natgillin/translations-raw huggingface dataset:
205 — Case C-229/05 P PKK and KNK v Council [2007] ECR I-445, paragraph 37, Case C-326/05 P Industrias Químicas del Vallés v Commission [2007] ECR I-6557, paragraph 60, and Case C-260/05 P Sniace v Commission [2007] ECR I-100005, paragraph 37.
205 – 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-229/05 P: PKK ja KNK vs. nõukogu (EKL 2007, lk I-445, punkt 37); 18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-326/05 P: Industrias Químicas del Vallés vs. komisjon (EKL 2007, lk I-6557, punkt 60) ja 22. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-260/05 P: Sniace vs. komisjon (EKL 2007, lk I-10005, punkt 37).
204 — Paragraph 452 of the judgment under appeal.
204 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 452.
The Court of Justice undertakes its review exclusively by reference to the case file.
Euroopa Kohus teostab kohtulikku kontrolli üksnes toimikumaterjalide põhjal.
206 amount which a party to the concentration had given to one and the same customer for each of its top 20 albums.
206 ühele ja samale kliendile iga Top-20 albumi puhul.
This was apparent from paragraphs 19 to 22 of the Commis- sion’s document dated 21 September 2005, 207 and clearly followed from Annex E.2 to that document.
See nähtub komisjoni 21. septembri 2005. aasta vastuse 207punktidest 19–22 ja järeldub otseselt vastuse lisast E.2.
(a) Paragraph 425 of the judgment under appeal
a) Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 425
In paragraph 425 of the judgment under appeal the Court of First Instance considers some of the tables produced by the Commission and finds:
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 425 käsitleb Esimese Astme Kohus komisjoni esitatud tabeleid ja märgib:
In order to review the allegation of distortion of evidence sensibly, there must first be ascertained exactly which tables the Court of First Instance was referring to in paragraph 425 of the judgment under appeal.
Selleks et moonutamise etteheidet tulemuslikult kontrollida, tuleb kõigepealt selgitada, millist tabelit Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 425 silmas peab.
Regrettably the authoritative English language version of the judgment is very imprecise on this point.
On kahetsusväärne, et otsuse siduv ingliskeelne versioon on siinkohal väga ebatäpne.
It none the less appears even from this English language version of paragraph 425 that the Court of First Instance was referring to tables ‘which are intended to show the maximum campaign discounts granted by Sony and BMG for their best-selling albums’ 208and in which a differential between minimum and maximum discounts was calculated by customer.
Sellegipoolest tuleneb ka punkti 425 ingliskeelsest versioonist, et Esimese Astme Kohus tugineb tabelitele, „millega soovitakse tõendada Sony ja BMG poolt nende kõige rohkem müüdud albumitele tehtud kõige kõrgemaid allahindluskampaaniaid” 208ja milles arvutatakse kõige väiksema ja kõige suurema allahindluse erinevus kliendi kohta.
‘In effect, the calculation of the differential between minimum and maximum discounts by customer … was carried out incorrectly, in most cases, in consideration of the discounts granted by the other party, whereas … that calculation must be made on the basis of the differential between the minimum and maximum discounts granted by one and the same party to its various customers.’
„[…] Tegelikult tuleb märkida, et […] kõige väiksema ja kõige suurema allahindluse […] erinevuse arvutamine on enamikul juhtudel vigane, sest võeti arvesse teise poole tehtud allahindlusi, kuigi […]arvutamine [peaks] toimuma koondumise ühe ja sama poole poolt oma erinevatele klientidele tehtud kõige väiksemate ja kõige suuremate allahindluse erinevuse põhjal.”
In this respect the French language version of the judgment under appeal is more precise.
Vaidlustatud kohtuotsuse prantsuskeelne versioon on selles osas täpsem.
Even though it is not authoritative in the present case, this language version, in which the judgment was drafted and deliberated, contains additional indications of what the Court of First Instance was in fact intending to refer to in paragraph 425,
Kuigi see ei ole käesolevas asjas siduv, võib asjaomane keeleversioon, milles vaidlustatud kohtuotsus koostati ja läbi arutati, siiski pakkuda pidepunkte selgitamaks, mida Esimese Astme Kohus tegelikult otsuse punktis 425 silmas pidas – nimelt
207 — Commission document of 21 September 2005 responding to written questions from the Court of First Instance.
207 – Komisjoni 21. septembri 2005. aasta vastus Esimese Astme Kohtu kirjalikele küsimustele.
206 — Case C-551/03 P General Motors v Commission [2006] ECR I-3173, paragraph 54, JCB Service (cited above, footnote 127), paragraph 108, and Wunenburger (cited above, footnote 44), paragraph 67.
206 – 6. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-551/03 P: General Motors vs. komisjon (EKL 2006, lk I-3173, punkt 54); eespool 127. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus JCB Service vs. komisjon, punkt 108, ja eespool 44. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Wunenberger vs. komisjon, punkt 67.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P namely ‘the tables in Annex E.4.2’.
„lisa E.4.2 tabeleid” 209.
209And indeed in the case file the cover sheet to Annex E.4.2 includes a heading which is clearly similar to the introductory words of paragraph 425 of the judgment under appeal, 210and the tables in Annex E.4.2 identify the differential referred to in paragraph 425 between minimum and maximum discounts by customer.
Tõepoolest, toimikus on lisa E.4.2 tiitellehel pealkiri, mis ilmsel- gelt sarnaneb vaidlustatud kohtuotsuse punkti 425 sissejuhatavate sõnadega 210ja lisa E.4.2 tabelites on ära toodud punktis 425 nimetatud kõige väiksema ja kõige suurema allahindluse erinevus kliendi kohta.
Nor does it follow from the Commission’s statements in paragraphs 19 to 22 of its document of 21 September 2005 that the Court of First Instance manifestly misinterpreted the tables in Annex E.4.2.
Komisjoni 21. septembri 2005. aasta vastuse punktidest 19–22 ei järeldu, et Esimese Astme Kohus oleks lisa E.4.2 tabeleid ilmselgelt vääralt tõlgendanud.
According to their wording, the information provided by the Commission there refers only to Annexes B.6, B.8 and E.2.
Komisjoni asjaomased selgitused käivad sõnaselgelt ainult lisade B.6, B.8 ja E.2 kohta.
By contrast, the passages in the Commission’s document to which the appellants refer do not contain any explanation of the tables in Annex E.4.2 in question at this point.
Seevastu ei sisalda apellantide tsiteeritud komisjoni vastuse osa ühtegi selgitust lisa E.4.2 kõnealuste tabelite kohta.
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 425 of the judgment under appeal.
Eeltoodud kaalutlustel ei pea ma väidet tõendite moonutamise kohta vaidlustatud kohtuotsuse punkti 425 osas põhjendatuks.
(b) Paragraph 427 of the judgment under appeal
b) Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 427
In paragraph 427 of the judgment under appeal the Court of First Instance states:
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 427 märgib Esimese Astme Kohus:
Accordingly, I proceed on the footing that paragraph 425 of the judgment under appeal refers to the tables in Annex E.4.2.
Eespool toodut arvestades lähtun siinkohal sellest, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 425 on silmas peetud lisa E.4.2 tabeleid.
However, this Annex does not disclose anything suggesting that the Court of First Instance’s discussion in paragraph 425 is clearly incorrect.
Nimetatud lisast ei nähtu midagi selle kohta, et Esimese Astme Kohtu sedastused punktis 425 oleksid ilmselgelt ebatäpsed.
Admittedly, the tables printed in this Annex, with the exception of the heading in the Annex’s cover sheet, do not contain any explanatory additions.
Osundatud lisas esitatud tabelid ei sisalda küll selgitusi, välja arvatud tiitellehe pealkiri.
211 — For example, in the third column of the first table in Annex E.4.2 the lowest discount granted by Sony (SMEI) is compared with the highest discount granted by Bertelsmann (BMG); the same occurs in the third column of the second table in Annex E.4.2.
211 – Näiteks lisa E.4.2 esimese tabeli kolmandas tulbas võrreldakse Sony (SMEI) kõige väiksemat allahindlust Bertelsmanni (BMG) kõige suurema allahindlusega; samuti toimitakse lisa E.4.2 teise tabeli kolmandas tulbas.
‘In any event, even on the assumption that the various tables drawn up by the parties to the concentration and produced by the Commission are in fact capable of establishing the more or less important variations alleged, the fact remains that … those variations are of doubtful relevance in so far as … they show only brackets without analysing the weighted averages and variations by reference to the averages …’
„Igal juhul, isegi kui koondumise poolte koostatud erinevate tabelitega, mille komisjon esitas, oleks tegelikult ka võimalik tõendada väidetud enam või vähem suuri erinevusi, siis […] on nende erinevuste asjakohasus sellegipoolest kahtlane, kuna […] need [näitavad] üksnes vahemikke, analüüsimata kaalutud keskmiseid ja kõikumisi keskmiste suhtes.”
However, the appellants do not make any submissions in relation to these.
Ent selle kohta ei märgi apellandid midagi.
The appellants’ opinion is that, to the contrary, many of the items in the tables and charts produced by the Commission to the Court of First Instance in its reply of 11 February 2005 at first instance are indeed based on weighted average values.
Seevastu apellantide arvates põhinevad mitmed tabelite ja graafikute andmed, mis komisjon esitas 11. veebruari 2005. aasta kostja vastuses Esimese Astme Kohtule, kaalutud keskmistel.
In this connection, they refer to Annexes B.4, B.8, B.9, B.10 and B.13, as well as to the additional explanations given by the Commission at first instance in its document of 14 March 2007.
Nad viitavad sellega seoses lisadele B.4, B.8, B.9, B.10 ja B.13, samuti komisjoni täiendavatele märkustele 14. märtsi 2007. aasta vastuses esimese astme kohtumenetluses.
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 427 of the judgment under appeal.
Eeltoodut arvestades leian, et tõendite moonutamise etteheide ei ole vaidlustatud kohtuotsuse punkti 427 silmas pidades põhjendatud.
(c) Paragraph 434 of the judgment under appeal
c) Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 434
On this point it is to be noted that in its judgment the Court of First Instance makes a clear linguistic distinction between tables and charts.
Siinkohal tuleb märkida, et Esimese Astme Kohus eristab oma otsuses sõnaselgelt tabeleid ja graafikuid.
212In paragraph 427 of the judgment under appeal the Court of First Instance expressly refers to the various tables produced by the Commission.
212Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 427 viitab Esimese Astme Kohus sõnaselgelt komisjoni esitatud erinevatele tabelitele.
I would therefore have expected that to prove their allegation of distortion of evidence the appellants would likewise refer to parts of the case files which contained tables.
Seetõttu oleksin ma eeldanud, et apellandid rajavad tõendite moonutamise väite toimiku materjalidele, mis sisaldavad tabeleid.
However, after having looked at Annexes B.4, B.8, B.9, B.10 and B.13, I have to find that although they contain a number of charts, none of these Annexes contain any tables.
Olles tutvunud lisadega B.4, B.8, B.9, B.10 ja B.13, pean siiski märkima, et seal on rohkesti graafikuid, kuid ükski lisadest ei sisalda tabeleid.
In these circumstances the Annexes referred to are just as little capable of establishing the alleged distortion of evidence as are any explanations the Commission has given of these Annexes.
Eeltoodud asjaoludel on nimetatud lisad tõendite väidetava moonutamise tõendamiseks sama vähe sobivad kui komisjoni selgitused nende lisade kohta.
In paragraphs 431 to 434 of the judgment under appeal the Court of First Instance considers the question whether it is possible to determine net selling prices to retailers on the basis of retail prices using ‘reverse engineering’.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 431–434 käsitleb Esimese Astme Kohus küsimust, kas netomüügihindu jaemüüjatele saab kindlaks määrata jaehindadest lähtudes ja „pööratud arvutamist” (nn reverse engineering) kasutades.
The background to this is Impala’s submission at first instance that retailers’ mark-ups were generally transparent and were known with a high degree of accuracy. 213
Öeldu lähtub Impala väitest esimese astme kohtumenetluses, et jaemüüjate kasumimarginaalid on üldiselt läbipaistvad ja väga täpselt teada. 213
It is much more probable that in paragraph 427 the Court of First Instance was
Pigem on tõenäoline, et Esimese Astme Kohus tugines punktis 427 näiteks lisades B.6
Paragraph 434 of the judgment under appeal includes the following:
Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 434 on muu hulgas sõnastatud järgmiselt:
212 — See, for example, paragraphs 393, 401, 415, 416, 420 to 428 and 455 to 457 of the judgment under appeal, which refer to ‘tables’ (in German, ‘Tabellen’), whereas, for example, paragraphs 129 and 419 of the judgment under appeal refer to ‘charts’ (in German, ‘Grafiken’).
212 – Vt nt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 393, 401, 415, 416, 420–428 ja 455–457, milles on juttu tabelitest (inglise keeles tables), seevastu näiteks sama otsuse punktides 129 ja 419 graafikutest (inglise keeles charts).
213 — This context appears from paragraphs 431 and 433 of the judgment under appeal.
213 – See kontekst tuleneb vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 431 ja 433.
As regards the substance of the study, it is correct that its section 2 concerns retailers’ mark-up policy and in particular whether retailers apply standard mark-ups.
Mis puutub uurimuse sisusse, siis vastab tõele, et selle teine osa käsitleb üksikasjalikult jaemüüjate marginaalipoliitikat ja eeskätt küsimust, kas jaemüüjad kasutavad tavamarginaale (standard mark-ups).
However, the Court of First Instance found the study to lack information as to whether ‘a retailer will apply a different sales policy for the same type of album’.
Esimese Astme Kohus leidis aga, et uurimuses puudub teave selle kohta, kas „jaemüüja kohaldaks erinevat müügipoliitikat sama liiki albumitele”.
215 After reading the study in Annex B.17, I have reached the same conclusion as the Court of First Instance.
215Pärast lisas B.17 sisalduva uurimusega tutvumist jõuan Esimese Astme Kohtuga samale järeldusele.
‘… the study drawn up by the economic advisers to the parties to the concentration does not present data that are sufficiently reliable, relevant and comparable … While it is indeed probable that the different types of retailer (supermarkets, independents, specialist chains, etc.) apply different mark-up policies, and that there are differences within each category of operators, and even differences for each individual operator, according to the types of album or their degree of success, it is very unlikely, on the other hand, and the study contains no data in that regard, that a retailer will apply a different sales policy for the same type of album.’
„[…] koondumise poolte majandusekspertide poolt koostatud uurimuses ei ole esitatud piisavalt usaldusväärseid, asjakohaseid ja võrreldavaid andmeid […] Kuigi on küll tõsi, et erinevad jaemüüjad (kaubahallid, iseseisvad kauplused, spetsialiseeritud kaupluseketid jne) kohaldavad erinevat marginaalipoliitikat ja et iga liiki ettevõtjate hulgas on erinevused ja isegi iga ettevõtja puhul erinevused vastavalt albumi liigile ja selle edukusele, siis on seevastu vähetõenäoline – uurimuses ei ole selle kohta ka mingeid andmeid –, et jaemüüja kohaldaks erinevat müügipoliitikat sama liiki albumitele. […]”
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 434 of the judgment under appeal.
Eeltoodut arvestades ma leian, et tõendite moonutamise etteheide ei ole vaidlustatud kohtuotsuse punkti 434 silmas pidades põhjendatud.
The appellants claim that the Court of First Instance disregarded the study drawn up by their economic experts and produced by the Commission as Annex B.17, 214 and in particular section 2 thereof.
Apellandid heidavad Esimese Astme Kohtule ette, et see kohus ei pööranud tähelepanu apellantide majandusekspertide koostatud ja komisjoni poolt lisana B.17 214esitatud uuringule, eriti aga selle teisele osale.
This allegedly contains comprehensive economic information which indicates that the Court of First Instance was wrong to find that retailers followed a uniform mark-up policy.
Selles oli esitatud hulgaliselt majandusliku iseloomuga andmeid, millest johtubki Esimese Astme Kohtu järelduse ekslikkus, et jaemüüjad kohaldavad ühesugust marginaalipoliitikat.
This submission does not convince me.
See argument ei veena mind.
It is clear from merely reading the disputed paragraph 434 of the judgment under appeal that the Court of First Instance, far from disregarding this study, considered it.
Juba vaidlustatud kohtuotsuse kõnealuse punkti 434 esmasel lugemisel nähtub, et Esimese Astme Kohus ei ignoreeri nimetatud uurimust, vaid otse vastupidi, käsitleb seda üksikasjalikult.
Thus, the fourth ground of appeal is unfounded in its entirety, as are the points made in paragraphs 101 and 102 of the appeal, the substance of which overlaps with the fourth ground of appeal.
Kokkuvõttes on seega apellatsioonkaebuse kogu neljas väide põhjendamata. Sedasama võib öelda apellatsioonkaebuse punktides 101 ja 102 esitatud argumentide kohta, mis sisult kattuvad neljanda väitega.
214 — This is Annex B.17 to the Commission’s response at first instance.
214 – Viidatud on esimese astme kohtumenetluses komisjoni esitatud kostja vastuse lisale B.17.
215 — Paragraph 434 of the judgment under appeal (emphasis added).
215 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 434 (kohtujuristi kursiiv).
C — The use of undisclosed evidence in the judgment under appeal (seventh ground of appeal)
C. Konfidentsiaalse teabe kasutamine vaidlustatud kohtuotsuses (apellatsioonkaebuse seitsmes väide)
Since the appellants complain inter alia that they were not able to comment on the latter documents before the Court of First Instance, it must first be considered whether there has been any breach of the adversarial principle before the Court of First Instance.
Kuna apellandid väidavad muu hulgas, et nad ei saanud Esimese Astme Kohtus esitada oma arvamust viimatinimetatud dokumentide kohta, siis tuleb esmalt uurida võimalust, et Esimese Astme Kohtus on rikutud võistleva menetluse põhimõtet.
By their seventh ground of appeal the appellants claim that the Court of First Instance erred in law by basing its judgment on evidence that was not disclosed to the applicants, on which they had no opportunity of commenting, and which was not before the Commission at the time it adopted the first clearance decision.
Apellatsioonkaebuse seitsmenda väitega heidavad apellandid Esimese Astme Kohtule ette, et kohus on õigusnormi rikkudes rajanud otsuse tõenditele, mida neile ei ole avaldatud, mille kohta nad ei saanud kunagi seisukohta avaldada ja mida ei esitatud komisjonile ka esimese koondumisloa otsuse vastuvõtmise ajal.
Given that such evidence could not have provided a basis for the Commission’s decision, the setting aside of the first clearance decision could likewise not be based on it.
Kuna komisjon ei saanud asjaomaseid tõendeid esimese koondumisloa otsuse tegemisel aluseks võtta, ei või neile tugineda ka esimese koondumisloa otsuse tühistamisotsus.
There is no doubt that a judicial decision cannot be based on facts and documents of which the parties themselves — or one of them — have no knowledge and on which they therefore have not been able to comment either.
Kahtlemata ei saa kohtuotsust rajada asjaoludele ja dokumentidele, millest pooled ise – või üks pooltest – ei olnud teadlikud ja mille kohta nad seetõttu ei saanud arvamust avaldada.
219 However, in the present case, in the proceedings at first instance the appellants were not in the position of a party to the action, but participated merely as interveners in support of the Commission.
219 Käesoleval juhul ei olnud apellandid esimese astme kohtumenetluses pooled, vaid üksnes komisjoni toetuseks menetlusse astujad.
As such they have a weaker position in the proceedings than an applicant or a defendant.
Niisuguses rollis on neil hageja ja kostjaga võrreldes menetluses nõrgem positsioon.
In particular, the second sentence of Article 116(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance expressly provides that the President may, on application by one of the parties, omit secret or confidential information from being disclosed to an intervener, and this is not infrequent in competition law proceedings in particular.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 116 lõike 2 teine lause näeb sõnaselgelt ette, et president võib poole taotlusel jätta salajased või konfidentsiaalsed dokumendid menetlusse astujatele edastamata, mida sageli esineb just konkurentsiõiguse menetlustes.
220Particularly in Community competition
220Tõendite esitamist ühenduse konkurentsiõiguse valdkonnas iseloomustab asjaolu, et uuritavates dokumentides esineb tihti ärisaladusi või muid andmeid,
The main point of attack of this ground of appeal is the Court of First Instance’s discussion of price transparency, and in particular of the majors’ — disputed — opportunity of overseeing the retail market with the assistance of weekly reports from their agents.
Kõnealuse väitega vaidlustavad apellandid Esimese Astme Kohtu põhjendused hindade läbipaistvuse osas ja eelkõige suurte plaaditootjate vaieldava võimaluse osas kontrollida jaemüügiturgu nende kaubandusesindajate iganädalaste järelevalveraportite abil.
216 In this connection the Court of First Instance first emphasises one of the Commission’s findings, namely that Sony and Bertelsmann had a system of weekly reports which contained information about their competitors too.
216Siinjuures rõhutab Esimese Astme Kohus esmalt komisjoni tuvastatud asjaolu, et Sony ja Bertelsmanni käsutuses on iganädalaste raportite süsteem, mis sisaldas andmeid ka konkurentide kohta.
217By way of supplement to this, in its judgment the Court of First Instance refers also to certain documents produced by Impala and classified as confidential. 218
217Täien- davalt tugineb Esimese Astme Kohus oma otsuses Impala esitatud ja konfidentsiaalseks tunnistatud dokumentidele. 218
216 — Paragraphs 352 to 361 and 451 of the judgment under appeal.
216 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 352–361 ja 451.
219 — Joined Cases 42/59 and 49/59 Snupat v High Authority [1961] ECR 53, at p. 84, Case C-480/99 P Plant and Others v Commission and South Wales Small Mines [2002] ECR I-265, paragraph 24, and Case C-199/99 P Corus UK v Commission [2003] ECR I-11177, paragraph 19).
219 – 22. märtsi 1961. aasta otsus liidetud kohtuasjades 42/59 ja 49/59: Snupat vs. ESTÜ Ülemamet (EKL 1961, lk 111, 169); 10. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-480/99 P: Plant jt vs. komisjon ja South Wales Small Mines (EKL 2002, lk I-265, punkt 24) ja 2. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-199/99 P: Corus UK vs. komisjon (EKL 2003, lk I-11177, punkt 19).
See also the judgments of the European Court of Human Rights in Feldbrugge v The Netherlands (1986) Series A, No. 99, p.
Vt ka Euroopa Inimõiguste Kohtu 29. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas Feld-brugge vs. Madalmaad (A-seeria, nr 99, lk 16, punkt 44) ja Euroopa Inimõiguste Kohtu 31. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas Aksoy (Eroğlu) vs. Türgi (nr 59741/00, punkt 21 ja viidatud kohtupraktika).
16, paragraph 44, and Aksoy (Eroğlu) v Turkey, 31 October 2006, Application No. 59741/00, paragraph 21, and the caselaw referred to there.
217 – Vt vaidlustatud kohtuotsuse punkt 352, milles on tsiteeritud esimese koondumisloa otsuse põhjendust 113.
220 — See for example the order in Case T-271/03 Deutsche Telekom v Commission [2006] ECR II-1747.
220 – Vt nt 15. juuni 2006. aasta määrus kohtuasjas T-271/03: Deutsche Telekom vs. komisjon (EKL 2006, lk II-1747).
218 — Paragraphs 356 to 360, 389 and 451 of the judgment under appeal.
218 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 356–360, 389 ja 451.