natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should also be added that the fact that the Cantine were interveners in the proceedings relating to the security brought by DAI before the Italian courts did not prevent them from bringing parallel proceedings to establish liability before the Court of Justice under Article 235 EC.
Tuleb veel lisada, et asjaolu, et Cantine astus DAI poolt Itaalia kohtutes garantii osas algatanud menetlusse, ei takistanud tal esitada paralleelselt lepinguvälise vastutuse hagi Euroopa Kohtusse EÜ artikli 235 alusel.
That provision specifically confers exclusive jurisdiction on the Community Courts to hear actions for compensation under the second paragraph of Article 288 EC brought against the Community (see, inter alia, Joined Cases 106/87 to 120/87 Asteris and Others [1988] ECR 5515, paragraph 15).
Nimetatud artikkel annab ühenduse kohtutele ainupädevuse läbi vaadata EÜ artikli 288 teise lõigu alusel ühenduse vastu esitatud kahju hüvitamise hagisid (vt eeskätt 27. septembri 1988. aasta otsus liidetud kohtuasjades 106/87–120/87: Asteris jt, EKL 1988, lk 5515, punkt 15).
Lastly, it must be noted, as is clear from the very wording of Article 46 of the Statute of the Court of Justice, that an action brought before a national court cannot constitute an interruption of the limitation period for an action for damages under Article 235 EC (see, to that effect, Autosalone Ispra dei Fratelli Rossi v Commission, paragraph 56).
Lõpuks tuleb märkida – nagu ilmneb Euroopa Kohtu põhikirja artikli 46 sõnastusest –, et siseriiklikusse kohtusse esitatud hagi ei saa katkestada EÜ artikli 235 alusel esitatud kahju hüvitamise hagi aegumistähtaega (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Autosalone Ispra dei Fratelli Rossi vs. komisjon, punkt 56).
Likewise, it follows that the commencement of proceedings at national level cannot defer the point at which the limitation period for that action begins to run.
Sellest tuleneb samuti, et hagi esitamine siseriiklikusse kohtusse ei saa katkestada sellise hagi aegumistähtaega.
It follows from all the foregoing that the judgment under appeal must be set aside in so far as it declared admissible the action for noncontractual liability brought by the
Kõigist eelnevatest kaalutlustest ilmneb, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada osas, milles kuulutatakse vastuvõetavaks Cantine lepinguvälise vastutuse hagi ja
Cantine and ordered the Commission to make good the damage which they suffered, following the insolvency of DAI, by reason of the absence of a procedure capable of guaranteeing, under the system introduced by Article 9 of Regulation No 2499/82, payment to the producers concerned of the Community aid provided for by that regulation.
KOHTUOTSUS 17.7.2008 – KOHTUASI C-51/05 P kohustatakse komisjoni hüvitama kahju, mis tekkis Cantinele pärast DAI pankrotti, kuna puudus mehhanism, mis tagaks määruse nr 2499/82 artikliga 9 kehtestatud korra raames asjaomastele tootjatele selles määruses ettenähtud ühenduse abi maksmise.
The action before the Court of First Instance
Hagi Esimese Astme Kohtus
Under the second sentence of the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, the latter may, where the decision of the Court of First Instance has been quashed, itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teisele lausele võib Euroopa Kohus Esimese Astme Kohtu otsuse tühistamise korral teha asja suhtes ise lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
That is the case here.
Tuleb märkida, et käesoleval juhul on see nii.
As regards the claim by the Cantine that the Commission should be ordered to pay them compensation in amounts equivalent to the outstanding amounts still owed to them by DAI, this cannot be accepted for the reasons set out in paragraphs 63 to 66 of the present judgment.
Mis puudutab Cantine taotlust kohustada komisjoni tasuma talle EÜ artikli 235 alusel hüvitist summas, mis vastab tema rahuldamata nõuetele DAI suhtes, siis ei saa seda käesoleva kohtuotsuse punktides 63–66 esitatud põhjendustel rahuldada.
As is clear in particular from paragraph 65 of this judgment, the fiveyear limitation period provided for in Article 46 of the Statute of the Court of Justice began to run at the end of June 1983, with the result that the action for compensation under Article 235 EC brought in 1998 must be regarded as timebarred and, therefore, must be dismissed as being inadmissible.
Nagu ilmneb eeskätt käesoleva kohtuotsuse punktist 65, hakkas Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 46 märgitud viieaastane aegumistähtaeg kulgema 1983. aasta juuni lõpust, nii et 1998. aastal EÜ artikli 235 alusel esitatud kahju hüvitamise taotlus on aegunud ja tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Accordingly, since, in the judgment under appeal, the Court of First Instance has already dismissed as inadmissible the Cantines’claims that the Commission’s letter of 31 July 1998 be annulled, that a declaration be made that the Commission unlawfully failed to act, and that the Commission be found guilty of unjust enrichment, the action brought by the Cantine must be dismissed in its entirety.
Seega, kuna Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuses juba vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükanud Cantine taotlused komisjoni 31. juuli 1998. aasta kirja tühistamiseks ja selle institutsiooni tegevusetuse tuvastamiseks nagu ka komisjoni alusetu rikastumise tuvastamiseks, siis tuleb Cantine hagi kohtuasjas T-166/98 tervikuna tagasi lükata.
Under Article 122 of the Rules of Procedure, where the appeal is well founded and the Court of Justice itself gives final judgment in the case, the Court is to make a decision as to costs.
Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 122 sätestab, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu või kui see on põhjendatud ja Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse, otsustab ta kohtukulude jaotuse.
Under Article 69(2) of those Rules, which applies to appeals by virtue of Article 118, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since the Commission has applied for costs to be awarded against the Cantine, and since the latter have been unsuccessful, the Cantine must be ordered to pay the costs of the present proceedings and of those brought before the Court of First Instance.
Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Cantine on kohtuvaidluse kaotanud, mõistetakse mõlema astme kohtukulud välja Cantinelt.
Dismisses the action in Case T-166/98;
Jätta läbi vaatamata hagi kohtuasjas T-166/98.
Case C-389/05
Kohtuasi C-389/05
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Articles 43 EC and 49 EC — Freedom of establishment and freedom to provide services — Animal health — Artificial insemination centre for bovine animals — National rules conferring on authorised centres the exclusive right to provide the service of artificially inseminating bovine animals in a defined geographical area and making the issue of an inseminator’s licence subject to the conclusion of an agreement with one of those centres)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – EÜ artiklid 43 ja 49 – Asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus – Loomatervishoiunõuded – Veiste kunstliku seemendamise jaamad – Siseriiklikud õigusnormid, millega antakse heakskiidetud seemendusjaamadele ainuõigus osutada teataval territooriumil veiste kunstliku seemendamise teenust ja mille kohaselt tuleb seemendaja tunnistuse väljastamiseks sõlmida leping ühe sellise jaamaga
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Restrictions (Art. 43 EC)
Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Piirangud (EÜ artikkel 43)
Freedom to provide services — Restrictions (Art. 49 EC)
Teenuste osutamise vabadus – Piirangud (EÜ artikkel 49)
Agriculture — Harmonisation of laws — IntraCommunity trade of semen from bovine purebred animals
Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Tõupuhaste veiste sperma ühendusesisene kaubandus
(Arts 43 EC and 49 EC; Council Directives 77/504, 87/328 and 91/174)
(EÜ artiklid 43 ja 49; nõukogu direktiivid 77/504, 87/328 ja 91/174)
SUMMARY — CASE C-389/05
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-389/05
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Freedom to provide services — Restrictions
Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Piirangud (EÜ artiklid 43 ja 49)
of the Member State concerned, the distribution and insemination of bovine semen.
mitte võimatuks – või igal juhul vähem atraktiivseks.
The fact that those measures are applicable without distinction to national operators and to those of other Member States does not preclude that finding, given that such national measures, even though applicable without discrimination on grounds of nationality, are liable to hamper or to render less attractive the exercise by Community nationals, including those of the Member State which enacted the measure, of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty such as the freedom of establishment.
Seda järeldust ei kummuta asjaolu, et neid meetmeid kohaldatakse vahet tegemata nii asjaomase riigi kui ka teiste liikmesriikide ettevõtjatele, kuna taolised siseriiklikud meetmed, mida kohaldatakse ilma kodakondsusest lähtuva diskrimineerimiseta, võivad takistada või muuta asutamislepinguga tagatud sellise põhivabaduse nagu asutamisvabaduse teostamise ühenduse kodanikele, sealhulgas meetmed võtnud liikmesriigi kodanikele, vähem atraktiivseks.
The exclusive rights over a geographical area conferred by a Member State on authorised insemination centres to provide the service of artificial insemination of bovine animals in a determined territory, restricting the overall number of operators permitted to open and manage such centres in that State’s territory, and the unlimited duration of those exclusive rights hamper the access of other operators, including those from other Member States, to the insemination market.
Heakskiidetud seemendusjaamadele liikmesriigi poolt antud piirkondlik ainuõigus osutada konkreetses piirkonnas veiste kunstliku seemendamise teenust, piirates nende ettevõtjate üldarvu, kellel on lubatud asjaomase riigi territooriumil selliseid jaamu asutada ja hallata, ning niisuguse ainuõiguse andmine määramata tähtajaks takistab teiste ettevõtjate, sealhulgas teistest liikmesriikidest pärit ettevõtjate juurdepääsu seemendamise turule.
The fact that the geographical areas covered by those exclusive rights can be adjusted or divided cannot affect that assessment.
Asjaolu, et sellist ainuõigust omavaid geograafilisi piirkondi on võimalik kohandada või osadeks jaotada, seda hinnangut ei muuda.
In the absence of the possibility of acquiring rights over a determined geographical area, an operator who seeks to carry on an activity in the artificial insemination sector is required to conclude an agreement with the territorially competent insemination centre in order to obtain an inseminator’s licence.
Ettevõtja, kes soovib tegutseda kunstliku seemendamise sektoris ja kellel puuduvad õigused konkreetses geograafilises piirkonnas, peab seemendaja tunnistuse saamiseks sõlmima lepingu pädeva piirkondliku seemendusjaamaga.
Since the conclusion of such an agreement depends on the managing directors of authorised centres, that requirement is likely to prevent such an objective from being attained.
Kuna sellise lepingu sõlmimine sõltub seemendusjaama juhist, võib seesugune kohustus takistada antud eesmärgi saavutamist.
Such measures render it difficult, if not impossible or, in any event, less attract -ive, to exercise freedom of establishment with a view to carrying on, in the territory
Sellised meetmed muudavad asjassepuutuva riigi territooriumil turustustegevuseks ja veiste seemendamiseks asutamisvabaduse kasutamise raskeks – kui
The fact that a Member State requires cross-border service providers wishing to carry out the artificial insemination of bovine animals on that State’s territory to obtain an inseminator’s licence and the fact that it requires, after that licence has been obtained, that those operators may carry out the insemination of bovine semen only under the authority of a territorially competent insemination centre is, regardless of the conditions under which that licence is issued, a restriction on the freedom to provide services, since those requirements are liable to impede or render less attractive the provision of the insemination service by operators established and already
Kui liikmesriik nõuab, et piiriülesed teenuseosutajad, kes soovivad tegeleda selle riigi territooriumil veiste kunstliku seemendamisega, peavad saama selleks seemendaja tunnistuse, ning et pärast sellise tunnistuse saamist võivad need ettevõtjad tegeleda veiste seemendamisega vaid pädeva piirkondliku seemendusjaama alluvuses, kujutab see endast kõnealuse tunnistuse väljastamise tingimustest olenemata teenuste osutamise vabaduse piirangut, sest seesugused nõuded võivad takistada teistes liikmesriikides asuvatel ja seal juba õiguspäraselt tegutsevatel ettevõtjatel seemenda-
COMMISSION v FRANCE lawfully operating in other Member States.
KOMISJON VS. PRANTSUSMAA mise teenuse osutamist või muuta selle vähem atraktiivseks.
An overriding reason in the public interest cannot be relied upon where there is harmonisation at Community level providing for measures necessary to ensure that that interest is protected.
Ei saa tugineda ülekaalukast üldisest huvist lähtuvale põhjusele, kui ühenduse tasandil on toimunud ühtlustamine, mis näeb ette selle huvi kaitseks vajalikud meetmed.
Therefore, the aim of protecting the purebred bovine stock by national pedigree requirements cannot justify obstacles to intraCommunity trade in semen from those bovine animals not laid down by the Community legislation harmonising the field concerned.
Järelikult ei saa eesmärk kaitsta tõupuhaste aretusveiste tõuomadusi siseriiklike genealoogiliste nõuetega õigustada veiste sperma ühendusesisese kaubanduse takistamist, kui selliseid nõudeid ei ole ette nähtud asjaomast valdkonda ühtlustavate ühenduse õigusnormidega.
The same is true so far as concerns the obligation to store semen in authorised artificial insemination centres which alone are authorised to deliver it to breeders.
Sama kehtib ka kohustuse kohta säilitada spermat heakskiidetud seemendusjaamades, kellel on ainsana lubatud seda loomapidajatele tarnida.
Even if breeders may request the centre to which they are affiliated to order specific semen originating from a producer established in another Member State, the obligation to store the semen in that centre, after its dispatch, is likely to impede or render less attractive the provision of the distribution service by the producer.
Isegi kui loomapidajad võivad taotleda seemendusjaamalt, kelle tegevuspiirkonda nad kuuluvad, konkreetse sperma tellimist teises liikmesriigis asuvalt tootjalt, võib kohustus säilitada sellist spermat pärast lähetamist asjaomases jaamas takistada nimetatud tootjal turustusteenuse osutamist või muuta selle vähem atraktiivseks.
(see paras 61, 64, 65)
(vt punktid 61, 64 ja 65)
A Member State which allows only authorised artificial insemination centres, with exclusive rights over determined geographical areas, and persons holding an inseminator’s licence, the issue of which is subject to the conclusion of an agreement with one of those centres, to provide the service of artificial insemination of bovine animals, has failed to fulfil its obligations under Art -icles 43 EC and 49 EC.
Liikmesriik, kes annab veiste kunstliku seemendamise teenuse osutamise õiguse piirkondlikku ainuõigust omavatele heakskiidetud seemendusjaamadele ning isikutele, kellel on seemendaja tunnistus, mille väljastamiseks tuleb sõlmida leping ühe sellise jaamaga, rikub EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi.
Admittedly, it is legitimate for a Member State, in order to verify an applicant’s ability to carry out the tasks of an inseminator, to require a licence for the exercise of that activity. In the case of an authorisation procedure for carrying out an activity, in its application of the national provisions, the Member State concerned must take into account the knowledge and qualifications already acquired by the party concerned in another Member
Direktiiviga 77/504 tõupuhaste aretusveiste kohta, direktiiviga 87/328 tõupuhaste aretusveiste tõuaretuses vastuvõetavaks tunnistamise kohta ja direktiiviga 91/174, milles sätestatakse põlvnemis- ja zootehnilised nõuded tõupuhaste loomade turustamiseks ja millega muudetakse direktiive 77/504 ja 90/425, on genealoogilised tingimused tõupuhaste veiste sperma ühendusesisese kaubanduse osas ühenduse tasandil täielikult ühtlustatud.
State. Moreover, a prior administrative authorisation scheme must be based on objective nondiscriminatory criteria known in advance, in such a way as to circumscribe the exercise of the national authorities’ discretion, so that it is not used arbitrarily.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-389/05 põhinema objektiivsetel, mittediskrimineerivatel ja varem teadaolevatel kriteeriumidel, nii et ametiasutuste kaalutlusõiguse teostamine oleks piiritletud ja seda ei saaks meelevaldselt kasutada.
is supposed to check and which, in addition, leaves the conclusion of that agreement to the discretion of the managing directors of those centres, who are not required to sign it even if the candidate fulfils the objective nondiscriminatory selection criteria known in advance and even if it is appropriate for ensuring the protection of animal health and the health of the operator carrying out the insemination, goes beyond what is necessary to attain the objective pursued.
lepingu sõlmimine seemendusjaama juhi otsustuspädevuses, kes ei ole kohustatud lepingut sõlmima isegi juhul, kui kandidaadi oskused vastavad objektiivsetele nõuetele, mis ei ole diskrimineerivad ja on varem ette teada – oleksid loomade tervise kaitse ja seemendamisega tegeleva ettevõtja tervise kaitse tagamiseks kohased, lähevad need kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
Legislation which makes the issue of an inseminator’s licence subject to the conclusion of an agreement with an artificial insemination centre which is in potential competition on the insem -ination market with the same operator whose competence as an inseminator it
Isegi kui õigusnormid – mille kohaselt tuleb seemendaja tunnistuse väljastamiseks sõlmida leping seemendusjaamaga, kes on seemendusturul selle sama ettevõtja potentsiaalne konkurent, kelle seemendamise oskusi ta peab kontrollima, ning mille kohaselt on vastava
(see paras 91-95, 97, 108, operative part)
(vt punktid 91–95, 97, 108 ja resolutsioon)
OPINION OF ADVOCATE GENERALMENGOZZI delivered on 3 April 2008 1
KOHTUJURISTI ETTEPANEKPAOLO MENGOZZI esitatud 3. aprillil 2008 1
Article 37 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 31 EC) regarding national commercial monopolies, 3in the light of
I. Sissejuhatus artikli 37 (muudetuna EÜ artikkel 31) alusel seoses kaubanduslike riigimonopolidega 3,
Article 86 in conjunction with Article 90(1) of the EC Treaty (now Articles 82 and 86(1) EC) regarding the abuse of a dominant position by undertakings with exclusive rights, 4as well as in the light of Directives 77/504/EEC 5 and 87/328/EEC 6 on purebred breeding animals of the bovine species, 7 and is now being asked to do so in the light of Articles 43 EC and 49 EC concerning freedom of establishment and the freedom to provide services respectively. 8
EÜ asutamislepingu artikli 86 alusel koostoimes artikli 90 lõikega 1 (muudetuna EÜ artikkel 82 ja EÜ artikli 86 lõige 1) seoses turgu valitseva seisundi kuritarvitamisega ainuõigusi omava ettevõtja poolt 4 ning direktiivide 77/504/EMÜ 5 ja 87/328/EMÜ 6 alusel, mis puudutavad tõupuhtaid aretusveiseid, 7 ning peab neid nüüd analüüsima EÜ artiklite 43 ja 49 alusel, mis käsitlevad vastavalt asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust.
By this action, an application under Article 226 EC brought by the Commission of the European Communities against the French Republic, the Court of Justice is once again asked to consider, in the light of Community law, the French legislation on the artificial reproduction of cattle, a major feature of which is the regional monopoly on services accorded to centres authorised to carry out the insemination of female bovine animals. 2
Käesolevas kohtuasjas, mille ese on Euroopa Ühenduste Komisjoni EÜ artikli 226 alusel esitatud hagi Prantsuse Vabariigi vastu, tuleb Euroopa Kohtul veel kord ühenduse õiguse alusel analüüsida Prantsuse õigusnorme, mis reguleerivad veiste kunstlikku seemendamist ja mida iseloomustab eelkõige heakskiidetud jaamadele piirkondlikul alusel antud teenuste monopol lehmade seemendamisel. 2
4 — Case C-323/93 Centre d’insémination de la Crespelle [1994] ECR I-5077.
4 – 5. oktoobri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-323/93: Centre d’insémination de la Crespelle (EKL 1994, lk I-5077).
5 — Council directive of 25 July 1977 on purebred breeding animals of the bovine species (OJ 1977 L 206, p. 8).
5 – Nõukogu 25. juuli 1977. aasta direktiiv 77/504/EMÜ tõupuhaste aretusveiste kohta (EÜT L 206, lk 8; ELT eriväljaanne 03/03, lk 153).
6 — Council directive of 18 June 1987 on the acceptance for breeding purposes of purebred breeding animals of the bovine species (OJ 1987 L 167, p. 54).
6 – Nõukogu 18. juuni 1987. aasta direktiiv 87/328/EMÜ tõupuhaste aretusveiste tõuaretuses vastuvõetavaks tunnistamise kohta (EÜT L 167, lk 54; ELT eriväljaanne 03/07, lk 240).
7 — Gervais and Others, cited in footnote 3.
7 – Eespool viidatud kohtuotsus Gervais jt.
8 — In the proceedings for a preliminary ruling which resulted in the judgment in Gervais and Others, cited in footnote 3, the Court was asked to consider whether the abovementioned legislation was compatible with the Treaty provisions on freedom of establishment and the freedom to provide services (Articles 52 and 59 of the EC Treaty, now, after amendment, Articles 43 EC and 49 EC).
8 – Euroopa Kohtule esitati ka eelotsusetaotluses, mille kohta tehti eespool viidatud kohtuotsus Gervais jt, küsimus selle kohta, kas kõnealused normid on kooskõlas EÜ asutamislepingu sätetega asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kohta (EÜ asutamislepingu artiklid 52 ja 59, muudetuna EÜ artiklid 43 ja 49).
The Court did not, however, hand down judgment in that regard, pointing out that the provisions in question could not apply in that case, since the situations at issue in the main proceedings were purely internal to a Member State.
Euroopa Kohus ei teinud siiski selle kohta otsust, olles märkinud, et viidatud sätteid ei saa selle kohtuasja asjaolude suhtes kohaldada, kuna põhikohtuasja esemeks olev olukord on puhtalt siseriiklik.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-389/05 identification and genetic improvement of animals 11 — provisions introducing far- reaching reforms to the French legislation on the artificial reproduction of cattle, sheep, pigs and goats — entered into force on 1 January 2007 — and therefore in the course of these proceedings — the artificial reproduction of cattle was governed, in France, by the following provisions:
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-389/05 kohta 10ning vabariigi presidendi 21. detsembri 2006. aasta dekreet nr 2006-1662 loomade identifitseerimise ja tõuaretuse kohta 11 – meetmed, millega muudeti oluliselt veiste, lammaste, sigade ja kitsede kunstlikku seemendamist käsitlevaid Prantsuse õigusnorme –, reguleerisid veiste kunstlikku seemendamist Prantsusmaal järgmised õigusaktid:
In the course of the proceedings, the French Republic amended the legislative system challenged by the Commission, and removed from it the elements forming the subjectmatter of the complaints made by the Commission in this action.
Kohtumenetluse käigus muutis Prantsuse Vabariik komisjoni vaidlustatud õigusnorme, jättes neist välja osad, mis moodustasid selle institutsiooni hagis esitatud etteheidete eseme.