natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Then, in Case C-465/07 Elgafaji (judgment of 17 February 2009), the Court had to give judgment on the extent of the subsidiary protection granted by Article 15 of Directive 2004/83/EC (39) on minimum standards for the quali¤cation and status of third-country nationals or stateless persons as refugees.
Kohtuasjas Allianz (endine Riunione Adriatica di Sicurta) (10.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-185/07) leidis Euroopa Kohus, et see, kui liikmesriigi kohus teeb kohtumääruse, mis keelab isikul
) Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for deter- mining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national (OJ 2003 L 50, p. 1).
43 algatada või jätkata menetlust teise liikmesriigi kohtus (hagi esitamise keeld) põhjusel, et selline menetlus rikub vahekohtukokkulepet, on vastuolus määrusega nr¡44/2001. Euroopa Kohus meenutas, et menetlus, mis toob kaasa hagi esitamise keelu vastuvõtmise, ei kuulu määruse nr¡44/2001
) Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the quali¤cation and status of third country nationals or stateless persons as refugees or as persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted (OJ 2004 L 304, p. 12).
Nõukogu 22.¡detsembri 2000.¡aasta määrus (EÜ) nr¡44/2001 (EÜT 2001, L¡12, lk¡1; ELT eriväljaanne 19/04, lk¡42).Vt samuti Euroopa Kohtu 27.¡aprilli 2004.¡aasta otsus kohtuasjas C-159/02: Turner (EKL¡2004, lk¡I-3565).
Court of Justice man Rights, be understood as meaning that the applicant for subsidiary protection has to adduce evidence that he is speci¤cally targeted by reason of factors particular to his circumstances.
Euroopa Kohus kohaldamisalasse, kuid sellel võivad olla tagajärjed, mis kahjustavad nimetatud määruse kasulikku mõju.
The Court answered that question in the negative. First of all, it armed the autonomy of Article 15 by stating that its content is di¥erent from that of Article 3 of the European Convention of Human Rights (ECHR) and must therefore be interpreted independently.
Eelkõige võib see juhtuda siis, kui selline menetlus takistab teise liikmesriigi kohtul teostada pädevust, mis talle on antud määruse nr¡44/2001 alusel.
Then, it held that the harm de-¤ned in Article 15(c) as consisting of a‘serious and individual threat to the applicant’s life or person’ covers a more general risk of harm than the other two types of harm de¤ned in that article, such as the death penalty, which cover situations in which the applicant is speci¤cally exposed to the risk of a particular type of harm.
Niisiis leidis Euroopa Kohus, et kui menetlus kuulub oma esemelt, st menetluses kaitstavate õiguste laadilt määruse nr¡44/2001 kohaldamisalasse, siis kuulub selle määruse kohaldamisalasse ka eelnevat lahendamist vajav küsimus, mis puudutab vahekohtukokkuleppe kohaldatavust.
In addition, the threats referred to are inherent in a general situation of‘international or internal armed conªict’.
Sellest järeldub, et pädevuse puudumise vastuväide, mis tugineb vahekohtukokkuleppele, kuulub määruse nr¡44/2001 kohaldamisalasse, ning et just eranditult selle kohtu ülesanne on võtta seisukoht kõnealuse vastuväite osas ja tema enda pädevuse osas vastavalt asjaomasele määrusele.
Lastly, the violence in question which gives rise to those threats is described as ‘indiscriminate’, a term which implies that it may extend to people irrespective of their personal circumstances.
Hagi esitamise keelu kasutamine selleks, et takistada liikmesriigi kohtul, kes tavaliselt on määruse nr¡44/2001 kohaselt pädev vaidlust lahendama, teha otsust selle sätte kohaldamise kohta vaidluse suhtes, mis on talle lahendada antud, võtab tingimata sellelt kohtult võimaluse otsustada tema enda pädevuse üle.
In that regard, the Court stated that the more the applicant is able to show that he is speci¤cally a¥ected by reason of factors particular to his personal circumstances, the lower the level of indiscriminate violence required for him to be eligible for subsidiary protection.
Hagi esitamise keeld ei järgi seega üldpõhimõtet, mille kohaselt määrab iga hagi saanud kohus ise kohaldamisele kuuluvate õigusnormide alusel kindlaks, kas ta on pädev asjaomast vaidlust lahendama.
The Court concluded by noting that the interpretation given of Article 15(c) was fully compatible with the European Convention of Human Rights and in particular with the case-law relating to Article 3 thereof.
Pealegi läheb hagi esitamise keeld vastuollu vastastikuse usaldusega, mis liikmesriikidel üksteise õigussüsteemide ja kohtuorganite suhtes on. Seega ei ole see keeld määrusega nr¡44/2001 kooskõlas.
In that case, two expulsion orders were adopted against Mrs Garcia and Mr Cabrera because they were unlawfully present on Spanish territory.
Määruse nr¡44/2001 kohaldamisala oli keskseks küsimuseks ka kohtuasjas SCT Industri (2.¡juuli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-111/08).
According to Spanish law and the interpretation thereof, the penalty imposed in such an instance is to be restricted to a ¤ne, except where there is an additional factor which would justify replacing the ¤ne with expulsion.
Euroopa Kohus leidis selles asjas, et kõnealust määrust ei kohaldata maksejõuetusmenetluses esitatud omandiõiguse taastamise hagi suhtes.
Mrs Garcia and Mr Cabrera brought an action before the relevant national court, which, in turn, made a reference to the Court.
Täpsemalt öeldes, kui võtta arvesse selle otsest seost pankrotimenetlusega, siis hagi, milles nõutakse pankrotihalduriga maksejõuetusmenetluses sõlmitud äriühingu osade müügilepingu tühistamist, kuulub määruse nr¡44/2001 pankrotimenetluses kohaldamise kohta tehtud erandi alla.
In its response, the Court noted, ¤rst of all, that there was a discrepancy between the wording of the Spanish-language version and the other language versions of the provision concerned.
Kui varem on Euroopa Kohus kohtuasjas Color Drack (3.¡mai 2007.¡aasta otsus kohtuasjas C-386/05, EKL¡2007, lk¡I-3699) vaaginud müügilepinguid, milles on määratud mitu tarnekohta, tuli nüüd kohtuasjas Rehder (9.¡juuli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-204/08) võtta vaatluse alla teenuse osutamise lepingud, täpsemalt lennutransporditeenuse osutamise leping, milles on määratud mitu teenuse osutamise kohta.
However, given that the Spanish version appeared to be the only language version in which expulsion appeared as an obligation and not an option for the authorities, the Court concluded that the real intention of the legislature was not to impose an obligation on the Member States to expel.
Kohus leidis selles asjas, et määruse nr¡44/2001 artikli¡5 punktis¡1 sätestatud reegel, mis käsitleb kohtualluvust erandjuhtudel lepingutega seotud asjades, vastab läheduse eesmärgile ja seda põhjendab tihe seos lepingu ja selle üle otsust langetava kohtu vahel.
In addition, the Court noted that the CISA favours the voluntary departure of a third-country national who is in a Member State unlawfully.
Läheduse ja etteaimatavuse eesmärke silmas pidades tuleb seega teenuse osutamise kohtade paljususe korral erinevates liikmesriikides leida selline koht, mille puhul asjaomase lepingu ja pädeva kohtu vaheline seos on kõige tihedam, milleks on eelkõige peamine teenuse osutamise koht vastavalt lepingule.
Furthermore, although the CISA provides that, in certain circumstances, a third-country national must be expelled from a Member State on the territory of which he was apprehended, that consequence is, however, subordinate to the conditions laid down in the national law of the Member State concerned.
2.¡aprilli 2009.¡aasta otsuses kohtuasjas C-394/07: Gambazzi andis Euroopa Kohus seisukoha mõiste „kohtulahend”kohta Brüsseli konventsioonis ette nähtud tunnustamise ja täitmise sätete mõttes ning tunnustamisest ja täitmisest keeldumise põhjuse ulatuse kohta, kui keeldumise aluseks on selle riigi avaliku korra rikkumine, kus tunnustamist taotletakse.
Consequently, the Court considered that it is for the national law of each Member State to adopt, particularly with regard to the conditions under which expulsion may take place, the means for applying the basic rules established in the CISA relating to third-country nationals who do not ful¤l, or no longer ful¤l, the short-stay conditions for its territory.
Esiteks leidis kohus, et tagaselja tehtud kohtuotsus ja kohtumäärus on„kohtulahendid”, sest need tehakse tsiviilmenetluse käigus, mis üldjuhul järgib võistlevuse põhimõtet. Brüsseli konventsiooni artikkel¡25 viitab osalisriikide
The Court concluded that neither the CISA nor the Schengen Borders Code obliges the Member States to adopt a decision to expel a third-country national who is unlawfully present on the territory of a Member State.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11.¡veebruari 2004.¡aasta määrus (EÜ) nr¡261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr¡295/91 (ELT L¡46, lk¡1; ELT eriväljaanne 07/08, lk¡10).
A number of important judgments were delivered in 2009 in the ¤eld of private international law.
Areng ja tegevus kohtute igasugustele lahenditele nende vahel vahet tegemata.
Worthy of mention, ¤rst of all, is Case C-133/08 ICF (judgment of 6 October 2009) in which the Court was required to interpret, for the ¤rst time, the Rome Convention on the law applicable to contractual obligations (40).
Selleks, et kohtulahendid kuuluksid konventsiooni kohaldamisalasse, piisab sellest, kui need lahendid olid või võisid olla enne hetke, kui nende tunnustamist või täitmist taotletakse, võistleva kohtumenetluse esemeks riigis, kus otsus on tehtud.
Several questions relating to Article 4 of the Convention were referred to the Court, which began by noting that the Convention was concluded in order to continue, in the ¤eld of private international law, the work of uni¤cation of law set in motion by the adoption of the Brussels Convention on jurisdiction and the enforcement of judgments (41).
Euroopa Kohus selgitas, et asjaolu, et kohus on teinud otsuse nii, nagu ei oleks kostja, kes ilmus ettenähtud korras kohtusse, kohal viibinud, ei saa seada kahtluse alla„kohtulahendiks” kvali£tseerimist.
The Convention also provides for a presumption in favour of the place of residence of the party who e¥ects the performance characteristic of that contract and for special connecting criteria, in particular as regards contracts for the carriage of goods.
Avalikku korda puudutavat erandit saab rakendada vaid juhul, kui selgub, et kõrvaldamise meede kujutab endast kostja õiguse olla ära kuulatud ilmset ja ebaproportsionaalset rikkumist.
In that regard, the Court held that the connecting criterion provided for in Article 4(4) of the Convention applies to a charter-party, other than a ‘single voyage charter-party’, only when the main purpose of the contract is not merely to make available a means of transport, but the actual carriage of goods.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima mitte ainult tingimusi, millest lähtuvalt otsused, mille täitmist taotletakse, on tehtud, vaid ka tingimusi, millest lähtuvalt on tehtud korraldavad määrused, kontrollides eelkõige seda, kas kostjal oli edasikaebeõigus ja kas tal oli võimalus olla ära kuulatud.
In addition, the Court held that Article 4(5) of the Convention must be construed as meaning that, where it is clear from the circumstances as a whole that the contract is more closely connected with a country other than that determined on the basis of one of the criteria set out in Article 4(2) to (4) of the Convention, it is for the court to disregard those criteria and apply the law of the country with which the contract is most closely connected.
Samuti tuli Euroopa Kohtul tõlgendada mõningaid sätteid määruses nr¡2201/2003 (mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus nr¡1347/2000)45.
Finally, the Court held that a part of a contract may exceptionally be governed by a law other than that which applies to the rest of the contract where the object of that part is independent.
Esiteks olgu ära toodud kohtuasi Hadadi (16.¡juuli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-168/08), milles Euroopa Kohus võttis seisukoha abikaasade kodakondsuse kriteeriumi kohta abielu lahutamiseks pädeva kohtu valimisel.
The interpretation of Regulation (EC) No 44/2001 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (Brussels I Regulation) (42) and of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (Brussels Convention) has also given rise to several judgments which are worthy of mention.
Selle kohtuasja subjektideks olid Prantsuse-Ungari topeltkodakondsusega abikaasad, kes esitasid mõlemad ühes nimetatud riikidest abielulahutushagi.
Case C-420/07 Apostolides (judgment of 28 April 2009) originated in the partition of Cyprus following the intervention of Turkish troops in 1974.
Euroopa Kohus sedastas alustuseks, et määruses nr¡2201/2003 ei tehta vahet, kas isikul on üks kodakondsus või mitu kodakondsust.
The Republic of Cyprus, which joined the European Union in 2004, has control of only the southern part of the island, whereas the northern part became the Turkish Republic of Northern Cyprus, which is recognised only by Turkey.
Seega ei saa selle määruse sätet, mis näeb ette selle liikmesriigi kohtu pädevuse, mille kodakondsust abikaasad omavad, tõlgendada erinevalt olenevalt sellest, kas mõlemal abikaasal on samade riikide topeltkodakondsus või kas neil on vaid üks ja seesama kodakondsus.
In those circumstances, a protocol annexed to the Act of Accession of the Republic of Cyprus suspends the application of Community law in the areas over which the government of that Member State does not exercise e¥ective control.
Juhul kui mõlemal abikaasal on ühtaegu nii selle liikmesriigi kodakondsus, mille kohtusse on pöördutud, kui ka mõne teise liikmesriigi kodakondsus, peab asja menetlev kohus võtma arvesse, et abikaasadel on ühtlasi ka mõne teise liikmesriigi kodakondsus ja et eelosutatud määruse kohaselt oleks võinud pädevus olla ka viimati mainitud riigi kohtutel.
A Cypriot national applied for the recognition and enforcement of two judgments delivered by a court established in the southern part of the island, ordering two British citizens to vacate a property situated in the northern part.
Edasi märkis Euroopa Kohus, et kõnesolevas määruses ette nähtud kohtualluvuse reeglid abielulahutuse asjades põhinevad mitmel alternatiivsel objektiivsel kriteeriumil ja kohtualluvuse aluste hierarhia puudumisel.
The referring court, a court in the United Kingdom, referred several questions to the Court of Justice concerning the interpretation and application of Regulation No 44/2001.
Järelikult on lubatud, et eksisteerib mitu pädevat kohut, ilma et nende suhtes oleks kehtestatud hierarhiat.
The Court held, ¤rst of all, that the derogation laid down in the protocol does not preclude the application of Regulation No 44/2001 to a judgment which is given by a Cypriot court sitting in the government-controlled area, but concerns land situated in the northern area.
Euroopa Kohus jõudis eeltoodu alusel järeldusele, et kui mõlemal abikaasal on kahe sama liikmesriigi kodakondsus, siis on kõnesoleva määrusega vastuolus see, kui neist liikmesriikidest ühe kohtuid ei tunnistata pädevaks põhjendusega, et hageja ei ole selle liikmesriigiga muul moel seotud.
The Court then noted that the fact that the property is situated in an area over which the government does not exercise e¥ective control and, therefore,
Euroopa Kohus märkis veel selgituseks, et kõnesoleva määruse alusel on pädevad nende liikmesriikide kohtud, mille kodakondsus abikaasadel on, ning abikaasadel on õigus valida, millise liikmesriigi kohtusse pöörduda.
) Convention on the law applicable to contractual obligations opened for signature in Rome on 19 June 1980
Teiseks, kohtuasjas A (2.¡aprilli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-523/07) tõlgendas Euroopa Kohus esimest korda mõistet lapse „alaline elukoht” kui kohtu pädevust määravat kriteeriumi vanema hooldusõiguse asjades.
) Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 1972 L 299, p. 32).
Nõukogu 27.¡novembri 2003.¡aasta määrus (EÜ) nr¡2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr¡1347/2000 (EÜT L¡338, lk¡1; ELT eriväljaanne 19/06, lk¡243).
Article 22(1) of Regulation No 44/2001 concerns the international jurisdiction of the courts of the Member States and not their domestic jurisdiction.
Euroopa Kohus pidades vastab alaline elukoht kohale, mis väljendab lapse teatud integratsiooni sotsiaalsesse ja perekondlikku keskkonda.
The Court also noted, in relation to the exception of public policy of the Member State in which recognition is sought, that a court cannot, without undermining the aim of Regulation No 44/2001, refuse recognition of a judgment emanating from a court in another Member State solely on the ground that it considers that national or Community law was misapplied in that judgment.
Eriti tuleb võtta arvesse liikmesriigi territooriumil viibimise kestust, regulaarsust, tingimusi ja põhjuseid, miks perekond sinna liikmesriiki kolis, lapse kodakondsust, kooliskäimise kohta ja tingimusi, keelteoskust ning lapse perekondlikke ja sotsiaalseid suhteid antud riigis.
In such a situation, the exception applies only where the error of law means that the recognition or enforcement of the judgment constitutes a manifest breach of an essential rule of law in the national legal order of the Member State concerned.
Seejärel märkis Euroopa Kohus, et lapse alalise elukoha kindlaksmääramise ülesanne on siseriiklikul kohtul, võttes sealjuures arvesse kõiki üksikjuhtumiga seonduvaid faktilisi asjaolusid.
Finally, the Court held that the recognition or enforcement of a default judgment cannot be refused where the defendant was able to commence proceedings to challenge the default judgment and those proceedings enabled him to argue that he had not been served with the document which instituted the proceedings or with the equivalent document in sucient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence.
Lisaks selgitas Euroopa Kohus edasilükkamatute meetmete ja kaitsemeetmete võtmise korda määruse nr¡2201/2003 artikli¡20 mõttes.
In Case C-185/07 Allianz (formerly Riunione Adriatica di Sicurta) (judgment of 10 February 2009), the Court held that it is incompatible with Regulation No 44/2001 for a court of a Member State to make an order to restrain a person from commencing or continuing proceedings before the courts of another Member State (anti-suit injunction) (43) on the ground that such proceedings would be contrary to an arbitration agreement.
Siseriiklik kohus võib otsustada selliste meetmete võtmise juhul, kui meetmed on edasilükkamatud, kui need võetakse asjassepuutuvas liikmesriigis viibivate isikute suhtes ja kui need on ajutist laadi.
The Court noted that proceedings which lead to the making of an anti-suit injunction cannot come within the scope of Regulation No 44/2001 but may have consequences which undermine its e¥ectiveness.
Lapse parimate huvide kaitsmiseks võetud meetmete ellurakendamine ja nende siduvus määratakse vastavalt siseriiklikule õigusele. Pärast kaitsemeetme rakendamist ei ole siseriiklik kohus kohustatud asja üle andma teise liikmesriigi pädevale kohtule.
This is so, inter alia, where such proceedings prevent a court of another Member State from exercising the jurisdiction conferred on it by Regulation No 44/2001.
Siiski juhul, kui lapse parimate huvide kaitse seda nõuab, peab ennast ebapädevaks tunnistanud siseriiklik kohus sellest teise liikmesriigi pädevale kohtule teatama.
The use of an anti-suit injunction to prevent a court of a Member State, which normally has jurisdiction to resolve a dispute under Regulation No 44/2001, from ruling on the very applicability of the regulation to the dispute brought before it necessarily amounts to stripping that court of the power to rule on its own jurisdiction.
Kohtuasjas Wolzenburg (6.¡oktoobri 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-123/08) küsiti Euroopa Kohtult, kas liidu õigusega on kooskõlas siseriiklik õigusakt, mis näeb ette vastava liikmesriigi kodanike ja teiste liikmesriikide kodanike erineva kohtlemise Euroopa vahistamismääruse täitmisest keeldumise osas.
An anti-suit injunction is therefore contrary to the general principle that every court seised itself determines, under the rules which it must apply, whether it has jurisdiction to resolve the dispute before it.
Raamotsust 2002/584/JSK (Euroopa vahistamismääruse kohta)47 rakendava Madalmaade õigusaktiga on erinevalt sellest, mis on ette nähtud oma riigi kodanikele, täitmist puudutav erand muude liikmesriikide kodanikele ette nähtud vaid tingimusel, et nad on viis järjestikust aastat Madalmaades seaduslikult elanud ja neil on alaline elamisluba.
In addition, it runs counter to the trust which the Member States accord to one another’s legal systems and judicial institutions. It is therefore not compatible with Regulation No 44/2001.
Euroopa Kohus sedastas sissejuhatuseks, et EÜ artikli¡12 esimene lõik on kohaldatav, sest liikmesriigid ei saa EÜ asutamislepingu alusel vastu võetud raamotsuse rakendamisega seoses kahjustada ühenduse õigust, eeskätt EÜ asuta-
After having considered, in Case C-386/05 Color Drack [2007] ECR I-3699, contracts for the sale of goods providing for several places of delivery, in Case C-204/08 Rehder (judgment of 9 July 2009)
Nõukogu 29.¡mai 2000.¡aasta määrus (EÜ) nr¡1348/2000 (EÜT L¡160, lk¡37; ELT eriväljaanne 19/01, lk¡227).
) See also Case C-159/02 Turner [2004] ECR I-3565.
Nõukogu 13.¡juuni 2002.¡aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L¡190, lk¡1; ELT eriväljaanne 19/06, lk¡34).
Proceedings the Court was faced with contracts for the provision of services providing for several places at which services are provided, and more speci¤cally, air transport contracts.
Areng ja tegevus mislepingu sätteid, mis reguleerivad kõigile liidu kodanikele tagatud vabadust vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil.
In the light of the objectives of proximity and foreseeability, it is therefore necessary, where there are several places at which services are provided in di¥erent Member States, to identify the place with the closest linking factor between the contract in question and the court having jurisdiction, in particular the place where, under the contract, the main provision of services is to be carried out.
Seejärel märkis kohus, et raamotsuse 2002/584 artikli¡4 punkti¡6 tuleb tõlgendada nii, et liidu kodaniku puhul ei või vahistamismäärust täitev liikmesriik vahistamismääruse täitmata jätmise aluse kohaldamiseks esitada lisaks riigis elamise kestuse tingimusele veel täiendavaid haldusnõudeid, nagu alalise elamisloa omamise nõue.