natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Others can adopt eligibility criteria regarding relevance, effectiveness, and balanced composition.
Mõned foorumid võivad oma liikmeid valida jällegi pädevuse ja tõhususe järgi või eesmärgiga saavutada tasakaalustatud osalejaskond.
Public authorities or civil society leaders make a dialogue platform possible by funding the preparatory needs assessment and community consultation, the secretariat, and the participation and training of its members
Ametiasutused või kodanikuühiskonna liidrid toetavad arutelufoorumi loomist vahendite eraldamisega ettevalmistustööks, et selgitada välja vajadused ja kogu- konna ootused, samuti foorumi sekretariaadi jaoks ning liikmete osalemiseks ja kooli- tamiseks.
Authorities or civil society actors can play several roles : an “honest broker” facilitating an open and respectful exchange of views, a convener or moderator, a normal participant, a consulted expert, or an interested observer.
Nad võivad olla n-ö „õiglase vahendaja” rollis, kes korraldab avatud ja lugupidavat arvamustevahetust, tegutseda foorumi kokkukutsuja või moderaatorina või võtta osa lihtliikmena, eksperdina või huvitatud vaatlejana.
Chapter 5 Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
5. peatükk Kodakondsuse saamine ja kodanikuaktiivsus
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Kodakondsuse saamine ja kodanikuaktiivsus
Nationalities indicate peoples’ legal bonds with States.
Kodakondsus näitab rahva õiguslikke sidemeid riigiga.
The nationals and the State bear certain duties and hold certain rights in relation to each other.
Kodanikel ja riigil on teineteise suhtes teatavad kohustused ja teatavad õigused.
Nationality is acquired through multiple legal processes, including naturalisation and ius soli acquisition (birth in the country).
Kodakondsus võidakse saada mitme õigusliku menetluse tulemusena, sealhulgas võidakse see omandada naturalisatsiooni korras või ius soli põhimõtte alusel (st kui isik on sündinud asjaomases riigis).
Although there are many types of citizenship in today’s world, the basic concept is about the exercise of the rights and responsibilities that come with being a member of a liberal democratic community (as a national, an EU citizen, a local resident, an economic, social and cultural actor, and so on).
Ehkki nüüdisaegses maailmas on mitu kodanikuks olemise viisi, on tegu peamiselt nende õiguste kasutamise ja kohustuste täitmisega, mis kaasnevad liberaaldemokraatliku kogukonna liikmeks olemisega (kodanikuna, ELi kodanikuna, kohaliku elanikuna, majandus­, ühiskonna­ ja kultuurielus osalejana jne).
Active citizenship links the multiple identities of its members together and enables them to contribute to the economic, social, cultural, civic and political life of societies.
Kodanikuaktiivsus loob seoseid ühiskonnaliikmete erinevate identiteetide vahel ning võimaldab neil kaasa lüüa riigi majandus­, sotsiaal­, kultuuri­, kogukonna ja poliitilises elus.
This chapter focuses on the dual strategies for the promotion of immigrant integration through the acquisition of nationality.
Käesolevas peatükis käsitletakse kahte strateegiat, millega edendatakse sisserändajate integreerimist kodakondsuse andmisega.
A citizens-centred approach to integration implies opening multiple citizenship pathways leading to the acquisition of nationality.
Kodanikele keskenduv lähenemisviis integrat- sioonile tähendab kodanikuks olemise võimaluste avamist, mis viib lõpuks riigi koda- kondsuse saamiseni.
Certain legal and policy barriers found to unintentionally exclude or discourage immigrants from applying can be removed, leading to greater openness among the general public and higher acquisition rates among immigrants.
Võimalik on kõrvaldada teatavad õiguslikud ja poliitilised takistused, mis võivad tahtmatult takistada sisserändajaid kodakondsust taotlemast või teha selle neile võimatuks; selle tulemusena suureneb üldsuse avatus ja kodakondsuse saab rohkem sisserändajaid.
Elements of an administrative procedure that are most likely to expedite the process can be enhanced, leading to greater service satisfaction among new citizens and greater efficiency in the implementation of measures like language assessments.
Võimalik on ka täiustada haldusmenetluse neid elemente, mis tõenäoliselt kiirendavad seda protsessi, suurendades värskete kodanike rahulolu teenindusega ning tõhustades selliste meetmete võtmist nagu keeleoskuse hindamine.
One component of facilitating procedures that has received higher priority in several Member States is greater involvement of the general public, for instance through naturalisation ceremonies.
Üks menetluste hõlbustamise komponent, mis on seatud prioriteediks mitmes liikmesriigis, on üldsuse ulatuslikum kaasamine näiteks kodakondsuse andmist tähistades.
Encouraging active citizenship among new and old citizens allows them to shape the shared future of a diverse society.
Uute ja vanade kodanike hulgas kodanikuaktiivsuse ärgitamine võimaldab neil kujundada mitmekesise ühiskonna ühist tulevikku.
The acquisition of nationality, and consequently of EU citizenship, are exclusively regulated by Member States’ laws and policies.
Kodakondsuse ja seega ka ELi kodakondsuse andmist reguleeritakse eranditult liikmesriikide seaduste ja poliitikaga.
Citizenship has, however, been brought up at several Ministerial and European Council Meetings as well as in European Commission Communications.
Kodakondsuse küsimus on aga tõstatatud mitmel ministrite ja Euroopa Ülemkogu kohtumisel, samuti Euroopa Komisjoni teatistes.
The European Court of Justice has also repeatedly addressed cases that concern the nationality law of Member States.
Ka Euroopa Kohus on korduvalt arutanud liikmesriikide kodakondsusseadusi käsitlevaid kohtuasju.
In 1999, the Tampere European Council endorsed the objective that long-term legally resident third-country nationals be offered the opportunity to obtain the nationality of the Member State in which they are resident.According to the 2005 Common Agenda for Integration, the implementation of Common Basic Principle 9 (participation of immigrants in the democratic process) is strengthened at national level through the elaboration of national preparatory citizenship and naturalisation programmes.
1999. aastal kiitis Tamperes kokku tulnud Euroopa Ülemkogu heaks eesmärgi anda pikaajalistele kolmanda riigi kodanikest seaduslikele elanikele võimalus saada oma elukohaliikmesriigi kodakondsus.2005. aasta ühise integratsioonikava kohaselt tõhustatakse riigi tasandil ühise aluspõhi- mõtte nr 9 (sisserännanute osalemine demokraatlikus protsessis) rakendamist kodaniku- eksamiteks valmistamise ja naturalisatsioonikavade väljatöötamise kaudu.
The 2007 Potsdam informal meeting of the EU Integration ministers invited European cooperation to explore and clarify “the various conceptions of and approaches to ideas of participation and the various conceptions of citizenship under discussion, taking into account the relevant EC acquis that relate to the integration of immigrants and Member States’ Constitutional and legal systems as well as exchange views and experiences on naturalisation systems applied by Member States.”
2007. aasta mitteametlikul Potsdami kohtumisel kutsusid ELi integratsiooniministrid üles tegema Euroopas koostööd selleks, et uurida ja selgitada „osaluse mõistet ja eri lähenemisi sellele ning mitmesuguseid kodakondsuskontseptsioone, võttes arvesse ELi asjaomast acquis’d, mis käsitleb sisserändajate integreerimist ning liikmesriikide põhiseaduslikke ja õigussüsteeme, samuti vahetama arvamusi ja kogemusi seoses liikmesriikides kasutatavate naturalisatsioonisüsteemidega”.
5.1 Concepts and multiple interests in the shared future of a diverse society
5.1 Mitmekesise ühiskonna ühise tuleviku kontseptsioonid ja mitmesugused huvid
“Nationality” and “citizenship” are used interchangeably in everyday speech.
Inglise üldkeeles kasutatakse termineid nationality ja citizenship sünonüümselt.
The two concepts are even difficult to disassociate in a number of European languages.
Mõlemad viitavad kodakondsusele ning paljudes Euroopa keeltes on neid raske teineteisest eristada.
The European Convention on Nationality was signed in Strasbourg on 6 November 1997 and entered into force on 1 March 2000.
Kodakondsuse Euroopa konventsioon kirjutati alla Strasbourgis 6. novembril 1997 ja see jõustus 1. märtsil 2000.
This comprehensive convention of the Council of Europe embodies the essential principles and rules applying to all aspects of nationality, such as the prevention of statelessness, non-discrimination, and respect of the rights of persons habitually resident on the territories concerned.
See Euroopa Nõukogu põhjalik dokument sisaldab olulisi põhi- mõtteid ja eeskirju, mis kehtivad kõigi kodakondsuse aspektide kohta, nagu kodakondsu-setuse vältimine, mittediskrimineerimine ning nende isikute õiguste austamine, kelle alaline elukoht on asjaomastel territooriumidel.
So far, the Convention has been signed by 18 EU Member States and ratified by 11.
Praeguseks on konventsioonile alla kirjutanud 18 ja selle ratifitseerinud 11 ELi liikmesriiki.
“Nationality” is defined in the European Convention on Nationality as the “legal bond between a person and a State and does not indicate the person’s ethnic origin.”
Kodakondsuse Euroopa konventsioonis on kodakondsus (nationality) määratletud „õigusliku sidemena isiku ja riigi vahel, kuid ei näita isiku etnilist kuuluvust”.
This bond sets out the rights (political, economic, social, cultural, etc) and responsibilities that are reserved for nationals of a state.
Side hõlmab konkreetse riigi kodanikele antud (poliitilisi, majanduslikke, sotsiaalseid, kultuurilisi jne) õigusi ja ettenähtud kohustusi.
Multiple nationality is defined as the simultaneous possession of two or more nationalities by the same individual.
Mitmekordse kodakondsuse määratluse kohaselt on samal isikul üheaegselt kaks või enam kodakondsust.
Article 15 of the Universal Declaration of Human Rights (1948) establishes that every individual has the right to a nationality, which the state cannot deprive in an arbitrary manner.
Inimõiguste ülddeklaratsiooni (1948) artiklis 15 on sätestatud, et igal inimesel on õigus kodakondsusele, mida riik ei saa meelevaldselt ära võtta.
Likewise, an individual has the right to change nationality through the renunciation of one and/or the acquisition of another.
Samamoodi on inimesel õigus kodakondsust muuta, loobudes ühest ja/või võttes teise kodakondsuse.
Naturalisation is one legal process through which non-nationals may acquire nationality of a State.
Naturalisatsioon on üks seaduslikest menetlustest, mille kaudu mittekodanikud võivad saada riigi kodakondsuse.
“Citizenship” is about the exercise of those rights and responsibilities that come with being or becoming a member of a particular entity (i.e. a state, a region, a city, and professional organisations, political parties, social movements, and religious organisations).
Kodanikuks olemine (citizenship) laiemas tähenduses hõlmab nende õiguste kasutamist ja kohustuste täitmist, mis kaasnevad konkreetse üksuse (st riigi, piirkonna, linna ja erialaorganisatsioonide, erakondade, ühiskondlike liikumiste ja usuorganisatsioonide) liikmeks olemise või liikmeks saamisega.
It is less a concept in law as it is one of political philosophy.
Tegemist on pigem poliitilise filosoofia kui juriidilise kontseptsiooniga.
The entity commits to open its membership by adapting rules for entry to encourage potential new members and providing the conditions for them to participate as active members.
Üksus pakub võimalust enda liikmeks astuda sisseastumiseeskirjade kohandamisega, et julgustada potentsiaalseid uusi liitujaid ja luua neile tingimused aktiivseks osalemiseks.
New members, coming from various communities, commit to also having a stake in the future of this community and taking up opportunities for membership and active participation.
Uued, eri kogukondadest pärit liikmed võtavad endale samuti kohustuse panustada selle kogukonna tulevikku ning võtta vastu liikmeks saamisega ja aktiivse osalusega seonduvad võimalused.
Existing members are committed to welcoming new members, treating them as equals, and sharing with them the future of the entity.
Olemasolevad liikmed kohustuvad uusi liikmeid lahkelt vastu võtma, kohtlema neid võrdsena ning osalema ühiselt üksuse tuleviku kujundamisel.
“National citizenship,” the classic link between the legal and political philosophical concept, can be defined as the uptake and exercise of the rights and responsibilities that are reserved for nationals.
Riigi kodakondsust (national citizenship) kui juriidilise ja poliitilise filosoofia mõiste vahelist klassikalist ühenduslüli võib määratleda kodanikele antud õiguste ja ettenähtud kohustuste kasutamise ja täitmisena.
Yet, as concepts, citizenship and nationality have also been disassociated and their meanings multiplied in contemporary politics.
Mõisteid citizenship ja nationality on siiski ka eristatud ning neil on nüüdisaegses poliitikas mitmeid tähendusi.
New legal forms of supra-national and sub-national citizenship have been created through European and international cooperation.
Euroopa ja rahvusvahelise koostöö kaudu on loodud uusi riigiülese ja piirkondliku kodakondsuse õiguslikke vorme.
The opportunities and conditions for participation in these forms of citizenship are regularly monitored at international level.
Nendes kodakondsuse vormides osalemise võimalusi ja tingimusi jälgitakse rahvusvahelisel tasandil korrapäraselt.
“Civic citizenship” emerged from European cooperation on integration as a concept to enhance solidarity and a shared sense of belonging among nationals, EU citizens, and legallyresident third-country nationals.
Osaluskodakondsus (civic citizenship) tekkis kontseptsioonina Euroopa integratsioonikoostöö käigus, et tugevdada solidaarsust ja ühtekuuluvustunnet kodanike, ELi kodanike ja liikmesriigis seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike seas.
The state commits to granting legallyresident third-country nationals greater rights and responsibilities, based on the length of their residence.
Riik annab riigis seaduslikult elavatele kolmanda riigi kodanikele nende seal elamise perioodi pikkuse alusel suuremad õigused ja kohustused.
“Citizenship of the European Union” is based on EU Member State nationality.
Euroopa Liidu kodakondsuse aluseks on ELi liikmesriigi kodakondsus.
EU nationals living anywhere in the Union should be conferred the same set of fundamental rights and responsibilities.
Kõigil ELi kodanikel on samad põhiõigused ja -kohustused, olenemata sellest, kus nad Euroopa Liidus elavad.
For example, they have the right to move freely and reside in another EU Member State, live together with their family, and vote and stand in elections in their municipality and for the European Parliament.Since 1974, the subjective side of EU citizenship has been regularly monitored in the Standard Eurobarometer in terms of EU citizens’ sense of belonging, perceptions of main policy concerns, support for membership, image of the European Union and trust in its institutions.
1974. aastast saadik on Eurobaromeetri standarduuringus korrapäraselt jälgitud ELi kodakondsuse subjektiivset aspekti, täpsemalt ELi kodanike kuuluvustunnet, suhtumist poliitika peamistesse sõlmküsimustesse, toetust ELi liikmesusele, Euroopa Liidu mainet ja rahva usaldust oma institutsioonide vastu.
Data is also available on the exercise of EU citizenship rights.
Samuti on olemas andmed ELi kodanike õiguste kasutamise kohta.
Furthermore, new, non-legal forms of citizenship have been developed around the active exercise of rights and uptake of obligations in communities that operate above and below the national level.
Lisaks on kogukondades arendatud aktiivse õiguste kasutamise ja kohustuste võtmisega seoses välja uusi, riigiülesel ja piirkondlikul tasandil toimivaid mitteametlikke kodakondsuse vorme.
Active citizenship has been measured by the European Commission in terms of participation in political life, civil society, community life, and the shared values needed for active citizenship (i.e. human rights, democracy, intercultural understanding).
Euroopa Komisjon on kodanikuaktiivsust mõõtnud poliitikaelus, kodanikuühiskonnas ja kogukonnaelus osalemise ning kodanikuaktiivsuseks vajalike ühiste väärtushinnangute (nt inimõigused, demokraatia, kultuuridevaheline mõistmine) kaudu.
Opening up citizenship pathways
Kodanikuks olemise võimaluste avamine
As first generation immigrants put down roots in their country of residence, they choose to take part in various forms of citizenship.
Elukohariigis end sisse seades teeb sisserändajate esimene põlvkond otsuse osaleda ka mitmesugustes kodanikuks olemise vormides.
States, regions, municipalities, employers, and educational institutions – all have a stake in opening and fostering citizenship pathways that lead to the acquisition of nationality.
Riigid, piirkonnad, kohalikud omavalitsused, tööandjad ja haridusasutused – kõigil on oma osa selles, et teha kättesaadavaks ja soodustada kodanikuks olemise viise, mis viivad riigi kodakondsuse saamiseni.
This citizens-centred approach to integration can be described as measures eliminating the impediments to participation and supporting organisations that bring about new forms of citizenship open to immigrant and native residents.
Sellist kodanikukeskset lähenemisviisi integratsioonile võib kirjeldada meetmetena, millega kõrvaldatakse takistused osalemiselt organisatsioonides, mis loovad sisserändajate ja põliselanike jaoks kodanikuks olemise uusi vorme, ja nende organisatsioonide toetamiselt.
These measures range from citizenship education in schools, to community education classes, local voting rights and outreach, and co-development programmes with countries of origin.
Meetmed ulatuvad kodanikuharidusest koolides kogukonna harimise, kohaliku hääleõiguse ja kohapealse tegevuse ning ühiste arenguprogrammideni päritoluriikidega.
Pathways that foster active, voluntary participation can be designed to be :
Vabatahtlikku aktiivset osalust edendavad võimalused saab kujundada selliselt, et need oleksid:
•Viable (low barriers to entry and participation) ;
•elujõulised (ühinemis- ja osalemistakistusi on vähe);
•Varied (taking into account immigrants’ own abilities and aspirations) ;
•eripalgelised (võttes arvesse sisserändajate enda suutlikkust ja püüdlusi);
•Open to all residents (fostering frequent interaction and equal treatment) ;
•avatud kõigile elanikele (soodustavad tihedat suhtlust ja võrdset kohtlemist);
•Well-organised (aligned to quality standards for active citizenship and lifelong learning).
•hästi organiseeritud (järgivad kodanikuaktiivsuse ja elukestva õppe kvaliteedistandardeid).
The interest of citizens and citizens-to-be
Praeguste ja tulevaste kodanike huvi
Immigrants who plan to settle down in their country of residence have an interest in taking up nationality and its full set of rights and responsibilities, including the right to access employment in many parts of the public sector, free movement rights and full formal democratic rights.
Sisserändajad, kes kavatsevad elukohariiki elama jääda, on huvitatud riigi kodakondsuse saamisest koos kõigi sellega kaasnevate õiguste ja kohustustega, sealhulgas õigusega töötada avalikus sektoris, vaba liikumise õigusega ja täielike ametlike demokraatlike õigustega.
A cross-national survey of NGOs that offer support to naturalisation applicants identified other incentives depending on the national context : securing residence rights, equal social rights and an end to administrative difficulties.
Naturalisatsiooni teel kodakondsust taotlevaid isikuid toetavate vabaühenduste riikidevahelise uuringu tulemusena selgitati välja muud motivatsioonitegurid, milleks sõltuvalt riigist on elukohaõiguse tagamine, võrdsed sotsiaalsed õigused ja haldustakistuste kõrvaldamine.
An applicant may or may not perceive naturalisation as their ultimate integration aim.
Kodakondsuse taotleja võib, aga ei pruugi pidada naturalisatsiooni oma integreerumise lõppeesmärgiks.
The acquisition of the legal status of a national does not ensure against enduring exclusion or discrimination based on their ethnic, religious, or national origin, which can be remedied through political participation and anti-discrimination.
Kodaniku õigusliku seisundi omandamine ei kaitse püsiva tõrjutuse ega rahvuslikul või usulisel päritolul või kodakondsusel põhineva diskrimineerimise eest, mida on võimalik leevendada poliitilise osaluse ja diskrimineerimisvastase võitluse abil.
Immigrants who see their future in a country have an interest in living there permanently as full members of the national community.
Sisserändajad, kes näevad oma tulevikku konkreetses riigis, on huvitatud sellest, et elada seal riigis ühiskonna täieõiguslike liikmetena.
Nationality and citizenship are receiving greater priority within policy circles and civil society.
Kodakondsuse ja kodanikuks olemise küsimused on poliitilistes ringkondades ja kodanikuühiskonnas tõusnud varasemast prioriteetsemale kohale.
Migration and integration can be the drivers linking various levels of identity together.
Sisseränne ja integratsioon võivad toimida tõukejõuna, mis ühendab identiteedi eri tasandeid.
The local feels more international, national histories feel more universal and relevant in an interconnected world.
Kohalik tundub rahvusvahelisem, vastastikku tihedalt seotud maailmas tunduvad kohalikud sündmused üleüldisemad ja olulisemad.
The various levels of identity are made more complementary, whereby a resident of Cardiff may feel at once Welsh, British, European, a citizen of the Commonwealth and a citizen of the world.
Identiteedi eri tasandid on muutunud üksteist paremini täiendavaks: näiteks võib Cardiffi elanik tunda end samal ajal Walesi, Briti, Euroopa, Briti Rahvaste Ühenduse kodaniku ja maailmakodanikuna.
Although nationality changes through law, identities evolve and become more dynamic through active citizenship.
Kui kodakondsust muudetakse seaduse alusel, siis identiteet areneb ja muutub dünaamilisemaks kodanikuaktiivsuse kaudu.
Receiving societies have an interest in encouraging immigrants to acquire nationality, enabling old and new citizens to shape a common future in a diverse society.
Vastuvõttev ühiskond on huvitatud sellest, et sisserändajad saaksid riigi kodakondsuse, mis võimaldab vanadel ja uutel kodanikel kujundada mitmekesises ühiskonnas ühist tulevikku.
The interests of citizens and citizens-to-be repeatedly converge when it comes to the new generation.
Praeguste ja tulevaste kodanike huvid lähenevad üksteisele uue põlvkonna puhul korduvalt.
Immigrants’ children and grandchildren, born and socialised in the country like the children of nationals, make up a substantial part of the population in many historical countries of immigration.
Sisserändajate lapsed ja lapselapsed, kes on riigis sündinud ja ühiskonda sulandunud nagu kodanike lapsed, moodustavad paljudes sisserände traditsioonilistes sihtriikides märkimisväärse osa elanikkonnast.
The so-called second and third generations often see their country of birth as an important part of their identity and know no other country as their own.
Niinimetatud teine ja kolmas põlvkond näevad oma sünniriiki sageli oma identiteedi olulise osana ega pea ühtki teist riiki enda kodumaaks.
The interest of the country of immigration
Sisserände sihtriigi huvi
The state has a democratic, social, and economic interest in facilitating the acquisition of nationality by the long-term non-national population, especially by the children born in the country.
Riigil on demokraatlik, ühiskondlik ja majanduslik huvi selle vastu, et seal pikka aega elanud ja ilma tema kodakondsuseta isikud, eelkõige selles riigis sündinud lapsed, saaksid hõlpsamini kodakondsuse.
The acquisition of nationality prevents the emergence of long-term democratic deficits when third-country nationals find themselves outside the democratic procedures in their country of origin and in many EU Member States.
Kodakondsuse omandamisega välditakse demokraatia pikaajalise defitsiidi tekkimist juhul, kui kolmandate riikide kodanikud jäävad oma päritoluriigis ja paljudes ELi liikmesriikides väljapoole demokraatlikke menetlusi.