natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, where an employer treats an employee who is not himself disabled less favourably than another employee in a comparable situation and it is established that the less favourable treatment of that employee is based on the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such treatment is contrary to the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2 of that directive.
Niisiis, kui tööandja kohtleb puudeta töötajat halvemini kui teist töötajat samalaadses olukorras ning kui on tõendatud, et asjaomase töötaja halvema kohtlemise aluseks on see, et puue on tema lapsel, kellele ta tagab vajaliku hoolduse põhiosas ise, rikutakse sellise kohtlemisega kõnealuse direktiivi artiklis 2 sätestatud otsese diskrimineerimise keeldu.
Any other interpretation is liable to deprive the directive of an important element of its effectiveness and to reduce the protection which it is intended to guarantee.
Mis tahes muu tõlgendus võtaks suure osa selle direktiivi kasulikust mõjust ja vähendaks kaitset, mida on soovitud direktiiviga tagada.
The same reasoning applies with regard to harassment, since it is deemed to be a form of discrimination within the meaning of the directive.
Samad kaalutlused kehtivad ka ahistamise kohta, mida peetakse üheks diskrimineerimise vormiks kõnealuse direktiivi tähenduses.
The prohibition of harassment cannot therefore be limited only to persons who are themselves disabled but extends to persons who are subject to conduct amounting to harassment related to the disability of their child.
Ahistamise keeldu ei saa seega piirata üksnes nende isikutega, kes on ise puudega, vaid see laieneb ka isikutele, kelle suhtes esineb ahistamiseks peetavat käitumist, mis on seotud nende isikute lapse puudega.
In Case C-267/06 Maruko (judgment of 1 April 2008), the Court held that a survivor’s benefit granted under an occupational pension scheme managed by a pension fund for a particular category of workers falls within the scope of Directive 2000/78.
Kohtuasjas Maruko (1. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-267/06) otsustas Euroopa Kohus, et toitjakaotushüvitis, mida makstakse konkreetse töötajate kategooria pensionikassa poolt hallatavas kutsealases pensioniskeemis, kuulub direktiivi 2000/78/EÜ kohaldamisalasse.
Such a benefit must be classified as ‘pay’within the meaning of Article 141 EC on account of the fact, in particular, that it is derived from the employment relationship of the deceased person.
Selline hüvitis tuleb kvalifitseerida„tasuna”EÜ artikli 141 tähenduses, eelkõige seetõttu, et see tuleneb surnud isiku töösuhtest.
Moreover, Articles 1 and 2 of that directive preclude legislation under which, after the death of his life partner, the surviving partner does not receive a survivor’s benefit equivalent to that granted to a surviving spouse, even though, under national law, life partnership places persons of the same sex in a situation comparable to that of spouses so far as concerns that survivor’s benefit.
Kõnealuse direktiivi artiklitega 1 ja 2 on vastuolus õigusnormid, mille kohaselt ei saa üleelanud kooselupartner oma partneri surma korral toitjakaotuspensioni, mis oleks samaväärne sellega, mida saab üleelanud abikaasa, olgugi et siseriikliku õiguse kohaselt asetab registreeritud kooselu samast soost isikud kõnesoleva toitjakaotushüvitise puhul abikaasadega samalaadsesse olukorda.
According to the Court, the refusal to grant life partners a survivor’s benefit constitutes direct discrimination on grounds of sexual orientation.
Keeldumine maksta kooselupartneritele toitjakaotushüvitist on Euroopa Kohtu arvates otsene diskrimineerimine seksuaalse sättumuse alusel.
It is for the national court to determine whether a surviving life partner is in a situation comparable to that of a spouse who is entitled to the survivor’s benefit provided for under the occupational pension scheme managed by the pension fund concerned.
Liikmesriigi kohus peab välja selgitama, kas üleelanud kooselupartner on samalaadses olukorras abikaasaga, kellel on õigus saada asjassepuutuva pensionikassa poolt hallatavas kutsealases pensionikindlustusskeemis ettenähtud toitjakaotushüvitist.
The Court also developed its case-law in the field of protection of pregnant women and equal treatment of men and women in Case C-506/06 Mayr [2008] ECR I-1017, concerning a woman who had undergone in vitro fertilisation treatment.
Peale selle arendas Euroopa Kohus edasi oma kohtupraktikat rasedate kaitse ning meeste ja naiste võrdse kohtlemise valdkonnas kohtuasjas Mayr (26. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-506/06, EKL 2008, lk I-1017), mis käsitles kunstliku viljastamise protsessi läbi-
Proceedings
Areng ja tegevus vat naist.
92/85 (55), which provides, inter alia, for the protection of female workers against dismissal, must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
Kohtu langetatud otsuses selgitatakse, et direktiivi 92/85/EMÜ,55 mis kehtestab muu hulgas rasedate töötajate vallandamiskaitse, tuleb tõlgendada nii, et selles ei ole silmas peetud naistöötajat, kes hetkel, kui talle tema vallandamisest teatatakse, läbib kunstliku viljastamise protsessi, temamunarakud on juba partneri spermatosoididega viljastatud, nii et in vitro viljastatud munarakud on juba olemas, kuid need ei ole veel tema emakasse siirdatud.
The protection established by Article 10 of Directive 92/85 cannot, for reasons connected with the principle of legal certainty, given the period of time for which fertilised ova may potentially be conserved, be extended to such a worker.
Arvestades viljastatud munarakkude võimalikku säilitamisaega, ei saa õiguskindluse põhimõttest tulenevalt heaks kiita, et direktiivi 92/85 artiklis 10 kehtestatud kaitse laieneb niisugusele naistöötajale.
On the other hand, the Court stated that Directive 76/207 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women (56) precludes the dismissal of a female worker who is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, where it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Euroopa Kohus märkis seevastu, et direktiivi 76/207 (meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta)56 sätetega on vastuolus see, kui vallandatakse naistöötaja, kes on kunstliku viljastamise lõppstaadiumis, see tähendab munasarja punktsiooni ja viljastatud munarakkude selle naistöötaja emakasse viivitamatu siirdamise vahel, tingimusel et on tõendatud, et vallandamise peamiseks põhjuseks oli fakt, et see naine läbis kunstliku viljastamise protsessi.
Since such medical treatment directly affects only women, the dismissal of a female worker essentially because she is undergoing that important stage of in vitro fertilisation treatment constitutes direct discrimination on grounds of sex.
Kuna selline ravi puudutab otseselt vaid naisi, siis naistöötaja vallandamine peamiselt sel põhjusel, et ta läbib olulist etappi kunstliku viljastamise protsessis, kujutab endast otsest soolist diskrimineerimist.
Case C-396/07 Juuri (judgment of 27 November 2008) enabled the Court to clarify the effect of Articles 3 and 4 of Directive 2001/23 concerning employees’rights in the event of transfers of undertakings (57).
Kohtuasi Juuri (27. novembri 2008. aasta otsus kohtuasjas C-396/07) andis Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada direktiivi 2001/23 (mis puudutab töötajate õigusi ettevõtjate üleminekul)57.
Article 4(2) of that directive provides that, where a contract of employment is terminated as a result of a substantial change in workingconditions due to a transfer of the undertaking, the employer is to be regarded as responsible for the termination.
Selle direktiivi artikli 4 lõige 2 sätestab, et kui tööleping lõpetatakse töötingimuste olulise muutmise tõttu tulenevalt ettevõtte üleandmisest, loetakse tööleping lõpetatuks tööandja algatusel.
The Court held that, in the absence of any failure on the part of the transferee employer to fulfil its obligations under that directive, the Member States are not required by that provision to guarantee the employee a right to financial compensation, for which the transferee employer is liable, in accordance with the same conditions as the right upon which an employee can rely where the contract of employment or the employment relationship is unlawfully terminated by his employer.
Euroopa Kohus otsustas, et kui omandaja ei ole kõnealusest direktiivist tulenevaid kohustusi rikkunud, ei kohusta asjaomane säte liikmesriike tagama töötajale õigust saada omandajalt rahalist hüvitist samadel tingimustel kui õiguse puhul, millele töötaja saab tugineda, kui tööandja on töölepingu või -suhte ebaseaduslikult lõpetanud.
However, in such a case, the national court is required, in a case within its jurisdiction, to ensure that, at the very least, the transferee employer bears the consequences that the applicable national law attaches to termination by an employer of the contract of employment or the employment relationship, such as the payment of the salary and other benefits relating to the notice period.
Sellisel juhul peab siseriiklik kohus siiski vastavalt oma pädevusele tagama, et omandaja kannab vähemalt need tagajärjed, mille näevad ette kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid töölepingu või -suhte tööandja algatusel lõpetamise korral – nagu töötasu ja muud soodustused, mis vastavad etteteatamistähtajale.
Moreover, the Court stated that Article 3(3) of Directive 2001/23, which provides that, following the transfer, the transferee is to continue to observe the terms and conditions agreed in a collective agreement until the date of termination or expiry of the collective agreement, does not require the transferee to ensure that the workingconditions are observed after that date, even though that date coincides with the date on which the undertaking was transferred.
Euroopa Kohus selgitas lisaks, et direktiivi 2001/23 artikli 3 lõige 3, mille kohaselt peab omandaja pärast ettevõtte üleminekut jätkama kollektiivlepingu tingimuste täitmist kuni kollektiivlepingu lõpetamise või selle kehtivuse lõppemiseni, ei kohusta omandajat tagama töötingimuste säilitamist pärast seda kuupäeva, isegi kui see langeb kokku ettevõtte ülemineku hetkega.
CouncilDirective92/85/EECof19October1992ontheintroductionofmeasurestoencourageimprovements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (OJ 1992 L 348, p. 1).
Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 348, lk 1; ELT eriväljaanne 05/02, lk 110).
Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and workingconditions (OJ 1976 L 39, p. 40).
Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (EÜT L 39, lk 40; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187).
Council Directive 2001/23/EC of 12 March 2001 on the approximation of the laws of the Member States relating to the safeguarding of employees’rights in the event of transfers of undertakings, businesses or parts of undertakings or businesses (OJ 2001 L 82, p. 16).
Nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98).
The Court held that Community law, in particular the principle of effectiveness, requires that a specialised court which is called upon, under the , albeit optional, jurisdiction conferred on it by the legislation transposing Directive 1999/70 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP, to hear and determine a claim based on an infringement of that legislation must also have jurisdiction to hear and determine an applicant’s claims arising directly from the directive itself in respect of the period between the deadline for transposing the directive and the date on which the transposing legislation entered into force, if it is established that the obligation on that applicant to bring, at the same time, a separate claim based directly on the directive before an ordinary court would involve procedural disadvantages liable to render excessively difficult the exercise of the rights conferred on him by Communitylaw .
(ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) ülevõtva õigusakti rikkumisel põhinev nõue, tunnistaks ennast talle selle õigusaktiga kas või fakultatiivselt antud pädevuse teostamisel pädevaks ka hageja nende nõuete läbivaatamiseks, mis põhinevad otseselt sellel direktiivil, ja seda ajavahemiku osas, mis jääb direktiivi ülevõtmise tähtaja ja kõnealuse õigusakti jõustumise kuupäeva vahele, juhul kui peaks ilmnema, et hageja kohustus esitada otseselt direktiivil põhinev nõue paralleelselt üldkohtusse toob tema jaoks kaasa menetlusest tulenevaid ebamugavusi, mis võivad muuta ühenduse õiguskorras isikutele antud õiguste teostamise ülemäära raskeks.
Clause 4(1) of that framework agreement, which prohibits any difference in treatment of fixedterm workers in respect of employment conditions which is not objectively justified, is unconditional and sufficiently precise for individuals to be able to rely upon it before a national court; that is not the case as regards Clause 5(1), which assigns to the Member States the general objective of preventing the abusive use of successive fixedterm employment contracts or relationships, while leaving to them the choice as to how to achieve it.
Siinkohal on nimetatud raamkokkuleppe klausli 4 lõige 1, mis keelab tähtajaliste töötajate töötingimusi silmas pidades igasuguse objektiivselt põhjendamata erineva kohtlemise, tingimusteta ja piisavalt täpne selleks, et isikud saaksid sellele siseriiklikus kohtus tugineda, mis seevastu ei kehti klausli 5 lõike 1 kohta, milles kehtestatakse liikmesriikidele üldine eesmärk vältida järjestikuste tähtajaliste töölepingute kasutamise kuritarvitamist, kuid jäetakse selle saavutamise vahendite osas valikuvõimalus liikmesriikidele.
An authority of a Member State acting in its capacity as a public employer may not adopt measures which consist in the renewal of fixedterm contracts for an unusually long term in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date on which the transposing legislation entered into force.
Sellest tulenevalt ei ole avaliku sektori tööandjana tegutseval liikmesriigi ametiasutusel lubatud võtta meetmeid, mis seisnevad tähtajaliste lepingute pikendamises ebaharilikult pikaks ajaks ajavahemikul, mis jääb asjassepuutuva direktiivi ülevõtmise tähtaja ja seda ülevõtva õigusakti jõustumise vahele.
In such circumstances, insofar as the applicable national law contains a rule that precludes the retrospective application of legislation unless there is a clear and unambiguous indication to the contrary, a national court hearing a claim based on an infringement of a provision of national legislation transposing Directive 1999/70 is required, under Community law, to give that provision retrospective effect to the date by which that directive should have been transposed only if that national legislation includes an indication of that nature capable of giving that provision retrospective effect.
Neil kaalutlustel, kuna kohaldatavate siseriiklike õigusnormide kohaselt on seaduse tagasiulatuv kohaldamine välistatud, välja arvatud juhul, kui see on selgelt ja ühemõtteliselt ettenähtud , peab siseriiklik kohus, kelle lahendada on nõue, mis põhineb direktiivi 1999/70 ülevõtva siseriikliku seaduse rikkumisel, ühenduse õiguse alusel andma sellele sättele tagasiulatuva jõu kuni selle direktiivi ülevõtmise tähtajani vaid juhul, kui siseriiklikus õiguses esineb mõni õigusnorm, mille alusel võidakse kõnealusele sättele anda tagasiulatuv jõud.
In Case C-188/07 Commune de Mesquer (judgment of 24 June 2008), following the sinking of f the French Atlantic coast of the Erika, a vessel chartered by Total International Ltd, the commune de Mesquer (Municipality of Mesquer) brought proceedings in reliance upon the waste framework directive (58) against companies in the Total group for recovery of the costs incurred on cleaning and anti-pollution measures along its coast.
Ltd, Prantsusmaa Atlandi ookeani rannikul hukkumise tagajärjel Totali kontserni kuuluvatelt ettevõtjatelt valla rannikualade puhastustööde ja reostuse kõrvaldamisega kaasnenud kulude hüvitamist. Olles saanud Prantsuse Cour de cassationilt taotluse tõlgendada nimetatud direktiivi sätteid, otsustas Euroopa Kohus, et laeva veetav raske kütteõli ei kujuta endast jäätmeid, kui seda kasutatakse või turustatakse majanduslikult soodsatel tingimustel ja kui seda saab tegelikult kütusena kasutada, ilma et seda oleks vaja eelnevalt ümber töödelda.
Requested by the French Court of Cassation to interpret that directive, the Court of Justice ruled that heavy fuel oil transported by a ship does not constitute‘waste’where it is exploited or marketed on economically advantageous terms and is capable of actually being used as a fuel without requiring prior processing.
Selleks et teha veel kindlaks, kes peab kandma kulud, mis Mesquer’vallal jäätmete kõrvaldamisega tekkisid, asus Euroopa Kohus esiteks seisukohale, et süsivesinikke vedava laeva omanikku, kes on nende valdaja vahetult enne nende muu-
However, such hydrocarbons spilled following a shipwreck, mixed with water and sediment and drifting along the coast of a Member State until being washed upon that coast, are to be regarded as substances which the holder did not intend to produce and which he discards, albeit involuntarily, while they are being transported, so that they must be classified as waste within the meaning of the waste framework directive.
Areng ja tegevus tumist jäätmeteks, võib pidada jäätmete tekitajaks ja kvalifitseerida„valdajaks”kõnealuse direktiivi tähenduses, ning teiseks, et süsivesinike müüja ja neid vedava laeva prahtija„tekitas jäätmeid”, kui liikmesriigi kohus tuvastab, et müüja/prahtija on kaasa aidanud laevahuku põhjustatud reostuse tekkimise ohule, eriti kui ta on jätnud võtmata sellise juhtumi ärahoidmiseks vajalikud meetmed, näiteks laeva valikut puudutavad meetmed.
Also, for the purpose of determining who had to bear the cost of the Municipality of Mesquer’s disposal of the waste, the Court held, first, that the owner of a ship carrying hydrocarbons, being in possession of them immediately before they become waste, may be regarded as having produced the waste and on that basis be categorised as a‘holder’within the meaning of that directive and, second, that the seller of the hydrocarbons and charterer of the ship carrying them has‘produced’waste if the national court finds that that seller–charterer contributed to the risk that the pollution caused by the shipwreck would occur, in particular if he failed to take measures to prevent such an incident, such as measures concerning the choice of ship.
Lõpetuseks otsustas Euroopa Kohus, et juhul kui naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvaheline fond jäätmete kõrvaldamise kulusid ei kanna või ei saa kanda ja kui ettenähtud vastutuse piirangute ja/või vastutusest vabastamise kohaldamise tõttu välistavad liikmesriigi õigusnormid, sh rahvusvahelistest konventsioonidest tulenevad õigusnormid, nende kulude kandmise laevaomaniku ja prahtija poolt, isegi kui nad on käsitatavad valdajatena, peavad sellised siseriiklikud õigusnormid võimaldama jäätmete kõrvaldamise kulude kandmist tootja poolt, kelle tootest sel viisil levinud jäätmed on tekkinud.„Saastaja maksab”põhimõtte alusel saab sellist tootjat kohustada kulusid kandma siiski üksnes juhul, kui ta on oma tegevusega kaasa aidanud laevahuku põhjustatud reostuse tekkimise ohule.
), as amended by Directive 97/11 (
, muude-
), was clarified in two cases relating to its interpretation.
Kahes kohtuasjas, mis käsitlevad küsimust, kuidas tõlgendada direktiivi 85/337 59 tud direktiiviga 97/11,60 täpsustati nimetatud direktiivi kohaldamisala.
While in Case C-142/07 Ecologistas en Acción-CODA (judgment of 25 July 2008) the association Ecologistas en Acción-CODA challenged the assessment carried out by the city council of Madrid of the environmental effects of projects for refurbishment and improvement of the Madrid urban ring road on the basis that Directive 85/337 as amended had been infringed, in Case C-2/07 AbrahamandOthers [2008] ECR I-1197 individuals who lived near Liège–Bierset Airport complained of noise pollution resulting from the restructuring of that former military airport in an action before the Belgian Court of Cassation concerning liability.
Kui kohtuasjas Ecologistas en Acción-CODA (25. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-142/07) vaidles ühing Ecologistas en Acción-CODA vastu keskkonnamõju hindamisele, mille Madridi linnavolikogu Madridi kiirliiklusega ringtee renoveerimise ja parendamise projektide kohta muudetud direktiivi 85/337 sätteid rikkudes teostas, siis kohtuasjas Abraham jt (28. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-2/07) kaebasid Liège-Bierseti lennuvälja naabruses elavad isikud Belgia Cour de cassationile esitatud kahju hüvitamise hagis müra üle, mis oli tingitud selle endise sõjaväelennuvälja ümberehitamisest.
In both cases the question arose as to whether the concept of projects as referred to in that directive could encompass projects for the modification, refurbishment, improvement and extension of the infrastructure in question.
Mõlemas kohtuasjas kerkis küsimus, kas kõnealuses direktiivis sätestatud projektide mõistet võib kohaldada asjassepuutuvate infrastruktuuride renoveerimise, parendamise ja laiendamise projektidele.
In Ecologistas en Acción-CODA, the Court ruled that the directive as amended must be interpreted providing for environmental impact assessment of refurbishment and improvement projects for urban roads, either where they are projects covered by point 7(b) or (c) of Annex I to the directive — that is to say, inter alia, the‘construction of motorways and express roads’— or where they are projects covered by point 10(e) of Annex II or the first indent of point 13 of Annex II, which are likely, by virtue of their nature, size or location and, if appropriate, having regard to their interaction with other projects, to have significant effects on the environment.
Eespool viidatud kohtuasjas Ecologistas en Acción-CODA otsustas Euroopa Kohus, et muudetud direktiivi tuleb tõlgendada nii, et see näeb ette linnatänavate renoveerimise ja parendamise projektide keskkonnamõju hindamise juhul, kui tegemist on direktiivi I lisa punkti 7 alapunktis b või c nimetatud projektidega, s.o eelkõige„[k]iirteede [ja kiirliiklusega teede] ehitamisega”, või direktiivi II lisa punkti 10 alapunktis e või punkti 13 esimeses taandes nimetatud projektidega, mis võivad oma laadi, mahu või asukoha tõttu või ka seotuse tõttu teiste projektidega keskkonda oluliselt mõjutada.
The Court stated that a project for refurbishment of a road which would be
Eespool viidatud kohtuasjas Abraham jt otsustas Euroopa Kohus, et direktiivi 85/337 algse redaktsiooni II lisa punktis 12 koosmõjus I lisa punktiga 7 on silmas peetud ka ümberehitustöid,
Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment (OJ 1985 L 175, p. 40).
Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiiv 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248).