natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As was mentioned in paragraph 89 above, the three pleas raised in the application and alleging infringement of the principle of sound administration, a manifest error of assessment and infringement of the principle of non-discrimination essentially seek to show that the Council was wrong not to invite the applicant, prior to the automatic elimination of the latter’s tender by reason of the abnormally low number of hours proposed by the applicant and in accordance with the principle that the constituent elements of that tender should be verified after due hearing of the parties laid down in Article 139(1) of the Implementing Rules, to provide it with evidence that the tender was a genuine one.
Nagu eespool punktis 89 märgitud, soovitakse hagiavalduses esitatud kolme väitega, mis käsitlevad vastavalt üldist hea halduse põhimõtte rikkumist, ilmset hindamisviga ja diskrimineerimise keelu põhimõtte rikkumist, sisuliselt näidata, et nõukogul ei olnud õigus, kui ta enne hageja pakkumuse automaatselt tagasilükkamist põhjusel, et pakutud teenusetundide arv oli põhjendamatult madal, ei kutsunud kooskõlas rakendusmääruse artikli 139 lõikes 1 sätestatud osalejate ärakuulamisega kontrolli põhimõttega hagejat üles esitama talle tõendeid oma pakkumuse tõsiseltvõetavuse kohta.
Consequently, it is appropriate to start by examining the fourth plea, alleging infringement of Article 139(1) of the Implementing Rules.
Seetõttu tuleb kõigepealt analüüsida neljandat väidet, mis käsitleb rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 rikkumist.
In that respect, it is necessary, in the first place, to determine whether the concept of abnormally low tender extends, as the Council submits, only to the price criterion in the tender assessed by the contracting authority or, as the applicant essentially claims, that concept also extends to other criteria which apply to the evaluation of tenders.
Selleks tuleb esiteks kindlaks teha, kas mõiste „põhjendamatult madal pakkumus” viitab vaid hankija poolt analüüsitava pakkumuse hinnakriteeriumile, nagu väidab nõukogu, või viitab see mõiste ka teistele pakkumuste hindamise kriteeriumidele, nagu hageja sisuliselt väidab.
According to the case-law, since the requirements laid down by Article 29(5) of Council Directive 71/305/EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts (OJ, English Special Edition 1971 (II), p. 682), by Article 37(1) of Directive 92/50 and by Article 30(4) of Directive 93/37 are in substance identical to those laid down by Article 139(1) of the Implementing Rules, the following considerations apply equally in relation to the interpretation of the last-mentioned provision (see, by way of analogy, Joined Cases C-285/99 and C-286/99 Lombardini and Mantovani [2001] ECR I-9233, paragraph 50).
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et kuna nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/305/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (EÜT L 185, lk 5), artikli 29 lõige 5, direktiivi 92/50 artikli 37 lõige 1 ja direktiivi 93/37 artikli 30 lõige 1 on peaaegu samas sõnastuses kui rakendusmääruse artikli 139 lõige 1, siis kehtivad alljärgnevad kaalutlused ka viimati nimetatud normi tõlgendamisel (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu 27. novembri 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-285/99 ja C-286/99: Lombardini ja Mantovani, EKL 2001, lk I-9233, punkt 50).
It must also be pointed out that the Court of Justice held in paragraph 67 of the judgment in Lombardini and Mantovani, cited in paragraph 93 above, that it was undisputed that Article 30(4) of Directive 93/37 did not define the concept of an abnormally low tender and, a fortiori, did not determine the method of calculating an anomaly threshold.
Peale selle tuleb märkida, et eespool punktis 93 viidatud kohtuasja Lombardini ja Mantovani punktis 67 tõdes Euroopa Kohus, et oli selge, et direktiivi 93/37 artikli 30 lõige 4 ei defineerinud põhjendamatult madala pakkumuse mõistet ega määranud a fortioiri kindlaks kõrvalekalde määra arvutamise meetodit.
In the same case, the Advocate General was of the opinion that the concept of an abnormally low tender was not an abstract one, but was very precise and had to be determined for each contract according to the specific purpose it was intended to fulfil (Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Lombardini and Mantovani, cited in paragraph 93 above, points 32 and 35).
Samas kohtuasjas leidis kohtujurist, et põhjendamatult madala pakkumuse kontsept ei olnud abstraktne kontsept, vaid väga täpne mõiste, mis tuli iga hanke puhul kindlaks määrata hangitava teenuse konkreetsest esemest lähtudes (kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek eespool punktis 93 viidatud kohtuasjas Lombardini ja Mantovani, punktid 32 ja 35).
In the present case, the Court finds, first, that there is no definition of the anomaly threshold and of the concept of abnormally low tender, within the meaning of Article 139(1) of the Implementing Rules, in the Financial Regulation or the Implementing Rules.
Käesolevas asjas leiab Esimese Astme Kohus ühelt poolt, et finantsmääruses ega rakendusmääruses ei ole kõrvalekalde määra ega põhjendamatult madala pakkumuse mõistet rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 tähenduses.
Secondly, there is no express provision in that article to the effect that the concept of abnormally low tender cannot be applied to criteria other than that of price.
Teiselt poolt ei tulene ka sama artikli teistest sätetest sõnaselgelt, et põhjendamatult madala pakkumuse mõistet ei võiks kohaldada teistele kriteeriumidele peale maksumuse.
Consequently, in order to define the material scope of the concept of abnormally low tender within the meaning of Article 139(1) of the Implementing Rules, it is necessary, first of all, to take as a basis the objective pursued by that provision.
Järelikult tuleb selleks, et määrata kindlaks põhjendamatult madala pakkumuse mõiste sisuline kohaldamisala rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 tähenduses, kõigepealt lähtuda selle normi eesmärgist.
As was mentioned in paragraph 88 above, where a contracting authority considers that a tender is abnormally low, Article 139(1) of the Implementing Rules obliges it to allow the tenderer to clarify or even to explain the nature of its tender before rejecting that tender.
Nagu eespool punktis 88 meenutatud, on hankijal rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 alusel juhul, kui talle tundub, et pakkumus on põhjendamatult madal, kohustus lasta enne pakkumuse tagasilükkamist pakkujal oma pakkumust selgitada või isegi põhjendada.
More precisely, it is clear from the caselaw that it is essential that each tenderer suspected of submitting an abnormally low tender should have the opportunity effectively to state its point of view in that respect, giving it the opportunity to supply all explanations as to the various elements of its tender at a time when it is aware not only of the anomaly threshold applicable to the contract in question and of the fact that its tender has appeared abnormally low, but also of the precise points which have raised questions on the part of the contracting authority (Lombardini and Mantovani, cited in paragraph 93 above, paragraph 53).
Täpsemalt tuleneb kohtupraktikast, et on oluline, et igal pakkujal, kelle puhul tekib kahtlus, et ta on esitanud põhjendamatult madala pakkumuse, oleks õigus teatavaks teha oma seisukoht selles küsimuses ja talle oleks antud võimalus esitada oma pakkumuse erinevate koostisosade kohta kõik tõendid ajal, mil talle on saanud teatavaks mitte ainult kõnealuse hanke kõrvalekalde määr ja see, et tema pakkumus on osutunud põhjendamatult madalaks, vaid ka need konkreetsed asjaolud, mis hankijal küsimusi tekitasid (eespool punktis 93 viidatud kohtuotsus Lombardini ja Mantovani, punkt 53).
At the same time, the Court of Justice stated that the existence of a proper exchange of views, at an appropriate time in the procedure for examining tenders, between the contracting authority and the tenderer constitutes a fundamental requirement, in order to prevent the contracting authority from acting in an arbitrary manner and to ensure healthy competition between undertakings (Lombardini and Mantovani, cited in paragraph 93 above, paragraph 57).
Samas kohtuasjas sedastas Euroopa Kohus, et niisuguse tegeliku seisukohtade vahetuse toimumine kujutab endast põhinõuet, vältimaks hankija meelevaldsust ja tagamaks ausat konkurentsi ettevõtjate vahel (eespool punktis 93 viidatud kohtuotsus Lombardini ja Mantovani, punkt 57).
It follows that Article 139(1) of the Implementing Rules enshrines a fundamental requirement in the field of public procurement, which obliges a contracting authority to verify, after due hearing of the parties and having regard to its constituent elements, every tender appearing to be abnormally low before rejecting it.
Eeltoodust tuleneb, et rakendusmääruse artikli 139 lõige 1 kehtestab ühe riigihangete valdkonna põhinõude, mis kohustab hankijat enne iga põhjendamatult madalana näiva pakkumuse tagasilükkamist seda pärast osalejate nõuetekohast ärakuulamist pakkumuse koostisosade seisukohalt kontrollima.
Next, the Court notes that Article 97(2) of the Financial Regulation provides that contracts may be awarded by the automatic award procedure or by the best-value-for-money procedure and that, as regards the latter form of procedure, Article 138(2) of the Implementing Rules states that the tender to be accepted is the one with the best pricequality ratio, taking into account criteria justified by the subject of the contract such as the price quoted, technical merit, aesthetic and functional characteristics, environmental characteristics, running costs, profitability, completion or delivery times, after-sales service and technical assistance.
Esimese Astme Kohus tuletab veel meelde, et finantsmääruse artikli 97 lõike 2 kohaselt võib hankelepinguid sõlmida vähempakkumise või majanduslikult soodsaima pakkumuse valimise abil ja et teise viisi puhul näeb rakendusmääruse artikli 138 lõige 2 ette, et majanduslikult soodsaim pakkumus on parima hinna ja kvaliteedi suhtega pakkumus, võttes arvesse lepingu esemega põhjendatud kriteeriume, näiteks määratud hind, tehnilised eelised, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, keskkondlikud omadused, jooksvad kulud, tasuvus või tarnetähtajad, müügijärgne teenindamine ja tehniline abi.
The Court is accordingly of the view that, where the contract is awarded to the tender offering best value for money, the fundamental requirement referred to in paragraph 98 above applies not only to the price criterion under the tender evaluated but also to the other criteria referred to in Article 138(2) of the Implementing Rules, since those criteria allow an anomaly threshold to be determined beneath which a tender submitted in the tender procedure in question is suspected to be abnormally low, within the meaning of Article 139(1) of the Implementing Rules.
Esimese Astme Kohus leiab, et kui hankeleping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumuse esitajaga, siis kohaldatakse eespool punktis 98 viidatud põhinõuet mitte ainult analüüsitava pakkumuse hinnakriteeriumile, vaid ka teistele rakendusmääruse artikli 138 lõikes 2 nimetatud kriteeriumidele, kui need võimaldavad kindlaks teha kõrvalekalde määra, millest madalam kõnealuses hankemenetluses esitatud pakkumus näib olevat põhjendamatult madal rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 tähenduses.
In the second place, it is necessary to determine in the light of the above whether the Council was, as the applicant submits, obliged in the present case to comply with the procedure for verification after due hearing of the parties laid down in Article 139(1) of the Implementing Rules.
Teiseks tuleb hinnata, kas eeltoodud kaalutlusi arvestades oli nõukogu käesolevas asjas kohustatud järgima osalejate ärakuulamisega kontrollimenetlust rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 tähenduses, nagu hageja väidab.
In that regard, the Court notes that the award procedure in question was that of the tender offering best value for money.
Esimese Astme Kohus märgib sellega seoses, et hankelepingu sõlmimise viis oli majanduslikult soodsaima pakkumuse valimine.
In addition, it is not in dispute that, of the criteria which were relevant, the criterion regarding the average of the total number of hours proposed related to the qualitative aspect of the applicant’s tender and constituted one of the various elements of its tender for the purposes of the caselaw referred to in paragraph 97 above.
Peale selle on selge, et kehtestatud valikukriteeriumide hulgas näitas pakutud tundide koguarvu keskmine hageja pakkumuse kvalitatiivset külge ja oli üks pakkumuse erinevatest koostisosadest eespool punktis 97 viidatud kohtupraktika tähenduses.
Lastly, in accordance with the provisions of the specifications referred to in paragraph 16 above, that criterion allowed an anomaly threshold to be determined, beneath which the tender in question was to be automatically eliminated.
Vastavalt eespool punktis 16 viidatud kirjelduste sätetele võimaldas nimetatud kriteerium kindlaks teha kõrvalekalde määra, millest allapoole jäämise korral lükati asjaomane pakkumus automaatselt tagasi.
As is clear from the Council’s letter of 22 October 2004 and as the Council expressly confirmed at the hearing in reply to a question from the Court, it is on the basis of the latter criterion that the applicant’s tender was rejected, on the sole ground of the excessively low nature of the total number of hours included in that tender.
Nagu tuleneb nõukogu 22. oktoobri 2004. aasta kirjast, mida ka nõukogu kohtuistungil vastuseks Esimese Astme Kohtu küsimusele sõnaselgelt kinnitas, lükati hageja pakkumus tagasi just viimati nimetatud kriteeriumi alusel ning ainuüksi põhjusel, et selles pakkumuses toodud tundide koguarv oli liiga madal.
Moreover, it is plain that the Council did not arrange any hearing of the parties, within the meaning of Article 139(1) of the Implementing Rules, in relation to the applicant’s tender prior to its being eliminated automatically.
Lisaks tuleb tõdeda, et nõukogu ei viinud enne hageja pakkumuse automaatset tagasilükkamist läbi mingisugust osalejate ärakuulamisega kontrollimenetlust rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 tähenduses.
That being the case, the Council has infringed the provisions of Article 139(1) of the Implementing Rules.
Nendel asjaoludel rikkus nõukogu rakendusmääruse artikli 139 lõiget 1.
That conclusion cannot be affected by the fact that, as the Council argues in its reply, while the applicant’s total number of hours was 25.2% lower than that of the successful tenderer, its total price was, by contrast, 3.7% beneath that of that tenderer.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla ka nõukogu poolt väidetav asjaolu, et kuigi hageja pakutud tundide arv oli 25,5% võrra väiksem kui edukaks tunnistatud pakkuja pakkumus, oli tema kogumaksumus seevastu 3,7% edukaks tunnistatud pakkuja omast madalam.
It is sufficient to point out once again that, as is clear from the Council’s letter of 22 October 2004, the applicant’s tender was excluded on the sole ground that the total number of hours included in that tender was excessively low.
Piisab, kui taas tõdeda, et nagu nõukogu 22. oktoobri 2004. aasta kirjast tuleneb, lükati hageja pakkumus tagasi ainuüksi põhjusel, et selles pakkumuses toodud tundide koguarv oli liiga madal.
It follows from the foregoing that the fourth plea, alleging infringement of Article 139(1) of the Implementing Rules, is well founded.
Eeltoodud arutluskäigust tuleneb, et neljas väide, mis käsitleb rakendusmääruse artikli 139 lõike 1 rikkumist, on põhjendatud.
Consequently, without it being necessary to rule on the merits of the first three pleas raised in support of the action for annulment, the decision of 13 October 2004 should be annulled, in so far as it relates to Lot No 2.
Järelikult tuleb 13. oktoobri 2004. aasta otsus hanke osasse nr 2 puutuvas osas tühistada, ilma et oleks vaja teha otsust tühistamishagi toetuseks esitatud kolme esimese väite põhjendatuse kohta.
The claims for damages
Kahju hüvitamise nõuded
The applicant considers that the wrongful rejection of each of its tenders by the Council has caused it damage and seeks compensation for that damage, which it assesses, by multiplying the annual price of its tender by the period of the contract (three years), at EUR 1 481 317.65, together with interest at the rate of 7% a year.
Hageja leiab, et tema kahe pakkumuse tagasilükkamine nõukogu poolt tekitas talle kahju, ja nõuab nimetatud kahju hüvitamist, mille ta oma pakkumuse aastase maksumuse korrutamisel lepingu kestusega (3 aastat) hindab 1 481 317,65 eurole, millele on lisatud intress 7% aastas.
With respect to the existence of a wrongful act, it submits that the Council plainly committed a serious and manifest wrongful act, as regards Lot No 1, by failing to verify that its tender was correct and, as regards Lot No 2, by infringing the provisions of the Financial Regulation and the Implementing Rules.
Mis puutub vea olemasollu, siis kinnitab hageja, et nõukogu on vaieldamatult teinud tõsise ja ilmse vea esiteks seoses hanke osaga nr 1, jättes kontrollimata tema pakkumuse õigsuse, ja teiseks seoses hanke osaga nr 2, rikkudes finantsmääruse ja rakendusmääruse norme.
With regard to the actual harm suffered, the applicant argues that the wrongful rejection of each of its tenders has led to a considerable loss of profits, which threatens its very survival.
Mis puutub kahju tegelikkusse, siis väidab hageja, et tema kahe pakkumuse õigusvastane tagasilükkamine tekitab märkimisväärse saamatajäänud tulu, mis seab ohtu tema tegevuse jätkamise.
First, and in the alternative, the applicant invites the Court, should the latter not be satisfied in the present case with its claims for compensation for the damage suffered by it as a result of the rejection of each of its tenders, to make an immediate award in its favour of EUR 500 000 by way of interim damages.
Teise võimalusena palub hageja Esimese Astme Kohtul esiteks, et juhul kui see kohus ei ole antud hetkel veendunud tema nõude õigustatuses seoses selle kahjuga, mida ta tema kahe pakkumuse tagasilükkamise tagajärjel kandis, mõista tema kasuks välja ajutine hüvitis 500 000 euro suuruses summas.
Secondly, it proposes that prior to adjudicating definitively on the amount of the damages the Court should appoint an accountant to calculate the profits, both direct and indirect, that it would have earned from the award of each of the contracts.
Teiseks teeb ta Esimese Astme Kohtule ettepaneku määrata enne kahjuhüvitise lõpliku summa kindlaksmääramist ekspert-raamatupidaja, kes arvutaks välja need otsesed ja kaudsed tulud, mida hankelepingu sõlmimine talle oleks andnud.
As regards the existence of a causal link between the wrongful act and the damage suffered, the applicant is of the view that the principle of proximate causes requires that the Court examine whether it would have suffered the same damage in the absence of any wrongful act committed by the Council.
Mis puutub põhjusliku seose olemasollu tehtud vea ja kantud kahju vahel, siis on hageja arvamusel, et võrdsete tingimuste põhimõttest lähtudes peab Esimese Astme Kohus uurima, kas ta oleks kandnud samasugust kahju ka siis, kui nõukogu ei oleks ühtegi viga teinud.
It argues in that regard that since the Council excluded both of its tenders automatically it is not possible in the present case to assess the damage in this way.
Sellega seoses märgib hageja, et kuna nõukogu lükkas tema kaks pakkumust automaatselt tagasi, siis ei ole antud hetkel võimalik niisugust kahju uurimist läbi viia.
According to the applicant, since the Council did not annex the original evaluation report to its defence, the Court cannot scrutinise the Council’s reasoning and determine on what basis the applicant’s tenders might, even without the Council acting wrongfully, have been excluded from the tender procedure at issue.
Hageja leiab, et kuna nõukogu ei lisanud kostja märkustele hindamisaruande originaali, siis on Esimese Astme Kohtul võimatu kontrollida nõukogu arutluskäiku ja seda, millisel alusel oleks need pakkumused võidud vaidlusaluses hankemenetluses tagasi lükata, kui nõukogu ei oleks vigu teinud.
The Council considers, as regards Lot No 1, that it did not commit any manifest error of assessment.
Nõukogu leiab, et seoses hanke osaga nr 1 ei ole ta teinud ühtegi ilmset hindamisviga.
It adds that, even if it were to be accepted that it should be held liable for such an error, the applicant has not established that such an error was serious and manifest, that there was any actual harm suffered or the existence of a causal link between them.
Ta lisab, et kui oletada, et ta on niisuguse vea tegemise eest vastutav, ei tõenda hageja ei selle vea tõsidust ega ilmsust, tegeliku kahju olemasolu ega nendevahelist põhjuslikku seost.
As regards Lot No 2, the Council is of the view that it did not infringe the principles of sound administration and non-discrimination, and that it also did not commit a manifest error of assessment.
Seoses hanke osaga nr 2 on nõukogu seisukohal, et ta ei ole rikkunud hea halduse ega diskrimineerimise keelu põhimõtteid ega teinud ilmset hindamisviga.
It adds that, even if it were to be accepted that it should be held liable for such an infringement, the applicant has not established that such an error was serious and manifest, that there was any actual harm suffered or the existence of a causal link between them.
Ta lisab, et kui oletada, et ta on niisuguse vea tegemise eest vastutav, ei tõenda hageja ei selle vea tõsidust ega ilmsust, tegeliku kahju olemasolu ega nendevahelist põhjuslikku seost.
It submits that, contrary to what the applicant maintains, the criteria for awarding marks in respect of Lot No 2 clearly allowed it to evaluate the applicant’s tender.
Nõukogu kinnitab, et vastupidi hageja väitele võimaldasid punktide andmise kriteeriumid tal osa nr 2 puhul vaieldamatult hageja pakkumust hinnata.
The Council notes that 75% of those marks were allocated pursuant to calculations based on information provided by tenderers, while the remaining 25% were allocated pursuant to the evaluation that had been carried out.
Nõukogu tuletab meelde, et 75% nendest punktidest oli antud pakkujate esitatud andmete põhjal tehtud arvutuste alusel ja ülejäänud 25% oli antud hindamispunktidena.
Lastly, under reference to an ‘ordinary’ evaluation (described by the Council as being ‘based on the documentation actually submitted by the applicant on the assumption that it was not excluded from the tender process’) and a ‘theoretical’ evaluation (described by the Council as being ‘based on the award to the applicant [of the maximum number of marks awarded] to the tenderer who was given the highest number of marks for each criterion, save where the criterion is based on mathematical information contained in the tender’), the Council claims that it can show that, as regards both Lot No 1 and Lot No 2, the applicant’s tenders did not rank first and that, as a result, the requirement that actual harm must have been suffered is not satisfied in the present case.
Tuginedes „tavalisele” hinnangule (mis nõukogu kirjelduse kohaselt „põhineb hageja poolt tegelikult esitatud toimiku andmetel, oletades, et see ei ole tagasi lükatud”) ja „teoreetilisele” hinnangule (mis nõukogu kirjelduse kohaselt „põhineb hagejale [maksimaalse punktide arvu] andmisel, mis anti edukaks osutunud pakkujale iga kriteeriumi puhul, välja arvatud juhul, kui kriteerium põhineb pakkumuses sisalduvatel matemaatilistel andmetel”), väidab nõukogu tõendavat, et hageja pakkumused ei oleks ei osa nr 1 ega osa nr 2 puhul saavutanud esimest kohta ja järelikult ei ole tegeliku kahju olemasolu tingimus käesoleval juhul täidetud.
In any event, both as regards Lot No 1 and Lot No 2, even if the Court were, contrary to all probability, to accept the applicant’s claims for damages, the Council is of the view that the damages sought by the applicant should be recalculated and limited to
Nõukogu on seisukohal, et isegi kui oletada, et juhtub võimatu ja Esimese Astme Kohus rahuldab hageja kahju hüvitamise nõuded nii seoses hanke osaga nr 1 kui ka