natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By virtue of Article 104(1) of the Rules of Procedure, an application for interimmeasures is admissible only if it is made by a party to a case that is before the Court .
Vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 104 lõikele 1 on ajutise meetme kohaldamise taotlus vastuvõetav üksnes juhul, kui selle esitab Esimese Astme Kohtu menetluses oleva kohtuasja pool.
This rule implies that the main action, to which the application for interimmeasures relates, can in fact be examined by the Court .
Nimetatud reegel tähendab, et põhimenetluses lahendatavat hagi, millega seoses ajutiste meetmete kohaldamise taotlus esitatakse, peab olema võimalik Esimese Astme Kohtus läbi vaadata.
It is settled caselaw that in principle the admissibility of the main action should not be examined in proceedings for interimmeasures so as not to prejudge the case in the main proceedings.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei tule põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavust kontrollida ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, et vältida põhimenetluse ette ära otsustamist.
Nevertheless, where it is contended that the main action to which the application for interimmeasures relates is manifestly inadmissible, it may prove necessary to establish whether there are any grounds for concluding prima facie that the main action is admissible (orders in Case C-300/00 P(R) Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa and Others v Council [2000] ECR I-8797, paragraph 34; in Case T-236/00 R Stauner and Others v Parliament and Commission [2001] ECR II-15, paragraph 42; and in Case T-155/02 R VVG International and Others v Commission [2002] ECR II-3239, paragraph 18).
Juhul kui tõstatatakse küsimus sellest, kas põhimenetluses lahendatav hagi, millega seoses ajutiste meetmete kohaldamise taotlus esitatakse, on vastuvõetav, võib siiski osutuda vajalikuks teatavate asjaolude tõendamine, mis lubaksid esmapilgul otsustada sellise hagi vastuvõetavuse (Euroopa Kohtu presidendi 12. oktoobri 2000. aasta määrus kohtuasjas C-300/00 P(R), Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa jt vs. nõukogu, EKL 2000, lk I-8797, punkt 34; Euroopa Kohtu presidendi 15. jaanuari 2001 aasta määrus kohtuasjas T-236/00 R: Stauner jt vs. parlament ja komisjon, EKL 2001, lk II-15, punkt 42, ja 8. augusti 2002. aasta määrus kohtuasjas T-155/02 R: VVG International jt vs. komisjon, EKL 2002, lk II-3239, punkt 18).
Such examination of the admissibility of the main action is necessarily summary because proceedings for interimmeasures are by nature urgent (Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa and Others v Council, cited in paragraph 43 above, paragraph 35).
Põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavuse selline hindamine peab ajutiste meetmete kohaldamise kiireloomulisust arvestades olema kindlasti kokkuvõtlik (eespool punktis 43 viidatud määrus Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa jt vs. nõukogu, punkt 35).
In the context of an application for interim measures, the admissibility of the main action can be assessed only on a prima facie basis, the aim being to examine whether the applicant has adduced sufficient evidence or arguments justifying the prima facie conclusion that the admissibility of the main action cannot be excluded.
Tõepoolest, ajutiste meetmete kohaldamise menetluse raames saab põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavuse üle otsustada vaid esmapilgul; eesmärk on hinnata, kas hageja on esitanud piisavad tõendid, mille põhjal on a priori võimalik otsustada, et põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavus ei ole välistatud.
The judge hearing the application for interimmeasures should declare that application inadmissible only where admissibility of the main action can be wholly excluded.
Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võib tunnistada hagi vastuvõetamatuks üksnes siis, kui põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavus on täielikult välistatud.
To rule, at the stage of the proceedings for interim measures, on the admissibility of the main action, when its admissibility is not, prima facie, wholly excluded, would be tantamount to prejudging the Court of First Instance’s decision in respect of that action (orders in Case T-342/00 R Petrolessence and SG2R v Commission [2001] ECR II-67, paragraph 17; in Joined Cases T-195/01 R and T-207/01 R Government of Gibraltar v Commission [2001] ECR II-3915, paragraph 47; and in Case T-37/04 R Região autónoma dos Açores v Council [2004] ECR II-2153, paragraph 110).
Otsustada vastuvõetavuse üle ajutiste meetmete kohaldamise staadiumis, kui see ei ole prima facie täielikult välistatud, tähendaks Esimese Astme Kohtu põhimenetluse otsuse ette ära otsustamist (Esimese Astme Kohtu presidendi 17. jaanuari 2001. aasta määrus kohtuasjas T-342/00 R: Petrolessence ja SG2R vs. komisjon, EKL 2001, lk II-67, punkt 17; 19. detsembri 2001. aasta määrus liidetud kohtuasjades T-195/01 R ja T-207/01 R: Gibraltari valitsus vs. komisjon, EKL 2001, lk II-3915, punkt 47, ja 7. juuli 2004. aasta määrus kohtuasjas T-37/04 R: Região autónoma dos Açores vs. nõukogu, EKL 2004, lk II-2153, punkt 110).
In the present case, the Commission disputes that the main action is admissible.
Kõnesolevas asjas vaidlustab komisjon põhimenetluses lahendatava hagi vastuvõetavuse.
It must therefore be ascertained whether evidence or arguments exist which nevertheless permit the prima facie conclusion that the main action is admissible.
Seega tuleb kontrollida, kas esineb asjaolusid, mis võimaldavad põhimenetluses lahendatava hagi esmapilgul vastuvõetavaks tunnistada.
It is to be noted first of all that the Commission, while contesting that the applicants other than Cheminova A/S are entitled to bring the main proceedings, expressly acknowledges that Cheminova A/S is so entitled .
Selle kohta tuleb kõigepealt märkida, et komisjon, kes küll vaidlustas peale Cheminova A/S-i kõigi teiste hagejate õiguse olla põhimenetluses pool, tunnistab sõnaselgelt nimetatud ettevõtja vastavat õigust.
Indeed, since Cheminova A/S, in its capacity as notifier of malathion, did participate in the procedure for the assessment of an active substance provided for by the Directive and benefits from the procedural guarantees provided for by the relevant legislation, it cannot be excluded, at first sight, that the contested decision is of direct and individual concern, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, to
Arvestades seda, et Cheminova A/S teatas malatioonist ja osales direktiivis ette nähtud toimeaine hindamise menetluses ning seda, et talle kohalduvad asjassepuutuvates õigusnormides sätestatud menetluslikud tagatised, ei saa esmapilgul välistada, et vaidlustatud otsus puudutab Cheminova
Cheminova A/S and that the main application made by it is admissible (Du Pont de Nemours (France) and Others v Commission, cited in paragraph 40 above, paragraph 112).
A/S-i otseselt ja isiklikult EU artikli 230 neljanda lõigu mõttes ning et viimase poolt põhimenetluses esitatud hagi on vastuvõetav (eespool punktis 40 viidatud määrus Du Pont de Nemours (Prantsusmaa) jt vs. komisjon, punkt 112).
In those circumstances, since one and the same main application is involved, there is prima facie no need to consider whether the other applicants are entitled to bring proceedings (see, to this effect, Case C-313/90 CIRFS and Others v Commission [1993] ECR I-1125, paragraph 31; Joined Cases T-447/93 to T-449/93 AITEC and Others v Commission [1995] ECR II-1971, paragraph 82; and Case T-374/00 Verband der freien Rohrwerke and Others v Commission [2003] ECR II-2275, paragraph 57).
Sellises olukorras, kus küsimuse all on üks ja seesama hagi, ei ole prima facie vaja käsitleda teiste hagejate õigust olla kohtumenetluses pool (vt selle kohta Euroopa Kohtu 24. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-313/90: CIRFS jt vs. komisjon, EKL 1993, lk I-1125, punkt 31, ja Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-374/00: Verband der freien Rohrwerke jt vs. komisjon, EKL 2003, lk II-2275, punkt 57; vt selle kohta samuti Esimese Astme Kohtu 6. juuli 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-447/93–T-449/93: AITEC jt vs. komisjon, EKL 1995, lk II-1971, punkt 82).
That case-law, founded on considerations relating to economy of procedure, is justified by the fact that, even if one or other of those applicants were not entitled to bring proceedings, the Court should nevertheless consider the substance of the pleas for annulment put forward in their entirety (see, to this effect, Case T-282/06 Sun Chemical Group and Others v Commission [2007] ECR II-2149, paragraph 52).
Eelviidatud kohtupraktika, mis tugineb menetlusökonoomia kaalutlustel, on põhjendatud asjaoluga, et isegi kui mõnel hagejatest puudub õigus olla kohtumenetluses pool, peab Esimese Astme Kohus siiski sisuliselt hindama esitatud tühistamisnõudeid tervikuna (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas T-282/06: Sun Chemical Group jt. vs. komisjon, EKL 2007, lk II-2149, punkt 52).
It must be stated, however, that while the caselaw referred to in paragraph 48 above is, where relevant, to be taken into consideration in the main proceedings, it cannot apply so far as concerns the issue of assessing urgency in proceedings for interimmeasures .
Tuleb siiski rõhutada, et kuigi käesoleva määruse punktis 48 viidatud kohtupraktikat tuleb põhimenetluses arvestada niivõrd, kui see on asjakohane, ei saa seda seda kohaldada osas, mis puutub kiireloomulisuse hindamisse ajutiste meetmete kohaldamise menetluses.
In accordance with settled case-law, urgency must be assessed in relation to the necessity for an order granting interim relief in order to prevent serious and irreparable damage to the party requesting the relief.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt hinnatakse ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kiireloomulisust selle alusel, kas on vaja teha eelnev otsus selleks, et vältida ajutisi meetmeid taotlevale poolele tekkida võivat tõsist ja korvamatut kahju.
That party must furnish proof that he cannot await the conclusion of the main action without personally suffering damage which would have serious and irreparable effects for him (orders in Case 142/87 R Belgium v Commission [1987] ECR 2589, paragraph 23, and in Case C-356/90 R Belgium v Commission [1991] ECR I-2423, paragraphs 20 and 23).
Vastava taotluse esitanud pool on kohustatud tõendama, et ta ei saa oodata põhimenetluse tulemust, kandmata isiklikult kahju, millel on tema jaoks tõsised ja korvamatud tagajärjed (vt Euroopa Kohtu presidendi 15. juuni 1987. aasta määrus kohtuasjas 142/87 R: Belgia vs. komisjon, EKL 1987, lk 2589, punkt 23, ja 8. mai 1991. aasta määrus kohtuasjas C-356/90 R: Belgia vs. komisjon, EKL 1991, lk I-2423, punktid 20 ja 23).
It follows that only a party who is entitled to bring the main action to which the application for interimmeasures relates can be permitted to establish urgency by submitting that he would personally suffer serious and irreparable damage if the interim relief sought were not granted.
Ülaltoodust tuleneb, et ainult pool, kel on õigus esitada põhimenetluses lahendatav hagi, millega seoses ajutiste meetmete kohaldamise taotlus esitatakse, võib tugineda kiireloomulisusele, väites, et ajutiste meetmete kohaldamata jätmine põhjustab talle isiklikult tõsist ja korvamatut kahju.
In the absence of such a restriction it would be sufficient, in order to obtain interim relief, for undertakings concerned by a Community measure to join forces and collectively bring an action for annulment — accompanied by an application for interimmeasures — which would be brought by applicants only one of whom would be entitled to bring proceedings for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC while the others could only show themselves to be the victim of serious and irreparable damage .
Sellise piirangu puudumisel piisaks ajutiste meetmete kohaldamise saavutamiseks sellest, kui ettevõtjad, keda ühenduse meede puudutab, esitaksid ühise tühistamishagi koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega nii, et ainult ühel hagejal on EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses õigus olla vastavas menetluses pool ja ülejäänute puhul piisaks tõsise ja korvamatu kahju tõendamisest.
In the present context, it must therefore be examined whether the applicants other than Cheminova A/S appear prima facie to be manifestly not entitled to apply to the Court for annulment, in the main proceedings, of the contested decision.
Praeguses kontekstis tuleb järelikult uurida, kas teistel hagejatel peale Cheminova A/S-i näib põhimenetluses prima facie ilmselgelt puuduvat õigus taotleda vaidlustatud otsuse tühistamist.
As provided in the fourth paragraph of Article 230 EC, any natural or legal person may institute proceedings against a decision which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt võib iga füüsiline või juriidiline isik algatada menetluse sellise otsuse vastu, mis teda otseselt ja isiklikult puudutab, kuigi vormiliselt on see teisele isikule adresseeritud määrus või otsus.
As regards the question whether the contested decision, which is addressed only to the Member States (Article 4 of the contested decision), is, prima facie, of individual concern to the applicants other than Cheminova A/S, it must be stated first that that decision constitutes prima facie an act of general application in that it applies to objectively determined situations and entails legal effects in respect of categories of persons envisaged in a general and abstract manner.
Mis puudutab küsimust, kas vaidlustatud otsus, mille ainsaiks adressaatideks on liikmesriigid (vaidlustatud otsuse artikkel 4), puudutab esmapilgul otseselt teisi hagejaid peale Cheminova A/S-i, tuleb kõigepealt märkida, et vaidlustatud otsus kujutab endast prima facie üldkohaldatavat õigusakti, kuna seda kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordades ja see loob õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt kindlaks määratud isikute rühmale.
Articles 1 to 3 of the contested decision concern an active substance, malathion, and economic operators who hold marketing authorisations that are referred to in a general and abstract manner.
Vaidlustatud otsuse artiklid 13 puudutavad toimeainet malatiooni ja müügiluba omavaid ettevõtjaid, keda on kirjeldatud üldisel ja abstraktsel viisil.
Accordingly, in light of those provisions and subject to the existence of characteristics which are peculiar to them, those economic operators are prima facie affected by the contested decision in the same manner and placed in an identical situation.
Arvestades neid sätteid ja kõnealustele ettevõtjatele eriomaste tunnuste olemasolu, mõjutab vaidlustatud otsus kõnealuseid ettevõtjaid järelikult prima facie ühetaoliselt ja asetab nad identsesse olukorda.
The possibility remains however that, in certain circumstances, the provisions of a measure of general application may be of individual concern to some of them (Case C-358/89 Extramet Industrie v Council [1991] ECR I-2501, paragraph 13; Case C-309/89 Codorníu v Council [1994] ECR I-1853, paragraph 19; and Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraph 36).
Siiski ei ole välistatud, et teatud tingimustel võivad üldkohaldatava õigusakti sätted puudutada mõnda neist ettevõtjatest isiklikult (vt Euroopa Kohtu 16. mai 1991. aasta otsus kohtuasjas C-358/89: Extramet Industrie vs. nõukogu, EKL 1991, lk I-2501, punkt 13; Euroopa Kohtu 18. mai 1994. aasta otsus kohtuasjas C-309/89: Codorníu vs. nõukogu, EKL 1994, lk I-1853, punkt 19, ja Euroopa Kohtu 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, EKL 2002, lk I-6677, punkt 36).
In accordance with settled case-law, natural or legal persons other than the person to whom a measure is addressed can claim that the measure is of individual concern to them, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, only if it affects them by reason of certain attributes peculiar to them, or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee would be (Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, 107; Codorníu v Council, cited in paragraph 55 above, paragraph 20; Unión de Pequeños Agricultores v Council, cited in paragraph 55 above, paragraph 36; and Case C-236/02 P Commission v Jégo-Quéré [2004] ECR I-3425, paragraph 45).
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale saab muu kui õigusakti adressaadiks olev füüsiline või juriidiline isik üksnes siis väita, et vastav akt puudutab teda isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu mõttes, kui see õigusakt mõjutab teda teatud talle omaste tunnuste või teda iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis teda kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib sarnaselt selle õigusakti adressaadiga (Euroopa Kohtu 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223; eespool punktis 55 viidatud kohtuotsus Codorníu vs. nõukogu, punkt 20; eespool punktis 55 viidatud kohtuotsus Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, punkt 36, ja Euroopa Kohtu 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-263/02 P: komisjon vs. Jégo-Quéré, EKL 2004, lk I-3425, punkt 45).
The possibility of determining more or less precisely the number or even the identity of the persons to whom a measure applies by no means implies that it must be regarded as being of individual concern to them, as long as it is established that such application takes effect by virtue of an objective legal or factual situation defined by the measure in question (order in Case C-131/92 Arnaud and Others v Council [1993] ECR I-2573, paragraph 13; order in Case C-409/96 P Sveriges Betodlares and Henrikson v Commission [1997] ECR I-7531, paragraph 37; and Case T-138/98 ACAV and Others v Council [2000] ECR II-341, paragraph 64).
Võimalus määrata suurema või vähema täpsusega kindlaks nende õigussubjektide arv või need õigussubjektid ise, kellele vastavat meedet kohaldatakse, ei tähenda mingil juhul, et vastav meede puudutab neid õigussubjekte isiklikult, kui seda meedet kohaldatakse kõnealuses õigusaktis objektiivselt määratletud õiguslikust või faktilisest olukorrast tulenevalt (Euroopa Kohtu 24. mai 1993. aasta määrus kohtuasjas C-131/92: Arnaud jt vs. nõukogu, EKL 1993, lk I-2573, punkt 13; vt ka Euroopa Kohtu 18. detsembri 1997. aasta määrus kohtuasjas C-409/96 P: Sveriges Betodlares ja Henrikson vs. komisjon, EKL 1997, lk I-7531, punkt 37, ja Esimese Astme Kohtu 22. veebruari 2000. aasta otsus kohtuasjas T-138/98: ACAV jt vs. nõukogu, EKL 2000, lk II-341, punkt 64).
In the present case, it seems that, far from being individually distinguished by attributes peculiar to them, the applicants other than Cheminova A/S are affected in the same way as all the other vendors and users of malathion in the same situation. The contested decision contains nothing tangible to support the conclusion that it
Käesolevas asjas näib, et teised hagejad peale Cheminova A/S-i – kaugel sellest, et olla individualiseeritud neile omaste tunnuste tõttu –on kõnesolevast aktist siiski samal viisil mõjutatud kui kõik teised samas olukorras olevad malatiooni müüjad
2007 — CASET-326/07 R was adopted having regard to the particular situation of the applicants other than Cheminova A/S. It seems therefore that it is solely by reason of their objective position as economic operators covered by the contested decision that those applicants might claim to be affected by it .
Vaidlustatud otsus ei sisalda ühtki konkreetset elementi, mis võimaldaks järeldada, et selle vastuvõtmisel arvestati eriomast olukorda, milles olid teised hagejad peale Cheminova A/S-i. Seega tundub, et nimetatud hagejate väide, et vaidlustatud otsus neid mõjutab, saab tugineda üksnes asjaolule, et nad on objektiivselt võttes vaidlustatud otsuses silmas peetud ettevõtjad.
None of the arguments to the contrary put forward by the applicants allows this assessment to be called into question.
Ükski hagejate esitatud vastupidistest argumentidest ei sea seda järeldust kahtluse alla.
So far as concerns the fact that the applicants other than Cheminova A/S hold national marketing authorisations for malathion, suffice it to state that the mere existence of such marketing rights, which is potentially called into question by the contested decision, is not capable of individually distinguishing the holder of the right where it is not in dispute that the right is granted, pursuant to a general and abstract rule, to objectively determined economic operators (see, to this effect, the order in Case T-94/04 EEB and Others v Commission [2005] ECR II-4919, paragraphs 53 to 55).
Mis puudutab asjaolu, et teistele hagejatele peale Cheminova A/S-i kuuluvad malatiooni siseriiklikud müügiload, siis piisab tõdemusest, et üksnes vaidlustatud otsusega potentsiaalselt küsimuse alla seatud müügiõiguste olemasolu ei võimalda nende õiguste omanikku individualiseerida, kuna on selge, et sama õigus anti üldise ja abstraktse eeskirja alusel objektiivselt määratletud ettevõtjatele (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 28. novembri 2005. aasta määrus T-94/04: EEB jt vs. komisjon, EKL 2005, lk II-4919, punktid 53-55).
The Commission has demonstrated, by adducing three lists as annexes to its observations, that numerous undertakings other than the applicants exist which sell and use malathion too and which therefore have marketing rights in the same way as the applicants .
Komisjon tõendas oma märkustele lisatud kolme nimekirja esitades, et peale hagejate eksisteerib mitmeid ettevõtjaid, kes samuti müüvad ja kasutavad malatiooni ja omavad seega müügiõigusi hagejatega samal alusel.
In response to a question asked by the President of the Court, the applicants did not dispute that those undertakings referred to by the Commission are present on the market.
Vastates ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku küsimusele, ei vaidlustanud hagejad komisjoni mainitud ettevõtjate kohalolu turul.
In response to a question asked by the President of the Court, the applicants also adduced letters which granted the applicants other than Cheminova A/S access to data held by the latter and were intended to help them to obtain national marketing authorisations for malathion.
Vastuseks ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku küsimusele esitasid hagejad malatiooni siseriiklike müügilubade omandamise lihtsustamisele suunatud dokumendid, millega oli antud teistele hagejatele peale Cheminova A/S-i juurdepääs viimase käsutuses olevatele andmetele.
Referring to the judgment in Case T-13/99 Pfizer Animal Health v Council [2002] ECR II-3305, at paragraph 98, the applicants submit that those letters conferred specific rights comparable to the right on which the applicant undertaking could rely in Codorníu v Council, cited in paragraph 55 above (paragraph 21).
Hagejad väidavad, viidates Esimese Astme Kohtu 11. septembri 2002. aasta otsusele kohtuasjas Pfizer Animal Health vs. nõukogu (otsus kohtuasjas T-13/99: Pfizer Animal Health vs. nõukogu, EKL 2002, lk II-3305, punkt 98), et nimetatud dokumendid andsid neile sellistele õigustele sarnased eriõigused, millele võis toetuda hagejaks olev ettevõtja käesoleva määruse punktis 55 viidatud kohtuotsuse Codorníu vs. nõukogu (punkt 21) aluseks olnud kohtuasjas.
It need merely be observed in relation to those submissions that the letters in question granting access had neither the aim nor the effect of conferring upon the undertakings to which they were sent the specific legal position that was held by Cheminova A/S. As they merely facilitated the grant of national marketing authorisations for malathion, their effect cannot exceed that of those authorisations themselves.
Selles osas piisab, kui märkida, et nende andmetele juurdepääsu võimaldavate dokumentide eesmärk ei olnud anda adressaatideks olevatele ettevõtjatele Cheminova A/S-ile kuulunud eriomast õiguslikku positsiooni ning seda need ei andnudki. Piirdudes malatiooni siseriiklike müügilubade omandamise lihtsustamisega, ei ületa nende dokumentide ulatus nimetatud lubade oma.