natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Adem Demaçi dictatorship, and the writer Taslima Nasreen, exiled from her country, Bangladesh, for fighting for women’s emancipa tion and the defence of non-Muslim minorities.
Adem Demaçi diktatuuri poolt; samuti oma kodumaalt, Bangladeshist naiste ja mittemoslemitest vähemuste õiguste kaitsmise eest välja saadetud kirjaniku Taslima Nasrini.
The French organisation ‘Reporters without Borders’ and the Belarusian Journalists Association were also recognised.
Samuti on auhinnasaajate hulgas Prantsusmaa organisatsioon„Piirideta ajakirjanikud” ja Valgevene ajakirjanike liit.
So were the Ladies in White (Damas de Blanco) for their work for political prisoners in Cuba, and Hauwa Ibrahim for her work as a defence lawyer for women and children who are victims of sharia law in Nigeria.
Siit leiame ka „Nai-sed valges”(Damas de Blanco), organisatsiooni, mis võitleb poliitvangide õiguste eest Kuubas, ja Hauwa Ibrahimi, seoses tema tööga advokaadina Nigeerias šariaadi ohvriks langenud naiste ja laste kaitsmisel.
Award of the prize is a symbolic gesture but it also supports the activities of those who work for the values upheld by the European Parliament.
Auhinna kätteandmine on küll vaid sümboolne žest, kuid see võimaldab samas ka toetada nende tegevust, kes kaitsevad Euroopa Parlamendi jaoks olulisi väärtusi.
The media interest in the event also provides an opportunity to publicly condemn the countries that violate human rights and democratic principles and,
Ka sündmusega kaasnev meediatähelepanu võimaldab avalikult hukka mõista riike, kus rikutakse inimõigusi ja demokraatlikke põhimõtteid, samuti võimaldab see nii mõnelgi juhul kaitsta
In 2007 the leaders of Parliament’s political groups decided
Siit leiame ka„Mai väljaku emad”, kes on kolmekümne aasta jooksul pidanud Argentiinas võitlust, et leida üles oma pojad, kes rööviti sõjaväelise
Other winners are Las Madres de la Plaza de Mayo, who fought for 30 years in Argentina to find their children who had been seized by the military
2007. aastal määrasid Euroopa Parlamendi fraktsioonide juhid,
14 the authorities of the PRC have made a fundamental change in their policy on human rights’.
Moraalne, eetiline ja õiguslik vastutustunne. Sellega on kõik öeldud.
The tragic events in Tibet at the beginning of 2008 have unfortunately conrmed its fears.
Kui Euroopa elanikud peavad kuskil välja näitama Sahharovi auhinna kohast„moraalset, eetilist ja õiguslikku vastutustunnet”, siis kindlasti Hiinas.
People throughout the world have been profoundly shocked by the repression of the Tibetan people, especially Buddhist monks.
Euroopa Parlament on korduvalt hukka mõistnud inimõiguste rikkumised selles riigis, eelkõige Tiibetis.
What are these peaceful people asking for? Respect for their ethnic, cultural and religious identity.
1996. aastal andis Euroopa Parlament Sahharovi auhinna vangistatud teisitimõtlejale Wei Jingshengile.
José Alexandre ‘Xanana’ Gusmão to award the prize to Salih Mahmoud Osman.
José Alexandre „Xanana” Gusmão kes teevad auhinna väljaandmise lõpliku otsuse, auhinna Salih Mahmud Osmanile.
This Sudanese lawyer who works with the Sudan Organisation Against Torture, has for over two decades provided free legal aid to victims of human rights abuses in his country.
See Sudaani advokaat, kes töötab piinamise vastu võitlevas organisatsioonis Sudaanis, on enam kui kahekümne aasta jooksul andnud tasuta õigusabi inimõiguste rikkumise ohvritele oma riigis.
In an interview in Strasbourg when he received the prize, he said ‘It is an incredible honour to receive the same prize that Nelson Mandela, the legend, received’. Speaking of Darfur, he added, ‘I will be calling on the leaders of Europe to think about their moral, ethical and legal responsibility’.
Auhinna vastuvõtmisel Strasbourgis ütles advokaat: „Mulle on ülim au võtta vastu sama auhind, mille sai legendaarne Nelson Mandela,”ning vihjates Dārfūri kriisile:„Ma loodan selles küsimuses Euroopa juhtide moraalsele, eetilisele ja õiguslikule vastutustundele”.
On 5 July 2001, eight days before the decision to award the Olympic Games to China, it adopted a resolution in which it invited ‘the International Olympic Committee to reconsider Beijing’s candidacy when
5. juulil 2001 ehk kaheksa päeva enne olümpiamängude korraldamisõiguse andmist Hiinale
The European Parliament has supported these claims on numerous occasions, by calling on the Chinese
2008. aasta alguse traagilised sündmused Tiibetis on kahjuks parlamendi hirme kinnitanud.
Moral, ethical and legal responsibility.
Oma etnilise, kultuurilise ja usulise identiteedi austamist.
That says it all.
Euroopa
2003 The United Nations and its Secretary-General Kofi Annan
2003 ÜRO ja selle peasekretär Kofi Annan
2004 Zhanna Litvina, Chairwoman of the Belarusian Association of Journalists
2004 Žanna Litvina, Valgevene Ajakirjanike Liidu esimees
Finally, on 10 April 2008, the European Parliament adopted a resolution by an overwhelming majority, calling on the 27 Member States to find ‘a common EU position’ on their attendance ‘at the Olympic Games opening ceremony, with the option of non-attend-ance in the event that there is no resumption of dialogue between the Chinese authorities and HH the Dalai Lama’.
Euroopa Parlament kiitis 10. aprillil 2008 lõpuks ülekaaluka häälteenamusega heaks resolutsiooni, milles kutsub 27 liikmesriiki üles „tegema pingutusi, et jõuda ELi ühise seisukohani valitsus- ja riigijuhtide ning ELi kõrge esindaja osalemise suhtes olümpiamängude avatseremoonial, arvestades ka võimalusega osalemisest loobuda, juhul kui ei jätkata dialoogi Hiina ametivõimude ja Tema Pühaduse dalai-laama vahel“.
2005 The Ladies in White, Hauwa Ibrahim and Reporters without Borders
2005 „Daamid valges”, Hauwa Ibrahim ja„Piirideta ajakirjanikud”
Mr Jean-Luc Staedel, philatelic expert, Strasbourg.
Tänuavaldus filateeliaeksperdile Jean-Luc Staedelile (Strasbourg).
Luxembourg:Oce for Ocial Publications of the European Communities
Luxembourg:Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus
Photograph credits:European Parliament n u l l
Fotod:Euroopa Parlament n u l l
Everyone has the right of access to data which has been collected concerning him or her, and the right to have it recti-ed.
Igaühel on õigus tutvuda tema kohta kogutud andmetega ja nõuda nende parandamist.
THE EUROPEAN PARLIAMENT’S POLITICAL GROUPS
EUROOPA PARLAMENDI FRAKTSIOONID
GROUP OF THE EUROPEAN PEOPLE’S PARTY (CHRISTIAN DEMOCRATS) AND EUROPEAN DEMOCRATS – SOCIALIST GROUP IN THE EUROPEAN PARLIAMENT – GROUP OF THE ALLIANCE OF LIBERALS AND DEMOCRATS FOR EUROPE – GROUP OF THE GREENS/EUROPEAN FREE ALLIANCE – UNION FOR EUROPE OF THE NATIONS GROUP – CONFEDERAL GROUP OF THE EUROPEAN UNITED LEFT - NORDIC GREEN LEFT – INDEPENDENCE/DEMOCRACY GROUP
EUROOPA RAHVAPARTEI (KRISTLIKE DEMOKRAATIDE) JA EUROOPA DEMOKRAATIDE FRAKTSIOON - EUROOPA PARLAMENDI SOTSIAALDEMOKRAATIDE FRAKTSIOON - EUROOPA DEMOKRAATIDE JA LIBERAALIDE LIIDU FRAKTSIOON - FRAKTSIOON LIIT RAHVUSRIIKIDE EUROOPA EEST - ROHELISTE / EUROOPA VABALIIDU FRAKTSIOON - EUROOPA ÜHENDATUD VASAKPOOLSETE / PÕHJAMAADE ROHELISTE VASAKPOOLSETE LIITFRAKTSIOON - FRAKTSIOON ISESEISVUS JA DEMOKRAATIA
INTRODUCTION BY PRESIDENT HANSGERT PÖTTERING
PRESIDENT HANS-GERT PÖTTERINGI SISSEJUHATUS
on the basis of nationality.
fraktsioonideks.
This makes the European Parliament a unique organisation in both European and international terms.
See teeb Euroopa Parlamendist nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil ainulaadse organisatsiooni.
On 19 March 2008 the European Parliament celebrated its fiftieth anniversary.
Euroopa Parlament tähistas 19. märtsil 2008. aastal oma viiekümnendat sünnipäeva.
The political groups play a determining role in the Parliament’s work.
Juba 1952. aastal otsustas Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) assamblee töötada fraktsioonide alusel ja mitte, nagu oleks võinud arvata, riikide delegatsioonide alusel, kuigi parlamendiliikmed olid tegelikult riikide parlamentide poolt nimetatud.
They are its most important actors and as such are central to its activities.
Fraktsioonid määravad kindlaks Euroopa Parlamendi poliitilise tegevuse.
There are currently seven political groups in the Parliament1, each of which is presented in this brochure by its chair.
Praegu on parlamendis seitse fraktsiooni , mille esimehed oma fraktsiooni1 selles brošüüris tutvustavad.
As far back as 1952, the Assembly of the European Coal and Steel Community (ECSC) decided to work on the basis of political groups and not – as one might have expected – on the basis of the national delegations, given that the Members of the Assembly had been appointed by their national parliaments.
Selle esimene president, suur eurooplane Robert Schuman, rõhutas fraktsioonide olulisust järgmiste sõnadega: „Ühisassambleel võimaldas fraktsioonide moodustamine esimestest istungitest alates arendada riikliku partikularismi üleselt seda euroopalikku tunnet.”
Since the first direct elections in 1979, citizens in each Member State have been called upon at five-year intervals to elect their representatives to the European Parliament on the basis of lists drawn up by the political parties at national level.
Alates esimestest otsevalimistest 1979. aastal kutsutakse iga viie aasta tagant kodanikke kõigis liikmesriikides üles valima oma saadikuid Euroopa Parlamenti nimekirjade põhjal, mille erakonnad on riigi tasandil esitanud.
A total of 182 national parties are represented in the Parliament.
Parlamendis on ühtekokku esindatud 182 liikmesriikide erakonda.
This is an indication of the range and diversity of opinion present and confirms the legitimacy of the decisions adopted by the Parliament.
See selgitab parlamendis esindatud arvamuste paljusust ja rikkust ning kinnitab parlamendi vastuvõetud otsuste legitiimsust.
On 19 March 1958 the Common Assembly of the three Communities (ECSC – EEC – Euratom), which succeeded the ECSC Assembly, confirmed this decision.
See analüüs on aktuaalne tänaselgi päeval, ta on kinnitust saanud Euroopa Liidu laienemiste käigus.
Its first President, the great European Robert Schuman, emphasised the importance of the political groups as follows: “In the Common Assembly, from the very first meetings, the formation of political groups allowed this European feeling to develop above and beyond national particularism”.
Fraktsioonid on ka laienemiste tõttu suurenenud parlamendis oma siduvat jõudu tõestanud.
This analysis is just as relevant today. Its truth has been confirmed in the course of successive enlargements.
1958. aastal esindasid 142 parlamendiliiget 168 miljonit kodanikku kuuest liikmesriigist.
The political groups have shown proof of their unifying power even in a Parliament that has grown with each enlargement.
Tänasel päeval esindavad 785 parlamendiliiget 27 riigi peaaegu 500 miljonit elanikku.
In addition to this, national parties belonging to the same political family have formed parties at European level, and these European political parties are also represented in the political groups.
Liikmesriikide erakonnad, mis kuuluvad samasse poliitilisse perekonda, on Euroopa tasandil ühinenud Euroopa erakondadeks, mille alusel koondutaksegi fraktsioonideks.
The Maastricht Treaty recognised the importance of the European political parties in forming a European consciousness and articulating the political will of the Union’s citizens, and as a ‘factor for integration within the Union’.
Maastrichti lepinguga tunnistati Euroopa tasandi erakondade tähtsust euroopaliku teadvuse kujundamisel ja liidu kodanike tahte väljendamisel ning nende osa integratsiooni edendamisel.
In 1958, 142 Members of Parliament represented 168 million citizens from six Member States. Today, 785 Members of Parliament represent almost 500 million citizens from 27 Member States.
Pärast Euroopa Parlamendi valimisi ühinevad parlamendiliikmed vastavalt oma poliitilistele veendumustele ja kuuluvusele mõnda Euroopa erakonda – kuid mitte rahvuse põhjal – parlamendi-
After the European elections, the Members of the European Parliament divide into groups on the basis of their political convictions and their membership of a European political party – and not
Seepärast moodustub hääletamisel enamus vastavalt arutusel olevale teemale. Kuna ükski fraktsioon üksinda ei moodusta liikmete enamust, kujuneb enamasti välja koostöö mitme fraktsiooni vahel.
See diagram.
Vt joonist.
Conference of Presidents that is based on a weighting corresponding to the number of members in his or her group.
Seepärast suudab parlament tihtilugu palju hõlpsamini kui ministrite nõukogu saavutada vastuvõetavaid kompromisse, mis võivad olla aluseks Euroopa õigusaktidele.
But the political groups, unlike parties in the Member States, are not linked to a government or opposition. That is why, in voting, majorities form according to the subject under discussion.
Teenuste direktiivi ja kemikaalide määruse puhul, Euroopa Parlamendi käesoleva ametiaja kahe eriti olulise seadusandliku ettepaneku puhul, saavutati otsustavad kompromissid parlamendis fraktsioonide vahel ja mitte nagu eelnevalt nõukogu ja komisjoni vahel.
Since no political group alone carries a majority of the Members, cooperation usually emerges among a number of political groups.
Esimeeste konverents, kus käivad koos fraktsioonide esimehed, seisab parlamendi tegevuse poliitilise vastutuse eest.
The European Parliament’s political groups play the determining political role in Parliament.
Esimeeste konverents võtab vastu otsused parlamendi töö korraldust ja õigusloome planeerimist puudutavates küsimustes: plenaaristungite ajakava ja päevakord, komisjonide ja delegatsioonide koosseis ning vastavate pädevuste jaotus, ajakava ja tegevus õigusloome valdkonnas.
In the European elections in June 2009, voters will decide the make-up of the European Parliament from 2009 to 2014.
Esimeeste konverentsil on tähtis osa Euroopa Parlamendi suhetes ühenduse teiste institutsioonidega, kolmandate riikidega ja organisatsioonidega väljaspool ühendust.
It is they who have the final word on this.
Esimeeste konverentsil on esindatud ka nn fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliikmed, kes ei kuulu ühtegi fraktsiooni.
This often allows the Parliament to reach viable compromises that can form the basis of European legislation much more easily than the Council of Ministers.
Esimeeste konverentsil on igal fraktsiooni esimehel selline arv hääli, mis vastab tema fraktsiooni liikmete arvule.
It plays an important role in relations between the European Parliament and the other Community bodies, third countries and organisations outside the Community.
Euroopa Parlamendi fraktsioonidel on määrav poliitiline roll parlamendis.
The ‘non-attached’ Members, who belong to no political group, are also represented in the Conference of Presidents.
Valimistel 2009. aasta juunis otsustavad valijad selle üle, milline on Euroopa Parlamendi koosseis aastatel 2009–2014.
Each group chair has a number of votes in the
Sest need on just valijad, kes annavad oma hääle sellekohase lõpliku otsuse tegemiseks.
CONTRIBUTIONS OF THE PRESIDENTS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT’S POLITICAL GROUPS
EUROOPA PARLAMENDI FRAKTSIOONIDE ESIMEESTE MÕTTEAVALDUSED
GROUP OF THE EUROPEAN PEOPLE’S PARTY CHRISTIAN DEMOCRATS AND EUROPEAN DEMOCRATS
EUROOPA RAHVAPARTEI (KRISTLIKE DEMOKRAATIDE) JA EUROOPA DEMOKRAATIDE FRAKTSIOON (PPE-DE)
To mark the fiftieth anniversary of the European Parliament’s establishment, its President, Hans-Gert Pöttering, has asked the chairmen of Parliament’s political groups to help people to gain a better understanding of the history of each group through this publication.
Euroopa Parlamendi president Hans-Gert Pöttering palus fraktsioonide esimeestel tutvustada Euroopa Parlamendi asutamise 50. aastapäeva puhul selles teoses oma fraktsiooni ajalugu. See on hea mõte.
The EPP-ED Group, which was initially called the Christian Democratic Group, held a majority of seats (67 out of a total of 142) in the Parliamentary Assembly of the three Communities in 1958.
PPE-DE fraktsioonist, mis algusaegadel kandis nime Kristlik-Demokraatlik fraktsioon, sai kohe 1958. aastal kolme ühenduse parlamentaarse assamblee suurim rühmitus, mis hõivas 142st kohast 67.
It returned to being the largest group in 1999 and now, in 2008, holds 289 seats.
Uuesti kasvati kõige suuremaks 1999. aastal ning seda positsiooni on õnnestunud säilitada tänaseni: 2008. aasta alguses kuulub meie saadikurühma 289 parlamendiliiget.
The EPP-ED is the only group in the European Parliament to have members from all 27 EU Member States.
Tegemist on ainsa fraktsiooniga, kust võib leida Euroopa Liidu kõigi 27 liikmesriigi esindajaid.
The EPP-ED Group has a long and compelling history and is the direct heir to the political movement that was the main driving force behind efforts to secure European unity from the outset. When the ECSC was established in 1953, the Christian Democratic Group was formed from Members from the six founding Member States who shared our political beliefs.
PPE-DE fraktsioonil, mis näeb ennast kristlike demokraatide järeltulijana, on seega pikk ja kuulsusrikas ajalugu, mis kätkeb katkematut ja otsustavat tegutsemist Euroopa ühtsuse nimel selle kõige esimestest sammudest alates.
Its first members included two
Fraktsioon loodi juba Euroopa Söe- ja
of the most eminent founding fathers of Europe and of Christian Democracy, Robert Schuman and Alcide de Gasperi, as well as close colleagues of Konrad Adenauer, thus embodying the strong urge towards reconciliation and the vision of a peaceful future for Europeans that led to the founding of the European Community.
kraatliku võimu koondamist ja tugevdamist, võimaldades sellel paremini täita oma rolli ühenduste täidesaatvate organite kõrval.
the Council, the Commission and Parliament on the basis of majority voting and the joint exercise of delegated sovereign powers.
Teraseühenduse rajamise aegu 1953. aastal kuue asutajariigi parlamendiliikmetest, kes esindasid ühesugust maailmavaadet.
It was the Community method that made it possible to establish, step by step, during the course of long Council meetings which became known as ‘marathons’, the common agricultural policy which has been so beneficial to our farmers, making them more competitive and raising their incomes, and to consumers, who have enjoyed a cheaper and more varied supply of food.
Selle esimeste liikmete hulgas leidsid koha kaks kõige väljapaistvamat Euroopa ühendamisega seotud figuuri ning kristlik-demokraatli-ku liikumise rajajat, Robert Schuman ja Alcide de Gasperi, aga ka Konrad Adenaueri kõige lähemad kaastöötajad, mis aitas meie fraktsioonil kehastada lepitust ja esindada nägemust üleeuroopalisest rahust, tehes niiviisi võimalikuks Euroopa Ühenduse loomise.
The group was in favour of the European Defence Community in 1954, the Messina ‘relaunch’ in 1955 and the new Treaties of Rome in 1957, thus paving the way to the establishment of a single Parliament in 1958, through the merging of the EEC, Euratom and ECSC Assemblies.
1960ndatel ja 1970ndatel tegutses meie fraktsioon järjepidevalt selle nimel, et suurendada ühenduse meetodi kasutamist ehk suruda peale tasakaalustatud dialoogi nõukogu, komisjoni ja Euroopa Parlamendi vahel enamushääletuse ja delegeeritud suveräänsuse ühise teostamise alusel.
The democratic arm of the Community was thus consolidated and placed in a stronger position to perform its role vis-à-vis the three executives.
Me olime vastu kellelegi vetoõiguse andmisele, mis oleks tähendanud tegevuse takerdumist ja viinud tagasi etappi, kus koostöö piirdus valitsustevahelise suhtlemisega.
During the ‘60s and ‘70s our group staunchly supported the ‘Community method’ consisting in balanced dialogue between
Just tänu ühenduse meetodile õnnestus ülipikkade istungite käigus, mida nimetati ka „maratonistungiteks”, panna, kivi kivi järel, kokku ühine põllumajanduspoliitika, mis suurendas Euroopa põllumeeste konkurentsivõimet ja sissetulekuid ning tagas tarbijatele odavama ja mitmekesisema toiduainetevaliku.
During this period of sustained struggle, our group was led by men of character such as Alain Poher, Joseph Illerhaus and Alfred Bertrand.
1950ndatel ja 1960ndatel, mil leidis aset arutelu asutajate ideaalidele ja visioonidele täpse kuju andmise üle, ei lahkunud Kristlik-Demokraatlik fraktsioon hetkekski poliitiliste lahingute eelpostilt.
In 1960, the group was behind the adoption of the first convention on the election of Parliament by direct universal suffrage, but it was not until the European Council meeting in December 1974 that, at the instigation of Valéry Giscard d’Estaing,
Kristlikud demokraadid toetasid 1954. aastal Euroopa Kaitseühenduse loomist, 1955. aastal algatatud Messina protsessi, 1957. aasta Rooma lepinguid ning muu hulgas ühtse Euroopa Parlamendi loomist EMÜ, EURATOMi ja ESTÜ parlamentaarsete assambleede ühendamise teel 1958. aastal. See tähendas demo-
D in the European Community), which was the first truly integrated party at Community level, organised the election campaign and helped to shape the group, which became the Group of the European People’s Party (Christian Democratic Group) in July 1979.
D ja suurem hulk töötajaid, mis võimaldas võtta institutsionaalses mängus sisse täieõigusliku koha: edaspidi tuli kõigil hakata Euroopa Parlamendiga arvestama.
France ended its opposition to direct elections.
Kuid teoks sai see alles tänu Valéry Giscard d’Estaingi algatusele Euroopa Ülemkogus 1974. aasta detsembris, kui Prantsusmaa lõpetas vastuseisu otsestele valimistele.
We are proud of the fact that the former President of France joined our group in 1991.
Suur oli meie uhkus, kui Prantsusmaa endine president meie fraktsiooniga 1991. aastal ühines.
Thanks to the efforts of Íñigo Méndez de Vigo and Elmar Brok, we were able to provide him with active support in his work as President of the Convention responsible for drafting the European Constitution between January 2002 and July 2003.
Hiljem toetas meie fraktsioon Íñigo Méndes de Vigo ja Elmar Broki jõupingutuste kaudu tema tegevust Euroopa Tulevikukonvendi esimehena Euroopa põhiseaduse väljatöötamisel 2002. aasta jaanuarist 2003. aasta juulini.
At the time, the group held 107 seats.
Saadikurühma kuuulus tol ajal 107 parlamendiliiget.
Our group was in the forefront of all the battles fought within the 12-Member-State European Community between 1986 and 1995.
1981. aastal lisandusid neile Kreeka parlamendiliikmed ning seejärel, 1986. aastal, portugallased ja hispaanlased.
The first direct elections in June 1979 marked the start of a fully fledged revolution in the history of the European Parliament.
Esimesed otsesed valimised 1979. aasta juunis tähendasid Euroopa Parlamendi jaoks revolutsiooni.
The Christian Democratic Group foresaw this in 1976 when the European People’s Party was founded at the instigation of three figures who were later to go on to lead the group: Hans-August Lücker, Leo Tindemans and Wilfried Martens.
Ühtäkki oli Euroopa Parlamendil kindel koosseis ja viieaastase tähtajaga mandaat ning tal olid kasutada märgatavalt suuremad rahasummad
This ‘democratic deficit’ was ultimately made good at the end of a protracted and patient budgetary struggle which the European Parliament finally won, thanks in particular to the efforts of its Committee on Budgets.
Võib julgelt öelda, et meie fraktsioon on osalenud kõigis kaheteistkümne liikmega ühinenud Euroopas (1986–1995) aset leidnud poliitilistes vaidlustes.
Those present at the time will remember the fighting spirit of our budgetary spokesmen Horst Langes, Harry Notenboom and Heinrich Aigner and the long evenings spent in committee and group meetings putting the finishing touches to the compromise solutions required to take the process forward.
Niisiis on iga kord, kui Euroopa Parlamendi ja seeläbi ka kodanike õigusi on olnud võimalik institutsioonidevahelises dialoogis paremini kaitsta, sekkunud fraktsiooni esimeeste Egon A. Klepschi, Paolo Barbi, Leo Tindemansi, Wilfried Martensi ja Hans-Gert Pötteringi katkematul toetusel meie ridadest pärit koordinaatorid, raportöörid ja arvukad komisjonide esimehed.
Then came the long march towards the internal market – a goal finally realised in 1992.
Seda lihtsustas 1986. aasta veebruaris allkirjastatud ühtne Euroopa akt, millega pandi paika kindel ajakava ja suurendati institutsioonide pädevust.