natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 3 August 2001, a decision of the Epitropi Antagonismou ordering interim measures required GSK AEVE to meet the orders of the appellants in the main proceedings for the medicinal products in dispute pending adoption of a final decision in the case.
3. augustil 2001 kohustas Epitropi Antagonismou ajutiste meetmete kohaldamise määruses GSK AEVE-t täitma põhikohtuasjade apellantide asjaomaste ravimite tellimused kuni lõpliku otsuse tegemiseni.
GSK AEVE lodged applications with the Diikitiko Efetio Athinon (Administrative Appeal Court, Athens) for a stay of execution and an annulment of that decision, which that court rejected.
GSK AEVE taotles Dioikitiko Efeteio Athinonis (Ateena haldusvaidluste apellatsioonikohus) määruse täitmise peatamist ning selle tühistamist; mõlemad nõuded jäeti rahuldamata.
Having been informed by GSK AEVE of the difficulties it faced in supplying the wholesalers with the quantities requested, the Ethnikos Organismos Farmakon (National Organisation for Medicines) published a circular on 27 November 2001 which obliged pharmaceuticals companies and all distributors of medicines to deliver quantities equivalent to those required for prescription medicines plus 25%.
GSK AEVE teavitas Ethnikos Organismos Farmakoni (ravimiamet) raskustest nõutavate koguste tarnimisel hulgimüüjatele; Ethnikos Organismos Farmakon avaldas 27. novembril 2001 ringkirja, milles kohustas kõiki ravimitootjaid ja -turustajad tarnima ravimeid koguses, mis vastas retsepti alusel müüdavate ravimite vajadusele, mida oli suurendatud 25% võrra.
Between 30 April 2001 and 11 November 2002, each of the appellants in the main proceedings brought an action before the Polimeles Protodikio Athinon (Court of First Instance, Athens), claiming that the conduct of GSK AEVE in interrupting supplies of medicinal products which had been ordered and distributing them through Farmacenter constituted unfair and anticompetitive acts and an abuse of the dominant position occupied by GSK AEVE on the markets for the medicinal products in dispute.
Ajavahemikul 30. aprill 2001 kuni 11. november 2002 esitasid kõik põhikohtuasjade apellandid Polymeles Protodikeio Athinonile (Ateena esimese astme kohus) hagid, väites, et tellitud ravimite tarnete katkestamine GSK AEVE poolt ning nende turustamine Farmacenteri kaudu kujutas endast ebaausat ning konkurentsivastast tegevust ning GSK AEVE turgu valitseva seisundi kuritarvitamist asjaomaste ravimite turul.
In their applications, those appellants asked for GSK AEVE to be ordered, first, to supply them with quantities of medicines corresponding to the monthly average of those it had delivered to them in the period from 1 January to 31 October 2000 and, second, to pay them damages and compensate them for loss of profits.
Oma hagides taotlesid põhikohtuasjade apellandid, et GSK AEVE-t kohustataks ühelt poolt tarnima neile ravimeid koguses, mis vastab keskmisele igakuisele kogusele, mida GSK AEVE oli neile tarninud 1. jaanuarist kuni 31. oktoobrini 2000, ja teiselt poolt maksma neile hüvitist tekitatud kahju ja saamatajäänud tulu eest.
Some of the applications contained a more specific request for GSK AEVE to be ordered to continue supplies by providing quantities corresponding to the monthly average of medicines that it had delivered to them during the same period plus a certain percentage.
Mõnedes nimetatud hagidest taotleti konkreetsemalt seda, et nimetatud äriühingut kohustataks jätkama ravimitega varustamist ja tarnima neid koguses, mis vastab keskmisele igakuisele kogusele, mida GSK AEVE oli neile samal perioodil tarninud, suurendatuna teatud protsendi võrra.
In view of both the complaints mentioned in paragraph 15 of this judgment and the request for negative clearance that were pending before it, the Epitropi Antagonismou by decision of 22 January 2003 asked the Court a series of questions relating to the interpretation of Article 82 EC in a reference for a preliminary ruling, which was registered at the Court Registry under the number C-53/03.
Kuivõrd Epitropi Antagonismou menetluses olid üheaegselt nii käesoleva kohtuotsuse punktis 15 nimetatud kaebused kui ka sekkumatustõendi taotlus, siis esitas ta 22. jaanuari 2003. aasta otsusega Euroopa Kohtule rea küsimusi EÜ artikli 82 tõlgendamise kohta; see eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis kohtuasjana C-53/03.
Between January and October 2003, the Polimeles Protodikio Athinon gave judgment on the actions commenced by the appellants in the main proceedings against GSK AEVE.
Jaanuarist oktoobrini 2003 otsustas Polymeles Protodikeio Athinon hagide üle, mille põhikohtuasjade apellandid olid esitanud GSK AEVE vastu.
Although it ruled that the actions were admissible, with the exception of the claims for compensation for loss of profits, that court dismissed them as unfounded, on the ground that the refusal on the part of GSK AEVE to supply was not unjustified and could thus not constitute abuse of that company’s dominant position.
Ta luges hagid küll vastuvõetavaks, v.a nõuete osas saamatajäänud tulu hüvitamise kohta, kuid jättis need põhjendamatuse tõttu rahuldamata, leides, et GSK AEVE poolne müümisest keeldumine oli põhjendatud ega saanud seega endast kujutada GSK AEVE turgu valitseva seisundi kuritarvitamist.
The appellants in the main proceedings appealed against those judgments before the Efetio Athinon (Court of Appeal, Athens).
Põhikohtuasjade apellandid kaebasid need kohtuotsused edasi Efeteio Athinoni (Ateena apellatsioonikohus).
GSK AEVE cross-appealed in some of the cases.
Osades neist kohtuasjadest esitas GSK AEVE vastuapellatsioonkaebuse.
That court however suspended its examination of some of the cases before it pending the Court’s decision in respect of the reference for a preliminary ruling made by the Epitropi Antagonismou.
See apellatsioonikohus peatas osade tema menetluses olevate kohtuasjade menetlemise seniks, kuni Euroopa Kohus on teinud otsuse seoses Epitropi Antagonismou esitatud eelotsusetaotlusega.
By its judgment of 31 May 2005 in Case C-53/03 Syfait and Others [2005] ECR I-4609, the Court ruled that it had no jurisdiction to answer the questions referred by the Epitropi Antagonismou, since the latter was not a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
31. mai 2005. aasta otsuses kohtuasjas C-53/03: Syfait jt (EKL 2005, lk I-4609) leidis Euroopa Kohus, et ta ei ole pädev vastama Epitropi Antagonismou esitatud küsimustele, kuivõrd tegemist ei ole kohtuga EÜ artikli 234 tähenduses.
Considering that, in order to deliver its judgments, it is necessary to have answers to the same questions which the Epitropi Antagonismou had referred to the Court, the Efetio Athinon has decided to stay the appeal proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Olles seisukohal, et ta vajab kohtuotsuste tegemiseks vastust samadele küsimustele, mis oli Euroopa Kohtule esitanud Epitropi Antagonismou, otsustas Efeteio Athinon kohtumenetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Is it ultimately the duty of a national competition authority to apply Community competition rules in the same way to markets which function competitively and those in which competition is distorted by State intervention?
Kas siseriiklik kohus on kohustatud kohaldama ühenduse konkurentsieeskirju ühtemoodi nii vabas konkurentsis toimivate turgude kui ka turgude suhtes, kus konkurents on riigi sekkumise tõttu moonutatud?
(a) Do the percentage by which normal domestic consumption is exceeded and/or the loss suffered by an undertaking holding a dominant position compared with its total turnover and total profits constitute appropriate criteria?
Iseäranis: a) Kas on võimalik käsitada sobivate kriteeriumidena tavapärase siseriikliku tarbimise ületamise protsenti ja/või kahju, mis tekkis turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja kogukäibele ja -tulule?
(b) Is an approach entailing the balancing of interests appropriate, and, if so, what are the interests to be compared?
b) Kas on kohane järgida huvide tasakaalul rajanevat lähenemisviisi ning kui jah, siis milliseid huve tuleb kaaluda?
(i) is the answer affected by the fact that the ultimate consumer/patient derives limited financial advantage from the parallel trade and
Täpsemalt: i) Kas vastust mõjutab asjaolu, et lõpptarbijaks olev haige saab paralleelkaubandusest vaid piiratud rahalist kasu?
(ii) is account to be taken, and to what extent, of the interests of social insurance bodies in cheaper medicinal products?
ii) Kas ja mil määral tuleb arvesse võtta sotsiaalkindlustusorganite huvi odavamate ravimite vastu?
(c) What other criteria and approaches are considered appropriate in the present case?’
c) Milliseid teisi kriteeriume ja lähenemisviise saab pidada antud asjas kohasteks?”
By Decision 318/V/2006 of 1 September 2006, the Epitropi Antagonismou ruled on the complaints lodged with it against GSK.
Epitropi Antagonismou otsustas 1. septembri 2006. aasta otsusega 318/V/2006 talle GSK vastu esitatud kaebuste üle.
In the decision it found that GSK did not occupy a dominant position on the markets for Imigran and Serevent in view of their interchangeability with other medicinal products, but that a dominant position existed with respect to Lamictal, on account of the fact that epilepsy sufferers may find it difficult to adjust to other medicines which treat that condition.
Selles otsuses tuvastas ta, et GSK ei omanud turgu valitsevat seisundit seoses ravimitega Imigran ja Serevent, sest need olid asendatavad teiste ravimitega; seevastu tuvastas ta GSK turgu valitseva seisundi seoses Lamictaliga, kuna epilepsiahaigetel võib olla raske kohaneda teiste selle haiguse raviks mõeldud ravimitega.
In the same decision, the Epitropi Antagonismou found that GSK had infringed Article 2 of Law 703/1977 during the period from November 2000 to February 2001, but that there had been no infringement of that article in the period after February 2001 and no infringement of Article 82 EC during either of those periods.
Samas otsuses tuvastas Epitropi Antagonismou, et GSK oli rikkunud seaduse nr 703/1977 artiklit 2 ajavahemikus 2000. aasta novembrist 2001. aasta veebruarini, kuid et pärast seda ajavahemikku ei rikutud enam nimetatud artiklit; samuti tuvastas ta, et kummalgi ajavahemikul ei olnud rikutud EÜ artiklit 82.
The appellants in the main proceedings have applied to the Diikitiko Efetio Athinon for an annulment of that decision.
Põhikohtuasjade apellandid pöördusid Dioikitiko Efeteio Athinoni selle otsuse tühistamiseks.
By order of the President of the Court of 29 January 2007, Cases C-468/06 to C-478/06 were joined for the purposes of the written and oral procedures and the judgment.
Euroopa Kohtu presidendi 29. jaanuari 2007. aasta määrusega on kohtuasjad C-468/06–C-478/06 kirjaliku ja suulise menetluse ning kohtuotsuse huvides liidetud.
By its questions, which it is appropriate to examine together, the referring court essentially asks whether there is an abuse of a dominant position contrary to Article 82 EC if a pharmaceuticals company occupying such a position on the national market for certain medicinal products refuses to meet orders sent to it by wholesalers on
Oma küsimustega, mida on sobilik uurida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas asjaolu, et siseriiklikul turul teatud ravimite osas valitsevat seisundit omav ravimitootja keeldub temale ravimite hulgimüüjate poolt esitatud tellimusi täitmast, sest need hulgimüüjad tegelevad nimetatud ravimite
LÉLOS KAI SIA AND OTHERS account of the fact that those wholesalers are involved in parallel exports of those products to other Member States.
LÉLOS KAI SIA JT paralleelekspordiga teistesse liikmesriikidesse, kujutab endast sellise turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, mis on EÜ artikliga 82 keelatud.
In that context, the referring court asks the Court about the relevance of a series of factors, such as the degree of regulation to which the pharmaceuticals sector is subject in Member States, the impact of parallel trade on the pharmaceuticals com -panies’ revenues, and the question whether that parallel trade is capable of generating financial benefits for the ultimate consumers of the medicinal products.
Selles kontekstis palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul võtta seisukoht rea tegurite osas nagu farmaatsiatoodete sektori reguleerimise tase liikmesriikides, paralleelkaubanduse mõju ravimitootjate tulule ja küsimus sellest, kas selline paralleelkaubandus võib olla nende ravimite lõpptarbijatele rahaliselt kasulik.
In its observations lodged before the Court, GSK AEVE contends that its refusal to supply the requested quantities of medicinal products to the appellants in the main proceedings does not constitute an abuse.
GSK AEVE väidab Euroopa Kohtule esitatud märkustes, et tema keeldumine tarnida põhikohtuasjade apellantidele nõutud kogused ravimeid ei saa endast kujutada kuritarvitust.
First, it was not a case of an actual refusal inasmuch as, apart from a period of a few weeks between November 2000 and February 2001, GSK AEVE was always prepared to supply the wholesalers with sufficient quantities.
Esiteks ei ole tema arvates tegemist tegeliku tarnimisest keeldumisega, sest kui mõne nädala pikkune ajavahemik novembrist 2000 veebruarini 2001 välja arvata, siis on ta alati olnud valmis tarnima hulgimüüjatele piisavaid koguseid.
Second, it did not put the wholesalers at risk of being eliminated from the market, since its supplies enabled them to cover all the requirements of the Greek market, and even requirements that went beyond those of that market.
Teiseks ei asetanud ta seeläbi viimaseid olukorda, kus neid oleks ähvardanud turult kõrvaldamine, sest GSK AEVE tarned võimaldasid katta kõik Kreeka turu vajadused, pigem võib öelda, et ravimeid tarniti isegi turu vajadusi ületavas koguses.
According to GSK AEVE, the decisive factors for the question whether the conduct of a company that refuses to supply certain goods is abusive depend on the economic and regulatory context of the situation in question.
GSK AEVE väidab, et kriteeriumid, mis võimaldavad kindlaks teha, kas kauba tarnimisest keelduva ettevõtja tegevus kujutab endast kuritarvitust, sõltuvad asjaomase olukorra majanduslikust ja õiguslikust kontekstist.
Thus, in the case of a supply restriction in medicinal products in order to limit parallel trade, it is necessary to take into account the omnipresent regulation of prices and distribution in the pharmaceuticals sector, the negative consequences of an unlimited parallel trade upon the investments of pharmaceuticals companies in the field of research and development, and the minimal benefit of that trade for the final consumers of those products.
Kuivõrd tegemist on sellise ravimite tarne piiramisega, mille eesmärk on paralleelkaubanduse piiramine, siis tuleb arvestada ka farmaatsiatoodete sektori laiaulatusliku reguleeritusega hindade ja turustamise osas, piiramatu paralleelkaubanduse negatiivsete tagajärgedega ravimitootjate investeeringutele uurimis- ja arendustegevustesse ning sellise kaubanduse piiratud kasulikkusega nende ravimite lõpptarbijatele.
By contrast, the appellants in the main proceedings, as well as the Italian and Polish Governments and the Commission of the European Communities, maintain in their observations that the refusal by an undertaking in a dominant position to supply medicinal products to wholesalers with the aim of restricting parallel trade constitutes in principle an abuse of a dominant position within the meaning of Article 82 EC.
Nii põhikohtuasjade apellandid kui ka Itaalia ja Poola valitsus ning Euroopa Ühenduste Komisjon leiavad seevastu oma märkustes, et turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja keeldumine ravimite tarnimisest hulgimüüjatele paralleelkaubanduse piiramise eesmärgil kujutab endast põhimõtteliselt turgu valitseva seisundi kuritarvitamist EÜ artikli 82 tähenduses.
According to them, none of the factors raised by the referring court and which were taken up by GSK AEVE to justify its refusal to supply is capable of altering the abusive nature of that practice.
Nende arvates ei ole ükski teguritest, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitas ja mida GSK AEVA rõhutas, et õigustada tarnimisest keeldumist, piisav vähendamaks sellise käitumise kuritarvitavat iseloomu.
The existence of a refusal to supply liable to eliminate competition
Konkurentsi kadumist tingiva tarnimisest keeldumise olemasolu
Article 82 EC prohibits any abuse by one or more undertakings of a dominant pos -ition within the common market or in a substantial part of it as incompatible with the common market in so far as it may affect trade between Member States.
Tuleb meenutada, et EÜ artikkel 82 keelab ühisturus või selle olulises osas turgu valitseva seisundi kuritarvitamise ühe või mitme ettevõtja poolt kui ühisturuga kokkusobimatu, kuivõrd see võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
According to point (b) of the second paragraph of that article, such abuse may, in particular, consist in limiting production, markets or technical development to the prejudice of consumers.
Sama artikli teise lõigu punkti b kohaselt võivad sellised kuritarvitused seisneda iseäranis toodangu, turgude või tehnilise arengu piiramises tarbijate kahjuks.
The established caselaw of the Court shows that the refusal by an undertaking occupying a dominant position on the market of a given product to meet the orders of an existing customer constitutes abuse of that dominant position under Article 82 EC where, without any objective justification, that conduct is liable to eliminate a trading party as a competitor (see, to that effect, Joined Cases 6/73 and 7/73 Istituto Chemioterapico Italiano and Commercial Solvents v Commission [1974] ECR 223, paragraph 25, and Case 27/76 United Brands and United Brands Continentaal v Commission [1978] ECR 207, paragraph 183).
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et teatud toote turul valitsevat seisundit omava ettevõtja keeldumine täita pikaajalise kliendi tellimusi kujutab endast selle valitseva seisundi kuritarvitamist EÜ artikli 82 tähenduses, kui selleks puudub objektiivne põhjus ja kui selline teguviis tingib kaubanduspartneri konkurentsi kadumise (vt selle kohta 6. märtsi 1974. aasta otsus kohtuasjades 6/73 ja 7/73: Istituto Chemioterapico Italiano ja Commercial Solvents vs. komisjon (EKL 1974, lk 223, punkt 25) ja samuti 14. veebruari 1978. aasta otsus kohtuasjas 27/76: United Brands ja United Brands Continentaal vs. komisjon (EKL 1978, lk 207, punkt 183)).
With regard to a refusal by an undertaking to deliver its products in one Member State to wholesalers which export those products to other Member States, such an effect on competition may exist not only if the refusal impedes the activities of those wholesalers in that first Member State, but equally if it leads to the elimination of effective competition from them in the distribution of the products on the markets of the other Member States.
Mis puudutab ettevõtja keeldumist tarnida oma tooteid teatud liikmesriigis sellistele hulgimüüjatele, kes ekspordivad neid tooteid teistesse liikmesriikidesse, siis võib selline mõju konkurentsile esineda mitte ainult siis, kui selline keeldumine takistab nende hulgimüüjate tegevust viidatud liikmesriigi turul, vaid ka siis, kui see tingib hulgimüüjate tõhusa konkurentsi kadumise nende toodete turustamisel teiste liikmesriikide turgudel.
In this case it is common ground between the parties in the main proceedings that, by refusing to meet the Greek wholesalers’ orders, GSK AEVE aims to limit parallel exports by those wholesalers to the markets of other Member States in which the selling prices of the medicinal products in dispute are higher.
Käesoleval juhul on põhikohtuasjade pooled üksmeelel selles, et Kreeka hulgimüüjate tellimusi täitmast keeldudes oli GSK AEVE eesmärk piirata hulgimüüjate paralleeleksporti teistesse liikmesriikidesse, kus asjaomaste ravimite müügihind oli kõrgem.
In respect of sectors other than that of pharmaceutical products, the Court has held that a practice by which an undertaking in a dominant position aims to restrict parallel trade in the products that it puts on the market constitutes abuse of that dominant position, particularly when such a practice has the effect of curbing parallel imports by neutralising the more favourable level of prices which may apply in other sales areas in the Community (see, to that effect, Case 26/75 General Motors Continental v Commission [1975] ECR 1367, paragraph 12) or when it aims to create barriers to re-importations which come into competition with the distribution network of that undertaking (Case 226/84 British Leyland v Commission [1986] ECR 3263, paragraph 24).
Farmaatsiatoodete sektorist erinevate sektorite osas on Euroopa Kohus leidnud, et tegevus, mille abil valitsevat seisundit omav ettevõtja soovib piirata tema enda turustatavate toodete paralleelkaubandust, kujutab endast selle valitseva seisundi kuritarvitamist; seda eelkõige siis, kui selline tegevus tingib paralleelimpordi vähenemise, sest ühenduse teistes müügitsoonides kehtivad võimalikud madalamad hinnad neutraliseeritakse (vt selle kohta 13. novembri 1975. aasta otsus kohtuasjas 26/75: General Motors Continental vs. komisjon (EKL 1975, lk 1367, punkt 12)) või kui sellise tegevuse eesmärk on takistada reimporti, mis konkureerib selle ettevõtja turustusvõrguga (11. novembri 1986. aasta otsus kohtuasjas 226/84: British Leyland vs. komisjon (EKL 1986, lk 3263, punkt 24)).
Indeed, parallel imports enjoy a certain amount of protection in Community law because they encourage trade and help reinforce competition (Case C-373/90 X [1992] ECR I-131, paragraph 12).
Nimelt kaitseb ühenduse õigus teatud määral paralleelimporti, kuivõrd see soodustab kaubanduse arengut ja konkurentsi tugevdamist (16. jaanuari 1992. aasta otsus kohtuasjas C-373/90: X (EKL 1992, lk I-131, punkt 12)).
In its written observations, GSK AEVE contends that the factors mentioned by the referring court in its questions constitute objective considerations, on the basis of which it cannot be regarded as an abuse for a pharmaceuticals company to limit supplies of medicines to the needs of a given national market when confronted with orders from wholesalers involved in parallel exports to other Member States where the selling prices of those medicines are set at a higher level.
Oma kirjalikes märkustes väidab GSK AEVE, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt eelotsuse küsimustes viidatud elemendid kujutavad endast objektiivseid kaalutlusi, millest tulenevalt ei saa asjaolu, et ravimitootja piirab siseriikliku turu vajadusteks tarnitavate ravimite koguseid, kujutada endast kuritarvitust, kui tegemist on selliste hulgimüüjate tellimustega, kes tegelevad ravimite paralleelekspordiga teistesse liikmesriikidesse, kus nende müügihind on kõrgem.
In order to determine whether the refusal by a pharmaceuticals company to supply medicinal products to such wholesalers indeed falls within the prohibition laid down in Article 82 EC, in particular at point (b) of the second paragraph of that article, it must be examined whether, as GSK AEVE maintains, there are objective considerations based on which such a practice cannot be regarded as an abuse of the dominant position occupied by that undertaking (see, to that effect, United Brands and United Brands Continentaal v Commission, paragraph 184, and Case C-95/04 P British Airways v Commission [2007] ECR I-2331, paragraph 69).
Et selgitada välja, kas ravimitootja keeldumine tarnida ravimeid sellistele hulgimüüjatele käib tõepoolest EÜ artiklis 82 ja täpsemalt selle artikli teise lõigu punktis b sätestatud keelu alla, tuleb seega uurida, kas – nagu väidab GSK AEVE – esineb objektiivseid kaalutlusi, millest tulenevalt ei saa sellist tegevust käsitada ettevõtja turgu valitseva seisundi kuritarvitamisena (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus United Brands ja United Brands Continentaal vs. komisjon (punkt 184) ja 15. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-95/04 P: British Airways vs. komisjon (EKL 2007, lk I-2331, punkt 69)).
The abusive nature of the refusal to supply
Tarnimisest keeldumise käsitamine kuritarvitusena