natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, unlike the Danish Government, I take the view that the reference in the third sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to the provisions of Article 20(5) does not allow Article 20(4) of the Directive to be interpreted in a manner contrary to its wording.
Sellegipoolest arvan vastupidiselt Taani valitsusele, et kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 kolmandas lauses tehtud viide artikli 20 lõike 5 sätetele ei luba nimetatud direktiivi artikli 20 lõiget 4 tõlgendada vastupidiselt selle artikli sõnastusele.
It is solely for the application of Article 20(2) and (3) of the Sixth Directive relating to the adjustment of deductions that Article 20(4) entrusts each Member State with the task of defining the concept of capital goods.
Tegelikult jätab kuuenda direktiivi artikli 20 lõige 4, mis puudutab mahaarvamise korrigeerimist, kapitalikaupade mõiste iga liikmesriigi määratleda üksnes selle artikli lõigete 2 ja 3 kohaldamisel.
That possibility cannot therefore be extended to the context of Article 19 of the Sixth Directive, which relates to calculation of the deductible proportion, without infringing the clear and precise wording of Article 20(4).
Seda võimalust ei saa seega ilma kuuenda direktiivi artikli 20 lõike 4 selget ja täpset sõnastust eiramata laiendada selle direktiivi artiklile 19, mis puudutab mahaarvatava osa arvutamist.
The purpose of Article 20 of the Sixth Directive is to make possible the correction of mistakes in the calculation of the deductions from which the taxable person has benefited.
Kuuenda direktiivi artikli 20 eesmärk on võimaldada korrigeerida maksukohustuslasele lubatud mahaarvamiste arvutamisel ebatäpsusi.
That article is applicable in particular where changes in the factors initially taken into consideration to determine the amount of the deductions occurred after the declaration made by the taxable person.
Seda artiklit kohaldatakse eelkõige juhul, kui mahaarvamise summa kindlaksmääramisel algselt arvesse võetud asjaolud on muutunud pärast maksukohustuslase poolt deklaratsiooni esitamist.
6Such may be the case, for example, where the taxable person who has acquired goods to carry out a taxable activity and deducted all the VAT on the purchase of the goods subsequently uses them in whole or in part for an exempt activity.
6Selline olukord võib tekkida näiteks juhul, kui maksukohustuslane, kes omandas kauba maksustatud tegevuse teostamiseks ja arvas maha kogu käibemaksu, mida ta selle kauba ostmisel tasus, kasutab hiljem osaliselt või täielikult seda kaupa maksust vabastatud tegevuseks.
Such an extension of the scope of the latter provision would also run counter to the objective pursued by Article 19 of the Sixth Directive, as set out in the 12th recital in the preamble thereto, which states that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Artikli 20 lõike 4 kohaldamisala selline laiendamine läheks samuti vastuollu kuuenda direktiivi artikli 19 eesmärgiga, mis on esitatud selle direktiivi 12. põhjenduses, mille kohaselt mahaarvatavat osa tuleks kõikides liikmesriikides arvutada samal viisil.
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
Kauba kasutamisotstarbe sellise muutumise tõenäosus on suurem kapitalikaupade puhul, sest nende eesmärk on, et maksukohustuslane kasutab neid mitme aasta vältel.
6 — Case C-184/04 Uudenkaupungin ECR I-3039, paragraph 25.
6 – 30. märtsi 2006. aasta otsus C-184/04: Uudenkaupungin Kaupunki (EKL 2006, lk I-3039, punkt 25).
Furthermore, the right of the Member States to define the concept of capital
Peale selle, liikmesriikide õigus määratleda kapitalikauba mõistet kuuenda direktiivi
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-98/07 artikkel 20 eraldi neid kaupu puudutava korrigeerimise süsteemi.
The fact that vehicles acquired to be leased and then sold in the context of the taxable person’s ordinary business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive does not preclude the Danish tax authorities from adjusting the deduction of the VAT on vehicles acquired by the taxable person should it transpire that those vehicles, during the time when they were part of the undertaking and contrary to what was intended at the time of their purchase, were no longer wholly used for leasing, which is taxable, but for an exempt activity.
Asjaolu, et kuuenda direktiivi artiklis 19 sätestatud mõiste „kapitalikaubad” ei hõlma maksukohustuslase tavapärase tegevuse raames liisimise ja seejärel edasi müümise eesmärgil omandatud sõidukeid, ei takista Taani maksuametil korrigeerida maksukohustuslase poolt omandatud sõidukitelt tasutud käibemaksu mahaarvamist, kui ilmneb, et ajal, mil need sõidukid kuulusid ettevõttele, ja vastupidiselt nende ostmise ajal kavandatule, ei kasutatud neid täies ulatuses enam seoses maksustatava liisingutegevusega, vaid maksust vabastatud tegevusega.
Thus, Article 20(2) provides that the deduction initially made may be adjusted over a 5-year period for movable property and over a maximum of 20 years for immovable property.
Nõnda on eelnimetatud artikli lõikes 2 ette nähtud, et algselt tehtud mahaarvamist võib vallasvara puhul korrigeerida viieaastase ja kinnisvara puhul kuni kahekümneaastase perioodi jooksul.
It also defines the arrangements for calculating the adjustment.
Artiklis määratletakse samuti selle korrigeerimise arvutamise kord.
In addition, Article 20(3) covers the case where the capital item in question is removed from the taxable person’s assets before the end of the applicable period by replacing annual adjustment with a single adjustment based on presumed use of the item during the remaining period.
Samuti on selle artikli lõikes 3 reguleeritud olukord, kui asjassepuutuv kapitalikaup ei kuulu enne kohaldatava perioodi lõppu enam maksukohustuslase vara hulka, asendades iga-aastase korrigeerimise üheainsa korrigeerimisega, mis põhineb kõnealuse kauba eeldataval kasutamisel ülejäänud perioodi jooksul.
In other words, the fact that vehicles purchased for the purpose of being leased and then sold in the context of the taxable person’s usual business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive has no effect on the classification of ‘capital goods’ within the meaning of Article 20 of that directive with regard to vehicles which have been subject to a change of use.
Teisisõnu, asjaolu, et kuuenda direktiivi artiklis 19 sätestatud mõiste „kapitalikaubad” ei hõlma maksukohustuslase tavapärase tegevuse raames liisimise ja seejärel edasi müümise eesmärgil omandatud sõidukeid, ei mõjuta „kapitalikaupade” kvalifitseerimist kõnealuse direktiivi artikli 20 alusel selles osas, mis puudutab sõidukeid, mille kasutusotstarve muutus.
It may be supposed with regard to the argument of the Danish Government that, in the provisions of national law dealing with the adjustment of deductions adopted to transpose Article 20 of the Sixth Directive, goods such as vehicles purchased by the taxable person are considered to be capital goods.
Arvestades Taani valitsuse argumente, võib eeldada, et mahaarvamise korrigeerimist puudutavates siseriiklikes õigusnormides, mis on vastu võetud kuuenda direktiivi artikli 20 ülevõtmiseks, peetakse selliseid kaupu nagu maksukohustuslase poolt ostetud sõidukid kapitalikaupadeks.
That classification, which applies when deductions are adjusted, is not called into question by taking account, in the calculation of the deductible proportion provided for in Article 19 of the Directive, of the turnover relating to the routine sale of vehicles at the end of their lease.
Sellist kvalifitseerimist, mida kohaldatakse mahaarvamise korrigeerimise korral, ei sea kahtluse alla see, kui kõnealuse direktiivi artiklis 19 ette nähtud mahaarvatava osa arvutamise käigus võetakse arvesse sõidukite liisimise lõppemisel nende tavapärasest müügist tekkivat käivet.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not relevant to the reply to be given to the question at issue here.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING viidatud otsuses Verbond van Nederlandse Ondernemingen antud tõlgendus teise direktiivi artiklis 17 sätestatud „kapitalikaupade” mõiste kohta ei ole uuritavale küsimusele vastamisel asjakohane.
It follows that the system for adjusting deductions provided for in Article 20 of the Sixth Directive and the right of the Member States to define the concept of capital goods within the context of that system are not compromised by the fact that the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive must be given an autonomous and uniform interpretation in the Community.
Asjaolu, et kuuenda direktiivi artiklis 19 sätestatud mõistet „kapitalikaubad” tuleb ühenduses tõlgendada autonoomselt ja ühe -taoliselt, ei kahjusta järelikult kuuenda direktiivi artiklis 20 ette nähtud mahaarvamise korrigeerimise süsteemi ja liikmesriikide õigust määratleda selle süsteemi raames kapitalikaupade mõistet.
Nor, likewise, does the Member States’ right under the final sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to include the proceeds of sale of capital goods in the calculation of the deductible proportion in the case where they exercise the right provided for in Article 20(5) of that directive seem to me to contradict that analysis.
Samuti tundub, et minu analüüsiga ei ole vastuolus kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 viimases lauses liikmesriikidele antud võimalus võtta mahaarvatava osa arvutamisel arvesse ka kapitalikaupade võõrandamise tehingud, kui nad kasutavad kõnealuse direktiivi artikli 20 lõikes 5 sätestatud võimalust.
That interpretation may, admittedly, be transposable to the context of Article 19 of the Sixth Directive, regard being had to the common points which connect that provision to Article 17 of the Second Directive.
Mõistagi võib seda tõlgendust kuuenda direktiivi artikli 19 konteksti üle võtta, arvestades selle sätte ühisjooni teise direktiivi artikliga 17.
Article 17 provided that the Member States had the option to ‘exclude … capital goods’ from the deductions regime laid down in Article 11 of the Second Directive, which provided that any taxable person was entitled to deduct the input tax paid for goods and services acquired by him for the purposes of his business.
Artikkel 17 sätestas, et liikmesriigid võivad „välja arvata […] kapitalikaubad” teise direktiivi artiklis 11 ette nähtud mahaarvamissüsteemist, mille kohaselt oli igal maksukohustuslasel õigus arvata maha oma majandustegevuseks vajalike kaupade ja teenuste ostmisel tasutud sisendkäibemaks.
Article 20(5) provides for a right to derogate from the rule that the turnover relating to the sale of capital goods is not to be taken into account in the calculation of the deductible proportion.
See säte näeb ette võimalust kasutada erandit sellise eeskirja suhtes, mille kohaselt kapitalikaupade müügist tekkinud käivet mahaarvatava osa arvutamisel arvesse ei võeta.
It cannot be allowed to extend the scope of the first and second sentences of Article 19(2) of the Sixth Directive, which refers to transactions the proceeds of which must be excluded from the calculation of the deductible proportion.
See säte ei võimalda laiendada kuuenda direktiivi artikli 19 lõike 2 esimese ja teise lause kohaldamisala, kus on nimetatud tehingud, millest saadud tulu tuleb mahaarvatava osa arvutamisel kõrvale jätta.
Article 17 of the Second Directive, like Article 19 of the Sixth Directive, therefore laid down the circumstances in which capital goods were to be taken into consideration in the deduction regime intended to ensure the neutrality of the VAT system for a taxable person.
Nõnda on nii teise direktiivi artiklis 17 kui ka kuuenda direktiivi artiklis 19 ette nähtud, millistel tingimustel tuleb kapitalikaupu arvesse võtta mahaarvamissüsteemi raames, mille eesmärk on tagada käibemaksusüsteemi neutraalsus maksukohustuslase suhtes.
7 None the less, the implications of the request to interpret the concept of capital goods submitted to the Court in the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen were very different to those in the present case.
7 Ometigi oli kapitalikaupade mõiste tõlgendamise taotluse, mis esitati Euroopa Kohtule eespool viidatud Verbond van Nederlandse Ondernemingen’i kohtuotsuse aluseks olnud kohtuasjas, mõte väga erinev käesoleva menetluse mõttest.
7 — See also, to this effect, Case C-63/04 Centralan Property [2005] ECR I-11087, paragraph 55.
7 – Vt selle kohta samuti 15. detsembri 2005. aasta otsus C-63/04: Centralan Property (EKL 2005, lk I-11087, punkt 55).
Finally, unlike the Danish Government, I am of the view that the interpretation of
Lõpetuseks, erinevalt Taani valitsusest arvan, et Euroopa Kohtu poolt eespool
8It is also in this context that it added that the Member States have a certain margin of discretion as regards the requirements to be satisfied in regard to durability and value of the goods and as regards the rules on writing off to be applied. 9
8Sellega seoses lisas Euroopa Kohus samuti, et liikmesriikidel on teatav hindamisruum nõuete osas, mida tuleb täita seoses kaupade püsivuse ja väärtusega ning kohaldatavate kulumi arvestamise eeskirjadega. 9
In Verbond van Nederlandse Onder­nemingen, the national court was faced with the Netherlands legislation adopted under Article 17 of the Second Directive, according to which the Kingdom of the Netherlands had provided that only 67% of the VAT paid on the purchase of ‘business assets’ could be deducted.
Selles kohtuasjas pidi eelotsusetaotluse esitanud kohus käsitlema teise direktiivi artikli 17 põhjal vastu võetud Madalmaade määrust, millega Madalmaade Kuningriik nägi ette, et maha saab arvata ainult 67% „käibevara” ostmisel tasutud käibemaksust.
The Netherlands Government, as is clear from the account of the grounds for those rules, therefore wanted to exclude all goods, including small items of equipment, used for the business to function from the right to deduct by including them in the concept of ‘the business assets of the company’.
Selle määruse seletuskirjast nähtub, et Madalmaade valitsus soovis määrusega jätta mahaarvamisõiguse kohaldamisalast välja kõik majandustegevuse toimimiseks kasutatavad varad, sealhulgas väiketarvikud, koondades need mõiste „majandustegevuse käibevara” alla.
The Verbond van Nederlandse Ondernemingen, taking the view that the concept of ‘business assets of the company’ was broader than that of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive, deducted the VAT paid on purchase of a letter holder and reply cards for attendance at meetings.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen arvas maha kirjade kinnitusklambri ja koosolekutel osalemise vastusekaartide omandamisel tasutud käibemaksu, leides, et mõiste „ettevõtluse käibevara” on laiem kui teise direktiivi artiklis 17 sätestatud mõiste „kapitalikaubad”.
In Verbond van Nederlandse Onder­nemingen, therefore, the national court was permitted to determine whether office equipment of low value could be treated as capital goods liable to be excluded from the right of deduction from VAT provided for by the Second Directive.
Seega oli eespool viidatud Verbond van Nederlandse Ondernemingen’i kohtuotsuse eesmärk võimaldada eelotsusetaotluse esitanud kohtul määratleda, kas väikese väärtusega kontoritarbeid võib käsitleda kapitalikaupadena, mida saab välja jätta teises direktiivis ette nähtud käibemaksu mahaarvamisõigusest.
In that judgment the Court was not faced with goods such as those in the main proceedings in the present case, which are purchased in order to be leased for a certain period and then habitually disposed of at the end of the lease.
Selles otsuses ei tulnud Euroopa Kohtul käsitleda kaupu, mida ostetakse selleks, et neid kindla perioodi vältel liisida ja seejärel, selle perioodi lõppedes, korrapäraselt maha müüa, nagu on tegemist põhikohtuasjas.
In other words, although, under the criteria set out by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, vehicles purchased by an undertaking in order to
Teisisõnu, kui eespool viidatud Verbond van Nederlandse Ondernemingen’i kohtuasjas on Euroopa Kohtu poolt tunnustatud kriteeriumide kohaselt sõidukid, mida
It was in this context that the Court replied that the concept of capital goods
Selleks palus ta Euroopa Kohtul tuvastada, kas seda mõistet tuleb käsitleda nii, et see hõlmab kaupu, mille soetusmaksumust ei võeta arvesse jooksva kuluna, vaid enam kui ühele eelarveaastale jaotunud kuluna.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING common system of VAT.
NORDANIA FINANS JA BG FACTORING mahaarvamissüsteemi eesmärk tagada ühise käibemaksusüsteemi neutraalsus.
Thus this system is meant to relieve the trader entirely of the burden of VAT payable or paid in the course of his activities, provided they are themselves subject to that tax.
Seega on selle korra eesmärk vabastada maksukohustuslane täielikult käibemaksust, mida ta on tasunud tegevuse raames, mis ise on käibemaksuga maksustatud.
11 carry on its economic activities may be capital goods within the meaning of Article 19 of the Sixth Directive, it cannot be inferred from those criteria that such vehicles are to be so categorised if the sale thereof at the end of the leasing contracts forms an integral part of the taxable person’s regular activity.
11 ettevõtja ostab oma majandustegevuse teostamiseks, oma olemuselt kapitalikaubad kuuenda direktiivi artikli 19 tähenduses, ei saa nendest kriteeriumidest tuletada, et need sõidukid kuuluvad selle klassifikatsiooni alla siis, kui nende võõrandamine liisingulepingu lõppemisel moodustab lahutamatu osa maksukohustuslase tavapärasest tegevusest.
That is why I take the view that the interpretation of the concept of capital goods given by the Court in the Verbond van Nederlandse Ondernemingen judgment does not enable an answer to be given to the question referred by the Højesteret.
Seetõttu leian, et eespool viidatud Verbond van Nederlandse Ondernemingen’i kohtuasjas Euroopa Kohtu poolt kapitalikaupade mõistele antud tõlgendus ei võimalda vastata Højesteret’i esitatud küsimusele.
Where a taxable person acquires goods and services to carry on both taxable and exempt activities, Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive seek to enable him to deduct wholly the portion of the VAT paid on the purchase of those goods and services which is deemed to correspond to the proportion in which they are used for taxable activities.
Kui maksukohustuslane ostab kaupu ja teenuseid ühtaegu nii maksustatud kui maksust vabastatud tegevuste jaoks, näevad kuuenda direktiivi artikli 17 lõige 5 ja artikkel 19 ette võimaluse arvata täielikult maha nende kaupade ja teenuste ostmisel tasutud käibemaksu osa, mis peab vastama osale, milles kaupu ja teenuseid kasutatakse maksustatud tegevuseks.
In the absence of any conclusive guidance in the Sixth Directive or the caselaw, in order to resolve the dispute in the main proceedings the meaning and scope of the concept of capital goods must, under settled caselaw, be determined having regard to the scheme of the system of deductions, of which the concept of capital goods forms part, and to the objective thereof. 10
Kuna kuuendas direktiivis ja kohtupraktikas puuduvad kindlad suunised kapitalikaupade mõiste tähenduse ja kohaldamisala kindlaksmääramiseks, tuleb vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale seda käesoleva põhikohtuasja lahendamisel teha kapitalikauba mõistet hõlmava mahaarvamissüsteemi ülesehitust ning eesmärki arvesse võttes. 10
By establishing the system of the deductible proportion in Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive, the Community legislature presumed that the degree to which those goods and services assigned to mixed use are used respectively for taxable and exempt activities is in proportion to the turnover of each of those two categories of activity.
Mahaarvatava osa süsteemi kehtestamisega kuuenda direktiivi artikli 17 lõikes 5 ja artiklis 19 eeldas ühenduse seadusandja, et kõnealuste segakasutuses olevate kaupade ja teenuste puhul on nende maksustatud ja maksust vabastatud tegevuseks kasutamise osa proportsionaalne mõlema tegevuse kategooria käibega.
It is settled caselaw that the deduction system established by the Sixth Directive is intended to ensure the neutrality of the
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kuuenda direktiiviga kehtestatud
Thus, Article 19(1) of the Sixth Directive provides that the deductible proportion of VAT on the purchase of the goods and
Seetõttu näeb kuuenda direktiivi artikli 19 lõige 1 ette, et selliste kaupade ja
10 — See, inter alia, Case C-321/02 Harbs [2004] ECR I-7101, paragraph 28 and caselaw cited therein.
10 – Vt eelkõige 15. juuli 2004. aasta otsus C-321/02: Harbs (EKL lk I-7101, punkt 28 ja viidatud kohtupraktika).
For a recent application, see Case C-174/06 CO.GE.P [2007] ECR I-9359, paragraph 30.
Vt hiljutise kohaldamise kohta 25. oktoobri 2007. aasta otsus C-174/06: CO.GE.P (EKL 2007, punkt 30).
11 — Case C-333/91 Sofitam [1993] ECR I-3513, paragraph 10.
11 – 22. juuni 1993. aasta otsus C-333/91: Sofitam (EKL 1993, lk I-3513, punkt 10).
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 services is made up of a fraction consisting of a numerator represented by the turnover relating to taxable transactions and of a denominator represented by the total turnover.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-98/07 teenuste ostmisega seotud käibemaksust mahaarvatav osa on murdarv, milles lugeja on maksustatud tehingutest tekkinud käive ja nimetaja on kogukäive.
denominator of the fraction used to calculate the adjustment, even where the creation of such receipts did not entail the use of goods or services subject to VAT or, at least, entailed only their very limited use, calculation of the deduction would be distorted.
osa arvutamiseks kasutatava murdarvu nimetajasse oleks tulnud lisada maksukohustuslase kõikide finantstehingute sissetulekud, millel on seos maksustatud tegevusega, isegi kui nende sissetulekute saamine ei ole mitte mingil määral või äärmisel juhul on väga piiratud ulatuses seotud nende kaupade ja teenuste kasutamisega, mille puhul tuleb käibemaksu tasuda.
The exclusion of turnover relating to the sale of capital goods in the same way as turnover generated by ancillary operations is therefore justified by the fact that such transactions do not form part of the taxable person’s normal business.
Nii kapitalikaupade müügist kui ka juhuslikest tehingutest tekkiva käibe väljajätmist õigustab seega asjaolu, et sellised tehingud ei kujuta endast maksukohustuslase tavapäraseid tegevusi.
The exclusion, in the context of this calculation, of the turnover attributable to the sale of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ provided for in Article 19(2) of the Sixth Directive then assumes its full meaning.
Kuuenda direktiivi artikli 19 lõikes 2 ette nähtud „maksukohustuslase poolt majandustegevuseks kasutatavate kapitalikaupade” müügist tekkinud käibe välja jätmine kõnealusest arvutusest omandab nõnda selge tähenduse.
The proceeds of the sale of such goods must be excluded from that calculation because such a sale is in principle exceptional or at least unusual.
Selliste kaupade müügist tekkiv sissetulek tuleb nimetatud arvutusest välja jätta, sest see müük on oma olemuselt põhimõtteliselt erakorraline või vähemalt ebaharilik.
Consequently, it does not require mixed use of the goods and services in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Järelikult ei ole selleks vaja segakasutuses olevate kaupade ja teenuste kasutamist viisil, mis oleks proportsionaalne sellest kasutamisest tekkiva käibega.
Inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would therefore distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods and services assigned to mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Nimetatud käibe arvestamine mahaarvatava osa arvutamisel moonutaks seega mahaarvatava osa leitud suurust, kuna see ei kajastaks enam, millises osas kasutatakse segakasutuses olevaid kaupu ja teenuseid maksustatud ja maksust vabastatud tegevuseks.