natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission asks the Court to declare that, by explicitly providing in Ar -ticles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 (Finance Law for 2003) for a general waiver of verification operations on taxable transactions effected in the course of a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive in conjunction with Article 10 of the EC Treaty.
Komisjon palub Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik nägi 27. detsembri 2002. aasta seaduse nr 289 (2003. aasta maksuseadus) artiklites 8 ja 9 sõnaselgelt ette üldise loobumise mitme maksustamisperioodi vältel toimunud maksustatavate tehingute kontrollimisest, on Itaalia Vabariik rikkunud kuuenda direktiivi artiklitest 2 ja 22 koostoimes EÜ artikliga 10 tulenevaid kohustusi.
It also asks for an order that Italy pay the costs of the proceedings.
Samuti palub ta kohtukulud välja mõista Itaalialt.
Italy contends that the application should be dismissed and the Commission ordered to pay the costs.
Itaalia vaidleb hagile vastu, leides, et hagiavaldus tuleks jätta rahuldamata ja kohtukulud mõista välja komisjonilt.
There are a number of interlinked issues disputed between the parties in this case, which I propose to deal with under the following headings: (i) the nature and extent of the obligations imposed on the Member States by Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, with particular regard to the supervision and enforcement of compliance by taxable persons; (ii) the practical effect of the disputed amnesty provisions, viewed in the light of those obligations; (iii) the significance in that regard of the various limitations on the amnesty provisions; and (iv) the relative effectiveness of the amnesty provisions, in particular in terms of use of resources compared with amounts recovered, the latitude available to the Member States in the administration of VAT, and the extent to which the amnesty provisions fall within that latitude.
Pooled vaidlevad käesolevas asjas mitme omavahel seotud küsimuse üle, mida soovitan käsitleda järgmiste pealkirjade all: i) liikmesriikidele kuuenda direktiivi artiklitega 2 ja 22 kehtestatud kohustuste laad ja ulatus, pidades eelkõige silmas järelevalvet ja maksukohustuslaste poolt õigusaktide täitmise tagamist; ii) vaidlustatud amnestiasätete tegelik mõju, arvestades asjaomaseid kohustusi; iii) mitmesuguste amnestiat piiravate sätete olulisus kõnealuses seoses ja iv) amnestiasätete suhteline tõhusus, kõrvutades eelkõige sissenõutud summat sissenõudmiseks rakendatud ressurssidega ning võttes arvesse liikmesriikide kaalutlusõigust käibemaksu haldamisel ja seda, mil määral amnestiasätted jäävad kaalutlusõiguse piiridesse.
Italy submits that the Commission introduced a new complaint in the reasoned opinion, relating to breach of the principle of VAT neutrality and distortion of competition as a result of the contested provisions.
Itaalia märgib, et komisjon esitas põhjendatud arvamuses uue etteheite seoses käibemaksu neutraalsuse põhimõtte rikkumisega ja konkurentsi kahjustamisega vaidlustatud sätete tõttu.
The Commission replies that it was merely recalling, in response to Italy’s arguments, the Court’s caselaw on the matter, which is relevant when assessing an alleged infringement of Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Komisjoni vastuse kohaselt ta lihtsalt tuletas Itaalia väidetele vastuseks meelde Euroopa Kohtu asjaomast praktikat, mis on kuuenda direktiivi artiklite 2 ja 22 väidetava rikkumise hindamise seisukohast oluline.
Although it would be possible — and interesting — to explore a number of other more general issues relating to the legality and/or desirability of VAT amnesties, some of which have been touched upon in the course of the proceedings, I do not feel that it would be helpful for the Court to address those general issues in any great detail in order to decide whether the particular provisions to which the Commission objects are in compliance with the Sixth Directive.
Kuigi käibemaksuamnestia õiguspärasuse ja/või soovitavuse küsimuses oleks võimalik – ja huvitav – analüüsida mitmeid teisi, üldisemaid teemasid, millest mõnda on menetluse käigus lühidalt käsitletud, leian, et nende üldiste teemade üksikasjalikum käsitlemine Euroopa Kohtus ei aita otsustada, kas asjaomased õigusnormid, mille komisjon on vaidlustanud, on vastavuses kuuenda direktiiviga.
I shall confine my analysis therefore essentially to those aspects which are relevant to the dec -laration sought, referring to the broader issues only as background considerations.
Piirdun oma analüüsis seetõttu peamiselt taotletud tuvastamise seisukohast oluliste aspektidega, viidates laiematele teemadele vaid taustamärkusena.
Since the Commission does not seek a declaration that the Italian provisions specifically infringe the principle of neutrality or distort competition, its position seems reasonable.
Kuna komisjon ei palu tuvastada, et Itaalia õigusnormid rikuvad eeskätt neutraalsuse põhimõtet või kahjustavad konkurentsi, tundub komisjoni seisukoht olevat mõistlik.
I am therefore of the view that there is no obstacle to the admissibility of the action.
Seetõttu leian, et hagi vastuvõetavusele ei ole takistusi.
Obligations imposed by the Sixth Directive
Kuuenda direktiiviga kehtestatud kohustused
The Court has moreover held that the Sixth Directive must be interpreted in compliance with the principle of fiscal neutrality inherent in the common system of VAT, 17in accordance with which economic operators carrying out the same transactions may not be treated differently in relation to the levying of VAT. 18
Euroopa Kohus on lisaks sedastanud, et kuuendat direktiivi tuleb tõlgendada kooskõlas neutraalse maksustamise põhimõttega, mis on ühtse käibemaksusüsteemi lahutamatu osa 17 ja mille kohaselt ei või käibemak- suga maksustamisel erinevalt kohelda samalaadseid tehinguid tegevaid ettevõtjaid. 18
I agree with the Commission’s presentation of the obligations imposed by the Sixth Directive both on individual taxable persons and on the Member States.
Nõustun sellega, kuidas komisjon on kirjeldanud kuuenda direktiiviga nii üksikutele maksukohustuslastele kui ka liikmesriikidele pandud kohustusi.
Indeed, Italy appears also to accept the essentials of that presentation, although it maintains that the details of enforcement and collection are matters for the Member States.
Ka Itaalia tundub nõustuvat kirjeldatud oluliste punktidega, kuigi ta on seisukohal, et maksude kogumise ja õigusaktide täitmise tagamise üksikasjad on liikmesriikide pädevuses.
The Commission’s position may be summarised and restated as follows.
Komisjoni seisukoha võib kokku võtta ja ümber sõnastada järgmiselt.
The specific obligations imposed by Article 22 of the Sixth Directive are designed to ensure that national authorities have at their disposal all necessary information to ensure that VAT is levied and collected under the supervision of the tax authorities.
Kuuenda direktiivi artikliga 22 kehtestatud eriomaste kohustuste eesmärk on kindlustada, et riigiasutuste käsutuses on kogu vajalik teave, tagamaks käibemaksu kohaldamise ja kogumise maksuhalduri järelevalve all.
19Those obligations are the corollary of the requirement in Article 2 that (in the absence of a specific exemption) all transactions within its scope must be taxed.
19Need kohustused tulenevad otseselt artiklis 2 sätestatud nõudest, mille kohaselt tuleb (konkreetse erandi puudumisel) maksustada kõik selle kohaldamisalasse kuuluvad tehingud.
That requirement is a general rule from which no Member State may derogate unilaterally.
Nimetatud nõue on üldreegel, millest ei tohi ühepoolselt kõrvale kalduda ükski liikmesriik.
20Although under Article 27 of the Sixth Direct ive 21a Member State may seek authorisation from the Council to derogate from the provisions of the directive ‘in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance’, any such simplification is subject to the proviso that it ‘may not affect the overall amount of the tax revenue of the Member State’ (and it is common ground that, in any event, Italy did not seek authorisation in the present instance).
20Kuigi kuuenda direktiivi artikli 27 21kohaselt võib liikmesriik taotleda nõukogult luba direktiivi sätetest erandite tegemiseks „eesmärgiga lihtsustada maksustamismenetlust või ära hoida teatavat liiki maksust kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist”, kehtib iga sellise lihtsustamise korral tingimus, et see „ei tohi mõjutada liikmesriigi poolt […] kogutava maksutulu summat” (ja on üldteada, et Itaalia ei ole käesoleval juhul sellist luba kunagi taotlenud).
From the preamble to the Sixth Direct- ive it is clear that the Communities’ own resources ‘include those accruing from VAT and obtained by applying a common rate of tax on a basis of assessment determined in a uniform manner according to Community rules’; 14that ‘it should be ensured that the common system of turnover taxes is nondiscriminatory as regards the origin of goods and services, so that a common market permitting fair competition and resembling a real internal market may ultimately be achieved’; 15and that ‘the obligations of taxpayers must be harmonised as far as possible so as to ensure the necessary safeguards for the collection of taxes in a uniform manner in all the Member States’. 16
Kuuenda direktiivi preambulist selgub, et ühenduse omavahendite hulka „peavad kuuluma vahendid, mis kogunevad käibemaksust ning mis saadakse ühtlustatud viisil kindlaksmääratava maksubaasi alusel ühise maksumäära kohaldamisel kooskõlas ühenduse eeskirjadega”; 14et „tuleks tagada, et ühine kumuleeruvate käibemaksude süsteem ei diskrimineeriks kaupu ja teenuseid päritolu järgi, saavutamaks lõpuks ühisturu, mis võimaldab ausat konkurentsi ning sarnaneb tõelise siseturuga”, 15 ja et „võimalikult suurel määral tuleb ühtlustada maksumaksjate kohustused, et kindlustada vajalikud tagatised maksude ühtlustatud viisil kogumiseks kõikides liikmesriikides”. 16
18 — Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24.
18 – 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-382/02: Cimber Air (EKL 2004, lk I-8379, punkt 24).
19 — See, for example, Case C-85/95 Reisdorf [1996] ECR I-6257, paragraph 24; Case C-141/96 Langhorst [1997] ECR I-5073, paragraphs 17 and 28.
19 – Vt nt 5. detsembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-85/95: Reisdorf (EKL 1996, lk I-6257, punkt 24) ja 17. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-141/96: Langhorst (EKL 1997, lk I-5073, punktid 17 ja 28).
14 — Second recital; Directive 2006/112.
14 – Teine põhjendus; direktiivi 2006/112 preambuli 8. põhjendus.
20 — See, for example, Case 203/87 Commission v Italy [1989] ECR 371, paragraph 10.
20 – Vt nt 21. veebruari 1989. aasta otsus kohtuasjas 203/87: komisjon vs. Itaalia (EKL 1989, lk 371, punkt 10).
15 — Fourth recital; not in the preamble to Directive 2006/112.16 — 14th recital; recital 45 in the preamble to Directive 2006/112.
15 – Neljas põhjendus; puudub direktiivi 2006/112 preambulis.16 – 14. põhjendus; direktiivi 2006/112 preambuli 45. põhjendus.
— there are no significant variations in the treatment of taxable persons either within a single Member State or between Member States.
– maksukohustuslaste kohtlemine liikmesriigis või eri liikmesriikides ei erine oluliselt.
Each Member State is thus under an obligation to take all legislative and administrative steps to ensure that VAT is collected in full in its territory in the same way as in other Member States.
Iga liikmesriik on seega kohustatud võtma kõik meetmed seadusandluse ja halduse tasandil, et tagada oma territooriumil täies ulatuses käibemaksu kogumine samal viisil, nagu seda tehakse teistes liikmesriikides.
Although the obligation is not explicitly set out in the Sixth Directive, it is a necessary inference from the whole of that measure, from Article 10 EC and from the Court’s caselaw.
Kuigi see kohustus ei ole kuuendas direktiivis sõnaselgelt sätestatud, on see ainuvõimalik järeldus, mis tuleneb õigusaktist tervikuna, EÜ artiklist 10 ja Euroopa Kohtu praktikast.
22 And, whilst harmon -isation is not total and certain administrative aspects are of necessity left to the competence of the Member States, the obligations under Article 22 of the Sixth Directive do imply detailed harmonisation at the legislative level.
22 Ehkki ühtlustamine ei ole täielik ja teatavad haldusküsimused on jäetud liikmesriikide pädevusse, sest seda peetakse vajalikuks, hõlmavad kuuenda direktiivi artiklis 22 sätestatud kohustused õigusaktide üksikasjalikku ühtlustamist seadusandlikul tasandil.
Italy does not deny that Member States are required to oversee and verify, to the extent of their available resources, compliance with the VAT rules by taxable persons.
Itaalia ei eita, et liikmesriigid on kohustatud oma olemasolevate ressursside piires jälgima ja kontrollima seda, kas maksukohustuslased järgivad käibemaksunorme.
It denies however that the disputed provisions overstep the bounds of the legitimate latitude accorded to them in the exercise of those functions.
Samas eitab Itaalia seda, et vaidlusalused sätted ületavad liikmesriikidele nende ülesannete täitmiseks antud õiguspärase kaalutlusõiguse piire.
Consequently, it is necessary first to examine the practical effects of those provisions.
Seega tuleb esiteks analüüsida nende sätete tegelikku mõju.
Pursuant to that harmonisation, Member States are responsible for verifying tax returns, accounts and other relevant documents, and for calculating and collecting the tax due.
Ühtlustamine tähendab, et liikmesriigid vastutavad maksudeklaratsioonide, raamatupidamisdokumentide ja muude oluliste dokumentide kontrollimise ning tasumisele kuuluva maksu arvutamise ja kogumise eest.
They have a certain latitude as to how most effectively and most equitably to deploy the resources at their disposal when applying the tax, at least on a case-by-case basis, but that latitude is limited in any event by the need to ensure that
Neil on vähemalt iga üksikjuhtumi puhul teatav kaalutlusõigus otsustamaks, kuidas kõige tõhusamalt ja õiglasemalt kasutada maksu kohaldamisel nende käsutuses olevaid ressursse, kuid see kaalutlusõigus on igal juhul piiratud vajadusega tagada, et
— the Community’s own resources are collected efficiently, and
– ühenduse omavahendite kogumine toi -mub tõhusalt ja
22 — Both Italy and the Commission have cited Case C-128/05 Commission v Austria [2006] ECR I-9265, in which the Court found that Austria was in breach of its obligations by excluding certain international transport operators entirely from VAT obligations.
22 – Nii Itaalia kui komisjon on viidanud 28. septembri 2006. aasta otsusele kohtuasjas C-128/05: komisjon vs. Austria (EKL 2006, lk I-9265), milles Euroopa Kohus sedastas, et Austria rikkus oma kohustusi, vabastades teatavad rahvusvahelised veoettevõtjad täielikult käibemaksu tasumise kohustusest.
See also Case C-228/05 Stradasfalti [2006] ECR I-8391, especially at paragraph 66; in that case, the Court stressed that Italy could not unilaterally impose on taxable persons a derogation from the right to deduct.
Vt ka 14. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-228/05: Stradasfalti (EKL 2006, lk I-8391, eriti punkt 66), milles Euroopa Kohus rõhutas, et Itaalia ei või ühepoolselt kehtestada maksukohustuslase suhtes mahaarvamisõiguse erandit.
The Commission submits that the contested provisions replace the normal legal relationships surrounding VAT liability with new relationships which definitively extinguish that liability, substituting for it a different obligation to pay amounts quite unrelated to those which should have been assessed and accounted for under the normal VAT rules.
Komisjon märgib, et vaidlustatud sätted asendavad tavalised käibemaksukohustusega kaasnevad õigussuhted uute suhetega, mis selle kohustuse otsustavalt kustutavad, asendades selle uue kohustusega tasuda summa, millel puudub tegelik seos maksubaasi ja summadega, mis oleks tulnud maksta tavapäraste käibemaksusätete kohaselt.
It describes the amnesty as a ‘general, indiscriminate and prior’ renunciation of the right of verification and reassessment, whereas under the directive any
Ta kirjeldab amnestiat kui „üldist, valimatut ja ennetavat” loobumist õigusest teostada kontrolli ja käibemaksu ümberarvutust, samas kui direktiivi kohaselt tuleks igasugune maksukohustuslasega sõlmitav maksude sissenõudmisest
COMMISSION v ITALY amnesty arrangement with taxable persons should be decided on a case-by-case basis.
KOMISJON VS. ITAALIA loobumise kokkulepe otsustada üksikjuhtumist lähtuvalt.
Furthermore, there is serious disruption of the principle of VAT neutrality and of equality of treatment as between taxable persons.
Lisaks rikutakse tõsiselt käibemaksu neutraalsuse ja maksukohustuslaste võrdse kohtlemise põhimõtteid.
VAT due on the additional amount (subject to a minimum of EUR 300) and (b) he gains immunity from any further reassessment of his output tax for that year, up to a limit of twice the amount of the additional VAT now paid.
tasuma summa, mis võrdub käibemaksuga täiendava summa pealt (minimaalne summa on 300 eurot) ja b) ta on kaitstud asjaomasel maksustamisperioodil realiseeritud kaupadelt või teenustelt arvutatud käibemaksu edasise ümberarvutamise eest nüüd tasutud täiendava käibemaksu kahekordse väärtuse ulatuses.
It has to be acknowledged that the provisions are complex, and the parties have in the course of the proceedings disagreed over their practical effects.
Tuleb tunnistada, et asjaomased sätted on keerukad ja et pooled on nende tegeliku mõju küsimuses asunud menetluse käigus eri seisukohtadele.
However, in the light of their answers to requests from the Court for more precise information, I believe those effects may be summarised as follows.
Arvestades siiski nende vastuseid Euroopa Kohtu nõudele esitada täpsemat teavet, leian, et kõnealuse mõju võib kokku võtta järgmiselt.
The Article 9 procedure leads to different results depending on whether a return had originally been filed or not, and on the amount of input VAT deducted.
Artikli 9 kohase menetluse tulemused erinevad sõltuvalt sellest, kas deklaratsioon esialgselt esitati või mitte, ning mahaarvatud sisendkäibemaksu suurusest.
However, a payment must be made in respect of each of the years concerned (whether a return was filed for that year or not, and whether any such return was accurate or not), and no further deductions are possible.
Iga asjaomase perioodi kohta tuleb siiski tasuda makse (sõltumata sellest, kas kõnealuse perioodi kohta esitati deklaratsioon või mitte ning kas nimetatud deklaratsioon oli täpne või mitte) ja edasiste mahaarvamiste tegemine ei ole võimalik.
For years in respect of which a return was filed, the payment is equal to between 1 and 2% of the input VAT initially deducted plus between 1 and 2% of output VAT initially declared for the year, 23 subject to a minimum of EUR 500, 600 or 700, depending on the amount of turnover concerned.
Nende perioodide puhul, mille kohta on esitatud deklaratsioon, on makse 1–2% esialgu maha arvutatud sisendkäibemaksust, pluss 1–2% esialgu maksustamisperioodil deklareeritud käibemaksust, 23kusjuures olenevalt asjaomase käibe suurusest on miinimummakseks 500, 600 või 700 eurot.
For each year in respect of which no returns were originally filed, a flatrate sum of EUR 1 500 for individuals, and EUR 3 000 for companies, is payable, regardless of the actual amount of underdeclaration or non-declaration.
Iga perioodi osas, mille kohta ei esitatud esialgu ühtegi deklaratsiooni, tuleb füüsilistel isikutel teha 1500 euro ja äriühingutel 3000 euro suurune kindlasummaline makse, olenemata vähem deklareeritud või deklareerimata jäetud tegelikust summast.
If a taxable person has filed no VAT returns at all for any of the tax years in question, he cannot benefit from the amnesty under Articles 8(4) or 9.
Kui maksukohustuslane ei ole esitanud ühegi kõnealuse maksustamisperioodi kohta ühtegi käibemaksudeklaratsiooni, ei või ta kasutada artikli 8 lõike 4 või artikli 9 kohast amnestiat.
However, he may benefit from the amnesty provisions in either Article 8 or Article 9 if he has (a) filed (complete or incomplete) returns for any of the tax years in question but none for other years, or (b) filed returns for all of the tax years in question, but some or all of those returns are incomplete or inaccurate.
Sellegipoolest võib ta tugineda artikli 8 või artikli 9 amnestiasätetele, kui ta on a) esitanud (täielikud või ebatäielikud) deklaratsioonid mõne kõnealuse maksustamisperioodi kohta, kuid mitte ühtegi deklaratsiooni teiste perioodide kohta, või on b) esitanud deklaratsioonid kõigi kõnealuste maksustamisperioodide kohta, kuid mõned või kõik neist deklaratsioonidest on ebatäielikud või ebaõiged.
On that basis, a taxable person using the procedure under Article 8 will pay an
Selle kohaselt tasub artiklis 8 sätestatud menetlust kasutav maksukohustuslane
23 — The percentage falls even lower for amounts payable in excess of EUR 11 600 000, which are reduced by 80% — thus to 0.2% of the input and/or output tax initially declared.
23 – See protsent on veelgi madalam summade puhul, mis ulatuvad üle 11 600 000 euro ja mida vähendatakse 80% võrra – seega kuni 0,2% esialgu deklareeritud sisendkäibemaksust ja/või tasumisele kuuluvast käibemaksust.
When, in respect of a particular tax year, a taxable person files a supplementary return under the Article 8 procedure, showing a greater amount of taxable added value (difference between taxed inputs and taxable outputs) than that originally declared, then (a) he must pay an amount equal to the
Kui maksukohustuslane esitab konkreetse maksustamisperioodi kohta artiklis 8 sätestatud korra kohaselt täiendava deklaratsiooni, näidates esialgu deklareeritust suuremat maksustatavat lisandväärtust (maksustatud sisendite ja maksustatavate kaupade või teenuste vahe), siis a) peab ta
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-132/06 procedure appears advantageous, providing immunity from further investigation in exchange for payment of half the amount of VAT due.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-132/06 tagades tasumisele kuuluvast käibemaksusummast poole tasumise eest vabanemise edasisest uurimisest.
Where it has been more extensive (and thus perhaps more likely to be due to intentional fraud), the Article 9 proced- ure will provide immunity in exchange for payment of an amount equivalent to a smaller (and in extreme cases, vanishingly small 24) proportion of the tax due but not accounted for.
Kui nimetatud summa on suurem (ja seega võib tõenäolisemalt olla tegu tahtliku pettusega), annab artiklis 9 sätestatud menetlus kaitse vastutasuks sellise summa tasumise eest, mis võrdub väiksema (ja äärmuslikel juhtudel kaduvväikse) 24 osaga tasumisele kuuluvast, kuid tasumata jäetud maksust.
amount equal to the full VAT due on his previously undeclared, but now declared, added value — but only in respect of years for which he has not submitted a full, accur- ate return.
summa, mis on võrdne käibemaksuga, mida ta peab tasuma oma varem deklareerimata, kuid nüüd deklareeritud lisandväärtuse pealt – kuid ainult nende perioodide osas, mille kohta ta ei ole esitanud täielikku ja täpset deklaratsiooni.
However, he is thereby protected from any further reassessment in respect of amounts due up to double that amount.
Seeläbi on ta kaitstud tasumisele kuuluva summa edasise ümberarvutamise eest kuni nimetatud summa kahekordse väärtuseni.
It therefore seems unlikely, in practice, that he will declare more than half of his previously undeclared added value.
Seetõttu näib olevat tegelikult ebatõenäoline, et ta deklareerib rohkem kui poole oma varem deklareerimata lisandväärtusest.
The tax authorities will then recover up to half the tax actually due while renouncing any possibility of recovering the other half.
Seega maksuhaldur nõuab sisse kuni pool tegelikult tasumisele kuuluvast maksust, loobudes samas igasugusest võimalusest teist poolt sisse nõuda.