natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That assessment of the Board of Appeal must be accepted.
Apellatsioonikoja seda hinnangut tuleb kinnitada.
It is correct that the marks at issue are phonetically identical as regards the element ‘mezzo’.
Vastab tõele, et asjaomased kaubamärgid on foneetiliselt identsed sõna „mezzo” osas.
However, the mark applied for (MEZZOPANE) differs from both the earlier marks (MEZZO and MEZZOMIX) in its syllabic structure and its sound rhythm.
Siiski erineb taotletud kaubamärk MEZZOPANE nii varasemast kaubamärgist MEZZO kui ka varasemast kaubamärgist MEZZOMIX oma silbilise ülesehituse ja kõla rütmi poolest, võrrelduna varasemate kaubamärkidega.
Further, although it must be acknowledged that the relevant consumer in the present case will stress the first syllable of the signs at issue, in line with German pronunciation, that does not, however, eclipse the phonetic differences between the mark applied for and the earlier marks, owing to the final syllables ‘pa’ and ‘ne’ of the mark applied for.
Lisaks tuleb märkida, et käesoleval juhul rõhutab asjaomane tarbija hääldamisel saksa keeles asjaomaste tähiste esimest silpi, kuid see rõhutamine ei kaota ühelt poolt taotletud kaubamärgi ja teisalt varasemate kaubamärkide foneetilist erinevust, mis tuleneb taotletud kaubamärgi viimastest silpidest „pa” ja „ne”.
Those final syllables add a different sound to the mark applied for as compared with the earlier Austrian mark.
Need viimased silbid annavad taotletud kaubamärgile varasema Austria kaubamärgiga võrreldes erineva kõla.
In addition, as compared with the earlier German mark, the final syllables ‘pa’ and ‘ne’ of the mark applied for contrast with the final syllable ‘mix’ of the earlier German mark.
Kui võrrelda taotletud kaubamärki varasema Saksa kaubamärgiga, loovad taotletud kaubamärgi viimased silbid „pa” ja „ne” pealegi kontrasti varasema Saksa kaubamärgi viimase silbiga „mix”.
The applicant claims, however, that because of its particular resonance centred on the double ‘z’, the ‘mezzo’ sound will dominate, prevailing over the aural elements ‘pane’ and ‘mix’.
Samas väidab hageja, et „mezzo” erilise kõla tõttu, mis tuleneb peaasjalikult kahekordsest häälikust „z”, pääseb nimetatud sõnaline element kõlasekventsidega „pane” või „mix” võrreldes rohkem mõjule.
In that regard, the Court considers that it has not been proved that — at least in German — the double ‘z’ of ‘mezzo’ lends that term a particular aural resonance for the relevant public.
Selles osas leiab Esimese Astme Kohus, et vähemalt saksa keele osas ei ole tõendatud, et sõna „mezzo” kahekordne „z” annab asjaomase avalikkuse seisukohalt sellele sõnale erilise kõla.
Thus, the applicant’s argument that that aural resonance leads the relevant public to think that the sound ‘mezzo’ prevails over the aural elements ‘pane’ and ‘mix’ is unfounded.
Seetõttu ei ole põhjendatud hageja väide, mille kohaselt selle kõla tõttu arvab asjaomane avalikkus, et „mezzo” kõla pääseb kõlasekventsidega „pane” või „mix” võrreldes rohkem mõjule.
The Court considers, accordingly, that the Board of Appeal did not err in recognising that, phonetically, there are both similarities and differences between the mark applied for and the earlier marks.
Seega leiab Esimese Astme Kohus leiab, et apellatsioonikoda ei eksinud, kui ta möönis, et ühelt poolt taotletud kaubamärk ja teisalt varasemad kaubamärgid on foneetiliselt nii sarnased kui ka erinevad.
It must therefore be recognised that the phonetic
Sellest tuleneb, et ühelt poolt taotletud kaubamärk
COCA-COLA v OHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) similarity between the mark applied for (MEZZOPANE) and the earlier marks (MEZZO and MEZZOMIX) is average.
MEZZOPANE ja teisalt varasemad kaubamärgid MEZZO ja MEZZOMIX on foneetiliselt keskmiselt sarnased.
The Board of Appeal took the view that it was not possible to compare the conflicting signs conceptually, given that, as a whole, they have no meaning.
Apellatsioonikoda leidis, et vastandatud kaubamärkide kontseptuaalne võrdlus ei ole võimalik, kuna neil ei ole üldiselt võttes tähendust.
In that regard, it must be stated that, for the relevant public, the terms ‘mezzo’, ‘mezzomix’ and ‘mezzopane’ do not have any particular significance since those terms have no meaning in German.
Selles osas tuleb märkida, et asjaomase avalikkuse jaoks ei ole sõnadel „mezzo”, „mezzomix” ja „mezzopane” erilist tähendust, kuna need sõnad ei tähenda saksa keeles midagi.
Consequently, it is not possible to establish any conceptual similarity between MEZZOPANE and MEZZO, or between MEZZO-PANE and MEZZOMIX.
Seetõttu ei ole võimalik tuvastada ei taotletud kaubamärgi MEZZO-PANE ja varasema kaubamärgi MEZZO ega taotletud kaubamärgi ja varasema kaubamärgi MEZZOMIX kontseptuaalset sarnasust.
That assessment cannot be called into question by the fact, relied on by the intervener, that the word ‘mix’ can be understood by the relevant public as designating a mixture.
Viimati nimetatud hinnangut ei sea kahtluse alla hageja osundatud asjaolu, et asjaomane avalikkus võib mõista sõna „mix” nii, et see tähistab segu.
Even if the relevant public were to understand the term ‘mezzomix’ as designating a mixture of ‘mezzo’, the fact remains that the word ‘mezzopane’ has no meaning in German, so that there cannot be any conceptual similarity between MEZZOPANE, on the one hand, and MEZZOMIX, on the other.
Isegi kui eeldada, et asjaomane avalikkus võib mõista sõna „mezzomix” nii, et see tähistab „mezzo” segu, vastab siiski tõele, et sõna „mezzopane” ei oma saksa keeles tähendust, mistõttu ühelt poolt taotletud kaubamärk MEZZOPANE ja teisalt varasem kaubamärk MEZZOMIX ei ole kontseptuaalselt sarnased.
That is true a fortiori because the term ‘mezzopane’ comprises not only the ‘mezzo’ element, but also the ‘pane’ element, and neither of those elements, even taken separately, has any conceptual meaning in German.
Seda kinnitab ka asjaolu, et sõna „mezzopane” ei koosne üksnes elemendist „mezzo”, vaid ka elemendist „pane” ning kumbki nendest elementidest isegi eraldi võetuna ei oma saksa keeles kontseptuaalset tähendust.
In the light of all of the preceding factors, it must be recognised that, according to a global assessment of the signs in question, the similarity between them is average.
Kõiki eelnevaid asjaolusid silmas pidades leiab Esimese Astme Kohus, et asjaomaste kaubamärkide tervikmulje hindamise põhjal tuleb märkida, et need on keskmiselt
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06 signs differ, one from the other, with regard to the term ‘mix’ in the earlier German mark and the term ‘pane’ in the mark applied for.
KOHTUOTSUS 18.6.2008 – KOHTUASI T-175/06 sarnased. Jättes kõrvale nimetatud kolme kaubamärgi ühise elemendi, nimelt sõna „mezzo”, erinevad asjaomased kaubamärgid sõna „mix” osas varasema Saksa kaubamärgi puhul ning sõna „pane” osas taotletud kaubamärgi puhul.
On balance, those considerations taken together reveal an average similarity between those signs.
Kõikide nende elementide kaalumine näitab, et kõnealused kaubamärgid on keskmiselt sarnased.
That assessment cannot be called into question by the caselaw relied on by the applicant to the effect that, prima facie, where one of the two terms which alone constitute a word mark is identical, both visually and aurally, to the single term which constitutes an earlier word mark, and where those terms, taken together or in isolation, have no conceptual meaning for the public concerned, the marks at issue, each considered as a whole, are normally to be regarded as similar within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 (KIAP MOU, cited above in paragraph 27, paragraph 39, and Westlife, cited above in paragraph 27, paragraph 37).
Seda hinnangut ei sea kahtluse alla hageja viidatud kohtupraktika, mille kohaselt esmasel analüüsil peab asjaomaseid kaubamärke tervikuna silmas pidades tavaliselt asuma seisukohale, et need on sarnased määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses juhul, kui sõnamärgi moodustavast kahest sõnast üks on nii visuaalselt kui foneetiliselt identne varasema sõnamärgi moodustava ainsa sõnaga ja kui need sõnad koos või eraldi vaadelduna üldjuhul ei oma asjaomase avalikkuse silmis kontseptuaalses mõttes mingisugust tähendust (eespool punktis 27 viidatud kohtuotsus KIAP MOU, punkt 39, ja eespool punktis 27 viidatud kohtuotsus Westlife, punkt 37).
In the first place, the application of that caselaw can result only in a preliminary analysis.
Esimese Astme Kohus rõhutab kõigepealt, et seda kohtupraktikat võib kohaldada vaid esmase analüüsi läbiviimiseks.
Consequently, it cannot exclude a supplementary analysis in order to ensure that the likelihood of confusion between the marks in question is fully assessed.
Seetõttu ei välista nimetatud kohtupraktika täiendava analüüsi läbiviimist selleks, et tagada asjaomaste kaubamärkide segiajamise tõenäosusele täieliku hinnangu andmine.
Secondly, that caselaw relates to the comparison between two word marks.
Lisaks märgib Esimese Astme Kohus, et see kohtupraktika puudutab sõnamärkide võrdlust.
In the present case, however, the MEZZOPANE mark is a figurative mark and, in consequence, the relevance of that caselaw to the present case is relative.
Käesoleval juhul aga on kaubamärk MEZZOPANE kujutismärk ning see asjaolu muudab nimetatud kohtupraktika asjakohasuse käesoleva kohtuasja osas suhteliseks.
Finally, it must be borne in mind, as stated above, that there is a measure of similarity in the present case between the mark applied for, MEZZOPANE, and the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX, which, in any event, must be acknowledged.
Lõpuks tuleb meenutada, et nii, nagu Esimese Astme Kohus on eespool sedastanud, tuleb käesolevas asjas igal juhul möönda, et taotletud kaubamärk MEZZOPANE ja varasemad kaubamärgid MEZZO ja MEZZOMIX on teataval määral sarnased.
The Court considers, therefore, that the caselaw reproduced in paragraph 45 above cannot call into question the conclusion set out in paragraph 44 above.
Seetõttu leiab Esimese Astme Kohus, et eespool punktis 45 viidatud kohtupraktika ei sea kahtluse alla eespool punktis 44 esitatud järeldusi.
Comparison between the goods in question
Asjaomaste kaupade võrdlus
The applicant challenges the assessment carried out by the Board of Appeal of the similarities and differences between the goods covered by the marks at issue.
Hageja vaidlustab apellatsioonikoja hinnangu asjaomaste kaubamärkidega kaitstud kaupade sarnasusele ja erinevusele.
The applicant maintains that those points common to the goods in question — combined with the fact that identical or similar signs are affixed to the goods in order to market them — are such as to make the targeted public believe that those goods have been produced under the control of a single undertaking which is responsible for their quality (see, by analogy, Canon, cited above, paragraph 28).
Hageja leiab, et need asjaomaste kaupade ühisjooned koos kaupadele turustamisel paigutatavate identsete või sarnaste kaubamärkidega võivad ajendada sihtrühmaks olevat avalikkust arvama, et kõnealused kaubad toodeti ühe konkreetse ettevõtja kontrolli all, kes vastutab nende kvaliteedi eest (vt analoogia alusel eespool punktis 19 viidatud kohtuotsus Canon, punkt 28).
According to the applicant, those considerations are not invalidated by the fact that the goods in question are different as regards their ingredients and their methods of production.
Hageja sõnul ei kaota need kaalutlused asjakohasust ka seetõttu, et asjaomased kaubad on oma koostisainete ja tootmisviisi poolest erinevad.
First, the applicant considers that it is incorrect to state that the ingredients and production methods of beers and wines are different.
Esiteks leiab hageja, et on väär väita, et õlle ja veini koostisained ja tootmisviisid on erinevad.
It notes that wine and beer are both alcoholic beverages and that beer is obtained through the fermentation of barley, whereas wine is obtained through the fermentation of crushed grapes.
Ta tuletab meelde, et vein ja õlu on mõlemad alkohoolsed joogid ning et õlu saadakse odra kääritamisel ning vein pressitud viinamarjade kääritamisel.
Secondly, the applicant considers that the difference in composition of wine and beer does not prevent those beverages from being interchangeable in so far as they are intended to satisfy the same need.
Teiseks leiab hageja, et veini ja õlle koostise erinevus ei ole takistuseks nende jookide vastastikusele asendatavusele, kuna need on mõeldud sama vajaduse rahuldamiseks.
Thirdly, the applicant argues that, even if the relevant public were aware, and noticed the characteristics distinguishing those goods as regards their composition and method of production, it would not draw the inference — rightly or wrongly — that those differences prevent the same undertaking from producing or marketing the two types of beverages at the same time.
Kolmandaks väidab hageja, et isegi kui asjaomane avalikkus oleks teadlik omadustest, mis neid kaupu koostise ning tootmise osas eristavad, ning märkaks neid erinevusi, ei teeks ta – olgu siis vääralt või põhjendatult – järeldust, et selline erinevus takistab samal ettevõtjal toota või turustada neid kahte liiki jooke samal ajal.
According to the applicant, the points of similarity listed in paragraph 49 above prevail over the only two factors differentiating the goods, as relied on by the Board of Appeal; particularly because the Board of Appeal did not provide any objective information capable of substantiating its claim that the average Austrian consumer considers it normal for wines and beers to come from different undertakings.
Hageja sõnul on eespool punktis 49 viidatud sarnasus olulisem kui need kaks ainsat erinevust, millele apellatsioonikoda on viidanud, seda enam, et apellatsioonikoda ei ole osutanud ühelegi objektiivsele andmele, mis võiks kinnitada apellatsioonikoja väidet, mille kohaselt peab keskmine Austria tarbija tavaliseks, et ühelt poolt veinid ja teisalt õlled pärinevad erinevatelt ettevõtjatelt.
The applicant maintains that those considerations also apply to the comparison between the wines covered by the mark applied for and the mixed lemonadebased drinks to which the MEZZOMIX mark refers.
Hageja leiab, et need kaalutlused on asjakohased ka taotletud kaubamärgiga kaitstud veinide ning kaubamärgiga MEZZOMIX tähistatavate limonaadist valmistatud segujookide võrdlemisel.
It states that the latter could include alcoholic beverages, which would make them capable of replacing wine.
Hageja rõhutab, et viimati nimetatud joogid võivad hõlmata alkohoolseid jooke, mis muudab need joogid veini asendavateks jookideks.
According to the applicant, those considerations can be extended, albeit to a lesser extent, to the other goods covered by its MEZZO mark, namely mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks, syrups and other preparations for making beverages.
Hageja sõnul võib neid kaalutlusi, küll vähemal määral, laiendada teistele kaupadele, mida kaitseb kaubamärk MEZZO, nimelt mineraal- ja gaseerveele ning muudele alkoholivabadele jookidele, siirupitele ja teistele joogivalmistusainetele.
Even if alcoholic beverages are not expressly included in that category, the applicant maintains that the relevant public may see them as belonging to the same family of goods.
Isegi kui alkohoolsed joogid otseselt sellesse tootekategooriasse ei kuulu, leiab hageja, et asjaomase avalikkuse jaoks võib olla tegemist sama kaubaperekonnaga.
A priori, there is nothing to prevent ‘preparations for making beverages’ from being understood as including preparations for making alcoholic beverages, as well as nonalcoholic beverages.
A priori ei takista miski jõudmast järeldusele, et „joogivalmistusained” hõlmavad aineid, mida kasutatakse nii alkohoolsete kui ka alkoholivabade jookide valmistamiseks.
The applicant states that its argument is consistent with that put forward by the Opposition Division in the decision which was annulled by the contested decision.
Hageja täpsustab, et tema väide on kooskõlas väitega, mida vastulausete osakond kaitses vaidlustatud otsusega tühistatud otsuses.
Finally, the applicant cites Case T-99/01 Mystery Drinks v OHIM — Karlsberg Brauerei (MYSTERY) [2003] ECR II-43, paragraph 40, in which the Court acknowledged the similarity of drinks on the basis of their common nature, intended purpose and marketing, despite the differences between their ingredients and methods of production.
Lõpuks osundab hageja 15. jaanuari 2003. aasta otsusele kohtuasjas T-99/01: Mystery Drinks vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Karlsberg Brauerei (MYSTERY) (T-99/01, EKL 2003, lk II-43, punkt 40), milles Esimese Astme Kohus leidis, et koostisainete ja tootmise poolest erinevad joogid on sarnased ühise olemuse, otstarbe ning turustamisviisi osas.
Likewise, in Case T-203/02 Sunrider v OHIM — Espadafor Caba (VITAFRUIT) [2004] ECR II-2811, paragraphs 66 and 67, similarity was recognised between, on the one hand, ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; fruit and vegetable drinks, fruit juices; syrups and other preparations for making beverages; herbal and vitamin beverages’ and, on the other, ‘concentrated fruit juices’.
Samuti tunnustati Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2004. aasta otsuses kohtuasjas T-203/02: Sunrider vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Espadafor Caba (VITAFRUIT) (EKL 2004, lk II-2811, punktid 66 ja 67) sarnasust ühelt poolt kaupade „mineraal- ja gaseeritud veed ja muud alkoholivabad joogid; puu- ja köögiviljajoogid, puuviljamahlad; siirupid ja muud ained jookide valmistamiseks; taimedest ja vitamiinidest valmistatud joogid” ja teisalt kaupade „kontsentreeritud puuviljamahlad” vahel.
The applicant concludes that there is an obvious similarity between the goods covered by the conflicting marks.
Hageja järeldab, et vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaubad on ilmselgelt sarnased.
The defendant and the intervener contest the applicant’s assessment and consider, essentially, that the Board of Appeal made a fair assessment of the likelihood of confusion between the goods in question.
Kostja ja menetlusse astuja vaidlustavad hageja hinnangu ning leiavad sisuliselt seda, et apellatsioonikoda hindas asjaomaste kaupade segiajamise tõenäosust õigesti.
In order to assess the similarity between the goods in question, account must be taken of all the relevant factors which characterise the relationship between those goods.
Esimese Astme Kohus tuletab meelde, et asjaomaste kaupade sarnasuse hindamisel tuleb arvesse võtta kõiki nendevahelist suhet iseloomustavaid olulisi tegureid.
Those factors include, inter alia, their nature, their end-users and their method of use and whether they are in competition with each other or are complementary (see, by analogy, Canon, cited above in paragraph 19, paragraph 23).
Need tegurid hõlmavad eriti kaupade ja teenuste olemust, otstarvet, kasutusviisi ning samuti seda, kas kaubad ja teenused on konkureerivad või teineteist täiendavad (vt analoogia alusel eespool punktis 19 viidatud kohtuotsus Canon, punkt 23).
In the present case, it is necessary to compare (i) the wines covered by the mark applied for, MEZZOPANE, and the ‘beers, ale and porter; mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier Austrian mark, MEZZO, and (ii) the wines covered by MEZZ-OPANE and the mixed lemonadebased drinks covered by the earlier German mark, MEZZOMIX.
Käesoleval juhul tuleb ühelt poolt võrrelda taotletud kaubamärgiga MEZZOPANE tähistatavaid veine varasema Austria kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaupadega „õlu, hele õlu, tume õlu; mineraal- ja gaseervesi ning muud alkoholivabad joogid; siirupid ja teised joogivalmistusained” ning teisalt võrrelda taotletud kaubamärgiga MEZZOPANE tähistatavaid veine varasema Saksa kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud limonaadist valmistatud segujookidega.
Comparison between wine and beer
Veini ja õlle võrdlus
So far as concerns, first, the nature, end-users and method of use of wines and beers, ale and porter, it is correct, as argued by the applicant, that those goods constitute alcoholic beverages obtained by a fermentation process and consumed during a meal or drunk as an aperitif.
Esiteks vastab veinide ning õlle, heleda ja tumeda õlle olemuse, otstarbe ning kasutuse osas tõele hageja väide, et need kaubad on alkohoolsed joogid, mis on käärimisprotsessi saadused ning mida tarbitakse toidu kõrvale või aperitiivina.
However, it must be stated — as did the Board of Appeal — that the basic ingredients of those beverages do not have anything in common.
Samas tuleb nentida nii nagu apellatsioonikoda, et nende jookide põhikoostisainetel ei ole ühiseid jooni.
Alcohol is not an ingredient used in the production of those beverages, but is one of the constituents generated by that production.
Alkohol ei ole nende jookide tootmisel kasutatav koostisaine, vaid asjaomase tootmise käigus tekkiv ühend.
Moreover, although the production of each of those beverages
Kuigi iga nimetatud joogi tootmine eeldab käärimisprotsessi, ei piirdu nende jookide vastav tootmisviis üksnes kääritamisega
Thus, crushing grapes and pouring the must into barrels cannot be assimilated to the brewing processes of beer.
Viinamarjade pressimine ning virde vaatidesse panemine ei ole võrreldav õllepruulimisprotsessiga.
Moreover, the fact that beer is obtained through the fermentation of malt, whereas wine is produced through the fermentation of the must of grapes, means that the end products generated differ in colour, aroma and taste.
Pealegi sünnivad sellest, et õlu valmib linnaste kääritamisel, samas kui vein on viinamarjavirde kääritamise saadus, valmistooted, mis erinevad värvi, lõhna ning maitse poolest.
That difference in colour, aroma and taste leads the relevant consumer to perceive those two products as being different.
Nimetatud värvi, lõhna- ning maitseerinevuse tulemusel tajub asjaomane tarbija neid kahte kaupa oma olemuselt erinevate kaupadena.
In addition, despite the fact that wine and beer may, to a certain extent, satisfy the same need — enjoyment of a drink during a meal or as an aperitif — the Court considers that the relevant consumer perceives them as two distinct products.
Hoolimata asjaolust, et vein ja õlu võivad teataval määral rahuldada sama vajadust – nautida toidu kõrvale või aperitiivina teatavat jooki –, leiab Esimese Astme Kohus, et asjaomane tarbija tajub neid jooke erinevate kaupadena.
The Board of Appeal was therefore correct to consider that wines and beers do not belong to the same family of alcoholic beverages.
Apellatsioonikoda järeldas seega õigesti, et vein ja õlu ei kuulu samasse alkohoolsete jookide perekonda.
As regards, next, the complementary nature of wine and beer as referred to in the caselaw cited in paragraph 61 above, it should be borne in mind that complementary goods are goods which are closely connected in the sense that one is indispensable or important for the use of the other (see Case T-169/03 Sergio Rossi v OHIM — Sissi Rossi (SISSI ROSSI) [2005] ECR II-685, paragraph 60).
Mis puudutab väidet, et vein ja õlu on üksteist täiendavad kaubad eespool punktis 61 osundatud kohtupraktika tähenduses, siis tuletab Esimese Astme Kohus meelde, et üksteist täiendavad on asjaomased kaubad siis, kui need on vahetult seotud, nii et üks on teise kasutamiseks möödapääsmatult vajalik või oluline (vt Esimese Astme Kohtu 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas T-169/03: Sergio Rossi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Sissi Rossi (SISSI ROSSI), EKL 2005, lk II-685, punkt 60).
In the present case, the Court considers that wine is neither indispensable nor important for the use of beer and vice versa.
Käesoleval juhul leiab Esimese Astme Kohus, et vein ei ole õlle kasutamiseks möödapääsmatult vajalik või oluline ja vastupidi.
There is indeed nothing to support the conclusion that a purchaser of one of those products would be led to purchase the other.
Ei ole ühtki tõendit, mis annaks alust järeldada, et nendest kaupadest ühe ostjal tuleks osta ka teine.
As to whether wine and beer are in competition with each other, it has previously been held, in a different context, that there is a degree of competition between those
Veini ja õlle kui konkureerivate kaupade kohta on teistsuguste asjaolude põhjal sedastatud, et need kaubad on teataval määral konkureerivad. Euroopa Kohus on