natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(b) any sign where, because of its identity with, or similarity to, the trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade mark and the sign, there exists a likelihood of confusion on the part of the public, which includes the likelihood of association between the sign and the trade mark.
b) kõiki tähiseid, mille identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ja tähisega kaitstud kaupade või teenustega [kaupade või teenuste vahel] on tõenäoline, et üldsus võib need omavahel segi ajada või tekitada seoseid kaubamärgi ja tähise vahel.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-533/06
Any Member State may also provide that the proprietor shall be entitled to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade any sign which is identical with, or similar to, the trade mark in relation to goods or services which are not similar to those for which the trade mark is registered, where the latter has a reputation in the Member State and where use of that sign without due cause takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark.
Lõigete 1–4 kohaldamine ei mõjuta ühegi liikmesriigi sätteid, mis käsitlevad kaitset tähise kasutamise vastu muul otstarbel kui kaupade ja teenuste eristamiseks, kui kõnealuse tähise põhjendamatu kasutamine kasutaks ebaõiglaselt ära või kahjustaks kaubamärgi eristatavust või mainet”.
Paragraphs 1 to 4 shall not affect provisions in any Member State relating to the protection against the use of a sign other than for the purposes of distinguishing goods or services, where use of that sign without due cause takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark.’
Lisaks sellele võib iga liikmesriik sätestada, et omanikul on õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid tema nõusolekuta kasutamast kaubandustegevuse käigus mis tahes tähist, mis on identne või sarnane kaubamärgiga, [ja] mis on välja antud [selliste] kaupade või teenuste jaoks, mis ei ole sarnased nende kaupade või teenustega, mille jaoks kõnealune kaubamärk on registreeritud, [kui viimane on liikmesriigis omandanud maine] ja juhul kui selle tähise põhjuseta kasutamine kasutaks ebaõiglaselt ära või kahjustaks varasema kaubamärgi eristatavust või mainet.
(a) affixing the sign to the goods or to the packaging thereof;
Lõigete 1 ja 2 alusel võib muu hulgas keelata järgmised toimingud:
(b) indications concerning the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, the time of production of goods or of rendering of the service, or other characteristics of goods or services;
„Kaubamärk ei anna selle omanikule õigust keelata kolmandatel isikutel kasutada kaubandustegevuse käigus: b) kõnealuse tähisega kaupade pakkumine, turuleviimine või ladustamine nimetatud otstarbel või kõnealuse tähisega teenuste pakkumine või osutamine; a) oma nime ja aadressi; c) kaupade importimine ja eksportimine kõnealuse tähise all; b) tähiseid, mis näitavad sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu, kaupade tootmise või teenuste pakkumise aega või muid kauba või teenuse omadusi; d) tähise kasutamine äridokumentidel või reklaamides.
(c) the trade mark where it is necessary to indicate the intended purpose of a product or service, in particular as accessories or spare parts;
O2 HOLDINGS & O2 (UK) identifitseerib konkurendi või konkurendi pakutavad kaubad või teenused”. c) kaubamärki, kui see on vajalik kauba või teenuse kavandatud otstarbe näitamiseks eelkõige juhul, kui tegemist on lisaseadme või varuosaga,
(a) it is not misleading according to Articles 2(2), 3 and 7(1);
„Võrdlev reklaam on lubatud, kui võrdlemisel täidetakse järgmisi tingimusi:
Directive 97/55 introduced a number of provisions on comparative advertising into Directive 84/450, which originally related only to misleading advertising.
Direktiiviga 97/55 lisati direktiivi 84/450, mis algselt käsitles üksnes eksitavat reklaami, rida sätteid võrdleva reklaami kohta.
(b) it compares goods or services meeting the same needs or intended for the same purpose; amended by Directive 97/55 (‘Directive 84/450’), 5 defines ‘comparative advertis- ing’, for the purposes of the directive, as ‘any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor’.
a) reklaam ei ole eksitav artikli 2 lõike 2 [punkti 2], artikli 3 ega artikli 7 lõike 1 kohaselt; b) võrreldakse kaupa või teenuseid, mis rahuldavad samu vajadusi või on mõeldud samaks otstarbeks;
5 — Directive 84/450 was subsequently amended by Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer practices in the internal market (‘the Unfair Practices Directive’) (OJ 2005 L 149, p. 22).
5 – Direktiivi 84/450 muudeti hiljuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiviga 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul („ebaausate kaubandustavade direktiiv”; ELT L 149, lk 22).
Some of the amendments made by Directive 2005/29 relate to provisions of Directive 84/450 concerning comparative advertising, including Article 3a.
Mõned direktiiviga 2005/29 tehtud muudatused puudutavad direktiivi 84/450 võrdlevat reklaami käsitlevaid sätteid, sealhulgas artiklit 3a.
However, Directive 2005/29 was adopted after the events at issue; the text I shall have in mind in this Opinion is therefore the text of Directive 84/450 as amended by Directive 97/55 and not the text resulting from the further amendments introduced by Directive 2005/29.
Kuid direktiiv 2005/29 jõustus pärast kohtuasja faktiliste asjaolude ilmnemist ning seetõttu lähtun ma käesolevas ettepanekus direktiivi 84/450 tekstist (muudetud direktiiviga 97/55), mitte tekstist, mis arvestab ka direktiiviga 2005/29 tehtud muudatusi.
Also, Directive 84/450 has recently been repealed and replaced, as from 12 December 2007, by Directive 2006/114/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006, concerning misleading and comparative advertising (OJ 2006 L 376, p. 21), which is however merely a version, codified in the interests of clarity and rationality, of the provisions of Directive 84/450 previously in force.
Lisaks sellele tunnistati direktiiv 84/450 hiljuti kehtetuks ja asendati alates 12. detsembrist 2007 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/114/EÜ eksitava ja võrdleva reklaami kohta (ELT L 376, lk 21); viimane kujutab endast siiski vaid direktiivi 84/450 eelnevalt kehtinud sätete selguse ja otstarbekuse huvides kodifitseeritud versiooni.
(d) it does not create confusion in the market place between the advertiser and a competitor or between the advertiser’s
d) reklaam ei tekita turul segadust reklaami avalikustaja ja konkurendi vahel või reklaami avalikustaja ja konkurendi
(e) it does not discredit or denigrate the trade marks, trade names, other distinguishing marks, goods, services, activities, or circumstances of a competitor;
Siseriiklik kohtuasi ja eelotsuse küsimused kaubamärkide, kaubanimede, muude eraldusmärkide, kauba või teenuste vahel; e) reklaam ei diskrediteeri ega solva konkurendi kaubamärke, kaubanimesid, muid eraldusmärke, kaupa, teenuseid, tegevust ega asjaolusid;
For the purpose of promoting its mobile phone services, in particular, O2 uses images of bubbles in various ways.
Eelkõige oma mobiiltelefoni teenuste edendamiseks kasutab O2 erinevaid mulli kujutisi.
It is the proprietor, inter alia, of trade marks consisting of the combination of the letter O and the number 2 (‘the O2 trade marks’) and also of two pictorial trade marks, both consisting of static pictures of bubbles, registered in the United Kingdom for telecommunications apparatus and services (‘the bubbles trade marks’).
Lisaks tähest O ja numbrist 2 koosnevatele kaubamärkidele (edaspidi „O2 kaubamärgid”) on ta ka kahe kujutismärgi omanik, mis mõlemad koosnevad mullide staatilisest kujutisest ning on Ühendkuningriigis registreeritud telekommunikatsioonivahendite ja -teenuste jaoks (edaspidi „mullidega kaubamärgid”).
It is apparent from the order for reference that it is established that consumers associate images of bubbles in water (particularly against a graduated blue background) in the context of mobile phones exclusively with O2.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et on tõendatud, et tarbijad seostavad mobiiltelefonide valdkonnas kasutatavaid vees ujuvate mullide kujutisi (eelkõige tumedamalt toonilt järkjärgult heledamale ülemineval sinisel taustal) üksnes O2-ga.
(g) it does not take unfair advantage of the reputation of a trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor or of the designation of origin of competing products;
f) päritolunimetusega toodete puhul seostub reklaam alati toodetega, millel on sama nimetus; g) reklaamis ei kasutata ebaõiglaselt ära konkurendi kaubamärgi, kaubanime või teiste eraldusmärkide mainet või konkureerivate toodete päritolunimetust;
H3G started providing mobile phone services in the United Kingdom, under the mark ‘3’, only in March 2003 when four other providers, including O2, were well established in the market.
H3G pakub Ühendkuningriigis tähisega „3” eristatavaid mobiiltelefoniteenuseid alles alates 2003. aasta märtsist, mil neli muud ettevõtjat, sealhulgas O2, olid juba tugeval turupositsioonil.
In March 2004 H3G launched a pay-as-you-go service called ‘Threepay’ and, in the same year, started their comparative advertising campaign using TV advertisements to make a price comparison with their competitors’ services.
2004. aasta märtsis alustas H3G „Threepay”-nimelise ettemakstud teenuse pakkumist ja samal aastal alustas ta ka võrdlevat reklaamikampaaniat, mille käigus edastati telereklaame, mis võrdlesid nimetatud teenuse hinda konkureerivate ettevõtjate teenuste hinnaga.
(h) it does not present goods or services as imitations or replicas of goods or services bearing a protected trade mark or trade name.’
O2 esitas High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionile H3G vastu hagi seoses O2 kaubamärkide ja mullidega kaubamärkidega seotud õiguste rikkumisega h) reklaamis ei esitata kaupa või teenuseid, mis imiteerivad või kopeerivad kaitstud kaubamärgi või kaubanimega kaupa või teenuseid”. I - 4238
trade marks in respect of a TV advertisement put out by H3G, in which the term ‘O2’ and moving pictures of bubbles were used, together with a stylised animated picture of a 3, and which implied essentially that the ‘Threepay’ service was cheaper than the similar service provided by O2 (‘the advertisement at issue’).
O2 hiljem väitest, et oli rikutud O2 kaubamärkidega seotud õigusi, 6ning möönis,
O2 brought an appeal against that judgment before the Court of Appeal, contending that the defence referred to did not apply.
O2 esitas nimetatud kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Court of Appeal’ile, vaidlustades viidatud erandi kohaldamise.
H3G for its part disputed the judgment in so far as it ruled that the advertisement at issue fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and called for O2’s appeal to be dismissed.
H3G vaidlustas omakorda kohtuotsuse osas, milles tuvastati, et vaidlusalune reklaam kuulus direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse, ja taotles igal juhul O2 apellatsioonkaebuse rahuldamata jätmist.
The average member of the public would see the use of 02 and the bubbles as a reference to 02 and its imagery and realise that this was an advertisement by a trade rival, 3, claiming that its own service cost less. 7
Keskmine tarbija mõistis O2 väitel tähise O2 ja mullide kasutamist viitena O2-le ja tema kujutisele ning sai aru, et tegemist oli konkurendist 3-e reklaamiga, mille kohaselt oli viimase pakutava teenuse hind odavam. 7
In order to settle the dispute, the Court of Appeal, by decision of 14 December 2006, considered it necessary to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Vaidluse lahendamiseks pidas Court of Appeal vajalikuks esitada Euroopa Kohtule 14. detsembri 2006. aasta eelotsusetaotlusega järgmised küsimused:
The action for infringement, now directed only against the use of the bubbles images in the advertisement at issue, was dismissed by judgment of 23 March 2006.
Kaubamärgiga seotud õiguste rikkumisega seoses esitatud hagi, mis oli sellest muudatusest alates suunatud mullide kujutiste kasutamise vastu vaidlusaluses reklaamis, jäeti 23. märtsi 2006. aasta otsusega rahuldamata.
In essence, the court before which the action was brought held that the use of the bubbles images in the advertisement fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104, but that the advertisement complied with Article 3a(1) of Directive 84/450 and so the conditions for application of the defence
Asjaomane kohus leidis sisuliselt, et selline kasutus kuulus küll direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse, kuid et reklaam oli kooskõlas direktiivi 84/450 artikli 3a lõikega 1, mistõttu olid täidetud direktiivi 89/104 artikli 6 lõike 1
6 — See order for reference, paragraph 3; O2’s written observations, p. 14, note 4, and H3G’s written observations, paragraphs 5 and 6.
6 – Vt eelotsusetaotlus, punkt 3; O2 kirjalikud märkused, lk 14, märkus 4, ja H3G kirjalikud märkused, punktid 5–6.
7 — See order for reference, paragraph 11.
7 – Vt eelotsusetaotlus, punkt 11.
Legal analysis
Õiguslik analüüs
(2) Where a trader uses, in a comparative advertisement, the registered trade mark of a competitor, in order to comply with Article 3a of Directive 84/450 as amended must that use be “indispensable” and if so what are the criteria by which indispensability is to be judged?
Kui ettevõtja kasutab võrdlevas reklaamis konkurendi registreeritud kaubamärki, siis kas selleks, et selline kasutamine oleks kooskõlas muudetud direktiivi 84/450 artikliga 3a, peab kaubamärgi kasutamine olema “tingimata vajalik”, ning kui vastus on jaatav, siis millised on kriteeriumid otsustamaks, kas see on tingimata vajalik?
The first question referred
Esimene eelotsuse küsimus
(3) In particular, if there is a requirement of indispensability, does the requirement preclude any use of a sign which is not identical to the registered trade mark but is closely similar to it?’
Täpsemalt – kui on sätestatud nõue, et kasutamine peab olema tingimata vajalik, siis kas see nõue välistab niisuguse tähise mis tahes kasutamise, mis ei ole registreeritud kaubamärgiga küll identne, kuid sellega väga sarnane?”.
By the first question, the referring court seeks essentially to ascertain whether the use of the registered trade mark (simply, ‘the trade mark’) of a competitor in a comparative advertisement for the purpose of comparing the characteristics of the advertiser’s goods or services with those of the competitor’s goods or services falls within Article 5(1) (a) or (b) of Directive 89/104 where that use does not cause confusion or otherwise jeopardise the essential function of the trade mark, which is to guarantee the origin of the goods or services.
Esimese eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas konkurendile kuuluva registreeritud kaubamärgi (edaspidi lihtsalt „kaubamärk”) kasutamine võrdlevas reklaamis eesmärgiga võrrelda reklaami avalikustaja kaupade või teenuste omadusi konkurendi kaupade ja teenuste omadustega kuulub direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti a või b kohaldamisalasse, kui selline kasutamine ei põhjusta segiajamist ega ohusta muul moel kaubamärgi põhifunktsiooni, milleks on kauba või teenuse päritolu tagamine.
This question is raised because the national court of first instance held that the advertisement at issue fell within the ambit of Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and that it was permitted solely on the ground that it complied with Article 3a(1) of Directive 84/450 and was therefore covered by the defence referred to in Article 6(1)(b) of Directive 89/104, whereas H3G contends that it does not in fact fall within the scope of Article 5(1)(b) of that directive.
Küsimus esitati seetõttu, et esimese astme siseriiklik kohus sedastas, et vaidlusalune reklaam kuulub nimetatud direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse ning on õiguspärane üksnes seetõttu, et olles kooskõlas direktiivi 84/450 artikliga 3a, on see hõlmatud direktiivi 89/104 artikli 6 lõike 1 punktis b sätestatud erandiga; H3G väidab samas, et nimetatud reklaam ei kuulu üldse viimatinimetatud direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse.
Pursuant to Article 23 of the Statute of the Court, O2, H3G and the Commission submitted written observations to the Court and their representatives also presented oral observations at the hearing held on 29 November 2007.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 23 alusel esitasid Euroopa Kohtule kirjalikke märkusi O2, H3G ja komisjon, kelle esindajad esitasid lisaks kirjalikke märkusi 29. novembri 2007. aasta kohtuistungil.
8 That is the context in which the references to the provisions of Directives 89/104 and 84/450 are to be understood for the purposes of the present reference for a preliminary ruling.
8Sellest vaatepunktist lähtudes käsitatakse käesolevas eelotsusemenetluses viiteid direktiivide 89/104 ja 84/450 sätetele.
A detailed reply to the question thus raised by the referring court would require an examination of the caselaw relating to Article 5(1)(a) and (b) of Directive 89/104, which does not appear, at least at first sight, to be at all consistent as to the conditions on which those provisions apply.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt sel moel tõstatatud küsimusele sobiva vastuse andmine nõuab direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punktidega a ja b seonduva kohtupraktika analüüsimist; see kohtupraktika ei näi vähemalt esmapilgul nende sätete kohaldamise eelduste osas sugugi ühetaoline.
I note in particular, in this connection, the difficulty of reconciling the approach adopted by the Court in BMW, 10from which it seems to follow that the use by a third party of another’s trade mark, not to distinguish that party’s own goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of the trade mark, does not of itself escape Article 5(1)(a) of Directive 89/104, with the approach adopted in more recent judgments, which tend rather to favour the opposite solution.
Viitan siin eelkõige sellele, kui raske on ühitada Euroopa Kohtu lähenemisviisi kohtuotsuses BMW 10 – millest näib tulenevat, et iseenesest ei ole välistatud, et direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti a kohaldamisalasse ei võiks kuuluda see, kui kolmas isik kasutab teisele isikule kuuluvat kaubamärki mitte omaenda kauba või teenuse eristamiseks, vaid kaubamärgi omaniku kauba või teenuse eristamiseks – hiljutisemates kohtuotsustes järgitud lähenemisviisiga, mis näivad viitavat pigem vastupidisele lahendusele.
In BMW, the Court held that the use in an advertisement of another’s trade mark to distinguish the goods of the proprietor of the trade mark as the subject of the services provided by the advertiser fell within the ambit of Article 5(1)(a) of Directive 89/104, subject to the provisions of Article 6 or Article 7 of that directive. 11
Kohtuotsuses BMW leidis Euroopa Kohus, et direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti a kohaldamisalasse kuulub (v.a juhul, kui on kohaldatav sama direktiivi artikkel 6 või 7) reklaamis teisele isikule kuuluva kaubamärgi kasutamine eesmärgiga eristada kaubamärgi omaniku kaupu reklaami avalikustaja osutatavate teenuste esemena. 11
In raising the abovementioned question, the referring court probably expected the Court to clarify the conditions on which the provisions of Article 5(1)(a) and (b) of Direct ive 89/104 apply and to explain in particular whether the prohibitions contained in those provisions apply even when the use in an advertisement of a sign identical or similar to another’s trade mark is intended not to distinguish the advertiser’s goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of that trade mark. 9
On tõenäoline, et seda küsimust tõstatades ootab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult selgitusi selle kohta, millised on direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punktide a ja b kohaldamise eeldused ning eelkõige selle kohta, kas selles sättes käsitletavaid keelde kohaldatakse ka siis, kui reklaamis kasutatakse teisele isikule kuuluva kaubamärgiga identset või sellele sarnast tähist selleks, et eristada mitte reklaami avalikustaja kaupu ja teenuseid, vaid selle kaubamärgi omaniku kaupu ja teenuseid. 9
In Hölterhoff, 12the Court held that the proprietor of a trade mark cannot rely on his exclusive right under Article 5(1) of Directive 89/104 where a third party, in the
Kohtuotsuses Hölterhoff 12välistas Euroopa Kohus selle, et kaubamärgi omanik saaks tugineda direktiivi 89/104 artikli 5 lõikest 1 tulenevale ainuõigusele, kui kolmas isik teeb kaubandusläbirääkimiste raames
8 — See, with particular reference to Directive 89/104, Case C-355/96 Silhouette International Schmied [1998] ECR I-4799, paragraph 36, and Case C-408/01 Adidas-Salomon and Adidas Benelux [2003] ECR I-12537, paragraph 21.
8 – Vt eelkõige seoses direktiiviga 89/104 16. juuli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-355/96: Silhouette International Schmied (EKL 1998, lk I-4799, punkt 36) ja 23. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-408/01: Adidas-Salomon ja Adidas Benelux (EKL 2003, lk I-12537, punkt 21).
10 — Case C-63/97 [1999] ECR I-905.
10 – 23. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-63/97 (EKL 1999, lk I-905).
11 — BMW, paragraph 38.
11 – Eespool viidatud kohtuotsus BMW, punkt 38.
The services in question were the sale of second-hand BMW cars and the repair and maintenance of BMWs.
Tegemist oli kaubamärki BMW kandvate kasutatud sõidukite müügi ning nende parandus- ja hooldusteenusega.
9 — In examining the first question referred I shall pass over the fact that the reference to Article 5(1)(a) of Directive 89/104 appears to be irrelevant in the present case, since the only point now at issue in this case is the use in the advertisement at issue of signs (the bubbles images) which are not identical but similar to O2’s trade marks.
9 – Esimese eelotsuse küsimuse analüüsimisel ei võta ma arvesse asjaolu, et viide direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punktile a ei ole käesolevas kohtuasjas siiski asjakohane, sest vaidlus käib hetkel vaid selliste tähiste (mullide kujutised) kasutamise üle vaidlusaluses reklaamis, mis ei ole O2 kaubamärgiga mitte identsed, vaid sarnased.
12 — Case C-2/00 [2002] ECR I-4187, paragraph 17.
12 – 14. mai 2002. aasta otsus kohtuasjas C-2/00 (EKL 2002, lk I-4187, punkt 17).
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 course of commercial negotiations, reveals the origin of goods which he has produced himself and uses the sign in question solely to denote the particular characteristics of the goods he offers for sale, 13so that there can be no question of the trade mark used being perceived as a sign indicative of the undertaking of origin.
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-533/06 teatavaks, et kaup on toodetud tema poolt, ning kasutab asjaomast kaubamärki üksnes enda pakutava kauba eriliste omaduste kirjeldamiseks, 13 mistõttu on välistatud see, et kasutatud kaubamärki mõistetaks nimetatud kauba tootjale viitavana.
material link in the course of trade between the goods concerned and the trade mark proprietor and was therefore liable to jeopardise the guarantee of origin which constitutes the essential function of the mark.
kaubandusliku seose olemasolu kolmanda isiku kaupade ja kaubamärgi omaniku vahel ning ohustas kaubamärgi esmast funktsiooni tagada kauba päritolu.
The Court held that it was consequently a use which the trade mark proprietor might prevent in accordance with Article 5(1) of Directive 89/104. 16
Euroopa Kohus tegi seega järelduse, et tegemist oli kasutusega, millele kaubamärgi omanik võis vastavalt direktiivi 89/104 artikli 5 lõikele 1 vastu vaielda. 16