natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prior to joining Eurojust she worked as public prosecutor in Milan and afterwards as Chief Prosecutor in Vigevano.
Enne Eurojusti liikme asetäitjaks saamist töötas ta Milanos riigiprokurörina ja hiljem Vigevano peaprokurörina.
She is a Public Prosecutor based in the National Public Prosecutor’s Office in The Netherlands where she deals with international cooperation in the field of combating organised crime.
Ta on Hollandi riigiprokuratuuri riigiprokurör ja tegeleb rahvusvahelise koostööga organiseeritud kuritegevuse tõkestamise alal.
She is also the contact point for the Public Prosecutors Office in the European Judicial Network.
Ta on ka riigiprokuratuuri kontaktisik Euroopa õigusalase koostöö võrgustikus.
He has more than 15 years’ experience at different levels in the Public Prosecution Service.
Ta on töötanud prokuratuuriteenistuse eri tasanditel üle 15 aasta.
From 2000 to 2002 he was a General Inspector for the Environment and between 2003 and May 2004 he was a Counsellor in the Permanent Representation of Portugal to the European
Aastail 2000–2002 oli ta keskkonna peainspektor ja aastail 2003–2004 nõunik Portugali alalises esinduses Euroopa Liidu juures.
Sanna Palo is Deputy National Member for Finland.
Sanna Palo on Eurojusti Soome liikme asetäitja.
She is a Finnish police officer with a legal background.
Ta on juriidilise haridusega Soome politseiametnik.
She was a legal secretary in the Ministry for Foreign Affairs for two years and a judge in criminal cases for a year in Helsinki.
Kaks aastat töötas ta välisministeeriumis õigussekretärina ja aasta Helsingis kriminaalasjade kohtunikuna.
She has also spent four years in Helsinki working on mutual legal assistance matters at the Finnish National Bureau of Investigation.
Riiklikus Uurimisbüroos vastastikuse õigusabi küsimuste alal.
Annette von Sydow has been Deputy National Member for Sweden since 1 September 2005.
Annette von Sydow on Rootsi liikme asetäitja 1. septembrist 2005. Ta on töötanud
She has been a prosecutor for thirty years and specialised in serious economic cases when she worked in the Economic Crimes Bureau.
30 aastat prokurörina ning spetsialiseerus majanduskuritegude büroos töötades tõsistele majanduskuritegudele.
She worked for the Council of Europe in the fight against corruption in Albania and helped to train prosecutors and judges in the Baltic countries.
Ta töötas Euroopa Nõukogus, aidates tõkestada korruptsiooni Albaanias ning koolitada Balti riikide prokuröre ja kohtunikke.
She also spent one year in Georgia working in a Rule of Law Mission established by the EU.
Ühe aasta töötas ta Gruusias ELi asutatud õigusriigi missioonis.
She has several years of experience in international cooperation as a chief prosecutor at the Office of the Prosecutor General in Sweden.
Olles töötanud Rootsi Peaprokuratuuris peaprokurörina, on tal mitmeaastane rahvusvahelise koostöö kogemus.
Rajka Vlahovic is Deputy National Member for the United Kingdom.
Rajka Vlahovic on Eurojusti Ühendkuningriigi liikme asetäitja.
She has 12 years’ experience as a prosecutor in central London and is a Higher Court Advocate.
Ta on töötanud 12 aastat prokurörina Londoni kesklinnas ja on ülemkohtu advokaat.
At the Crown Prosecution Service she dealt with a wide range of serious cases including the prosecution of war crimes.
Kuninglikus Prokuratuuris tegeles ta mitmesuguste raskete kriminaalasjadega, sealhulgas sõjakurjategijate kohtu alla andmisega.
Prior to joining Eurojust she was at Her Majesty’s Customs and Excise Solicitor’s Office where she was responsible for international mutual legal assistance and extradition cases.
Enne Eurojusti liikme asetäitjaks saamist töötas ta Kuninglikus Tolli- ja Aktsiisibüroos, kus ta vastutas rahvusvahelise vastastikuse õigusabi ja väljaandmise küsimuste eest.
Susanne Stotz is Assistant to the National Member for Germany.
Susanne Stotz on Eurojusti Saksamaa liikme assistent.
From 1999 she worked for the German judiciary in Bavaria where she started as a prosecutor.
1999. aastast töötas ta Saksamaa õigussüsteemis Baieris, kus ta alustas tööd prokurörina.
After four years in the department for economic and financial crime, she became a judge in 2003 as member of a jury court for capital crime.
2003. aastal, pärast nelja aastat tööd majandus- ja finantskuritegude osakonnas, sai temast raskete kuritegude vandekohtu kohtunik.
As she was located in north-eastern Bavaria close to eastern European countries she came into contact, particularly with Czech colleagues, when handling mutual legal assistance cases and bilateral co-operation.
Kuna tema töökoht Kirde-Baieris asus Ida-Euroopa riikide läheduses, puutus ta vastastikuse õigusabi juhtumite lahendamisel ning kahepoolses koostöös kokku eelkõige Tšehhi kolleegidega.
She has been working for the German desk at Eurojust since January 2005.
2005. aasta jaanuarist on ta töötanud Eurojusti Saksamaa esinduses.
Anne Delahaie is Assistant to the National Member for France.
Anne Delahaie on Eurojusti Prantsusmaa liikme assistent.
She has a background in the Ministry of Justice since 1979, graduating in law in 1986.
Ta on töötanud 1979. aastast justiitsministeeriumis. Õigusteaduskonna lõpetas ta 1986. aastal.
In the Ministry of Justice she was involved in international judicial cooperation in criminal matters and in bilateral and multilateral negotiations (Schengen, EU, Council of Europe, and the UN).
Justiitsministeeriumis tegeles ta rahvusvahelise õigusalase koostööga kriminaalasjades ning kahe- ja mitmepoolsete läbirääkimistega (EL Schengen, Euroopa Nõukogu ja ÜRO).
She has been an Assistant to the French National Member of Eurojust since 2001.
2001. aastast on ta olnud Eurojusti Prantsusmaa liikme assistent.
Ann den Bieman is Assistant to the National Member for the UK.
Ann den Bieman on Eurojusti Ühendkuningriigi liikme assistent.
She has been a prosecutor with Scotland’s prosecuting authority, the Procurator Fiscal Service, since 1996.
Ta on töötanud 1996.
In March 2000 she was seconded to The Netherlands as one of the prosecutors involved in the Lockerbie trial.
aastast Šotimaa Prokuratuuri rahandustalituses prokurörina.
She subsequently joined Eurojust, where she works as
2000. aasta märtsis saadeti ta Hollandisse prokuröriks Lockerbie kriminaalasjas.
Assistant to the National Member for the United Kingdom.
Pärast seda asus ta tööle Eurojustis Ühendkuningriigi liikme assistendina.
Prior to his appointment to Eurojust, he worked in the Ministry of Justice as an assistant judge and for eight years as a lawyer in private practice mostly acting as defence counsel.
Enne Eurojusti tööle määramist töötas ta justiitsministeeriumis kohtuniku abina ning pidas kaheksa aastat advokaadi erapraksist, tegutsedes peamiselt kaitsjana.
For the last 11 years he has worked in a senior position at the Office of the Director of Public Prosecutions in Norway.
Viimased 11 aastat on ta olnud juhtivtöötaja Norra prokuratuuri direktori büroos.
He is still attached to the DPP’s Office as a senior public prosecutor.
Ta on siiani seotud prokuratuuri direktori bürooga, tegutsedes vanemprokurörina.
He is also the European Judicial Network contact point.
Ta on ka Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktisik.
Ernst Merz was appointed and served as a judge in Germany until 1987.
Ernst Merz määrati Saksamaal kohtunikuks ja töötas sellel ametikohal alates 1987. aastast.
He was then detached to the Ministry of Justice of Rhineland-Palatinate and Thuringia.
Seejärel suunati ta Rhineland-Pfalzi ja Tüüringi justiitsministeeriumisse.
Between 1992 and 1999 he was the Director of the Academy of European Law (ERA) in Trier.
Aastail 1992–1999 oli ta Trieris Euroopa Õiguse Akadeemia (ERA) direktor.
In 2000 he was appointed as President of the Social Court Koblenz and acted as first Secretary General of the European Judicial Training Network.
2000. aastal määrati ta Koblenzi Sotsiaalkohtu esimeheks ja ta oli ka Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku esimene peasekretär.
In May 2002 he became provisional Administrative Director of Eurojust and in September 2002 he was appointed as Administrative Director.
2002. aasta mais sai temast Eurojusti ajutine haldusdirektor ja 2002. aasta septembris määrati ta haldusdirektoriks.
BARRIERS TO CASEWORK
EUROJUSTI TEGEVUST KRIMINAALASJADES TAKISTAVAD ASJAOLUD
Eurojust’s main task is working to resolve specific operational cases.
Eurojusti põhiülesanne on aidata kaasa konkreetsete kriminaalasjade menetlemisele.
So it is extremely important that we work constantly to identify and to solve problems and overcome barriers that arise in cases referred to Eurojust so that they can be handled efficiently and successfully. In 2005 the
Seega on äärmiselt oluline teha pidevat tööd Eurojustile esitatud kriminaalasjades tekkivate probleemide avastamisel ja lahendamisel ning takistuste ületamisel, et neid saaks lahendada tõhusalt ja edukalt.
College prepared the following catalogue of problems and barriers on the basis of interviews conducted with National Members, their Deputies and Assistants.
Kolleegium koostas 2005. aastal järgmise probleemide ja takistuste kataloogi, lähtudes liikmesriikide liikmete, asetäitjate ja assistentidega peetud vestlustest.
The list is given in no order of priority.
Loetelu ei ole tähtsuse järjekorras.
Barriers to having cases referred to Eurojust
Kriminaalasjade Eurojustile esitamist takistavad asjaolud
Problems relating to incentives for using Eurojust
Motivatsiooniprobleemid Eurojusti kasutamisel
• Having a multilateral, crossborder approach to the investigation and prosecution of a crime costs money and human resources.
• Mitmepoolne piiriülene lähenemisviis kuritegude uurimisele ja kurjategijate vastutuselevõtmisele nõuab raha ja inimressursse.
It is easier and cheaper for police and prosecutors to address only the national crime and perpetrators within their territory.
Politseil ja prokuröridel on lihtsam ja odavam tegeleda ainult nende oma riigi kuritegude ja kurjategijatega.
Often superiors do not appreciate or support a crossborder approach.
Ülemused ei hinda ega toeta alati piiriülest lähenemisviisi.
Eurojust’s new policy of paying for travel expenses and accommodation for practitioners taking part in coordination meetings could help to alleviate this problem and will also enhance the profile of the National Member, but only to a very limited extent.
Eurojusti uus koordineerimisnõupidamistel osalejate reisi- ja majutuskulude maksmise kord võib aidata seda probleemi leevendada ning tõstab ka liikmesriigi liikme profiili, kuid ainult väga piiratud ulatuses.
• When goals and targets are set by national police and prosecutorial authorities, cross- border cooperation and the provision of assistance to foreign jurisdictions are not made a priority.
• Kui eesmärke ja sihte seavad siseriiklikud politseiasutused ja prokuratuurid, ei prioritiseerita piiriülest koostööd ning välisriigi jurisdiktsioonide abistamist.
When achievements are measured against targets, such assistance is not taken into account when calculating output and results.
Kui tulemusi mõõdetakse sihtide abil, ei võeta sellist abi tulemuste arvutamisel arvesse.
This again means that these activities will be downgraded and given lower priority when compared to the investigation and prosecution of national crimes and criminals.
See tähendab taas kord, et seda liiki tegevust alahinnatakse ning sellega antakse siseriiklike kuritegude uurimise ja kurjategijate vastutusele võtmisega võrreldes madalam prioriteet.
• The investigative and prosecutorial authorities in most countries lack a legal obligation to submit serious crossborder criminal cases to Eurojust or even to inform their National Members of such cases.
• Enamiku riikide uurimisasutustel ja prokuratuuridel puudub juriidiline kohustus esitada tõsised piiriülesed kriminaalasjad Eurojustile või isegi teavitada oma liikmesriigi liiget nendest asjadest.
Such an obligation is included in the legislation or administrative rules of only a few countries as part of the implementation of the
Selline kohustus on Eurojusti otsuse rakendamise ühe osana sätestatud vaid väheste riikide õigusaktides või halduseeskirjades.
Problems relating to national authorities’ willingness to use Eurojust
Probleemid seoses riigiasutuste sooviga Eurojusti kasutada
• Many prosecutors have not yet realised that almost all cases of organised crime have a crossborder aspect.
• Paljud prokurörid ei ole veel jõudnud arusaamisele, et peaaegu kõikidel organiseeritud kuritegevuse juhtumitel on oma piiriülene aspekt.
They still treat organised crime purely as a national criminal phenomenon and so they do not feel the need to use the services of
Nad peavad organiseeritud kuritegevust siiani riigisiseseks nähtuseks ega tunne vajadust Eurojusti teenuste kasutamise järele.
• Central authorities in some Member States are not interested in involving Eurojust.
• Mõnede liikmesriikide keskasutused ei ole Eurojusti kaasamisest huvitatud.
They prefer using the old, traditional channels for communication with other central authorities in the Member States.
Nad eelistavad kasutada vanu, traditsioonilisi suhtlemiskanaleid liikmesriikide teiste keskasutustega.
• Some local police and prosecutors prefer using bilateral contacts even in multilateral cases rather than using a multilateral institution like Eurojust for cross- border cooperation in criminal cases.
• Mõned kohalikud politseiasutused ja prokuratuurid eelistavad kasutada kahepoolseid kontakte isegi mitmepoolsetel juhtudel, selle asemel, et kasutada kriminaalasjades piiriüleseks koostööks sellist mitmepoolset institutsiooni nagu Eurojust.
• The narrow specialisation of prosecutors in some countries means they deal only with national legal assistance or national investigation and/or prosecutions and sometimes results in a poor quality of requests, as well as delays, and also creates a barrier to early involvement of Eurojust in the investigative phase.
• Mõnes riigis tähendab prokuröride kitsas spetsialiseerumine, et nad tegelevad ainult siseriikliku õigusabi või siseriiklike uurimiste ja/või süüdistuste esitamisega ning mõnikord halvendab see palvete kvaliteeti, tekitab viivitusi ning takistab Eurojusti õigeaegset kaasamist uurimisetapis.
• In the Member States that opted for such a solution, the Eurojust contact point(s)
• Sellise lahenduse valinud liikmesriikides on mõnikord takistuseks Eurojusti kontaktisik(ud) (“liikmesriigi variliikmed”) koduriigis, sest ta teeb (nad teevad)
("shadow National Member") in the home country is sometimes a barrier as he/she makes the first selection of suitable cases to send to the National Member of
Eurojusti liikmesriigi liikmele edastamiseks sobivate asjade esimese valiku.
Problems relating to knowledge of Eurojust
Eurojusti-alase teadlikkusega seotud probleemid
• Some national authorities lack knowledge of Eurojust and the possibilities it offers for enhancing crossborder co-operation.
• Mõnel riigiasutusel puuduvad teadmised Eurojustist ning tema pakutavatest võimalustest piiriülese koostöö tõhustamiseks.
• Some prosecutors have no or little experience of using Eurojust and are therefore reluctant to do so.
• Mõnel prokuröril puuduvad Eurojusti kasutamise kogemused või need kogemused on väikesed ning prokurörid on seetõttu tõrksad Eurojusti kasutama.
• In some countries there is neither official recognition of Eurojust in the national legislation on criminal justice nor in administrative instructions or guidelines to prosecutors and police about the use of Eurojust.
• Mõnes riigis ei tunnustata Eurojusti ametlikult ei kriminaalkohtusüsteemi puudutavates siseriiklikes õigusaktides ega ka prokuröridele ja politseile Eurojusti kasutamise kohta koostatud haldusjuhistes ega -suunistes.
This makes it difficult to create awareness amongst prosecutors of the need to use Eurojust.
See raskendab prokuröride teadlikkuse tõstmist Eurojusti kasutamise vajalikkusest.
• Some National Members have not yet established a sufficiently strong network with police and prosecutors in their home countries.
• Mõnede liikmesriikide liikmed ei ole veel loonud piisavalt tugevat võrgustikku oma riigi politsei ja prokuröridega.
National Members are reluctant to take action against the wishes of home authorities. It is felt as a loss of face to have to make a formal request according to Article 6 or 7 of the Eurojust
Eurojusti otsuse artikli 6 või 7 alusel kriminaalasja edastada mittesoovivale riigiasutusele peetakse alandavaks.
There is an additional element: to some extent National Members feel and act more like ambassadors for their home authorities than exponents of the idea of crossborder cooperation in criminal cases.
On veel üks lisaelement: liikmesriikide liikmed tunnevad end ja tegutsevad teataval määral oma riigi asutuste saadikutena, mitte aga kriminaalasjades piiriülese koostöö idee esindajatena.
Barriers to handling casework
Kriminaalasjadega tegelemist takistavad asjaolud
Legal problems
Juriidilised probleemid
• Late or wrong implementation of legal instruments by national authorities makes casework more difficult and creates uncertainty in the results that can be obtained (e.g., 2000 Convention, EAW, JITs).
• ELi õigusaktide hilinenud või vale rakendamine riigiasutuste poolt raskendab tegevust kriminaalasjades ning tekitab ebakindlust saavutatavate tulemuste suhtes (nt 2000. aasta konventsioon, Euroopa vahistamismäärus, ühised uurimisrühmad).
MLA requests to be made or corrections to the requests, which again creates bureaucracy and delays.
• Liikmesriikide õigussüsteemide erinevused suurendavad täiendavate vastastikuse õigusabi taotluste või lisataotluste vajadust, mis taas tekitab bürokraatiat ja viivitusi.
Problems relating to national authorities
Riigiasutustega seotud probleemid
• In some countries the cooperation between (some) national authorities and the National Member is not always efficient.
• Mõnes riigis ei ole (mõnede) riigiasutuste ja liikmesriigi liikme vaheline koostöö alati tõhus.
There are also problems in the internal interaction and relationship between national authorities.
Probleeme on riigiasutuste sisemise suhtluse ja omavaheliste suhetega.
• In some countries requests for mutual legal assistance are lost quite regularly, e.g., in Spain.
• Mõnes riigis, nt Hispaanias, lähevad vastastikuse õigusabi taotlused üsna regulaarselt kaduma.
• The authorities in some countries are very slow in providing assistance, e.g., in the
• Mõne riigi, nt Ühendkuningriigi ja Hispaania ametiasutused on abi andmisel väga aeglased.
• The quality of translation of MLA requests is often very poor.
Paljud kriminaalasjad laekuvad nii hilja, et tõhusa abi osutamine on raske.
• Many National Members can only communicate requests.
• Paljud liikmesriikide liikmed saavad ainult taotlusi edastada.
They have no powers to decide on requests.
Neil ei ole õigust taotluste üle otsustada.
As a consequence the possibilities for handling casework and providing results depend upon the willingness and goodwill of national authorities to co-operate.
Seetõttu olenevad kriminaalasjadega tegelemise ja tulemuste saavutamise võimalused riigiasutuste koostöövalmidusest ning heast tahtest.
• National Members’ powers are inconsistent, which makes it difficult to be certain of the specific type of assistance that can be expected.
• Liikmesriikide liikmete volitused on erinevad, mistõttu on raske olla kindel selles, mis liiki konkreetset abi temalt võib oodata.
Problems regarding the functioning of the Eurojust National Member
Eurojusti liikmesriigi liikme tegevusega seotud probleemid
• National authorities’ requests for assistance are often too limited, e.g., requests for bilateral facilitation of an MLA are made even in multilateral cases.
• Liikmesriikide abitaotlused on sageli liiga piiratud, nt isegi mitmepoolsetes asjades esitatakse kahepoolse vastastikuse õigusabi taotlusi.
National Members should take the initiative in such cases to arrange for a co- ordination meeting involving all countries even if they are not requested to do so.
Sellistel juhtudel peaksid liikmesriikide liikmed algatama koordineerimisnõupidamise, kus osalevad kõik riigid ka juhul, kui neil ei ole palutud seda teha.
• The Eurojust Decision requires communication to be made only through the National
• Eurojusti otsus nõuab, et suheldaks üksnes liikmesriikide liikmete kaudu.
Europol, Interpol, Liaison Magistrates and directly.
Praktikas kasutatakse mitmeid suhtlemiskanaleid: traditsioonilised, Europol, Interpol, sidepro- kurörid ning otsesuhtlus.
National Members waste time tracking these communications and this loss of time also poses a barrier to feedback as other channels take over from the Eurojust channel.
Liikmesriikide liikmed raiskavad sellise suhtlusega kursis ole- miseks oma aega ning see ajakadu takistab ka tagasiside saamist, sest Eurojusti kanal asendatakse muude kanalitega.
• The National Members need to be more willing to use the powers in Articles 6 and
• Liikmesriikide liikmed peavad olema rohkem valmis kasutama artiklitest 6 ja 7 tulenevaid õigusi, esitades abi osutamises aeglastele või mitteabivalmitele asutustele ametlikke taotlusi.
7 formally requesting authorities that are reluctant or slow in providing assistance.
• Liikmesriikide liikmetel on liiga vähe abipersonali kriminaalasjadega tegelemiseks.
The National Member should not act as an ambassador for the national authorities but he or she should rather be able to act as an agent for Eurojust.
Nad vajavad nii kriminaalasjadega tegelemiseks kui ka kriminaalasjade haldamise süsteemi nõuete täitmiseks assistente, õigusnõustajaid ja tõlketeenuseid.
• The National Members have too little assistance to handle their casework. They need Assistants, legal advisors and translation services, both to perform the casework and to fulfil the requirements of the CMS.
• Ilma asetäitja või assistendita liikmesriikide liikmete jaoks on kriminaalasjadega kiirel ja tõhusal tegelemisel probleemiks väljaspool Haagi puhkustel, riigiasutustega suhtlemisel, seminaridel ja nõupidamistel veedetud aeg.
Problems receiving feedback
Tagasiside saamise probleemid
• Lack of feedback is a big problem.
• Tagasiside puudumine on suur probleem.
In many cases, the National Member must request, rather than receive voluntarily, feedback about cases from his or her national authority.
Paljudel juhtudel peab liikmesriigi liige oma riigi asutustelt kriminaalasjade kohta tagasisidet küsima; seda ei anta vabatahtlikult.
• National authorities tend to forget to co-operate with Eurojust once the request for assistance has been executed.
• Kui abitaotlus on rahuldatud, kipuvad riigiasutused unustama Eurojustiga koostööd teha.
• National authorities are pressed for time and resources and consequently feedback is not readily provided.
• Liikmesriigi asutustel napib aega ja ressursse ning seetõttu ei anta tagasisidet hõlpsasti.
• Feedback is limited to the execution of the request but is not given about the overall outcome of the case or other crossborder requests in the case.
• Tagasiside piirdub taotluse täitmisega, kuid tagasisidet ei anta kriminaalasja üldise tulemuse või sellega seotud teiste piiriüleste taotluste kohta.
• Other National Members forget to give feedback, for example to the requesting
• Teised liikmesriikide liikmed unustavad näiteks taotluse esitanud liikmesriigi liikmele tagasisidet anda.
CONSUMER SATISFACTION EXERCISE
KLIENDIRAHULOLU KÜSITLUS
In 2005 the College made an unscientific and rudimentary "consumer satisfaction" survey by asking the authorities in the requesting Member States about our casework.
Kolleegium tegi 2005. aastal mitteteadusliku ja väga lihtsa “kliendirahulolu” küsitluse, esitades taotlusi esitanud liikmesriikide ametiasutustele küsimusi Eurojusti tegevuse kohta kriminaalasjades.
The aim was to evaluate the perception of the quality and speed of the handling of our casework and to identify where improvements might be made.
Eesmärgiks oli hinnata arusaama meie kriminaalasjadega seotud tegevuse kvaliteedi ja kiiruse osas ning teha kindlaks täiustamist vajavad valdkonnad.
For this purpose 100 cases were randomly selected by the Secretary to the College, and
Selleks valis kolleegiumi sekretär juhuslikult 100 kriminaalasja ning vastavad taotlused esitanud liikmesriikide liikmetel paluti küsida liikmesriikide asutustelt vastused mõnedele lihtsatele küsimustele, mis puudutasid nende rahulolu Eurojusti osutatud abiga.