivi arti -klis 2: 5„Ühise käibemaksusüsteemi põhi- mõtteks on kohaldada kaupade ja teenuste suhtes üldist tarbimismaksu, mis on täpselt võrdeline kaupade ja teenuste hinnaga, olenemata nende tehingute arvust, mis tehakse tootmise ja turustamise käigus enne maksustamisetappi.
On each transaction, value added tax, calculated on the price of the goods or services at the rate applicable to such goods or services, shall be chargeable after deduction of the amount of value added tax borne directly by the various cost components.
Igalt tehingult võetakse käibemaksu, mis arvutatakse kaupade ja teenuste hinna põhjal selliste kaupade ja teenuste suhtes kehtiva määraga ja millest on eelnevalt maha arvatud käibemakfsu summa, mis on vahetult makstud hinna kujunemise aluseks olevate eri kulutegurite pealt.
The present case concerns the years 2000 and 2001, when the main provisions were contained in the First and Sixth Directives. 4
Arutusel olev kohtuasi puudutab aastaid 2000 ja 2001, kui peamised õigusnormid olid sätestatud esimeses ja kuuendas direktiivis.
The common system of value added tax shall be applied up to and including the retail trade stage.
Ühist käibemaksusüsteemi kuni jaemüügietapi lõpuni.
In what follows, I shall refer to the provisions of those directives and, for the sake of readability, I shall do so in the present tense even though they are no longer in force.
Allpool viitan nimetatud direktiivide sätetele ja teen seda arusaadavuse huvides olevikus, kuigi need ei ole enam jõus.
Their substance and, to a large extent, their wording are unchanged in Directive 2006/112, and for reference purposes I shall indicate also the equivalent provisions of the latter.
Nende sätete sisu — ja suurel määral sõnastus — on direktiivis 2006/112 muutmata ning ma esitan viited ka selle direktiivi vastavatele sätetele.
2 — Directive of 28 November 2006 on the common system of value added tax (OJ 2006 L 347, p. 1).
2 — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, 11.12.2006, lk 1).
3 — See recital 3 in the preamble.
3 — Vt preambuli põhjendus 3.
5 — Article 1(2) of Directive 2006/112.
5 — Direktiivi 2006/112 artikli 1 lõige 2.
The deduction mechanism is regulated, for transactions internal to a Member State, by Article 17(1) and (2)(a) of the Sixth Directive: 6
Mahaarvamise süsteemi reguleerivad liikmesriigisiseste tehingute puhul kuuenda direktiivi artikli 17 lõige 1 ja lõike 2 punkt a: 6 maksuhaldurile kõnealuse käibemaksusumma, millest on maha arvatud asjaomane sisendkäibemaksusumma.
The right to deduct shall arise at the time when the deductible tax becomes chargeable.
Mahaarvamisõigus tekib mahaarvatava maksu sissenõutavaks muutumise ajal.
However, that is not always the case.
See ei ole siiski alati nii.
(a) value added tax due or paid within the territory of the country in respect of goods or services supplied or to be supplied to him by another taxable person;
Kui kaupa ja teenuseid kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingutega seoses, on maksukohustuslasel õigus tasumisele kuuluvast käibemaksust maha arvata: a) käibemaks, mis tuleb maksta või on makstud riigi territooriumil kaupade või teenuste eest, mille talle on tarninud või tarnib mõni teine maksukohustuslane;
6 — At the material time, the text of Article 17(2) was in Article 28f.
6 — Asjaolude esinemise ajal jõus olnud redaktsioonis oli artikli 17 lõike 2 tekst esitatud artiklis 28f.
The equivalents of Article 17(1) and (2) are now contained in Articles 167 and 168(a) of Directive 2006/112.
Artikli 17 lõigetele 1 ja 2 vastav tekst sisaldub praegu direktiivi 2006/112 artiklis 167 ja artikli 168 punktis a.
First, Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive provide for certain exceptions to the right to deduct.
Esiteks, kuuenda direktiivi artikli 17 lõiked 6 ja 7 sätestavad teatavad mahaarvamisõiguse erandid.
Paragraph 6 provides that (while VAT is in no circumstances to be deductible on expenditure which is not strictly business expenditure, such as that on luxuries, amusements or entertainment), until the Council has decided what expenditure is not to be eligible for deduction, Member States may retain all the exclusions provided for under their national laws when the Directive came into force.
Lõige 6 sätestab, et liikmesriigid võivad säilitada erandid, mis sisalduvad direktiivi jõustumise ajal nende siseriiklikes õigusaktides, kuni nõukogu on otsustanud, millised kulud ei ole kõlblikud käibemaksu mahaarvamiseks (kuigi käibemaksu ei tohi mingil juhul maha arvata kulude puhul, mis ei ole rangelt majanduskulud, näiteks kulutused luksuskaupadele, lõbustustele või meelelahutusele).
Paragraph 7 allows Member States, for cyclical economic reasons and subject to a consultation procedure, to exclude all or some capital goods or other goods totally or partly from the system of deductions, or instead to tax the goods manufactured by the taxable person himself or which he has purchased in the country or imported, in such a way that the tax does not exceed the VAT which would have been charged on the acquisition of similar goods.
Lõige 7 lubab liikmesriikidel seoses majanduse tsüklilisusega ja konsultatsioonimenetlust järgides mahaarvamissüsteemist osaliselt või täielikult välja arvata mõningad või kõik kapitalikaubad või muud kaubad või selle asemel maksustada maksukohustuslase enese toodetud või riigis ostetud või imporditud kauba nii, et maks ei ületaks käibemaksusummat, mis oleks sisse nõutud sarnase kauba omandamise korral.
Second, some transactions are exempted from VAT, in which case there is nothing which the customer can deduct even if he uses the supplies for the purposes of his taxable output transactions.
Teiseks, teatavad tehingud on käibemaksuvabad ning sel juhul ei ole teenuse saajal võimalik midagi maha arvata, isegi kui ta kasutab teenuseid seoses käibemaksuga maksustatavate tehingutega.
value added tax purposes within the territory of the country to whom services covered by Article 28b(C) … are supplied, if the services are carried out by a taxable person established abroad’, are liable to pay the tax on such services which they receive.
kes on käibemaksukohustuslasena registreeritud riigi territooriumil ja kellele osutatakse artikli 28b C osaga […] hõlmatud teenuseid, kui teenuseid osutab välismaal asuv maksukohustuslane”, tasuma käibemaksu neile osutatavate teenuste eest.
9Article 28b(C) 10 covers ‘services in the intraCommunity transport of goods’, which is defined in paragraph 1 as ‘transport where the place of departure and the place of arrival are situated within the territories of two different Member States’ and for which, under paragraph 2, the place of supply is the place of departure.
9 Artikli 28b C osa 10 hõlmab „ühendusesisese kaubaveoga seotud teenuseid”, kusjuures ühendusesisene kaubavedu on määratletud lõikes 1 kui „vedu, mille puhul lähtekoht ja sihtkoht asuvad kahe eri liikmesriigi territooriumil”, ja sellega seotud teenuste osutamise kohaks on lõike 2 kohaselt lähtekoht.
Among such exempted transactions are the chartering and hiring of vessels used for navigation on the high seas, for the purpose of commercial activities. 7
Selliste käibemaksuvabade tehingute hulka kuulub avamerel navigeerimiseks kasutatavate laevade prahtimine ja rendileandmine kaubanduseesmärgil. 7
Third, for certain categories of supply, it is not the supplier but the customer who is liable for VAT.
Kolmandaks, teatavat liiki teenuste osutamise puhul peab käibemaksu tasuma teenuse saaja, mitte teenuse osutaja.
In such cases, the supplier deducts input tax as appropriate, but charges no output tax to the customer.
Sellistel juhtudel arvab teenuse osutaja nõuetekohaselt maha sisendkäibemaksu, kuid ei võta teenuse saajalt käibemaksu.
The customer must himself account for the VAT on the transaction but, in so far as the supply is used for his own taxable outputs, the amount becomes immediately deductible pursuant to Article 17(1) and (2).
Teenuse saaja peab ise tehingult käibemaksu tasuma, ent kui teenuseid kasutatakse seoses tema enda maksustatavate tehingutega, muutub summa artikli 17 lõigete 1 ja 2 kohaselt automaatselt mahaarvatavaks.
As regards the exercise of the right to deduct in such circumstances, Article 18(1) (d) 11 provides: ‘To exercise his right of deduction, a taxable person must: … when he is required to pay the tax as a customer or purchaser where Article 21(1) applies, comply with the formalities laid down by each Member State …’
Sellistel asjaoludel mahaarvamisõiguse kasutamise kohta sätestab artikli 18 lõike 1 punkt d: 11„Mahaarvamisõiguse kasutamiseks peab maksukohustuslane: […] kui ta peab artikli 21 lõike 1 kohaldamise korral maksu tasuma kliendi või ostjana, täitma asjaomase liikmesriigi kehtestatud formaalsused; […].” direktiivi 8„isikud,
Thus, under Article 21(1)(b) of the Sixth Directive, 8‘persons who are identified for
Seega peavad kuuenda artikli 21 lõike 1 punkti b kohaselt
9 — This mechanism is commonly known as the ‘reverse charge’ procedure.
9 — Kõnealust süsteemi nimetatakse üldiselt „pöördmaksustamise” süsteemiks.
Under other provisions of Article 21(1), it applies also to other types of supply of goods or services where the supplier is not established in the customer’s Member State (or the Member State in which the supply takes place), whether he is established within the Community or not.
Artikli 21 lõike 1 teiste sätete kohaselt kohaldatakse seda ka muud liiki kaupade tarnimisele või teenuste osutamisele, kui tarnija või teenuste osutaja asukoht ei ole kliendi liikmesriigis (või liikmesriigis, kus tarnimine või teenuste osutamine toimub), olenemata sellest, kas tema asukoht on ühenduses.
7 — Article 15(5), read in conjunction with Article 15(4)(a), of the Sixth Directive; Article 148(a) and (c) of Directive 2006/112.
7 — Kuuenda direktiivi artikli 15 lõige 5 koostoimes artikli 15 lõike 4 punktiga a; direktiivi 2006/112 artikli 148 punktid a ja c.
8 — In Article 28g at the material time; see Article 196 of Directive 2006/112.
8 — Asjaolude esinemise ajal jõus olnud redaktsiooni artikkel 28g; vt direktiivi 2006/112 artikkel 196.
10 — See Articles 47 and 48 of Directive 2006/112.11 — In Article 28f(2); Article 178(f) of Directive 2006/112.
10 — Direktiivi 2006/112 artiklid 47 ja 48.11 — Artikli 28f lõige 2; direktiivi 2006/112 artikli 178 punkt f.
Under Article 18(2) and (3): 12
Artikli 18 lõigete 2 ja 3 kohaselt: 12
Every taxable person shall keep accounts in sufficient detail for value added tax to be applied and inspected by the tax authority.
Maksukohustuslane peab pidama piisavalt üksikasjalikku raamatupidamisarvestust, mis võimaldab käibemaksu kohaldada ja maksuhalduri poolt kontrollida.
The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of which, during the same period, the right to deduct has arisen and can be exercised under the provisions of paragraph 1.
Maksukohustuslane teeb mahaarvamise, lahutades vastava maksustamisperioodi tasumisele kuuluvast käibemaksu kogusummast maksu kogusumma, mille suhtes on samal perioodil tekkinud lõike 1 kohaselt kasutatav mahaarvamisõigus.
Every taxable person shall submit a return by a deadline to be determined by Member States.
Iga maksukohustuslane esitab deklaratsiooni tähtaja jooksul, mille määravad liikmesriigid.
That deadline may not be more than two months later than the end of each tax period.
Nimetatud tähtaeg ei või olla pikem kui kaks kuud iga maksustamisperioodi lõpust.
The tax period shall be fixed by each Member State at one month, two months or a quarter.
Liikmesriigid määravad maksustamisperioodiks kas ühe kuu, kaks kuud või kolm kuud.
Member States may, however, set different periods provided that they do not exceed one year.
Liikmesriigid võivad siiski määrata ka teistsuguseid maksustamisperioode, mis ei kesta üle ühe aasta.
Member States shall determine the conditions and procedures whereby a taxable person may be authorised to make a deduction which he has not made in accordance with the provisions of paragraphs 1 and 2.’
Liikmesriigid määravad kindlaks tingimused ja protseduurid, mille kohaselt antakse maksukohustuslasele luba arvata maha muudel kui lõigetes 1 ja 2 sätestatud alustel.” b)
The return shall set out all the information needed to calculate the tax that has become chargeable and the deductions to be made including, where appropriate, and in so far as it seems necessary for the establishment of the basis of assessment, the total value of the transactions relative to such tax and deductions and the value of any exempt transactions.
Deklaratsioonis tuleb esitada kõik sissenõutavaks muutunud maksu ning tehtavate mahaarvamiste arvutamiseks vajalikud andmed, sh vajaduse korral ning kui see on vajalik maksubaasi kindlaksmääramiseks, nimetatud maksu ja mahaarvamisega seotud tehingute kogusumma ning maksuvabade tehingute summa.
Article 22 of the Sixth Directive 13lays down a wide-ranging series of obligations on persons liable for payment of VAT, of which however only the following appear potentially relevant to the present case:
Kuuenda direktiivi artikkel 22 13keh -testab käibemaksukohustuslaste jaoks mit -mesugused kohustused, millest käesoleva kohtuasja puhul on siiski olulised üksnes järgmised:
12 — Articles 179 and 180 of Directive 2006/112.
12 — Direktiivi 2006/112 artiklid 179 ja 180.
13 — In Article 28h at the material time; see Articles 213 to 271 of Directive 2006/112.
13 — Asjaolude esinemise ajal jõus olnud redaktsiooni artikkel 28h; vt direktiivi 2006/112 artiklid 213–271.
Member States shall take the measures necessary to ensure that those persons who, in accordance with Article 21(1) … (b), are considered to be liable to pay the tax instead of a taxable person established abroad … comply with the above obligations relating to declaration and payment.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et isikud, keda artikli 21 lõike 1 punkti […] b kohaselt loetakse kohustatuks tasuma maksu välismaal asuva maksukohustuslase asemel […], täidavad käesolevas artiklis sätestatud deklareerimis- ja maksmiskohustusi.
The first sentence of Article 17(3) of that decree reads: ‘The obligations relating to … the supply of services in the territory of the State by nonresident persons … shall be met by the purchasers resident in the territory of the State who … use the services in the pursuit of business, artistic activities or professions.’
Nimetatud dekreedi artikli 17 lõige 3 sätestab järgmist: „Kohustusi, mis on seotud riigi territooriumil […] teenuste osutamisega mitteresidentidest isikute poolt, […] täidavad riigi residendist ostjad, kes […] kasutavad teenuseid äri-, kunsti- või kutsealal tegutsemiseks.”
Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, subject to the requirement of equal treatment for domestic transactions and transactions carried out between Member States by taxable persons and provided that such obligations do not, in trade between Member States, give rise to formalities connected with the crossing of frontiers.’
Liikmesriigid võivad maksukohustuslaste siseriiklike ja liikmesriikidevaheliste tehingute võrdse kohtlemise põhimõtet järgides kehtestada maksu nõuetekohaseks kogumiseks ning maksudest kõrvalehoidumise ärahoidmiseks vajalikuks peetavaid muid kohustusi tingimusel, et sellised kohustused ei too liikmesriikidevahelises kaubanduses kaasa formaalsusi piiriületamisel.”
Article 19(1) of the same decree provides, inter alia: ‘The right to deduct the tax on the goods and services purchased or imported shall arise at the time when the tax becomes chargeable and may be exercised, at the latest, in the tax return for the second year after the year in which the right to deduct arose and subject to the conditions applying at the time when the right arose.’
Dekreedi artikli 19 lõige 1 sätestab muu hulgas: „Ostetud või imporditud kaupadelt või teenustelt ettenähtud maksu maha -arvamise õigus tekib mahaarvatava maksu sissenõutavaks muutumise ajal ja seda võib kasutada hiljemalt mahaarvamise õiguse tekkimise aastale järgneva teise aasta käibedeklaratsioonis vastavalt õiguse tekkimise ajal kehtinud tingimustele.”
Relevant national legislation
Asjakohased siseriiklikud õigusnormid
The Community VAT directives are currently implemented in Italian law essentially in Decreto del Presidente della Repub-
Artikli 23 lõigete 1 ja 2 kohaselt peavad maksukohustuslased kandma oma arved viieteistkümne päeva jooksul asjakohasesse registrisse, märkides arve numbri, väljastamise kuupäeva, maksustatava summa ja tasumisele kuuluva käibemaksusumma käibemaksumäärade kaupa ning artikli 17 lõikes 3 nimetatud juhtudel teenuste osutaja nime.
Article 23(1) and (2) require taxable persons to record their invoices in an appropriate register within 15 days, indicating the serial number, the date of issue, the taxable amount and the amount of tax, shown separately for each rate, and, in cases to which Article 17(3) refers, the supplier’s name.
Ühenduse käibemaksudirektiive rakendab Itaalia õiguses praegu peamiselt 26. oktoobri 1972. aasta Decreto del Presidente della Repubblica nr 633 (edaspidi „DPR 633/72”) oma muudetud redaktsioonis.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 by 31 December of the fourth year after the year in which the tax return was submitted.’
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07 käsitlevad teatised esitada maksudeklaratsiooni esitamise aastale järgneva neljanda aasta 31. detsembriks.”
Article 25(1) requires taxable persons to number invoices relating to goods and services purchased or imported, including those issued in accordance with Article 17(3), sequentially and to record them in the appropriate register before making the periodic payment or the annual return in which the right to deduction of the related tax is exercised.
Artikli 25 lõike 1 kohaselt peavad maksukohustuslased ostetud või imporditud kaupade või teenustega seotud arved, sealhulgas artikli 17 lõike 3 kohaselt väljastatud arved, järjest nummerdama ja kandma need enne perioodilise makse tegemist asjakohasesse registrisse või iga-aastasesse maksudeklaratsiooni, milles kasutatakse asjaomase makse mahaarvamise õigust.
Main proceedings and questions referred
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Ecotrade SpA (‘Ecotrade’) is an Italian company engaged in international trade in granulated blast furnace slag and other ingredients for the manufacture of cement. In 2000 and 2001, 14it made a number of shipments of such materials by sea from Italy to other Member States, using the services of shipping companies not established in Italy.
Artikli 54 lõige 5: „Kui [on] tõendeid osaliselt või täielikult deklareerimata summade või osaliselt või täielikult vastuvõetamatute mahaarvamiste kohta, võib käibemaksuamet piirduda maksu või täiendavalt tasumisele kuuluva maksu või vähendatud saadaoleva nõude arvestamisega nimetatud tõendite alusel, ilma et see piiraks ümberarvestamist artiklis 57 sätestatud aja jooksul.” aluste toorainete saadetist meritsi Itaaliast teistesse liikmesriikidesse, kasutades väljaspool Itaaliat asutatud laevandusettevõtjate teenuseid.
Those companies invoiced Ecotrade for their services, which they described either as ‘chartering of a vessel’ or as ‘shipping’.
Ecotrade sai kõnealustelt ettevõtjatelt arveid teenuste eest, mida nad nimetasid kas „laeva prahtimiseks” või „laevanduseks”.
None of the invoices indicated any VAT, and some specifically stated that the supply of services was exempt.
Ühelegi arvele ei olnud märgitud käibemaksu ja mõnel arvel oli konkreetselt kirjas, et teenuse osutamine on maksuvaba.
Ecotrade consequently took all those services to constitute chartering or hiring of seagoing vessels, exempt from VAT by
Ecotrade käsitas sellest tulenevalt kõiki asjaomaseid teenuseid avamerel navigeerimiseks kasutatavate laevade prahtimise ja
14 — Case C-95/07 concerns tax year 2001, Case C-96/07 concerns 2000.
14 — Kohtuasi C-95/07 puudutab aastat 2001, kohtuasi C-96/07 aastat 2000.
Finally, the first sentence of Article 57(1) reads: ‘The notices of amendment and assessment provided for in [Article 54] shall be served, on pain of loss of the related right,
Artikli 57 lõikes 1 on sätestatud: „Et mitte kaotada asjaomast õigust, tuleb [artiklis 54] sätestatud parandusi ja arvestust
ECOTRADE virtue of the national provisions implementing Article 15(5) of the Sixth Directive.
ECOTRADE rendileandmisena, mis on kuuenda direktiivi artikli 15 lõike 5 siseriiklike rakendussätete alusel käibemaksust vabastatud.
15It therefore entered them normally as purchases in its accounts, but did not include them in its VAT records or returns.
15Seetõttu kirjendas ta need tavaliselt raamatupidamisarvestuses ostudena, kuid ei märkinud neid oma käibemaksuarvestusse ega käibe -deklaratsioonidesse.
within the timelimit laid down by the latter provision, the tax authority claimed payment of the VAT concerned, amounting to the equivalent of approximately EUR 320 000 for the two tax years, apparently representing VAT at the standard rate of 20% on invoices to a value equivalent to approximately EUR 1 600 000.
nimetatud lõikes sätestatud tähtaja piires asjaomase käibemaksu tasumist summas, mis vastas ligikaudu 320 000 eurole kahe maksustamisaasta kohta, s.o. 20% tavapärase käibemaksumääraga maksustatud arvetelt, mille väärtus on ligikaudu 1 600 000 eurot.
16It refused, however, to allow Ecotrade to deduct the same amounts, on the ground that the timelimit for doing so, under Article 19(1) of DPR 633/72, had expired.
16Ta ei lubanud Ecotrade’il siiski samaväärseid summasid maha arvata põhjendusel, et DPR 633/72 artikli 19 lõike 1 kohane tähtaeg oli möödunud.
It further imposed on Ecotrade administrative fines amounting to slightly over EUR 360 000.
Lisaks määras ta Ecotrade’ile pisut üle 360 000 euro suuruse haldustrahvi.
Following an inspection, the tax authority decided that the shipping services were in fact services in the intra- Community transport of goods on which, pursuant to the national provisions implementing Articles 21(1)(b) and 28b(C) of the Sixth Directive, Ecotrade was itself liable for VAT.
Maksuhaldur otsustas pärast kontrolli, et laevandusteenused olid tegelikult ühendusesisese kaubaveo teenused, millelt Ecotrade pidi kuuenda direktiivi artikli 21 lõike 1 punkti b ja artikli 28b C osa siseriiklike rakendussätete kohaselt maksma käibemaksu.
With some minor reservations, Ecotrade accepts that reclassification.
Ecotrade on väikeste reservatsioonidega sellise ümberliigitamisega nõus.
There is no suggestion of fraud or bad faith on its part.
Tema puhul ei ole ühtegi viidet pettusele ega pahausksusele.
Ecotrade has challenged that refusal and those fines before the referring court, which seeks a ruling on the following questions:
Ecotrade vaidlustas kõnealuse keeldumise ja kõnealused trahvid eelotsusetaotluse esitanud kohtus, kes esitas Euroopa Kohtule järgmised küsimused:
Ecotrade should thus have declared VAT on the shipping services and entered it as input tax.
Ecotrade oleks seega pidanud laevandusteenustelt deklareerima käibemaksu ja märkima selle sisendkäibemaksuna.
It would have been liable to pay that tax but would at the same time have been able to deduct it from its output tax.
Tal oleks olnud kohustatud kõnealust maksu tasuda, kuid samal ajal oleks ta saanud selle tasumisele kuuluvast käibemaksust maha arvata.
Its overall tax liability would therefore not have been affected.
Seetõttu ei oleks tema üldine maksukohustus muutunud.
In December 2004, pursuant to Articles 54(5) and 57(1) of DPR 633/72 and
2004. aasta detsembris nõudis maksu -haldur DPR 633/72 artikli 54 lõike 5 ja artikli 57 lõike 1 kohaselt ning viimati -