natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the course of 2003, after sending several letters to CEPSA, Tobar ceased obtaining supplies from CEPSA and concealed CEPSA’s logo on the servicestation installations.
Olles saatnud CEPSA-le mitu kirja, lõpetas Tobar 2003. aastal ostmise sellelt tarnijalt ja võttis teenindusjaama seadmetelt tema logo maha.
During the course of 2004, Tobar brought an action against CEPSA for annulment of the contract at issue in the main proceedings, claiming that it was incompatible with Article 81 EC, and that its purpose was unlawful by reason of the fact that the determination of the sale price of the petroleum products was left to the sole discretion of CEPSA.
2004. aastal esitas Tobar CEPSA vastu hagi põhikohtuasjas käsitletava lepingu tühistamiseks, väites, et leping on vastuolus EÜ artikliga 81 ja et lepingu ese on õigusvastane põhjusel, et naftatoodete müügihinna üle otsustab ühepoolselt CEPSA.
CEPSA contested the merits of that action and counterclaimed, demanding performance of that contract or its rescission if its performance was impossible, whilst demanding compensation for the loss suffered.
CEPSA väitis, et hagi ei ole põhjendatud, ja esitas vastuhagi, milles nõudis kõnealuse lepingu täitmist või selle lõpetamist, kui täitmine osutub võimatuks, ning tekitatud kahju hüvitamist.
On 29 July 2005, the Juzgado de Primera Instancia No 3 de Madrid (Court of First Instance No 3, Madrid) (Spain) annulled that contract on the ground that it was not compatible with Article 81(1) EC or with Regulations No 1984/83 and No 2790/1999.
Juzgado de Primera Instancia no 3 de Madrid tuvastas 29. juulil 2005 vaidlusaluse lepingu tühisuse põhjusel, et see on vastuolus EÜ artikli 81 lõikega 1 ning samuti määrustega nr 1984/83 ja nr 2790/1999.
CEPSA appealed against that judgment to the referring court.
CEPSA kaebas kohtuotsuse edasi eelotsusetaotluse esitanud kohtusse.
In those circumstances, the Audiencia Provincial de Madrid (Provincial Court, Madrid) (Spain) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Neil asjaoludel otsustas Audiencia Provincial de Madrid menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
‘(1) (a) Is Article 81(1) EC to be construed as meaning that an exclusive supply contract under a brand name concluded in 1996 by a distributor of petroleum products and the operator of a service station requiring the latter to sell exclusively the supplier’s motorvehicle and other fuels for a fixed period, and to undertake not to sell such products supplied by other distributors, falls within the ambit of that provision in so far as that obligation involves a no-competition agreement, even though that contract might, given its commercial significance, be regarded as an agency contract?
„1. a) Kas EÜ artikli 81 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et naftatoodete turustaja ja teenindusjaama käitaja vahel 1996. aastal sõlmitud kaubamärgi kasutamise õigust andev ainuõiguslik tarneleping, millega teenindusjaama käitaja kohustub müüma kindlaksmääratud aja jooksul üksnes tarnija mootorikütuseid ja muid kütuseid ning mitte müüma teiste turustajate tarnitud samu kaupu, kuulub selle sätte kohaldamisalasse, kuna selline kohustus tähendab konkurentsikeelu kokkulepet, isegi kui sellist lepingut võib selle majanduslikust tähtsusest tulenevalt käsitada agendilepinguna?
(b) If the contract does fall within the ambit of Article 81(1), is it possible to claim the benefit of exemption from the prohibition if it satisfies the requirements of Regulation No 1984/83, especially those relating to duration?
b) Kui nimetatud leping kuulub EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, siis kas selle suhtes võib kohaldada keelust vabastamise erandit, kui see vastab määruses nr 1984/83 ette nähtud tingimustele, täpsemalt kestust puudutavatele tingimustele?
(c) If that should be the case, does the fact that Articles 10 and 12 of that regulation permit the duration of the no-competition agreement to exceed five years as consideration for the granting of commercial or financial
c) Kui see on nii, siis kas nimetatud määruse artiklite 10 ja 12 sätted – mis lubavad konkurentsikeelu kokkuleppe sõlmida rohkem kui viieks aastaks vastutasuks tarnija poolt teenindusjaama käitajale antud majanduslike või
CEPSA advantages by the supplier to the servicestation operator, require those commercial or financial advantages to be substantial or is it enough that they are not insignificant?
CEPSA rahaliste eeliste eest – nõuavad, et sellised majanduslikud või rahalised eelised peavad olema olulised, või piisab sellest, kui need ei ole tähtsusetud?
Can those provisions be interpreted as meaning that such commercial or financial advantages have been conferred in exclusive supply contracts under a brand name in which the supplier of petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, or transfers fuel-tanks and -pumps which the servicestation operator may not use without the authorisation in writing of the sole supplier for products not supplied by the latter and which it must hand back when it ceases to use them as authorised, and the value of which is covered by the guarantee on first demand that the servicestation operator has provided in favour of the supplier?
Kas neid sätteid võib tõlgendada nii, et sellised majanduslikud või rahalised eelised loetakse antuks, kui on sõlmitud kaubamärgi kasutamise õigust andev ainuõiguslik tarneleping, milles tarnija kohustub tasuma teenindusjaamas oma kaubamärgi mainega seotud sisseseade ja hoolduse kulud ja andma üle kütusemahutid ja -pumbad, mida teenindusjaama käitaja ei tohi ilma ainuõigusliku tarnija kirjaliku loata kasutada teiste tarnijate tarnitud kaupade müümisel ja mis ta peab lubatud kasutamise lõppedes tagastama ning mille väärtuse katab teenindusjaama käitaja poolt tarnija kasuks võetud esimesel nõudel täitmisele pööratava garantii?
(d) If that exemption should not be applicable, does the automatic nullity provided for by Article 81(2) EC affect the contract in its entirety?
d) Kui eespool nimetatud erandit ei saa kohaldada, siis kas EÜ artikli 81 lõikes 2 sätestatud tühisus, mis on olemas algusest peale, mõjutab lepingut tervikuna?
(a) Is Article 81(1) EC to be interpreted as meaning that an exclusive supply contract under a brand name, such as that in the present case, in so far as it provides that the servicestation operator must sell motorvehicle and other fuels supplied by the exclusive supplier at the retail price fixed by the supplier, is in theory caught by the prohibition of restriction of competition because it fixes sale prices, taking account of its economic significance and in particular of the risks assumed by the servicestation operator and its contribution to the costs connected with the supply of goods under the contract or of the sales promotion of those goods, given the following relevant points:
2. a) Kas EÜ artikli 81 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui selline kaubamärgi kasutamise õigust andev ainuõiguslik tarneleping näeb ette, et teenindusjaama omanikuks olev ettevõtja kohustub müüma ainult konkreetse tarnija mootorikütuseid ja muid kütuseid tarnija poolt kindlaksmääratud jaemüügihinnaga, siis on selle suhtes põhimõtteliselt kohaldatav konkurentsi piiramise keeld, kuna müügihind on kindlaks määratud lepinguga, võttes arvesse lepingu majanduslikku tähtsust ja eelkõige teenindusjaama käitaja võetud riske ning tema panust selliste kulude katmisel, mis puudutavad lepingu esemeks olevate kaupade tarnimist ja müügi edendamist, ning arvestades järgmisi asjaolusid: i) teenindusjaama käitaja kohustub müüma üksnes tarnija tarnitud määrdeaineid ja muid sõidukimootoritele mõeldud tooteid, mootorikütuseid ja muid kütuseid tarnija kehtestatud jaemüügihinnaga, müügi- ja kasutustingimustel ning vastavalt tarnija müügi- ja kasutusmeetoditele
(ii) The servicestation operator assumes the risk associated with the motorvehicle and other fuels as soon as they are received from the supplier in the storage tanks, including the risk of discrepancies in volume. From the moment of receipt the operator assumes the obligation to keep the products in the conditions necessary to ensure that they undergo no loss or deterioration and is liable, where applicable, to the supplier and to third parties for any loss, contamination or adulteration which may affect the products and for any damage arising as a result thereof.
KOHTUOTSUS 11.9.2008 – KOHTUASI C-279/06 kümne aasta vältel, mida on sõnaselge kirjaliku kokkuleppega võimalik pikendada viie aasta kaupa, teatades sellest ette vähemalt kuus kuud; ii) teenindusjaama käitaja kannab mootorikütuse ja muude kütustega seotud riske, sealhulgas mahu erinevusest tulenevat riski, alates hetkest, mil tarnija tarnib need hoiumahutitesse.
(iii) The servicestation operator is required to pay the supplier the cost of the motorvehicle and other fuels nine days after the date of their delivery to the service station, on presentation on the date of the first supply of a bank guarantee for the total price of the supply, equivalent to 15 days.
Alates kauba vastuvõtmisest kohustub teenindusjaama käitaja hoidma neid kadude või halvenemise vältimiseks nõutavates tingimustes ja vastutab nimetatud kauba mis tahes kao, reostamise või segunemise eest ning selle tõttu tekkinud mis tahes kahju eest vajaduse korral nii tarnija kui kolmandate isikute ees; iii) teenindusjaama käitaja kohustub tasuma tarnijale mootorikütuse ja muude kütuste eest üheksa päeva jooksul alates nende tarnimisest teenindusjaama, kusjuures ta peab võtma pangagarantii summas, mis vastab 15 päeva tarnetele, ja esitama selle esimese tarne kuupäeval.
If it should fail to pay, apart from the possibility that the supplier might enforce the guarantee presented by the servicestation operator, the latter would be required to pay for supplies before they were delivered to the service station.
Kui kauba eest ei tasuta, siis lisaks sellele, et tarnija võib teenindusjaama käitaja esitatud pangagarantii täitmisele pöörata, on viimane kohustatud tasuma tarnete eest enne kauba tarnimist teenindusjaama.
Payment is made by the servicestation operator to the supplier by deducting from the retail price fixed by the distributor, including VAT, the amount of “commission” due to the servicestation operator, plus the corresponding VAT.
Maksmisel arvab teenindusjaama käitaja turustaja kehtestatud jaemüügihinnast, milles sisaldub käibemaks, maha teenindusjaama käitaja „komisjonitasu”, milles sisaldub käibemaks.
The fuel supplied is sold on average in a period of much less than the nine days provided for payment by the applicant (respondent in these proceedings) to the defendant (appellant in these proceedings).
Tarnitud mootorikütus müüakse üldjuhul tunduvalt kiiremini kui üheksa päeva jooksul, mis on ette nähtud hageja poolt kostjale tasumiseks.
(iv) The operator of the service station guarantees and is responsible for those customers who have signed up for the use of the credit
Kauba veokulud katab tarnija; iv) teenindusjaama käitaja käendab kliente, kes on tema vahendusel saanud sellise krediitkaardi kasutajateks, mille on loonud ja mida haldab
The supplier of the petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, and also transfers the fuel-tanks and pumps which the operator of the service station may not use, without the supplier’s authorisation in writing, to sell products not supplied by that supplier, and which are valued precisely at the amount of the bank guarantee that the servicestation operator has presented in favour of the supplier?
CEPSA kontsern, kuhu kuulub ka tarnija, ja vastutab nende klientide eest, nõuab nimetatud krediitkaardiga sooritatud ostude eest tasu sisse ostule järgneval kuul, osaleb vähesel määral naftatoodete turustaja kliendikaardi kasutamisega seotud kulude rahastamises ja kannab nende klientide tasumata arvetega seotud riski, kellele ta on andnud otseselt krediiti; v) naftatooteid tarniv ettevõtja tasub teenindusjaamas oma kaubamärgi mainega seotud sisseseade ja hoolduse kulud ning annab üle kütusemahutid ja -pumbad, mida teenindusjaama käitaja ei tohi ilma tarnija kirjaliku loata kasutada teiste tarnijate tarnitud kaupade müümisel ning mille väärtus vastab täpselt teenindusjaama käitaja poolt tarnija kasuks võetud esimesel nõudel täitmisele pööratava garantii summale.
(b) If so, on a proper construction of Regulation [No 1984/83], and in particular of Articles 10 to 13 thereof, do those provisions catch within their scope a contract of that kind with the result that the prohibition laid down in Article 81(1) EC is not applicable if the contract satisfies the requirements for exemption contained in those articles of the regulation?
b) Kui see on nii, siis kas määrust [nr 1984/83] ja eelkõige selle artikleid 10–13 tuleb tõlgendada selliselt, et kirjeldatud liiki leping kuulub nende sätete kohaldamisalasse, nii et EÜ artikli 81 lõikes 1 sisalduvat keeldu ei kohaldata, kui leping vastab tingimustele, mis on nende sätete kohaselt nõutavad erandi tegemiseks?
(c) In that case, is Article 11 of that regulation to be construed as meaning that, if the contract at issue imposes more than one restriction on competition, and, moreover, if it stipulates no competition by providing for exclusive supply by one supplying undertaking, sale prices are fixed by the supplier?
c) Kas sellisel juhul tuleb sama määruse artiklit 11 tõlgendada selliselt, et kõnealuses lepingus on kehtestatud rohkem kui üks konkurentsipiirang, st lisaks ainuõigusliku tarne tingimusele, mis tähendab konkurentsi puudumist, näeb teine lepingutingimus ette, et jaemüügihinna määrab kindlaks tarnija?
Does the authorisation given by the [supplier] to the servicestation [operator] to lower its sale price without affecting [that supplier’s] receipts, which took place in November 2001, make it possible to regard the contract as valid?’
Kas [tarnija] poolt teenindusjaama [käitajale] 2001. aasta novembris antud luba alandada müügihinda, vähendamata [tarnija] tulu, võimaldab pidada seda lepingut kehtivaks?”
By its reference for a preliminary ruling, the referring court submits two questions to the Court, each one of those questions being subdivided into several parts, which envisage different hypotheses according to how the contract at issue in the main proceedings is categorised.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab oma taotluses Euroopa Kohtule kaks küsimust, millest kumbki jaguneb mitmeks osaks, mis käsitlevad erinevaid eeldusi olenevalt põhikohtuasjas käsitletava lepingu kvalifitseerimisest.
The first question is submitted in the event that that contract is to be categorised as an agency contract, whilst the second question is based on the premiss that that contract is concluded between two autonomous undertakings.
Esimene küsimus on esitatud lähtuvalt eeldusest, et leping kvalifitseeritakse agendilepinguks, samal ajal kui teine küsimus puudutab eeldust, et leping on sõlmitud kahe autonoomse ettevõtja vahel.
The referring court essentially asks whether the prohibition laid down in Article 81(1) EC and, possibly, the block exemption established by Regulation No 1984/83 are applicable in the light of the facts of the case in the main proceedings.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus arutleb sisuliselt EÜ artikli 81 lõikes 1 ette nähtud keelu ning määrusega nr 1984/83 kehtestatud grupierandi kohaldatavuse üle põhikohtuasja asjaolude suhtes.
However, by its Questions 1(a) and 2(a), that court does not seek to obtain from the Court of Justice an interpretation of the concept of agreements between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC in order to be able to assess, subsequently, whether the contract at issue in the main proceedings falls within the scope of that provision, but requests the Court to carry out that assessment itself.
Oma esimese küsimuse punktiga a ja teise küsimuse punktiga a ei soovi kõnealune kohus saada Euroopa Kohtult ettevõtjatevahelise kokkuleppe tõlgendust kõnealuse sätte tähenduses, selleks et tal oleks võimalik seejärel hinnata, kas põhikohtuasjas käsitletav leping kuulub selle sätte kohaldamisalasse, vaid palub Euroopa Kohtul endal sellise hindamise läbi viia.
It must be recalled that under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between national courts and tribunals and the Court of Justice, the latter is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only on the basis of the facts which the national court or tribunal puts before it, and that it is, however, for the national court or tribunal to apply the rules of Community law to a specific case.
Tuleb meenutada, et EÜ artikli 234 alusel, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel jaotusel, on Euroopa Kohus pädev otsustama üksnes ühenduse õigusnormide tõlgenduse või kehtivuse üle, lähtudes talle siseriikliku kohtu poolt esitatud asjaoludest, ja et ühenduse õigusnormide kohaldamine konkreetsele juhtumile on seevastu liikmesriigi kohtu ülesanne.
Consequently, the Court has no jurisdiction to give a ruling on the facts in the main proceedings or to apply the rules of Community law which it has interpreted to national measures or situations, since those questions are matters for the exclusive jurisdiction of the national court or tribunal (see, inter alia, Case C-318/98 Fornasar and Others [2000] ECR I-4785, paragraph 32, and Case C-421/01 Traunfellner [2003] ECR I-11941, paragraph 21).
Järelikult puudub Euroopa Kohtul pädevus otsustada põhikohtuasja asjaolude üle või kohaldada siseriiklike meetmete või asjaolude suhtes ühenduse õigusnorme, mida ta on tõlgendanud, kuna nimetatud küsimused kuuluvad liikmesriigi kohtu ainupädevusse (vt eelkõige 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-318/98: Fornasar jt, EKL 2000, lk I-4785, punkt 32, ja 16. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-421/01: Traunfell- ner, EKL 2003, lk I-11941, punkt 21).
It is apparent from the order for reference that the request for interpretation submitted to the Court is based on the claims of the parties to the main proceedings, the merits of which have not yet been established by the national court.
Eelotsusetaotlusest aga nähtub, et Euroopa Kohtule esitatud tõlgendamistaotlus põhineb põhikohtuasja poolte väidetel, mille põhjendatust ei ole liikmesriigi kohus veel kontrollinud.
Similarly, in their written and oral submissions made to the Court, the parties to the main proceedings expressed significant disagreement as to the facts of the dispute before the referring court.
Samuti väljendasid põhikohtuasja pooled Euroopa Kohtule esitatud kirjalikes ja suulistes märkustes olulisi lahkhelisid eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses oleva kohtuasja asjaolude osas.
In this respect, it must also be recalled that, within the framework of proceedings under Article 234 EC, the Court cannot resolve a dispute concerning the facts.
Samuti tuleb meenutada, et EÜ artiklis 234 sätestatud menetluses ei saa Euroopa Kohus lahendada faktilist olukorda puudutavat vaidlust.
Such a dispute, like any other assessment of the facts involved, is within the province of the national court (see Case 36/79 Denkavit Futtermittel [1979] ECR 3439, paragraph 12, and Joined Cases C-211/03, C-299/03 and C-316/03 to C-318/03 HLH Warenver­trieb and Orthica [2005] ECR I-5141, paragraph 96).
Sellise vaidluse lahendamine, nagu ka kohtuasja mis tahes asjaoludele hinnangu andmine kuulub liikmesriigi kohtu pädevusse (vt 15. novembri 1979. aasta otsus kohtuasjas 36/79: Denkavit Futtermittel, EKL 1979, lk 3439, punkt 12, ja 9. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-211/03, C-299/03 ja C-316/03–C-318/03: HLH Warenvertrieb ja Orthica, EKL 2005, lk I-5141, punkt 96).
However, it is for the Court to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it (see, inter alia, Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 31).
Siiski on Euroopa Kohtu ülesanne anda siseriiklikule kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel poolelioleva kohtuasja lahendada (vt eelkõige 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-98/06: Freeport, EKL 2007, lk I-8319, punkt 31).
Since the categorisation of the contract at issue in the main proceedings in the light of the rules on competition is essential for the purpose of deciding the case before the referring court, it is for the Court to recall, first, the criteria relevant for such a categorisation (Questions 1(a) and 2(a)).
Kuna põhikohtuasjas käsitletava lepingu kvalifitseerimine konkurentsieeskirjade alusel on eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses oleva asja lahendamiseks oluline, peab Euroopa Kohus esmalt meenutama sellise kvalifitseerimise seisukohast asjakohaseid kriteeriume (esimese küsimuse punkt a ja teise küsimuse punkt a).
Second, it is necessary to analyse whether the block exemption is capable of applying to that contract, in the light of the contract’s clauses relating to the duration of its performance (Questions 1(b) and (c) and Question 2(b)) and the fixing of the retail price (Question 2(c)).
Teiseks on vaja analüüsida, kas grupierand võib olla kõnealusele lepingule kohaldatav, võttes arvesse lepingu tingimusi, mis puudutavad selle kehtivuse kestust (esimese küsimuse punktid b ja c ning teise küsimuse punkt b) ja jaemüügihinna kindlaksmääramist (teise küsimuse punkt c).
Third, the question arises as to possible nullity of the contract pursuant to Article 81(2) EC (Question 1(d)).
Kolmandaks tekib küsimus lepingu võimalikust tühisusest vastavalt EÜ artikli 81 lõikele 2 (esimese küsimuse punkt d).
JUDGMENT OF 11. 9.
KOHTUOTSUS 11.9.2008 – KOHTUASI C-279/06
By its Questions 1(a) and 2(a), the referring court asks whether Article 81(1) EC must be interpreted as applying to an exclusive supply contract for petroleum products having the characteristics of that at issue in the main proceedings, first, in the event that that contract is regarded as having been concluded between two independent undertakings, by reason of the fact that the retail price of those products is fixed by the supplier, and, second, in the event that that contract is to be regarded as a genuine agency contract, by reason of the fact that it provides for an exclusive supply clause.
Oma esimese küsimuse punktiga a ja teise küsimuse punktiga a soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas EÜ artikli 81 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav põhikohtuasjas käsitletava lepingu tunnustega ainuõigusliku naftatoodete tarnelepingu suhtes esiteks juhul, kui seda lepingut käsitatakse kahe iseseisva ettevõtja vahel sõlmitud lepinguna, asjaolu tõttu, et nende toodete jaemüügihinna määrab kindlaks tarnija, ning teiseks juhul, kui sama lepingut käsitatakse tegeliku agendilepinguna, asjaolu tõttu, et selles on ette nähtud ainuõigusliku tarne tingimus.
In that case, just as in the case which has given rise to the present reference for a preliminary ruling, the contractual relationship between servicestation operators and their supplier, namely CEPSA, was at issue.
Kõnealuses kohtuasjas, nagu ka käesoleva eelotsusetaotluse aluseks olevas kohtuasjas, käsitleti teenidusjaamade käitajate ja nende tarnija, st CEPSA vahelisi lepingulisi suhteid.
According to the actual wording of the order for reference, the contract at issue in the main proceedings is identical to those which were the subject of the referred question examined by the Court in CEEES.
Eelotsusetaotluse kohaselt on põhikohtuasjas käsitletav leping identne lepingutega, mis olid selle eelotsuse küsimuse esemeks, mida Euroopa Kohus analüüsis CEEES-i kohtuotsuses.
The Court held, at paragraph 38 of CEEES, that vertical agreements such as the agreements between CEPSA and servicestation operators were covered by Article 85 of the Treaty only where the operator is regarded as an independent economic operator and there is, consequently, an agreement between two undertakings.
Euroopa Kohus leidis CEEES-i kohtuotsuse punktis 38, et sellised vertikaalsed kokkulepped nagu CEPSA ja teenindusjaamade käitajate vahelised kokkulepped kuuluvad asutamislepingu artikli 85 kohaldamisalasse üksnes juhul, kui käitajat käsitletakse iseseisva ettevõtjana ning kui sellest tulenevalt on tegemist kahe ettevõtja vahelise kokkuleppega.