natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, the judge hearing an application for interim relief may order suspension of operation of an act, or other interim measures, if it is established that such an order is justified, prima facie, in fact and in law and that it is urgent insofar as, in order to avoid serious and irreparable harm to the applicant’s interests, it must be made and produce its effects before a decision is reached in the main action.
Seega võib ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik täitmise peatada või ajutisi meetmeid kohaldada, kui see näib faktiliste ja õiguslike asjaolude pinnalt esmapilgul õigustatud olevat (fumus boni iuris) ja tegemist on kiireloomulise olukorraga selles mõttes, et hageja huvidele tekkida võiva olulise ja korvamatu kahju vältimiseks on vaja, et meetmed võetaks ja nende mõju avalduks enne otsuse tegemist põhimenetluses.
Where appropriate, the judge hearing such an application must also weigh up the interests involved (orders in Case C-377/98 R Netherlands v Parliament and Council [2000] ECR I-6229, paragraph 41; Case C-445/00 R Austria v Council [2001] ECR I-1461, paragraph 73; and order of 16 February 2007 in Case T-310/06 R Hungary v Commission, not published in the ECR, paragraph 19).
Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kaalub vajadusel ka asjas esinevaid huve (Euroopa Kohtu presidendi 25. juuli 2000. aasta määrus kohtuasjas C-377/98 R: Madalmaad vs. parlament ja nõukogu, EKL 2000, lk I-6229, punkt 41, ja 23. veebruari 2001. aasta määrus kohtuasjas C-445/00 R: Austria vs. nõukogu, EKL 2001, lk I-1461, punkt 73; Esimese Astme Kohtu presidendi 16. veebruari 2007. aasta määrus kohtuasjas T-310/06 R: Ungari vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 19).
The Parliament maintains that this application is inadmissible.
Parlament väidab, et käesolev taotlus on vastuvõetamatu.
It claims that the contested decision contains only one point which can be implemented, namely the instruction to the President of the Parliament to forward the decision to the bodies and persons concerned.
Parlamendi sõnul sisaldab vaidlustatud otsus ainult ühte punkti, mis on täidetav, st parlamendi presidendile antud juhist edastada see otsus asjassepuutuvatele organitele ja isikutele.
Insofar as the applicant is concerned, the operative part of the contested decision has an unenforceable negative content, since it merely declares that the applicant’s mandate is invalid.
Hageja osas ei ole vaidlustatud otsuse koormava sisuga resolutiivosa võimalik täita, kuna see piirdub üksnes tema mandaadi kehtetuks tunnistamisega.
The suspension of operation of the contested decision cannot become a positive measure, that is, a decision validating the applicant’s mandate.
Vaidlustatud otsuse täitmise peatamine ei saa otsust muuta soodustavaks aktiks, st hageja mandaati kinnitavaks otsuseks.
According to the case-law, an application for suspension of operation cannot, in principle, be envisaged against a negative administrative
Kohtupraktika kohaselt ei saa täitmise peatamise taotlust esitada koormava haldusotsuse suhtes, kuna sellise peatamise tagajärjel ei tohi hageja olukord muutuda (Euroopa Kohtu presidendi 21. veebruari 2002. aasta määrus liidetud kohtuasjades C-486/01 P-R ja C-488/01 P-R: Front national ja Martinez vs.
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R decision, since the grant of suspension could not have the effect of changing the applicant’s position (order in Joined Cases C-486/01 P-R and C-488/01 P-R Front national and Martinez v Parliament [2002] ECR I-1843, paragraph 73, and order of 12 May 2006 in Case T-42/06 R Gollnisch v Parliament, not published in the ECR, paragraph 30), and therefore could not be of any practical use to him (orders in Case T-76/04 R Bactria v Commission [2004] ECR II-2025, paragraph 52, and Gollnisch v Parliament, paragraphs 36 and 37).
MÄÄRUS 15.11.2007 – KOHTUASI T-215/07 R parlament, EKL 2002, lk I-1843, punkt 73; Esimese Astme Kohtu presidendi 12. mai 2006. aasta määrus kohtuasjas T-42/06 R: Gollnisch vs. parlament, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 30) ja seetõttu ei oleks peatamisel hageja jaoks mingit praktilist väärtust (Esimese Astme Kohtu presidendi 2. juuli 2004. aasta määrus kohtuasjas T-76/04 R: Bactria vs. komisjon, EKL 2004, lk II-2025, punkt 52, ja eespool viidatud määrus Gollnisch vs. parlament, punktid 36 ja 37).
Findings of the judge hearing the application for interimmeasures
Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku hinnang
It has repeatedly been held that an application for suspension of operation cannot, in principle, be envisaged against a negative administrative decision, since the grant of suspension could not have the effect of changing the applicant’s position (orders in Case C-89/97 P(R) Moccia Irme v Commission [1997] ECR I-2327, paragraph 45; Front national and Martinez v Parliament, cited in paragraph 32 above, paragraph 73; Joined Cases T-107/01 R and T-175/01 R Lormines v Commission [2002] ECR II-3193, paragraph 48; Case T-369/03 R Arizona Chemical and Others v Commission [2004] ECR II-205, paragraph 62; and Gollnisch v Parliament, cited in paragraph 32 above, paragraph 30).
Kohus on korduvalt leidnud, et üldjuhul ei ole koormava haldusotsuse täitmise peatamist võimalik taotleda, kuna sellisel peatamisel ei saa olla hageja olukorda muutvat mõju (Euroopa Kohtu presidendi 30. aprilli 1997. aasta määrus kohtuasjas C-89/97 P(R): Moccia Irme vs. komisjon, EKL 1997, lk I-2327, punkt 45, ja eespool punktis 32 viidatud määrus Front national ja Martinez vs. parlament, punkt 73; Esimese Astme Kohtu presidendi 11. juuli 2002. aasta määrus liidetud kohtuasjades T-107/01 R ja T-175/01 R: Lormines vs. komisjon, EKL 2002, lk II-3193, punkt 48; 16. jaanuari 2004. aasta määrus kohtuasjas T-369/03 R: Arizona Chemical jt vs. komisjon, EKL 2004, lk II-205, punkt 62, ja eespool punktis 32 viidatud määrus Gollnisch vs. parlament, punkt 30).
In that context, a decision refusing to adopt the measure requested constitutes a negative decision (see, to this effect, Lormines v Commission, cited in paragraph 33 above, paragraph 48).
Selles kontekstis on koormav otsus selline otsus, millega keeldutakse taotletava meetme võtmisest (vt selle kohta eespool punktis 33 viidatud määrus Lormines vs. komisjon, punkt 48).
In the present case, the Parliament’s description of the contested decision as a negative measure is incorrect.
Käesolevas asjas ei näi vaidlustatud otsuse koormavaks aktiks kvalifitseerimine parlamendi poolt õige.
That decision carries out a verification of the applicant’s credentials as a Member of the European Parliament and, following that verification, declares that his mandate is invalid.
Kõnealuse otsusega kontrollitakse hageja volitusi parlamendiliikmena ning selle kontrolli tulemusena tunnistatakse tema mandaat kehtetuks.
At the same time, the contested
Samal ajal kinnitatakse vaidlustatud otsusega A. Occhetto mandaadi kehtivust, lõpetades
As the Parliament itself concedes (see paragraph 99 below), the granting of suspension of operation of the contested decision will bring about a change in the applicant’s legal situation, since it will have the effect of maintaining the aforementioned advantageous provisional situation, during which he will continue to take his seat in Parliament and on its bodies, enjoying all the rights attaching thereto.
Nagu parlament ise tunnistab (vt tagapool punkt 99), toob vaidlustatud otsuse täitmise peatamine kaasa hageja õigusliku olukorra muutumise, kuna selle tulemusena säilitatakse eespool mainitud ajutine soodne olukord, milles hageja võtab täievoliliselt parlamendi ja selle organite istungitest osa.
In those circumstances, and contrary to what the Parliament claims, the contested decision cannot be described, insofar as concerns the applicant, as a negative measure within the meaning of the caselaw cited in paragraph 33 above.
Neil asjaoludel ja vastupidi parlamendi väidetele ei saa vaidlustatud otsust hageja osas kvalifitseerida koormavaks aktiks eespool punktis 33 viidatud kohtupraktika tähenduses.
It follows that the applicant proves to the required legal standard that he has an interest in the suspension of operation requested and that therefore this application must be declared admissible.
Sellest tulenevalt on hagejal õiguslikult piisavalt põhjendatud huvi täitmise peatamiseks, mida ta taotleb, ning seetõttu tuleb käesolev taotlus tunnistada vastuvõetavaks.
The applicant points out that, in the main action, he raises two pleas supporting his claim for annulment of the contested decision.
Hageja märgib, et oma hagis põhimenetluses esitab ta seoses vaidlustatud otsuse tühistamisega kaks väidet.
By the first plea, he maintains, in essence, that, by adopting the contested decision, the Parliament infringed the rules and principles which govern its competence to verify the credentials of its Members.
Esiteks väidab ta sisuliselt, et parlament on vaidlustatud otsust vastu võttes eiranud norme ja põhimõtteid, mis reguleerivad tema pädevust parlamendiliikmete volituste kontrollimise valdkonnas.
By the second plea, the applicant calls in question the adequacy of the statement of reasons for the contested decision.
Teise väitega seab hageja kahtluse alla vaidlustatud otsuse põhjenduste adekvaatsuse.
In order to determine whether the condition for establishing a prima facie case is satisfied in this case, it is necessary, first, to carry out a prima facie examination of
Selleks, et teha kindlaks, kas fumus boni iuris’e tingimus on käesolevas asjas täidetud, tuleb kõigepealt uurida, kas õigusväited, mis hageja esitas põhimenetluse hagi
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R the substance of the pleas in law advanced by the applicant in support of the main action and therefore to ascertain whether at least one of them is so weighty that it cannot be discounted in these proceedings for interimmeasures (see, to this effect, the orders in Case C-149/95 P(R) Commission v Atlantic Container Line and Others [1995] ECR I-2165, paragraph 26; Case T-13/99 R Pfizer Animal Health v Council [1999] ECR II-1961, paragraph 132; and Case T-257/07 R France v Commission [2007] ECR II-4153, paragraph 59).
MÄÄRUS 15.11.2007 – KOHTUASI T-215/07 R toetuseks, näivad esmapilgul põhjendatud, ning kontrollida, kas vähemalt üks neist on nii tõsiseltvõetav, et seda ei saa käesolevas ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tähelepanuta jätta (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 19. juuli 1995. aasta määrus kohtuasjas C-149/95 P(R): komisjon vs. Atlantic Container Line jt, EKL 1995, lk I-2165, punkt 26; Esimese Astme Kohtu presidendi 30. juuni 1999. aasta määrus kohtuasjas T-13/99 R: Pfizer Animal Health vs. nõukogu, EKL 1999, lk II-1961, punkt 132, ja Esimese Astme Kohtu ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku 28. septembri 2007. aasta määrus kohtuasjas T-257/07 R: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2007, lk II-4153, punkt 59).
The judge hearing the application for interimmeasures considers that it is necessary, first, to carry out a prima facie examination of the arguments presented by the applicant in support of his first plea in law.
Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik leiab, et kõigepealt tuleb uurida, kas hageja esimese väite raames esitatud argumendid näivad esmapilgul põhjendatud.
The applicant, supported by the Italian Republic, submits that, under Article 190(4) EC and Article 8 of the 1976 Act, national measures relating to the mandates of Members of the Parliament fall within the jurisdiction of the Member States and are adopted in accordance with the rules, procedures and guarantees laid down by the legal systems of those States.
Hageja, keda toetab Itaalia Vabariik, väidab, et parlamendiliikmete mandaate käsitlevad siseriiklikud õigusaktid kuuluvad vastavalt EÜ artikli 190 lõikele 4 ja 1976. aasta akti artiklile 8 liikmesriikide pädevusse ja need võetakse vastu kõnealuste riikide siseses õiguskorras ette nähtud õigusnormide, menetluse ja tagatiste kohaselt.
As far as concerns the verification of credentials, the Parliament, under Article 12 of the 1976 Act, should merely take note of national decisions and must not call in question the proclamation of electoral results and the allocation of the mandate to an elected candidate, insofar as they are the manifestation of the exercise by the national authorities of the powers conferred on them by the Community provisions.
Volituste kontrollimise valdkonnas peab parlament vastavalt 1976. aasta akti artiklile 12 piirduma liikmesriigi tasandil tehtud otsuste teadmiseks võtmisega ja ta ei tohi seada kahtluse alla valimistulemuste väljakuulutamist ega valituks osutunud kandidaadile mandaadi omistamist, kuna need kujutavad endast liikmesriigi ametivõimude õiguste väljendust, kusjuures need õigused on kõnealustele ametivõimudele antud ühenduse õiguse sätetega.
The verification of compliance with the procedure laid down by national law, the validity of national regulations, inter alia those governing withdrawals from election, and compliance with the fundamental rights of the interested parties fall within the exclusive jurisdiction of the competent national courts or, if those matters are brought before it, of the European Court of Human Rights, not of Parliament .
Liikmesriigi õiguses ette nähtud menetluse järgimise kontrollimine, liikmesriigi õigusnormide – eelkõige nende, mis reguleerivad valituks osutumisest loobumist – kehtivus ning asjassepuutuvate isikute põhiõiguste austamine kuuluvad üksnes liikmesriigi pädevate kohtute pädevusse või Euroopa Inimõiguste Kohtu pädevusse, kui tema poole on pöördutud, kuid mitte parlamendi pädevusse.
The foregoing considerations are corroborated by the caselaw (Case T-353/00 Le Pen v Parliament [2003] ECR II-1729, paragraphs 92 and 93, and Case C-208/03 PLe Pen v Parliament [2005] ECR I-6051, paragraph 51), which confirmed ‘the complete lack of competence on the part of the Parliament where a seat falls vacant pursuant to national provisions’, and by the practice of Parliament itself, as is apparent from the Parliament’s decision of 3 July 2006 rejecting the applicant’s dispute as inadmissible, and from the report of the Parliament’s Committee on Legal Affairs of 26 November 2004 (A6-0043/2004) on the verification of credentials.
Eelnevaid kaalutlusi toetavad kohtupraktika (Esimese Astme Kohtu 10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-353/00: Le Pen vs. parlament, EKL 2003, lk II-1729, punktid 92 ja 93, ja Euroopa Kohtu 7. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-208/03 P: Le Pen vs. parlament, EKL 2005, lk I-6051, punkt 51), milles on kinnitatud „parlamendi volituste täielikku puudumist siseriiklike normide kohaldamisest tuleneva koha vabaksjäämise korral”, ja parlamendi enda praktika, mis nähtub nii parlamendi 3. juuli 2006. aasta otsusest, millega jäeti hageja vaie vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kui ka parlamendi õiguskomisjoni 26. novembri 2004. aasta raportist (A6-0043/2004) volituste kontrollimise kohta.
That report drew a distinction between disputes relating to specific provisions of the 1976 Act and those relating to the national legislation, which were dismissed as inadmissible.
Kõnealuses aruandes tehti vahet 1976. aasta akti konkreetseid sätteid puudutavate vaiete ja liikmesriigi õigust puudutavate vaiete vahel, mis jäetakse vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
Furthermore, the applicant considers that the other provisions referred to by the Parliament’s Committee on Legal Affairs in its report of 22May 2007 (A60198/2007) on the verification of the applicant’s credentials and, in particular, the reference to Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, which refers to Rule 4(3) thereof, are irrelevant.
Lisaks peab hageja asjakohatuteks muid sätteid, millele parlamendi õiguskomisjon viitas oma 22. mai 2007. aasta raportis (A6-0198/2007) hageja volituste kontrollimise kohta, st täpsemalt Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 3 lõiget 5, mis viitab artikli 4 lõikele 3.
First, in the present case, it is the verification of the credentials, within the meaning of Article 12 of the 1976 Act, of a newly elected candidate which is at issue, not a vacancy, to which Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure applies .
Esiteks on käesolevas asjas küsimus vastvalitud liikme volituste kontrollimises 1976. aasta akti artikli 12 tähenduses, mitte vabas kohas, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 4 lõiget 3.
In any event, the 1976 Act draws a clear distinction between vacancies arising from resignation, the only vacancies covered by that provision, and the causes of vacancies governed by national law, of which the Parliament merely takes note, in accordance with Article 13 of the Act.
Igal juhul eristatakse 1976. aasta aktis selgelt tagasiastumisest tulenevaid vabu kohti, mida viimati nimetatud säte ainsana käsitleb, ja liikmesriigi õiguskorras reguleeritud mandaadi kehtetuks tunnistamise aluseid, mida parlament peab kõnealuse akti artikli 13 kohaselt üksnes teadmiseks võtma.
In the present case, the vacancy of the seat occupied by Mr Occhetto and his replacement by the applicant are the direct consequence of the communication from the National Electoral Office of 29March 2007 informing the Parliament of the annulment, now final, of the proclamation of Mr Occhetto as Mr Di Pietro’s replacement and of the proclamation of the applicant as Member for the Italy South constituency.
Käesoleval juhul on A. Occhetto koha vabaksjäämine ja A. Occhetto asendamine hagejaga otsene tagajärg, mis tulenes Itaalia valimiskomisjoni 29. märtsi 2007. aasta teatest, millega viimane teavitas parlamenti A. Occhetto A. Di Pietro asendajana valituks kuulutamise lõplikust tühistamisest ning hageja Lõuna-Itaalia valimisringkonnas parlamendiliikmena valituks kuulutamisest.
The Parliament should therefore have
Sel põhjusel oleks
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R deferred to the decisions taken at national level without verifying whether Mr Occhetto’s withdrawal was in accordance with the 1976 Act or with the procedural conditions of Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure.
MÄÄRUS 15.11.2007 – KOHTUASI T-215/07 R parlament pidanud järgima liikmesriigi tasandil võetud otsuseid, kontrollimata, kas A. Occhetto loobumine on kooskõlas 1976. aasta aktiga või Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 4 lõikes 3 sisalduvate vorminõuetega.
Secondly, the reference, in Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, to ‘the spirit and the letter’ of the 1976 Act cannot be interpreted as meaning that it allows the Parliament to review decisions taken by the national authorities, since Article 12 of the 1976 Act clearly states that the Parliament is to ‘take note’ of the election results declared officially by the national authorities.
Teiseks ei saa Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 3 lõikes 5 sisalduvat viidet 1976. aasta akti „sättele ja mõttele” tõlgendada nii, et see võimaldab parlamendil liikmesriikide ametivõimude otsuseid läbi vaadata, kuna 1976. aasta akti artikkel 12 sätestab selgelt, et parlament „võtab teadmiseks” liikmesriigi ametivõimude poolt ametlikult teatatud tulemused.
A contrary interpretation of Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure would inevitably mean that it is invalid, since it introduces a derogation incompatible with the provisions of the 1976 Act.
Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 3 lõike 5 vastupidine tõlgendamine tooks vältimatult kaasa selle sätte õigusvastasuse, kuna see kehtestaks 1976. aasta akti sätetega vastuolus oleva erandi.
Moreover, Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, even if read in conjunction with Article 6 of the 1976 Act, cannot be invoked by Parliament to call in question the proclamation of the competent national authorities.
Isegi kui Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 3 lõiget 5 tõlgendada koostoimes 1976. aasta akti artikliga 6, ei saa parlament sellele tugineda liikmesriigi pädeva ametivõimu poolt välja kuulutatud valimistulemuste kahtluse alla seadmiseks.
First, Article 6 of the 1976 Act concerns only the exercise by the properly elected Members of the Parliament of their mandates and does not apply to the election of a Member of the Parliament, which is a prior matter.
Esiteks käsitleb 1976. aasta akti artikkel 6 üksnes õiguspäraselt valitud parlamendiliikmete ülesannete täitmist ning seda ei kohaldata parlamendiliikme valimisele, mis kujutab endast sellele eelnevat küsimust.
Secondly, that provision does not, in any event, make it possible to declare the invalidity of measures or decisions taken by the candidates, including in connection with political agreements, such as the irrevocable withdrawal of a candidate, involving the waiver of a parliamentary mandate.
Teiseks ei võimalda kõnealune säte mingil juhul tuvastada kandidaatide toimingute või otsuste kehtetust, sealhulgas poliitilise iseloomuga kokkulepete raames, näiteks kandidaadi lõpliku tagasiastumise korral, mis toob kaasa parlamendiliikme mandaadist loobumise.
That is confirmed by the wording of the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (OJ 1983 C 68, p. 31) and by that of the second report of the Committee on Verification of Credentials of 7 January 1983, mentioned in that resolution.
Seda kinnitavad parlamendi resolutsioon parlamendiliikmete mandaatide kehtivust puudutavate vaidluste kohta seoses „tourniquet-süsteemiga” (EÜT 1983, C 68, lk 31) ja volituste kontrollimise komisjoni 7. jaanuari 1983. aasta teine raport, mida kõnealuses resolutsioonis mainitakse.
As regards Article 2 of the Statute for Members, it is apparent from recital 4 of the Statute that it is a completely new provision, contrary to what is stated in the contested decision, and in any event it does not apply to the present case .
Parlamendiliikmete põhimääruse artikli 2 näol on vastupidi vaidlustatud otsuses märgitule tegemist täiesti uue sättega, nagu nähtub põhimääruse põhjendusest 4, ja igal juhul ei ole see säte käesolevas asjas kohaldatav.
Finally, the applicant considers that the contested decision infringes the principle of res judicata, since it negates the effect of the judgment of the Consiglio di Stato, which had that status.
Lõpuks leiab hageja, et vaidlustatud otsus rikub kohtuotsuse seadusjõu põhimõtet, kuna sellega võetakse mõju Consiglio di Stato otsuselt, mis on seadusjõu omandanud.
The applicant refers, in that regard, to the judgment in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239, paragraphs 38 and 39, which, the applicant submits, precludes any possibility of disregarding the principle of res judicata, even in the event of infringement of Community law; the only possible solution is to bring an action before the national courts, under certain conditions, for reparation by the State for any damage caused .
Hageja tugineb selles küsimuses Euroopa Kohtu 30. novembri 2003. aasta otsusele kohtuasjas C-224/01: Köbler (EKL 2003, lk I-10239, punktid 38 ja 39), mis tema sõnul välistab igasuguse võimaluse kohtuotsuse seadusjõudu kõrvaldada, ning seda isegi ühenduse õiguse rikkumise korral, jättes üksnes võimaluse nõuda teatavatel tingimustel liikmesriigi kohtus riigilt võimaliku kahju hüvitamist.
The Parliament points out, first, that the power conferred on it by the first sentence of Article 12 of the 1976 Act constitutes the main part of that provision.
Parlament märgib esiteks, et pädevus, mis talle on antud 1976. aasta akti artikli 12 esimese lausega, kujutab endast selle sätte keskset osa.
The Parliament’s power to verify the credentials of its Members consists in verifying whether the instrument of appointment forwarded by the national authorities in implementation of national electoral law complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Parlamendi õigus kontrollida oma liikmete volitusi tähendab kontrollimist, kas liikmesriigi ametivõimude poolt liikmesriigi valimisseaduse alusel edastatud nimetamise akt järgib 1976. aasta akti põhimõtteid.