natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nevertheless, the Court of Justice pointed out that, in view of the significant differences in quality — and, accordingly, in price — between wines, the decisive competitive relationship between wine and beer, a popular and widely consumed beverage, must be established by reference to those wines which are the most accessible to the public at large, that is to say, generally speaking, the lightest and least expensive varieties (see, by analogy, Case 356/85 Commission v Belgium [1987] ECR 3299, paragraph 10; see also, Case 170/78 Commission v United Kingdom [1983] ECR 2265, paragraph 8; and Case C-166/98 Socridis [1999] ECR I-3791, paragraph 18).
Samas on Euroopa Kohus leidnud, et veinide suurest kvaliteedi- ja seetõttu ka hinnaerinevusest nähtuvalt peab õlle – mis on populaarne ja laialdaselt tarbitav jook – ja veini vahelise konkurentsi kindlaksmääramisel arvesse võtma üldsusele kõige kättesaadavamaid veine, mis on üldjuhul ka kõige lahjemad ja odavamad (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu 9. juuli 1987. aasta otsus kohtuasjas 356/85: komisjon vs. Belgia EKL 1987, lk 3299, punkt 10; vt ka Euroopa Kohtu 12. juuli 1983. aasta otsus kohtuasjas 170/78: komisjon vs. Ühendkuningriik, EKL 1983, lk 2265, punkt 8, ja 17. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-166/98: Socridis, EKL 1999, lk I-3791, punkt 18).
There appears to be nothing to indicate that that assessment does not also apply in the present case.
Käesoleval juhul ei näi miski osutavat sellele, et see hinnang ei ole vaadeldavale asjale kohaldatav.
Accordingly, it must be acknowledged, as the applicant indicates, that wine and beer are, to a certain extent, competing goods.
Sellest lähtuvalt tuleb möönda, nagu märkis hageja, et vein ja õlu on teataval määral konkurendid.
Finally, in accordance with the Board of Appeal’s assessment, it must be accepted that the average Austrian consumer will consider it normal for wines, on the one hand, and beers, ale and porter, on the other, to come from different undertakings — and will therefore expect this — and that those beverages do not belong to the same family of alcoholic beverages.
Kooskõlas apellatsioonikoja hinnanguga tuleb nentida, et keskmine Austria tarbija peab tavaliseks ning seega eeldab, et ühelt poolt vein ning teisalt õlu, hele õlu ja tume õlu pärinevad erinevatelt ettevõtjatelt ning et need joogid ei kuulu samasse alkohoolsete jookide perekonda.
There is nothing to suggest that the Austrian public is not aware, and does not notice the characteristics distinguishing beer and wine as regards their composition and method of production.
Miski ei anna alust märkida, et Austria avalikkus ei ole teadlik õlle ja veini koostisest ning valmistusviisi eristavatest omadustest ega märka neid.
On the contrary, the Court considers that those differences are perceived as making it unlikely that the same undertaking would produce and market the two types of beverage at the same time.
Esimese Astme Kohtu arvates tajutakse neid erinevusi nii, et mõlema alkohoolse joogi samaaegne tootmine ja turustamine sama ettevõtja poolt on vähetõenäoline.
For the sake of completeness, it should be noted that it is well known that, in Austria, there is a tradition of producing both beer and wine, and that this is done by different undertakings.
Lisaks sellele rõhutab Esimese Astme Kohus hästi teada olevat asjaolu, et Austria on nii õlle- kui ka veinitootmistraditsiooniga riik ning nende kaupade tootjateks on erinevad ettevõtjad.
Consequently, the average Austrian consumer expects beers, ale and porter, on the one hand, and wines on the other, to come from different undertakings.
Seetõttu eeldab Austria keskmine tarbija, et ühelt poolt õlu, hele õlu ja tume õlu ning teisalt vein pärinevad erinevatelt ettevõtjatelt.
In the light of all of the preceding factors, the Court considers that, for average Austrian consumers, there is little similarity between wines and beers.
Kõiki eespool nimetatud asjaolusid arvesse võttes leiab Esimese Astme Kohus, et Austria keskmise tarbija arvates on ühelt poolt vein ja teisalt õlu vähe sarnased.
Comparison between the wine covered by the mark applied for and the beverages — other than beers — covered by the earlier marks
Taotletud kaubamärgiga tähistatava veini ning varasemate kaubamärkidega kaitstud muude alkoholivabade jookide, välja arvatud õlu, võrdlus
— Introduction
– Sissejuhatus
So far as concerns the comparison between, on the one hand, the wine covered by the mark applied for (MEZZOPANE) and, on the other, the ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier mark, MEZZO, and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the earlier mark, MEZZOMIX, it is necessary first to determine whether the goods covered by the earlier marks at issue include both nonalcoholic beverages and alcoholic beverages.
Mis puutub taotletud kaubamärgiga tähistatava veini MEZZOPANE võrdlusesse varasema kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaupadega „mineraal- ja gaseervesi ning muud alkoholivabad joogid; siirupid ja teised joogivalmistusained” ning varasema kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud kaupadega „limonaadist valmistatud segujoogid”, siis peab Esimese Astme Kohus vajalikuks teha kõigepealt kindlaks, kas asjaomaste varasemate kaubamärkidega kaitstud kaubad hõlmavad nii alkoholivabu kui ka alkohoolseid jooke.
In that regard, the Board of Appeal considered — as does the applicant — that the beverages covered by the earlier marks could contain alcoholic beverages other than beers.
Selles osas leidsid nii apellatsioonikoda kui ka hageja, et varasemate kaubamärkidega kaitstud joogid võivad hõlmata muid alkohoolseid jooke, välja arvatud õlu.
The defendant challenges that assessment on the ground that it is contrary both to the systematic nature of the classification of the goods in Classes 32 and 33 to which the goods in question belong and to the explanatory notes to the list of the classes of goods and services of the Nice Agreement (the ‘explanatory notes’).
Kostja vaidlustab nimetatud hinnangu põhjusel, et see on vastuolus nii klassidesse 32 ja 33 kuuluvate kaupade, sh asjaomaste kaupade klassifitseerimise süsteemiga kui ka märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) selgitavate märkustega (edaspidi „selgitavad märkused”).
The ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the MEZZO mark and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the MEZZOMIX mark were registered in Class 32.
Esimese Astme Kohus tuletab meelde, et kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaubad „mineraal- ja gaseervesi ning muud alkoholivabad joogid; siirupid ja teised joogivalmistusained” ning kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud kaubad „limonaadist valmistatud segujoogid” registreeriti klassis 32.
However, according to the clear and unambiguous wording of Class 33, that class includes all alcoholic beverages with the sole exception of beers.
Siiski tuleneb klassi 33 selgest ja ühemõttelisest sõnastusest, et nimetatud klass hõlmab kõiki alkohoolseid jooke, välja arvatud õlu.
Consequently, the mere fact that, in Class 32, the words ‘non-alcoholic’ do not refer expressly to ‘fruit
Seetõttu ei ole siis, kui otsustatakse, kas see klass võib sisaldada peale õlle teisi alkohoolseid jooke, asjakohane asjaolu, et klassis 32 ei kasutata kaupade „puu- ja köögiviljajoogid, puuviljamahlad” ning „siirupid ja muud ained jookide valmistamiseks” puhul otseselt sõna
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06 drinks and fruit juices’ and ‘syrups and other preparations for making beverages’ has no bearing on the question whether or not that class could contain alcoholic products other than beer.
KOHTUOTSUS 18.6.2008 – KOHTUASI T-175/06
According to the explanatory note to Class 33, as soon as an alcoholic beverage is ‘de-alcoholised’, it is taken out of Class 33 and is included in Class 32.
Klassi 33 selgitava märkuse kohaselt tuleb siis, kui alkohoolne jook muudetakse „alkoholivabaks”, klassifitseerida see klassi 33 asemel klassi 32.
Accordingly, the beginning of the explanatory note to that class and the other clarification in the explanatory note to Class 32 must be read as meaning that Class 32 includes, in principle, only nonalcoholic drinks and preparations, with beers being the sole exception to the nonalcoholic nature of beverages included in that class.
Niisiis tuleb nimetatud klassi selgitava märkuse algust ning klassi 32 selgitava märkuse teisi täpsustusi mõista selliselt, et klass 32 hõlmab põhimõtteliselt üksnes alkoholivabu jooke ja joogivalmistusaineid, kusjuures ainus erand selle klassi alkoholivabade jookide seas on õlu.
That assessment is not called into question by the caselaw resulting from Case T-296/02 Lidl Stiftung v OHIM — REWE Zentral (LINDENHOF) [2005] ECR II-563, since that judgment only acknowledges the theoretical possibility that fruit drinks and fruit juices could be regarded as including alcoholic drinks, without systematically interpreting Classes 32 and 33.
Seda hinnangut ei sea kahtluse alla Esimese Astme Kohtu 15. veebruari 2005. aasta otsusest kohtuasjas T-296/02: Lidl Stiftung vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – REWE-Zentral (LINDENHOF) (EKL 2005, lk II-563) tulenev kohtupraktika, kuna selle otsusega mööndakse üksnes teoreetilise võimaluse olemasolu, et puuviljajoogid ja -mahlad hõlmavad alkohoolseid jooke, ilma et klasse 32 ja 33 tõlgendataks süstemaatiliselt.
Moreover, in LINDENHOF it was considered that the terms ‘fruit juice drinks’ and ‘fruit juices’ were reserved to products without alcohol (paragraph 53 of the judgment).
Peale selle märgib Esimese Astme Kohus, et eespool viidatud kohtuasjas LINDENHOF sedastati, et sõnad „puuviljajoogid” ja „puuviljamahlad” saavad tähistada ainult alkoholivabu kaupu (kohtuotsuse punkt 53).
Thus, the ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier mark, MEZZO, and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the earlier mark, MEZZOMIX, belonging to Class 32, must be regarded as including only products without alcohol.
Seetõttu tuleb varasema kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaupu „mineraal- ja gaseervesi ning muud alkoholivabad joogid; siirupid ja teised joogivalmistusained” ning varasema kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud kaupu „limonaadist valmistatud segujoogid”, mis kuuluvad klassi 32, käsitada nii, et need hõlmavad üksnes alkoholivabu kaupu.
It is in the light of that clarification that an analysis must be made of the likelihood of confusion between, on the one hand, the wine covered by the MEZZOPANE mark and, on the other, the ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ covered by the earlier mark, MEZZO, and the ‘mixed lemonadebased drinks’ covered by the earlier mark, MEZZOMIX.
Ühelt poolt taotletud kaubamärgiga MEZZOPANE hõlmatud veini ja teisalt varasema kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaupade „mineraal- ja gaseervesi ning muud alkoholivabad joogid; siirupid ja teised joogivalmistusained” ning varasema kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud kaupade „limonaadist valmistatud segujoogid” segiajamise tõenäosust tuleb analüüsida seda täpsustust arvesse võttes.
— Comparison between wine, on the one hand, and mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks, syrups and other preparations for making beverages and mixed lemonadebased drinks, on the other
– Ühelt poolt veini ja teisalt mineraal- ja gaseervee ning muude alkoholivabade jookide; siirupite ja teiste joogivalmistusainete ning limonaadist valmistatud segujookide võrdlus
First, as regards the nature, end-users and method of use of the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, it must be observed that the very nature of those goods differs in terms of the presence or absence of alcohol.
Esiteks, mis puudutab taotletud kaubamärgiga tähistatud veini ning varasemate kaubamärkidega kaitstud alkoholivabade jookide olemust, otstarvet ning kasutusviisi, tuleb märkida, et nende kaupade olemus on erinev juba selle poolest, kas need joogid sisaldavad alkoholi või mitte.
In that respect, it has already been held that the average German consumer is used to and aware of the distinction between alcoholic and nonalcoholic drinks, which is, moreover, necessary, since some consumers do not wish to — or cannot — consume alcohol (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 54).
Selles osas on juba sedastatud, et keskmine Saksa tarbija on harjunud alkohoolsete ja alkoholivabade jookide eristamisega ja pöörab sellele tähelepanu, mis on pealegi vajalik seetõttu, et osa tarbijaid ei soovi või ei tohi alkoholi tarvitada (eespool punktis 76 viidatud kohtuotsus LINDENHOF, punkt 54).
Accordingly, the average German consumer will make that distinction when comparing the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier mark, MEZZOMIX.
Nii teeb keskmine Saksa tarbija taotletud kaubamärgiga tähistatava veini ja varasema kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud alkoholivabade jookide võrdlemisel neil vahet.
The applicant has put forward nothing which would give grounds for stating that that assessment is not also true of the average Austrian consumer.
Hageja poolt esitatud tõenditest ei ilmne, et see hinnang ei oleks asjakohane ka keskmise Austria tarbija puhul.
It must be considered that the latter is also used to and aware of the distinction between alcoholic and nonalcoholic drinks.
Esimese Astme Kohtu arvates tuleb leida, et viimati nimetatud tarbija on samuti harjunud alkohoolseid ja alkoholivabu jooke eristama ja pöörab sellele tähelepanu.
It follows that the average Austrian consumer will make that distinction when comparing the wine covered by the mark applied for and the nonalcoholic beverages covered by the earlier mark, MEZZO.
Sellest tuleneb, et keskmine Austria tarbija teeb taotletud kaubamärgiga tähistatava veini ja varasema kaubamärgiga MEZZO kaitstud alkoholivabade jookide võrdlemisel neil vahet.
The Board of Appeal was therefore correct to take the view that ‘wines [were] alcoholic beverages and, as such, clearly distinct from the goods covered by the earlier
Seega leidis apellatsioonikoda õigesti, et „veinid on alkohoolsed joogid ning seeläbi varasema kaubamärgiga MEZZO kaitstud kaupadest nii kauplustes kui ka
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06
KOHTUOTSUS 18.6.2008 – KOHTUASI T-175/06 joogikaartidel selgelt eristatavad” ning et käesoleval juhul „on keskmine tarbija harjunud alkohoolseid ja alkoholivabu jooke eristama ja et selline vahetegemine on vajalik, kuna osa tarbijaid ei soovi või ei tohi alkoholi tarvitada”.
In respect of the end-users and method of use of wine and nonalcoholic beverages, they overlap in part.
Veini ja alkoholivabade jookide otstarbe ja kasutuse osas tuleb märkida, et need kattuvad osaliselt.
The consumption of wine does not rule out the consumption of nonalcoholic beverages and vice versa, but the consumption of one of those beverages does not necessarily lead to consumption of the other.
Veini tarbimine ei välista alkoholivabade jookide tarbimist ning vastupidi, kuid asjaomastest jookidest ühe tarbimine ei tingi ilmtingimata teise tarbimist.
Moreover, wine is generally intended to be savoured and is not designed to quench thirst, whereas the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks are generally intended to quench thirst, indeed exclusively to do so in the case of mineral and aerated waters.
Peale selle on vein mõeldud peamiselt degusteerimiseks ning selle eesmärk ei ole janu kustutamine, samas kui varasemate kaubamärkidega kaitstud alkoholivabade jookide eesmärk on üldiselt ning mineraal- ja gaseervee puhul ainuüksi janu kustutamine.
For the relevant consumer, the presence or absence of alcohol and the difference in taste between wine and the other, non-alcoholic, beverages covered by the earlier marks outweigh the fact that the end-users and method of use are the same.
Asjaomase tarbija jaoks omab see, kas jook sisaldab alkoholi või mitte, ning veini ja varasemate kaubamärkidega kaitstud muude alkoholivabade jookide maitse erinevus enam tähtsust kui ühine otstarve ja kasutusviis.
Secondly, as regards the complementary nature of the goods in question within the meaning of the caselaw cited in paragraphs 61 and 67 above, it must be stated that there is no close link between those goods in the sense that the purchase of one is indispensable or important for the use of the other and there is nothing to support the conclusion that the purchaser of one of those types of products would be led to purchase the other.
Mis puutub sellesse, kas asjaomased kaubad täiendavad üksteist eespool punktides 61–67 osundatud tähenduses, siis tuleb nentida, et nende kaupade vahel ei ole sellist vahetut sidet, et ühe ostmine on teise kasutamiseks möödapääsmatult vajalik või oluline, ning ei ole esitatud ühtki tõendit, mis võimaldaks järeldada, et nendest kaupadest ühe ostjal tuleks osta ka teine.
Moreover, as regards the competing nature of the goods in question, the Court considers that the difference in taste and the difference owing to the presence or absence of alcohol have the result, in general, that an average German or Austrian consumer seeking to buy wine will not compare it with the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, but will buy either wine or one of those nonalcoholic beverages.
Mis puutub lisaks sellesse, kas asjaomased kaubad on konkureerivad, märgib Esimese Astme Kohus, et maitsest ja alkoholisisaldusest või selle puudumisest tuleneva erinevuse tõttu ei võrdle keskmine Saksa või Austria tarbija, kes soovib osta veini, üldjuhul seda varasemate kaubamärkidega kaitstud alkoholivabade jookidega, vaid ostab kas veini või üht asjaomast alkoholivaba jooki.
In that sense, the Board of Appeal could legitimately consider that wine is not a beverage that is interchangeable with the beverages covered by the earlier marks.
Seega võis apellatsioonikoda õigustatult sedastada, et vein ei asenda varasemate kaubamärkidega hõlmatud jooke.
That latter assessment is confirmed by the caselaw resulting from LINDENHOF, cited above in paragraph 76, in which it was held that sparkling wines could not be considered to be in competition with nonalcoholic drinks given that sparkling wines were no more than an atypical replacement for nonalcoholic drinks (paragraph 56 of the judgment).
Viimati nimetatud hinnangut kinnitab kohtupraktika, mis tuleneb eespool punktis 76 viidatud kohtuotsusest LINDENHOF, milles sedastati, et vahuveinid ei konkureeri alkoholivabade jookidega, kuna vahuveinid tavaliselt ei asenda alkoholivabu jooke (kohtuotsuse punkt 56).
Finally, according to the same line of authority, the average German consumer will consider it normal for sparkling wines, on the one hand, and drinks denoted as ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; fruit drinks and fruit juices’, on the other, to come from different companies, and will therefore expect this (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 51).
Selles kohtuotsuses märgiti ka, et keskmine Saksa tarbija peab tavaliseks ning seega eeldab, et vahuveine ning „mineraal- ja gaseervett ning muid alkoholivabu jooke; puuviljajooke ja puuviljamahlu” toodavad erinevad ettevõtjad (eespool punktis 76 viidatud kohtuotsus LINDENHOF, punkt 51).
The Court added, specifically, that sparkling wines and the abovementioned drinks could not be regarded as belonging to the same family of beverages or even as items in a general range of drinks likely to have a common commercial origin (LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 51).
Esimese Astme Kohus lisab, et täpsemalt ei saa vahuveine ja nimetatud jooke pidada jookideks, mis kuuluvad samasse perekonda või selliste jookide üldisesse valikusse, mis võivad olla ühise kaubandusliku päritoluga (eespool punktis 76 viidatud kohtuotsusest LINDENHOF, punkt 51).
That assessment can be transposed to the context of the present case.
Viimati nimetatud hinnang on ülekantav käesoleva kohtuasja asjaoludele.
An average Austrian consumer confronted with wine covered by the mark applied for, MEZZ-OPANE, on the one hand, and nonalcoholic beverages covered by the MEZZO mark, on the other, or an average German consumer confronted with wine covered by MEZZOPANE, on the one hand, and nonalcoholic beverages covered by MEZZOMIX, on the other, will not expect those drinks to have the same commercial origin.
Keskmine Austria tarbija, kes puutub kokku ühelt poolt taotletud kaubamärgiga MEZZO-PANE tähistatava veiniga ning teisalt kaubamärgiga MEZZO kaitstud alkoholivabade jookidega või keskmine Saksa tarbija, kes puutub kokku ühelt poolt taotletud kaubamärgiga MEZZOPANE tähistatava veiniga ning teisalt kaubamärgiga MEZZOMIX kaitstud alkoholivabade jookidega, ei eelda, et need joogid on sama kaubandusliku päritoluga.
The Board of Appeal was right, therefore, to consider that the relevant consumer will not expect wines to come from the same undertaking as the nonalcoholic beverages covered by the earlier marks, and that those drinks cannot be regarded as items in a general range of drinks likely to have a common commercial origin.
Seetõttu leiab Esimese Astme Kohus, et apellatsioonikoda järeldas õigesti, et asjaomane tarbija ei eelda, et vein ning varasemate kaubamärkidega kaitstud alkoholivabad joogid pärinevad samalt ettevõtjalt, ja et neid jooke ei saa pidada jookideks, mis kuuluvad selliste jookide üldisesse valikusse, mis võivad olla sama kaubandusliku päritoluga.
In the light of all of those factors, the Court considers that wine, on the one hand, and the nonalcoholic products covered by the earlier marks, on the other, must be considered not to be similar.
Kõiki neid asjaolusid arvesse võttes leiab Esimese Astme Kohus, et vein ning varasemate kaubamärkidega kaitstud alkoholivabad kaubad ei ole sarnased.
That conclusion confirming the Board of Appeal’s assessment cannot be called into question by the applicant’s arguments to the effect that all those goods are served in restaurants and bars, sold in shops and bars side by side, sold in the form of bottles, intended for human consumption and with the same distribution and advertising channels.
Seda järeldust, millega jäetakse apellatsioonikoja hinnang jõusse, ei sea kahtluse alla hageja argumendid, mille kohaselt kõiki neid kaupu pakutakse restoranides ja baarides, müüakse kauplustes ja baarides pudeli kujul üksteise kõrval, need on kõik mõeldud inimtarbimiseks ning neid turustatakse ning reklaamitakse samu kanaleid pidi.
Those facts apply to almost all drinks, even the most varied (see, to that effect, LINDENHOF, cited above in paragraph 76, paragraph 58), and do not therefore suffice to show that, in the minds of average German and Austrian consumers, wine and the drinks covered by the earlier marks come from the same undertaking.
Mainitud asjaolud kehtivad pea kõigi, ka kõige erinevamate jookide puhul (vt selle kohta eespool punktis 76 viidatud kohtuotsus LINDENHOF, punkt 58) ning nendest ei piisa tõendamaks, et Saksa ja Austria keskmine tarbija tajub veini ja varasemate kaubamärkidega kaitstud jooke samalt ettevõtjalt pärinevatena.
The MYSTERY and VITAFRUIT judgments relied on by the applicant, cited above in paragraph 58, do not affect the preceding assessments concluding that the goods in question are different.
Esimese Astme Kohus leiab, et hageja osundatud kohtuotsused MYSTERY ja VITAFRUIT, millele on viidatud eespool punktis 58, ei mõjuta eelnimetatud hinnanguid, mille kohaselt on asjaomased kaubad erinevad.
In particular, the Court observes that, in the case giving rise to the judgment in MYSTERY, cited above in paragraph 58 (paragraphs 3 and 4), it was necessary to compare, on the one hand, nonalcoholic beverages, with the exception of nonalcoholic beer and, on the other, beer and beverages containing beer.
Esimese Astme kohus märgib täpsemalt, et eespool punktis 58 viidatud kohtuotsuse MYSTERY aluseks olnud asjas (punktid 3 ja 4) tuli võrrelda ühelt poolt alkoholivabu jooke, välja arvatud alkoholivabad õlled, ning teisalt õlut ja õlut sisaldavaid jooke.