natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With regard to the application of Article 23(1) of the regulation, in a case in which the recipient has not implemented the training programme in accordance with the conditions to which the grant of assistance was made subject, the recipient cannot rely on the principles of protection of legitimate expectations and acquired rights in order to secure payment of the balance of the assistance initially granted (see, to that effect, Case T-142/97 Branco v Commission [1998] ECR II-3567 paragraphs 97 and 105 (an appeal was dismissed by the order in Case C-453/98 P Branco v Commission [1999] ECR I-8037), and Case T-182/96 Partex v Commission [1999] ECR II-2673, paragraph 190 (an appeal was dismissed by the order of 8 March 2001 in Case C-465/99 P, not published in the ECR)).
Mis puudutab sama määruse artikli 23 lõike 1 kohaldamist, siis juhul, kui toetuse saaja ei ole koolitusprogrammi ellu viinud vastavalt tingimustele, mis abi andmisega kaasnesid, ei saa ta õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele ja juba omandatud õigustele tuginedes nõuda esialgu eraldatud abi kogusumma väljamaksmist (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 15. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas T-142/97: Branco vs. komisjon, EKL 1998, lk II-3567, punktid 97 ja 105 (apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata Euroopa Kohtu 12. novembri 1999. aasta määrusega kohtuasjas C-453/98 P: Branco vs. komisjon, EKL 1999, lk I-8037), samuti 16. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas T-182/96: Partex vs. komisjon, EKL 1999, lk II-2673, punkt 190 (apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata Euroopa Kohtu 8. märtsi 2001. aasta määrusega kohtuasjas C-465/99 P: Partex vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata)).
Finally, the principle of the protection of legitimate expectations may not be relied upon by a recipient which has committed a manifest infringement of the rules in force (see Case 67/84 Sideradria v Commission [1985] ECR 3983, paragraph 21).
Lõpuks ei saa õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele tugineda toetuse saaja, kes on toime pannud kehtiva korra ilmselge rikkumise (vt Euroopa Kohtu 12. detsembri 1985. aasta otsus kohtuasjas 67/84: Sideradria vs. komisjon, EKL 1985, lk 3983, punkt 21).
In the main proceedings, it can be seen from the information provided by the national court, on the one hand, that the decisions to grant the funds were subject to compliance on the part of the recipients with the rules in the ESF Regulation and, in particular, with the obligation that the project be administered by its own project administration, and, on the other, that those rules were, more or less deliberately, not complied with.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud täpsustustest nähtub esiteks, et põhikohtuasjades oli toetuse andmise otsustes sätestatud tingimus, et toetuse saajad järgivad ESF määruse nõudeid ja eeskätt kohustust juhtida projekti spetsiaalse projektijuhtimise teel, ning teiseks, et neid nõudeid ei ole rohkem või vähem läbikaalutult järgitud.
It is therefore for the national court to assess whether, having regard to the conduct of both the recipient of the funds and the administrative authority, the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, as they are understood in Community law, may legitimately be relied on as a defence against claims for repayment.
Seega on siseriikliku kohtu ülesanne hinnata, kas toetuse saajate ja ametiasutuse käitumist arvestades saavad õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted, nagu neid käsitatakse ühenduse õiguses, pakkuda tagasimaksmise nõude vastu õiguspärast kaitset.
Moreover, it can be seen from the observations made at the hearing by the Netherlands Government and the Commission that the sums unduly granted have been repayed to the Community.
Madalmaade valitsuse ja komisjoni kohtuistungil esitatud märkustest ilmneb, et eeskirju eirates antud abi on ühendusele tagastatud.
However, since Article 23(1) of Regulation No 4253/88 imposes an obligation on the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence, the fact that the Community was repaid by the Member State does not, as such, dispense the latter from the obligation to recover such amounts.
Kuna määruse nr 4253/88 artikli 23 lõige 1 loob liikmesriikide kohustuse nõuda tagasi kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summad, siis iseenesest asjaolu, et ühendus on need liikmesriigilt tagasi saanud, ei vabasta siiski riiki kohustusest nõuda nende summade tagasimaksmist.
It follows from the foregoing that the answer to the questions referred to the Court should be that the recovery of amounts lost as a result of an irregularity or negligence must be carried out on the basis of Article 23(1) of Regulation No 4253/88 and in accordance with the detailed rules laid down in national law, on condition that the application of that law does not hinder the application or the effectiveness of Community law and does not make it impossible in practice to recover the sums improperly granted.
Kõigist eelnevatest kaalutlustest lähtudes tuleb esitatud küsimustele vastata, et kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summade tagasinõudmine peab toimuma määruse nr 4253/88 artikli 23 lõike 1 alusel ja siseriiklikus õiguses kehtiva korra kohaselt, kuid siseriikliku õiguse kohaldamine ei tohi kahjustada ühenduse õiguse kohaldamist ja tõhusust ning selle tagajärjel ei tohi eeskirju eirates antud summade tagasinõudmine muutuda praktiliselt võimatuks.
It is for the national court to ensure the full application of Community law by setting aside or, in so far as necessary, interpreting a national rule such as the AWB which prevents such application.
Siseriikliku kohtu ülesanne on tagada ühenduse õiguse kohaldamine täiel määral, jättes vajadusel kohaldamata või tõlgendades niisugust siseriiklikku normi nagu Awb säte, mis ühenduse õiguse kohaldamist takistab.
The national court may apply the Community law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations when assessing the conduct of both the recipient of the amounts lost and the administrative authority, on condition that full account is taken of the interests of the Community.
Siseriiklik kohus võib tingimusel, et ühenduse huve on täiel määral arvestatud, rakendada ühenduses kehtivaid õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, hinnates nii kaotatud summade saajate kui ka ametiasutuse käitumist.
Article 23(1) of Council Regulation (EEC) No 4253/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments, as amended by Council Regulation (EEC) No 2082/93 of 20 July 1993 requires the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence without there being any need for authority to do so under national law.
Nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, mida on muudetud nõukogu 20. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2082/93, artikli 23 lõige 1 kehtestab liikmesriikide kohustuse nõuda tagasi kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summad, ilma et selleks oleks vaja siseriiklikus õiguses sätestatud volitusnormi.
The recovery of amounts lost as a result of an irregularity or negligence must be carried out on the basis of Article 23(1) of Regulation No 4253/88, as amended by Regulation No 2082/93, and in accordance with the detailed rules laid down in national law, on condition that the application of that law does not hinder the application or the effectiveness of Community law and does not make it impossible in practice to recover the sums improperly granted.
Kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summade tagasinõudmine peab toimuma määruse nr 4253/88, mida on muudetud määrusega nr 2082/93, artikli 23 lõike 1 alusel ja siseriiklikus õiguses kehtiva korra kohaselt, kuid siseriikliku õiguse kohaldamine ei tohi kahjustada ühenduse õiguse kohaldamist ja tõhusust ning selle tagajärjel ei tohi eeskirju eirates antud summade tagasinõudmine muutuda praktiliselt võimatuks.
It is for the national court to ensure the full application of Community law by setting aside or, in so far as necessary, interpreting a national rule such as the General Statute on administrative law (Algemene wet bestuursrecht) which prevents such application.
Siseriikliku kohtu ülesanne on tagada ühenduse õiguse kohaldamine täiel määral, jättes vajadusel kohaldamata või tõlgendades niisugust siseriiklikku normi nagu üldise haldusmenetluse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) säte, mis ühenduse õiguse kohaldamist takistab.
The national court may apply the Community law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations when assessing the conduct of both the recipient of the amounts lost and the administrative authority, on condition that full account is taken of the interests of the European Community.
Siseriiklik kohus võib tingimusel, et ühenduse huve on täiel määral arvestatud, rakendada ühenduses kehtivaid õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, hinnates nii kaotatud summade saajate kui ka ametiasutuse käitumist.
Case C-437/06
Kohtuasi C-437/06
(Reference for a preliminary ruling from the Niedersächsisches Finanzgericht)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Niedersächsisches Finanzgericht)
(Sixth VAT Directive — Taxable person simultaneously carrying out economic activities, taxable or exempt, and noneconomic activities — Right to deduct input VAT — Expenditure connected with the issue of shares and atypical silent partnerships — Apportionment of input VAT according to the economic nature of the activity — Calculation of the deductible proportion)
Kuues käibemaksudirektiiv – Maksukohustuslane, kes arendab ühtaegu nii maksustatavat ja maksuvaba majandustegevust kui ka mittemajanduslikku tegevust – Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus – Aktsiate ja ebatüüpiliste hääleõiguseta aktsiate emissiooniga kaasnenud kulutused – Sisendkäibemaksu jaotamine majandustegevuse ja mittemajandusliku tegevuse vahel – Mahaarvatava osa arvutamine
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 December 2007 . . .
Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 11. detsembril 2007 . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 13 March 2008 . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 13. märts 2008
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Deduction of input tax — Taxable person simultaneously carrying out economic activities and non­economic activities
Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Maksukohustuslane, kes arendab ühtaegu nii majandustegevust kui ka mittemajanduslikku tegevust
(Council Directive 77/388, Art. 2(1))
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 2 lõige 1)
SUMMARY — CASE C-437/06
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-437/06
of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes is in the discretion of the Member States who, when exercising that discretion, must have regard to the aims and broad logic of that directive and, on that basis, provide for a method of calculation which objectively reflects the part of the input expenditure actually to be attributed, respectively, to those two types of activity.
käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta tähenduses, on liikmesriikide otsustada, kes on oma kaalutlusõigust kasutades kohustatud arvestama selle direktiivi eesmärki ja ülesehitust ning sellest lähtudes nägema ette arvutusmeetodi, mis peegeldab objektiivselt kummagi tegevuse peale tehtud tegelike kulutuste osa.
Where a taxpayer simultaneously carries out economic activities, taxed or exempt, and noneconomic activities outside the scope of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, deduction of the value added tax relating to expenditure connected with the issue of shares and atypical silent partnerships is allowed only to the extent that that expenditure is attributable to the taxpayer’s economic activity within the meaning of Article 2(1) of that directive.
Kui maksukohustuslane teostab samal ajal nii maksustatavat või maksuvaba majandustegevust kui ka mittemajanduslikku tegevust, mis ei kuulu kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta kohaldamisalasse, siis on aktsiate ja hääleõiguseta aktsiate emissiooniga kaasnevate kulutustega seotud käibemaksu mahaarvamine lubatud vaid selles ulatuses, milles neid kulutusi võib siduda maksukohustuslase majandustegevusega selle direktiivi artikli 2 punkti 1 tähenduses.
(see para. 31, operative part 1)
(vt punkt 31, resolutiivosa punkt 1)
The Member States have the right to apply, as necessary, an investment formula or a transaction formula or any other appropriate formula, without being required to restrict themselves to only one of those methods.
Liikmesriigid võivad selle õiguse teostamisel vajadusel kohaldada kas investeeringust lähtuvat jaotuspõhimõtet või tehingust lähtuvat jaotuspõhimõtet või muud sobivat jaotuspõhimõtet ega pea piirduma vaid ühe meetodi kasutamisega.
The determination of the methods and criteria for apportioning input value added tax between economic and noneconomic activities within the meaning
Nende meetodite ja kriteeriumide mää -ratlemine, mille alusel tuleb sisendkäibemaks jaotada majandustegevuse ja mittemajandusliku tegevuse vahel kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate
(see paras 38, 39, operative part 2)
(vt punktid 38 ja 39, resolutiivosa punkt 2)
MAZÁKdelivered on 11 December 2007
KOHTUJURISTI ETTEPANEKJAN MAZÁK esitatud 11. detsembril 2007 1
I — Legal framework
I. Õiguslik raamistik
In this reference for a preliminary ruling, the Niedersächsisches Finanzgericht (Finance Court of Lower Saxony) (Germany) seeks an interpretation of Articles 2(1) and 17(5) of the Sixth VAT Directive 2 and essentially asks (i) how to determine the entitlement to deduct input tax in the case of a taxable person who simultaneously engages in an economic activity and a noneconomic activity; and (ii) if deduction of tax is allowed only to the extent that that person’s expenditure is correctly to be attributed to the economic activity, whether an ‘investment formula’ or a ‘transaction formula’ is appropriate for the purposes of apportioning the input tax between the economic activity and the noneconomic activity.
Käesoleva eelotsusetaotlusega palub Niedersächsische Finanzgericht (AlamSaksi maksukohus, Saksamaa) kuuenda käibemaksudirektiivi 2artikli 2 punkti 1 ja artikli 17 lõike 5 tõlgendust ning küsib sisuliselt, i) kuidas teha kindlaks sisendkäibe mak- su maha arvamisõigus maksukohustuslase puhul, kes teostab üheaegselt nii majandustegevust kui ka mittemajanduslikku tegevust ning, ii) kui käibemaksu võib maha arvata üksnes selles ulatuses, milles nimetatud maksukohustuslase kulutused on nõuetekohaselt seotud majandustegevusega, siis kumb on kohasem, kas jaotada sisendkäibemaks majandustegevuse ja mittemajandusliku tegevuse vahel „investeeringust lähtuva jaotuspõhimõtte” või „tehingust lähtuva jaotuspõhimõtte” alusel.
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, ‘the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such’ is subject to VAT.
Vastavalt kuuenda direktiivi artikli 2 punktile 1 maksustatakse käibemaksuga „kauba tarnimine ja teenuste osutamine tasu eest riigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb”.
Article 4 of the Sixth Directive sets out the following definitions:
Kuuenda direktiivi artikkel 4 sätestab alljärgnevad määratlused:
2 — Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1, ‘the Sixth Directive’).
2 – Nõukogu 17. mai 1977. aasta direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT 1977 L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23; edaspidi „kuues direktiiv”).
“Taxable person” shall mean any person who independently carries out in any place
„Maksukohustuslane” on iga isik, kes mis tahes paigas teostab iseseisvalt lõikes 2 sätes-
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-437/06 any economic activity specified in paragraph 2, whatever the purpose or results of that activity.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-437/06
With respect to the right to deduct, Article 17 of the Sixth Directive states as follows:
Seoses mahaarvamisõigusega sätestab kuuenda direktiivi artikkel 17 järgmist: tatud mis tahes majandustegevust, olenemata nimetatud tegevuse eesmärgist või tulemustest.
In so far as the goods and services are used for the purposes of his taxable transactions, the taxable person shall be entitled to deduct from the tax which he is liable to pay:
Kui kaupa ja teenuseid kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingutega seoses, on maksukohustuslasel õigus tasumisele kuuluvast käibemaksust maha arvata:
The economic activities referred to in paragraph 1 shall comprise all activities of producers, traders and persons supplying services including mining and agricultural activities and activities of the professions.
Lõikes 1 nimetatud majandustegevus on tootjate, ettevõtjate ja teenuseid osutavate isikute mis tahes tegevus, sealhulgas kaevandamine ja põllumajandus ning vabakutseline tegevus.
The exploitation of tangible or intangible property for the purpose of obtaining income therefrom on a continuing basis shall also be considered an economic activity.
Majandustegevuseks loetakse ka materiaalse või immateriaalse vara kasutamine kestva tulu saamise eesmärgil.
(a) [VAT] due or paid in respect of goods or services supplied or to be supplied to him by another taxable person;
a) käibemaks, mis tuleb tasuda või on tasutud teiste maksukohustuslaste poolt temale tarnitud või tarnitavalt kaubalt või osutatud või osutatavalt teenuselt; [täpsustatud tõlge]
As regards goods and services to be used by a taxable person both for transactions covered by paragraphs 2 and 3, in respect of which [VAT] is deductible, and for transactions in respect of which [VAT] is not deductible, only such proportion of the [VAT] shall be deductible as is attributable to the former transactions.
Vastavalt kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkti d alapunktile 5 vabastavad liikmesriigid maksust „tehingud, sh vahendamine, v.a haldamise ja hoidmisega seotud, mis on seotud aktsiate ja osadega, osalusega äriühingutes ja ühendustes, võlakirjadega ning teiste väärtpaberitega”.
Article 13B(d)(5) of the Sixth Directive provides that the Member States are to exempt from VAT ‘transactions, including negotiation, excluding management and safekeeping, in shares, interests in companies or associations, debentures and other securities’.
Kauba ja teenuste puhul, mida maksukohustuslane kasutab seoses nii lõigetes 2 ja 3 sätestatud tehingutega, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, kui ka seoses tehingutega, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või, võib maha arvata üksnes käibemaksu selle osa, mis tekib esimesena nimetatud tehingutest.
— as denominator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which [VAT] is not deductible.
nimetaja on artikli 17 lõigete 2 ja 3 kohaselt käibemaksu mahaarvamise aluseks olevate lugejas sisalduvate tehingutega ning käibemaksu mahaarvamisele mittekuuluvate tehingutega seotud aastakäibe käibemaksuta kogusumma.
Finally, with regard to the calculation of the deductible proportion, Article 19 of the Sixth Directive provides as follows:
Lõpuks sätestab kuuenda direktiivi artikkel 19 seoses mahaarvatava osa väljaarvutamisega järgmist:
The proportion deductible under the first subparagraph of Article 17(5) shall be made up of a fraction having:
Artikli 17 lõike 5 esimese lõigu kohaselt mahaarvatav osa on murdarv, milles:
3 — Article 17(5) goes on to provide: ‘However, Member States may: (a) authorise the taxable person to determine a proportion for each sector of his business, provided that separate accounts are kept for each sector; (b) compel the taxable person to determine a proportion for each sector of his business and to keep separate accounts for each sector; (c) authorise or compel the taxable person to make the deduction on the basis of the use of all or part of the goods and services; (d) authorise or compel the taxable person to make the deduction in accordance with the rule laid down in the first subparagraph, in respect of all goods and services used for all transactions referred to therein; (e) provide that where the value added tax which is not deductible by the taxable person is insignificant it shall be treated as nil.’
3 – Seejärel on artikli 17 lõikes 5 sätestatud: „Sellest olenemata võivad liikmesriigid: a) lubada maksukohustuslasel osa määrata iga oma tegevusvaldkonna kohta, kui iga valdkonna kohta peetakse eraldi arvestust; b) kohustada maksukohustuslast osa määrama iga oma tegevusvaldkonna kohta ning pidama iga valdkonna kohta eraldi arvestust; c) lubada maksukohustuslasel maha arvata kõikide kaupade ja teenuste või neist osa kasutamise alusel või kohustada teda seda tegema; d) lubada maksukohustuslasel esimeses lõigus nimetatud korras maha arvata kõikide kaupade ja teenuste puhul, mida kasutatakse seoses kõikide selles nimetatud tehingutega, või kohustada teda seda tegema; e) näha ette, et kui maksukohustuslase poolt mahaarvamisele mittekuuluv käibemaksusumma on tühine, seda ei arvestada”.
By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion, amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Erandina lõike 1 sätetest jäetakse mahaarvatava osa arvutamisel kõrvale sellise käibe suurus, mis on seotud maksukohustuslase ettevõtluse raames kasutatavate kapitalikaupade tarnimisega.
Amounts of turnover attributable to transactions specified in Article 13B(d), in so far as these are incidental transactions, and to incidental real estate and financial transactions shall also be excluded.
Välja jäetakse ka artikli 13 B osa punktis d nimetatud tehingutega seotud käibe suurus, kui tegemist on juhuslike tehingutega, ning juhuslike kinnisvara- ja finantstehingutega seotud käive.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-437/06
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-437/06
Supplies of goods and services effected for consideration within the territory of the country by a trader in the course of its business …’
Kauba tarnimine ja teenuste osutamine tasu eest riigi territooriumil ettevõtja poolt oma ettevõtluse raames […].”
The provisional proportion for a year shall be that calculated on the basis of the preceding year’s transactions.
Aastaks ajutiselt prognoositav osa arvutatakse välja eelmise aasta tehingute alusel.
In the absence of any such transactions to refer to, or where they were insignificant in amount, the deductible proportion shall be estimated provisionally, under supervision of the tax authorities, by the taxable person from his own forecasts.
Selliste võrdlustehingute puudumise korral või nende tühise väärtuse korral annab mahaarvatava osa kohta maksuhalduri järelevalve all ajutise hinnangu maksukohustuslane ise oma prognooside kohaselt.
However, Member States may retain their current rules.
Sellest olenemata võivad liikmesriigid säilitada oma senised eeskirjad.
Paragraph 4(8)(f) of the UStG states that, inter alia, ‘transactions [covered by Paragraph 1(1)(1)], including the negotiation of transactions, in interests in companies and other associations’ are exempt.
UStG § 4 lõike 8 punkt f sätestab muu hulgas, et käibemaksust on vabastatud „[§ 1 lõike 1 punktiga 1 hõlmatud] tehingud, sh vahendamine, mis on seotud osalusega äriühingutes ja ühendustes”.