natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the present case, the Court finds that it is not possible to take the view that the specifications in question are of individual concern to the applicant.
Käesoleval juhul leiab Esimese Astme Kohus, et asjaomased kirjeldused puudutavad hagejat isiklikult.
First, contrary to what the Council submits, the fact that the specifications were sent individually to preselected tenderers, and thus to the applicant, on 23 June 2004, under the restricted procedure, cannot distinguish the applicant individually for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Ühelt poolt leiab Esimese Astme Kohus, et vastupidi nõukogu väitele ei individualiseeri asjaolu, et kirjeldused adresseeriti piiratud hankemenetluses 23. juunil 2004 eelnevalt väljavalitud taotlejatele ja seega ka hagejale isiklikult, hagejat EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses.
The specifications, like each of the other documents relating to the call for tenders issued by the Council in the present case and of which the specifications form part, apply to objectively determined situations and produce legal effects with respect to categories of persons envisaged generally and in the abstract.
Sarnaselt kõigile teistele nõukogu poolt koostatud hankedokumentidele, mille hulka nad kuuluvad, kohaldatakse kirjeldusi objektiivselt määratletud olukordades ja need toovad endaga kaasa õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt kindlaks määratud isikute rühmale.
They are therefore of a general nature and it cannot be held that their communication to each of a number of undertakings preselected by the contracting authority allows each of those undertakings to be distinguished individually from all other persons for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Seega on need üldist laadi ja ei saa asuda seisukohale, et nende individuaalne teatavakstegemine hankija poolt eelnevalt väljavalitud ettevõtjatele võimaldab igaüht nendest ettevõtjatest EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses kõigist teistest isikutest eristada.
Secondly, the Council is wrong to rely on the judgment in Grossmann Air Service, cited in paragraph 30 above, in order to establish that it was open to the applicant to challenge the specifications in question.
Teiselt poolt eksis nõukogu, kui ta tugines eespool punktis 30 viidatud kohtuotsusele Grossmann Air Service, püüdes tõendada, et hageja võis asjaomased kirjeldused vaidlustada.
It must be pointed out that that judgment was delivered by the Court of Justice in response to a question referred for a preliminary ruling relating to the interpretation of Article 1(3) and Article 2(1)(b) of Directive 89/665.
Tuleb meelde tuletada, et see kohtuotsus on tehtud eelotsuse küsimuses seoses direktiivi 89/665 artikli 1 lõikega 3 ja artikli 2 lõike 1 punktiga b.
The Council did not deny that the provisions of Directive 89/665, as amended, are therefore binding only on the Member States and not on the Community institutions.
Ent direktiivi 89/665 (muudetud redaktsioonis) normid on siduvad liikmesriikidele, mitte aga ühenduse institutsioonidele, ning seda ei ole nõukogu vaidlustanud.
Furthermore, as the Council acknowledged at the hearing, it is clear that the Community legislation relating to the award of public service contracts by the Community institutions which is applicable in the present case contains no provision similar to those which are set out in Directive 89/665.
Pealegi tuleb tõdeda, et nagu nõukogu kohtuistungil möönis, ei sisalda ühenduse õigus ühenduse institutsioonide poolt sõlmitavate teenuste hankelepingute valdkonnas, mis on käesolevas asjas kohaldatav, ühtegi sätet, mis oleks võrreldav direktiivi 89/665 sätetega.
Lastly, contrary to the situation which gave rise to the judgment in Grossmann Air Service, cited in paragraph 30 above, the criterion which features in the specifications and is challenged by the applicant did not prevent it from participating effectively in the contract award procedure in question.
Lõpuks leiab Esimese Astme Kohus, et vastupidi põhikohtuasja vaidluse aluseks olnud asjaoludele eespool punktis 30 viidatud kohtuasjas Grossmann Air Service ei takistanud käesolevas kohtuasjas käsitletav kirjeldustes toodud kriteerium, mille hageja on vaidlustanud, viimasel kõnealuses hankemenetluses osalemist.
On the contrary, the documents before the Court show that the applicant, like the other tenderers included in the list drawn up after the preselection stage, was able to submit a tender for Lot No 2.
Vastupidi, toimikus esitatud andmetest selgub, et hageja sai samadel alustel nagu teised pärast eelvalikut nimekirjas olnud taotlejad hanke osa nr 2 suhtes oma pakkumuse esitada.
Consequently, the interpretation given by the Court of Justice in the judgment in Grossmann Air Service, cited in paragraph 30 above, of the provisions of Directive 89/665, as amended, cannot be applied, by way of analogy, for the purposes of determining the admissibility of the present action in so far as it relates to Lot No 2.
Järelikult ei saa käesoleva hagi vastuvõetavuse hindamisel hanke osa nr 2 osas kasutada analoogia alusel tõlgendust, mille Euroopa Kohtu andis eespool punktis 30 viidatud kohtuasjas Grossmann Air Service direktiivi 89/665 (muudetud redaktsioonis) sätetele.
It follows from the above that, since the specifications in question were not of individual concern to the applicant, it had no right to bring an action for annulment against the specifications under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Eeltoodud argumentatsioonist tuleneb, et kuna kõnealused kirjeldused ei puuduta hagejat isiklikult, siis ei olnud tal õigust esitada EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel nende kirjelduste peale tühistamishagi.
Accordingly,
Järelikult nõukogu eksib, kui ta viitab
The action against the decision of 13 October 2004, in so far as it relates to Lot No 1
13. oktoobri 2004. aasta otsuse peale esitatud hagi hanke osasse nr 1 puutuvas osas
In support of its action for annulment of the decision of 13 October 2004, in so far as it relates to Lot No 1, the applicant puts forward a single plea in law, alleging a manifest error of assessment.
13. oktoobri 2004. aasta otsuse peale esitatud hagi hanke osasse nr 1 puutuvat osa põhjendab hageja üheainsa väitega, mis käsitleb ilmset hindamisviga.
The applicant essentially submits that the Council committed a manifest error of assessment in failing to give the applicant’s tender in respect of Lot No 1 careful scrutiny.
Sisuliselt väidab hageja seda, et nõukogu tegi ilmse hindamisvea, kui ta ei hinnanud tema pakkumust hanke osale nr 1 hoolikalt.
Contrary to what the Council inferred from its tender, it argues that the average hourly rate in its tender amounted to EUR 22.123 and was accordingly higher than the minimum average hourly rate of EUR 19.6962 fixed by the UGBN.
Ta kinnitab vastupidi nõukogu väitele, et tema pakkumuse keskmine tunnitasu oli 22,123 eurot ja oli seega suurem kui UGBN-i kehtestatud minimaalne keskmine tunnitasu 19,6962 eurot.
It is true that the applicant acknowledges that that error on the Council’s part is linked to an arithmetical error appearing in its tender as regards the total of categories A, B, C and D (EUR 234 059.67 instead of EUR 271 811.67.
Hageja möönab, et see nõukogu viga on tingitud arvutusveast tema pakkumuses kategooriate A, B, C ja D kogusumma real (234 059,67 eurot 271 811,67 euro asemel).
However, it takes the view that the principle of sound administration required the Council, when assessing the applicant’s tender, to take steps to ensure that the tender submitted for assessment by it did not contain an obvious clerical error of that kind, which it could have corrected on its own initiative.
Siiski leiab ta, et hea halduse põhimõtte kohaselt oleks nõukogu pidanud kindlaks tegema, kas talle analüüsimiseks esitatud pakkumuses ei ole mõnda niisugust ilmset tehnilist viga, mille ta oleks saanud ise ära parandada.
It states that the Council could, merely by verifying the calculation, have established that the correct minimum hourly rate under its tender stood at EUR 20.92, as is clearly and precisely set out at page 40 of the tender.
Hageja märgib, et lihtne arvutuse kontrollimine oleks võimaldanud nõukogul aru saada, et tema pakkumuse õige minimaalne tunnitasu oli 20,92 eurot, nagu tuleneb selgelt ja täpselt pakkumuse leheküljelt 40.
At the very least, the applicant considers that, since the error was obvious and since to correct it would not have altered either the conditions of the contract or the original tender, the Council could, in accordance with Article 99 of the Financial Regulation and as Article 10 of the specifications relating to the calls for tenders in question provided, have made use of its right to contact the applicant.
Hageja leiab, et kuna nimetatud viga oli ilmne ja selle parandamine ei oleks muutnud lepingu ega esialgse pakkumuse tingimusi, oleks nõukogu finantsmääruse artiklit 99 järgides ja nii nagu näeb ette kõnealuse hanke kirjelduste artikkel 10 pidanud vähemalt kasutama oma õigust võtta temaga ühendust.
The applicant claims that, contrary to what the Council contends, the conclusions drawn by the Court in its judgment in Case T-19/95 Adia interim v Commission [1996] ECR II-321, paragraph 47, cannot be applied in the present case.
Hageja on seisukohal, et vastupidi nõukogu kinnitusele ei saa käesolevale asjale üle kanda Esimese Astme Kohtu poolt 8. mai 1996. aasta otsuses kohtuasjas T-19/95: Adia interim vs. komisjon (EKL 1996, lk II-321, punkt 47) tehtud järeldusi.
That judgment involved a systematic calculation error which it was difficult for the contracting authority to detect.
Ta väidab, et nimetatud kohtuasjas oli tegemist süstemaatilise arvutusveaga, mida hankijal oli raske tuvastada.
In the present case, the applicant takes the view that the error in question is merely an error in the addition of categories A, B, C and D, which the Council ought easily to have been able to detect and correct.
Käesoleval juhul aga on viga hageja arvates lihtsalt kategooriate A, B, C ja D liitmises ning nõukogu oleks võinud selle vea kergesti avastada ja ära parandada.
The applicant likewise claims that the Council cannot argue that it did not detect that error when the correct, and therefore corrected, total price is set out in the ‘ordinary’ and ‘theoretical’ comparative evaluations of the applicant’s tender in the annex to its defence.
Hageja kinnitab veel, et nõukogu ei saa väita, et ta ei ole seda viga avastanud, kuna õige ehk seega parandatud koguhind on nimetatud tema pakkumusele antud võrdlevates hinnangutes „tavaline” ja „teoreetiline”, mis on lisatud kostja märkustele.
It goes on to submit that the general principle laid down by the Court of Justice in Case 90/71 Bernardi v Parliament [1972] ECR 603, paragraph 10, according to which a party cannot invoke before the Court irregularities which may have been the consequence of its own behaviour, also does not apply in its case.
Lisaks kinnitab ta, et Euroopa Kohtu poolt 13. juuli 1972. aasta otsuses kohtuasjas 90/71: Bernardi vs. parlament (EKL 1972, lk 603, punkt 10) kehtestatud üldpõhimõte, mille kohaselt ei saa pool Euroopa Kohtu ees tugineda nõuete rikkumistele, mis võivad olla tema enese tegevuse tagajärg, ei ole samuti käesolevas asjas kohaldatav.
Its conduct was neither intentional nor was it the source of the error committed by the Council.
Ta märgib, et tema tegevus ei olnud tahtlik ega põhjustanud nõukogu eksimust.
It adds that it had no interest in its error, which was in this case nothing more than an unintentional arithmetical error, not being corrected.
Ta lisab veel, et ei olnud tema huvides, et tema viga, mis antud juhul on vaid tahtmatu arvutusviga, ei parandataks.
The applicant adds, in reply to the Council’s arguments, that, while the notification provided for in Article 100 of the Financial Regulation confers on tenderers whose tenders are rejected a right to draw the contracting authority’s attention to any errors of assessment which might have undermined the evaluation of their tender, the principles of sound administration and transparency require the contracting authority expressly to inform the recipient, in that notification, of the existence of that right.
Lõpuks kinnitab hageja vastuseks nõukogu argumentatsioonile, et finantsmääruse artikkel 100 annab pakkujale, kelle pakkumine on tagasi lükatud, õiguse juhtida hankija tähelepanu võimalikele hindamisvigadele, mis võivad olla tema pakkumuse hindamist mõjutanud, ning et hea halduse ja läbipaistvuse põhimõtted kohustavad hankijat adressaati oma teates selle õiguse olemasolust sõnaselgelt teavitama.
In its letter of 13 October 2004, the Council at no point informed it of the existence of such a right.
Hageja leiab, et nõukogu teda niisuguse õiguse olemasolust oma 13. oktoobri 2004. aasta kirjas ei teavitanud.
There was accordingly a breach of the principle of equal treatment.
See viitavat võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisele.
It infers from that that the error committed by the Council as to the calculation of the average hourly rate in its tender in respect of Lot No 1 is the result of the Council’s failure to give that tender careful scrutiny and that, as a result, the final decision to reject that tender is vitiated by a manifest error of assessment of a particularly serious nature.
Hageja järeldab sellest, et viga, mille nõukogu tema pakkumuse osa nr 1 keskmise tunnitasu arvutamisega seoses tegi, tuleneb sellest, et ta ei analüüsinud nimetatud pakkumust hoolikalt ja seetõttu on tema lõplikus otsuses see pakkumine tagasi lükata tehtud ilmne ja eriti tõsine hindamisviga.
The Council argues in reply that, as is clear from the wording in the specifications relating to the call for tenders, the average hourly rate is equal to the total price of the tender under consideration divided by the total number of hours included in that tender.
Nõukogu väidab vastu, et nagu tuleneb hanke kirjelduste sõnastusest, on keskmine tunnitasu võrdne kõnealuse pakkumuse kogumaksumusega jagatuna nimetatud pakkumuses toodud tundide koguarvuga.
That is the reason for which it states that it was content to make the calculation on the basis of the total reference price of EUR 234 059.67 given by the applicant in its tender.
Just seetõttu olevatki ta piirdunud sellega, et tegi arvutuse lähtudes kogumaksumusest 234 059,67 eurot, mille hageja oli oma pakkumuses esitanud.
The Council is of the view that it was not under any duty to verify the addition of the total of categories A, B, C and D in the applicant’s tender and, having done so, to establish that the correct total price was EUR 271 811.67 rather than EUR 234 059.67.
Nõukogu on seisukohal, et ta ei olnud kohustatud hageja pakkumuses toodud kategooriate A, B, C, ja D summat üle kontrollima ega kontrollimise käigus avastama, et õige kogumaksumus oli 234 059,67 asemel 271 811,67 eurot.
Similarly, the Council considers that the information set out in the ‘ordinary’ and
Samuti leiab nõukogu, et kõnealusele pakkumusele antud võrdlevates hinnangutes „tavaline” ja „teoreetiline”
‘theoretical’ comparative evaluations of the tender concerned included in the annex to its defence cannot be used to demonstrate that it had established the existence of that error when the tender was being assessed.
NÕUKOGU esitatud andmetele, mis on lisatud tema märkustele, ei saa tugineda tõendamaks, et ta oli selle vea nimetatud pakkumuse analüüsimisel avastanud.
It carried out those evaluations in the course of preparing its defence to the present action.
Tegelikult olid need võrdlevad hinnangud koostatud alles kostja märkuste ettevalmistamisel käesolevas kohtuasjas.
It adds that a contracting authority can contact tenderers only in order to correct obvious clerical errors.
Ta lisab veel, et hankijal on õigus pakkujaga ühendust võtta vaid siis, kui on vaja parandada ilmseid tehnilisi vigu.
The error in the present case was not obvious at all, with the result that it could not have detected it.
Kuid tema arvates oli käesolevas asjas viga niivõrd vähemärgatav, et ta ei saanud seda avastada.
The Council also relies on the general principle of law recognised by the Court of Justice in its judgment in Bernardi v Council, cited in paragraph 54 above, whereby a party cannot invoke before the Court irregularities which may have been the consequences of its own behaviour.
Nõukogu viitab veel Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas Bernardi vs. parlament, millele on viidatud eespool punktis 54, tunnustatud õiguse üldpõhimõttele, mille kohaselt ei saa pool Euroopa Kohtu ees tugineda nõuete rikkumistele, mis võivad olla tema enese tegevuse tagajärg.
It likewise considers that, even if it should have detected the error in question, it would have been impossible for it, without risking infringing Article 99 of the Financial Regulation and Article 148(3) of the Implementing Rules, to make contact with the tenderer for the purposes of correcting the error concerned.
Samuti leiab ta, et isegi kui ta oleks pidanud kõnealuse vea avastama, oleks tal olnud võimatu võtta nimetatud vea parandamiseks pakkujaga ühendust, riskimata rikkuda finantsmääruse artiklit 99 ja rakendusmääruse artikli 148 lõiget 3.
In support of that argument, it relies in particular on Adia interim v Commission, cited in paragraph 52 above.
Seda argumenti esitades tugineb ta eelkõige eespool punktis 52 viidatud otsusele kohtuasjas Adia interim vs. komisjon.
Lastly, the Council argues that one of the objectives of the notification provided for in Article 100 of the Financial Regulation, which follows the award of the contract and its signature, is to allow tenderers whose tenders are rejected to draw the contracting authority’s attention to any errors of assessment which may have undermined the evaluation of the tender.
Lõpuks leiab nõukogu, et finantsmääruse artiklis 100 ette nähtud teate üks eesmärke on võimaldada pakkujal, kelle pakkumus on tagasi lükatud, juhtida hankija tähelepanu võimalikele hindamisvigadele, mis võivad olla pakkumuse hindamist mõjutanud.
There was no reaction whatever on the applicant’s part once it had received the letter of 13 October 2004 informing it of the reasons for which its tender in respect of Lot No 1 had been rejected.
Samas märgib nõukogu, et pärast seda, kui hageja oli kätte saanud 13. oktoobri 2004. aasta kirja, mis teavitas teda tema pakkumuse osa nr 1 tagasilükkamisest, ei reageerinud ta mitte mingil moel.
It is settled caselaw that the Council has a broad discretion in assessing the factors to be taken into account for the purpose of deciding to award a contract following an invitation to tender and that the Court’s review must be limited to verifying that there has been no serious and manifest error (Case 56/77 Agence européenne d’interims v Commission [1978] ECR 2215, paragraph 20; Adia interim v Commission, cited in paragraph 52 above, paragraph 49; and Case T-139/99 AICS v Parliament [2000] ECR II-2849, paragraph 39).
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on nõukogul ulatuslik kaalutlusõigus asjaolude osas, mida tuleb arvesse võtta edukaks pakkujaks tunnistamise otsuse tegemisel hankemenetluses, ning Esimese Astme Kohtul tuleb piirduda tõsise ja ilmse vea puudumise kontrollimisega (Euroopa Kohtu 23. novembri 1978. aasta otsus kohtuasjas 56/77: Agence européenne d’intérims vs. komisjon, EKL 1978, lk 2215, punkt 20; eespool punktis 52 viidatud Esimese Astme Kohtu otsus kohtuasjas Adia interim vs. komisjon, punkt 49, ja Esimese Astme Kohtu 6. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas T-139/99: AICS vs. parlament, EKL 2000, lk II-2849, punkt 39).
In addition, Article 148 of the Implementing Rules provides that if, after the tenders have been opened, some clarification is required in connection with a tender, or if obvious clerical errors in the tender must be corrected, the contracting authority may, by way of exception, contact the tenderer.
Pealegi võib hankija rakendusmääruse artikli 148 kohaselt pärast pakkumuste avamist, kui tuleb mõnda pakkumust selgitada või kui pakkumuses tuleb parandada ilmseid tehnilisi vigu, erandjuhul pakkujaga sidet pidada.
In the present case, it is necessary to verify whether the clerical error committed by the applicant, namely an arithmetical error in its tender relating to the total of categories A, B, C and D (EUR 234 059.67 instead of EUR 271 811.67), was an obvious clerical error which the Council should have detected.
Käesoleval juhul tuleb kontrollida, kas hageja tehniline viga – arvutusviga, mis oli tekkinud tema pakkumuses kategooriate A, B, C ja D kogusumma real (234 059,67 eurot 271 811,67 euro asemel) – oli ilmne tehniline viga, mille nõukogu oleks pidanud avastama.
In that regard, the Court finds, first, that the method of calculation of the hourly rate of tenderers’ bids did not require the Council to make a fresh calculation of the total of categories A, B, C and D. It is common ground that the average hourly rate was to be calculated on the basis of the total price included in the tender and the total number of working hours proposed, as set out by the applicant in its tender.
Esimese Astme Kohus tõdeb sellega seoses esiteks, et pakkujate keskmise tunnitasu arvutamise meetod ei eeldanud seda, et nõukogu arvutaks kategooriate A, B, C ja D summa välja uuesti. Vaidlustatud ei ole seda, et keskmine tunnitasu tuli arvutada pakkumuse kogumaksumuse ja pakutud teenusetundide koguarvu põhjal, nii nagu hageja neid oma pakkumuses kirjeldas.
Secondly, it cannot be the case that, as the applicant argues, the correct hourly rate under its tender was set at a minimum figure of EUR 20.92, with that amount being clearly and precisely shown at page 40 of the tender, and that the Council should, for that reason, have considered whether it was likely that there had been
Teiseks on välistatud see, et võtta sarnaselt hagejaga seisukoht, et tema pakkumuse õige minimaalne tunnitasu oli 20,92 eurot, mis oli selgelt ja täpselt toodud pakkumuse leheküljel 40, ja et siinkohal oleks nõukogul pidanud tekkima küsimus, kas pole tegemist võimaliku veaga hageja pakkumuse keskmise tunnitasu arvutamisel.
That amount was entered at page 40 of the applicant’s tender under category E, which expressly related to the hourly rate for additional work undertaken, on request, by the cleaning staff ‘on working days (Monday to Friday) between 16.00 hrs and 22.00 hrs’.
Esimese Astme Kohus tõdeb, et see arv, mis oli kajastatud hageja pakkumuse leheküljel 40, asetses kategoorias E, mis viitas selgelt tunnitasule lisatööde eest, mida puhastusteenust osutavad töötajad pidid hankija palvel „tööpäevadel (esmaspäevast reedeni) kell 6.00–22.00” tegema.
Accordingly, the hourly rate of EUR 20.92 thus referred to concerned a particular type of services, namely additional work, which is, therefore, a different kind of work from the services referred to in categories A, B, C and D.
Nimetatud tunnitasu 20,92 eurot hõlmas seega konkreetset laadi teenuseid ehk lisatööd, mis on järelikult kategooriates A, B, C ja D nimetatud teenustest eraldiseisvad.
Thirdly, contrary to what the applicant maintains, it cannot be accepted that the ‘ordinary’ and ‘theoretical’ evaluation tables produced by the Council as an annex to its defence in these proceedings show that the latter was aware of the error committed by the applicant.
Kolmandaks ei saa vastupidi hageja väitele asuda seisukohale, et nõukogu poolt kostja märkuste lisas esitatud hindamistabelid „tavaline” ja „teoreetiline” näitavad, et nõukogu oli hageja veast teadlik.
It is clear from the Council’s written pleadings that it drew up those tables for the purposes of these proceedings.
Nõukogu märkustest ilmneb selgelt, et ta koostas need tabelid käesoleva kohtumenetluse jaoks.
The Court also notes that the applicant has not established that the contrary is the case.
Esimese Astme Kohus märgib veel, et hageja ei ole vastupidist tõendanud.