natgillin/translations-raw huggingface dataset:
REFERENCES under Article 234 EC for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Sigmaringen (Germany) (C-329/06) and the Verwaltungsgericht Chemnitz (Germany) (C-343/06), made by decisions of 27 June and 3 August 2006, respectively, received at the Court on 28 July and 8 August 2006, in the proceedings
Liidetud kohtuasjades C-329/06 ja C-343/06, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Verwaltungsgericht Sigmaringeni (Saksamaa) 27. juuni 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus (C-329/06), mis saabus Euroopa Kohtusse 28. juulil 2006, ja Verwaltungsgericht Chemnitzi (Saksamaa) 3. augusti 2006. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlus (C-343/06), mis saabus Euroopa Kohtusse 8. augustil 2006, menetlustes
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda), koosseisus: koja esimees A. Rosas (ettekandja), kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh ja A. Arabadjiev, kohtujurist: Y. Bot, kohtusekretär: ametnik B. Fülöp, arvestades kirjalikus menetluses ja 27. septembri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the German Government, by M. Lumma and C. Schulze-Bahr, acting as Agents,
– Saksamaa valitsus, esindajad: M. Lumma ja C. Schulze-Bahr,
— the Portuguese Government, by L. Fernandes and M. Ribes, acting as Agents,
– Portugali valitsus, esindajad: L. Fernandes ja M. Ribes,
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and N. Yerrell, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: G. Braun ja N. Yerrell, olles 14. veebruari 2008. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
WIEDEMANN AND FUNK gives the following
WIEDEMANN JA FUNK on teinud järgmise otsuse
Those references have been made in two sets of proceedings, one between Mr Wiedemann and the Land Baden-Württemberg (Case C-329/06) and the other between Mr Funk and the Stadt Chemnitz (Case C-343/06), concerning the Federal Republic of Germany’s refusal to recognise the driving licences obtained by Mr Wiedemann and Mr Funk in the Czech Republic after the administrative withdrawal of their German driving licences for consumption of drugs and of alcohol, respectively.
Taotlused esitati kahe kohtuvaidluse raames, esiteks A. Wiedemanni ja Land Baden-Württembergi (kohtuasi C-329/06) vahel ning teiseks P. Funki ja Stadt Chemnitzi (kohtuasi C-343/06) vahel, seoses sellega, et Saksamaa Liitvabariik keeldub tunnustamast juhilube, mille Tšehhi Vabariik on A. Wiedemannile ja P. Funkile väljastanud pärast seda, kui neilt on Saksa juhiload vastavalt narkootikumide tarvitamise ja alkoholi tarvitamise eest halduskorras ära võetud.
The relevant provisions of Community law
Ühenduse õigus
The first recital in the preamble to Directive 91/439, which repealed First Council Directive 80/1263/EEC of 4 December 1980 on the introduction of a Community driving licence (OJ 1980 L 375, p. 1), states, as from 1 July 1996:
Direktiivi 91/439, millega tunnistati alates 1. juulist 1996 kehtetuks nõukogu 4. detsembri 1980. aasta direktiiv 80/1263/EMÜ ühenduse juhiloa kasutuselevõtu kohta (EÜT L 375, lk 1), põhjenduses 1 on öeldud:
‘… [F]or the purpose of the common transport policy, and as a contribution to improving road traffic safety, as well as to facilitate the movement of persons settling in a Member State other than that in which they have passed a driving test, it is desirable that there should be a Community model national driving licence mutually recognised by the Member States without any obligation to exchange licences.’
„ühise transpordipoliitika eesmärkide saavutamiseks ja maanteeliikluse turvalisuse parandamiseks ning selliste isikute liikumise hõlbustamiseks, kes asuvad elama muus liikmesriigis kui selles, kus nad sõidueksami sooritasid, võetakse kasutusele [tuleks kasutusele võtta] siseriikliku juhiloa ühenduse mudel, mida liikmesriigid vastastikku tunnustavad ja mille vahetus ei ole kohustuslik”. [täpsustatud tõlge]
It is stated in the fourth recital of the preamble to that directive:
Nimetatud direktiivi põhjendus 4 näeb ette: võttes tuleks ette näha juhilubade väljastamise
‘… [O]n road safety grounds, the minimum requirements for the issue of a driving licence should be laid down.’
„liiklusohutust arvesse miinimumnõuded”.
The last recital in the preamble to Directive 91/439 states:
Direktiivi 91/439 viimane põhjendus täpsustab:
‘… [F]or reasons connected with road safety and traffic, Member States should be able to apply their national provisions on the withdrawal, suspension and cancel-
„liiklusohutuse ja liiklusega seotud põhjustel peaksid liikmesriigid suutma kohaldada juhilubade äravõtmist, peatamist ja tühistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid kõigi loaomanike suhtes, kelle peamine elukoht on nende territooriumil”.
Article 1 of Directive 91/439 provides:
Nimetatud direktiivi artikkel 1 sätestab:
Member States shall introduce a national driving licence based on the Community model described in Annex I or Ia, in accordance with the provisions of this Directive …
Liikmesriigid võtavad kasutusele I lisas või Ia lisas kirjeldatud ühenduse mudelil põhineva siseriikliku juhiloa vastavalt käesoleva direktiivi sätetele. […]
Where the holder of a valid national driving licence takes up normal residence in a Member State other than that which issued the licence, the host Member State may apply to the holder of the licence its national rules on the period of validity of the licences, medical checks and tax arrangements and may enter on the licence any information indispensable for administration.’
Kui kehtiva siseriikliku juhiloa omanik asub elama muus kui juhiloa väljastanud liikmesriigis, kohaldab vastuvõttev liikmesriik tema suhtes juhiloa kehtivusaja jooksul oma siseriiklikke eeskirju, meditsiinilist järelevalvet ja maksukorraldust ning võib loale kanda asjaajamiseks möödapääsmatuid andmeid.
In accordance with Article 7(1) of Directive 91/439, the issue of a driving licence is subject to the following conditions:
Direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 kohaselt väljastatakse juhiluba ainult neile juhiloa taotlejatele:
(a) who have passed a test of skills and behaviour and a theoretical test and who meet medical standards, in accordance with the provisions of Annexes II and III;
„a) kes on sooritanud oskuste ja käitumise eksami ja teooriaeksami ning kelle tervislik seisund vastab nõuetele II ja III lisa sätete kohaselt;
In accordance with point 14 of Annex III to the directive, headed ‘Minimum standards of physical and mental fitness for driving a power-driven vehicle’, alcohol consumption constitutes a major danger to road safety and in view of the scale of the problem the medical profession must be very vigilant.
Vastavalt III lisa „Mootorsõiduki juhtimiseks vajaliku füüsilise ja vaimse sobivuse miinimumnõuded” punktile 14 on alkoholi tarbimine liiklusohutusele väga ohtlik ning selle probleemi tõsiduse tõttu peavad meditsiiniasutused olema eriti valvsad.
The first subparagraph of point 14.1 of that annex states that ‘[d]riving licences shall not be issued to, or renewed for, applicants or drivers who are dependent on alcohol or unable to refrain from drinking and driving’.
Punkti 14.1 esimene lõik näeb ette, et „[l]uhiluba ei väljastata ega uuendata juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes on alkoholisõltlased või ei suuda joobes juhtimisest loobuda”.
The second subparagraph of Point 14.1 provides that ‘[a]fter a proven period of abstinence and subject to authorised medical opinion and regular medical check-ups, driving licences may be issued to, or renewed for, applicants or drivers who have in the past been dependent on alcohol’.
Punkti 14.1 teisest lõigust tuleneb, et „[m]inevikus alkoholist sõltuvuses olnud juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele võib juhiloa väljastada või uuendada kinnitatud meditsiinilise arvamuse ja korrapäraste arstlike läbivaatuste alusel, kui on tõendatud nende juhiloa taotlejate või sõidukijuhtide karskus teatava ajavahemiku jooksul”.
Point 15 of that annex provides that ‘[d]riving licences shall not be issued to or renewed for applicants or drivers who are dependent on psychotropic substances or who are not dependent on such substances but regularly abuse them, whatever category of licence is requested’.
Sama lisa punkt 15 sätestab, et „[ü]hegi kategooria juhiluba ei väljastata ega uuendata neile juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes on sõltuvad psühhotroopsetest ainetest või kes ei ole neist ainetest küll sõltuvad, aga kuritarvitavad neid korrapäraselt”.
Point 15.1 states that ‘Driving licences shall not be issued to, or renewed for, applicants or drivers who regularly use psychotropic substances, in whatever form, which can hamper the ability to drive safely where the quantities absorbed are such as to have an adverse effect on driving.
Punkt 15.1 näeb ette, et „[j]uhiluba ei väljastata ega uuendata neile juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes mis tahes kujul korrapäraselt kasutavad psühhotroopseid aineid, mis võivad kahjustada liiklusohutust, kui nende kasutatud kogus on selline, et sellel on sõidukijuhtimisele kahjulik toime.
This shall apply to all other medicinal products or combinations of medicinal products which affect the ability to drive’.
See kehtib kõikide sõiduki juhtimise võimet mõjutavate ravimite või ravimikombinatsioonide suhtes”.
It is clear from point 5 of that annex that the standards set by Member States for a medical examination before the issue or any subsequent renewal of driving licences may be stricter than those set out in the annex.
Sama lisa punktist 5 tuleneb, et liikmesriigid võivad juhilubade väljastamiseks või uuendamiseks ette näha nimetatud lisas sätestatud nõuetest rangemad nõuded.
In accordance with Article 7(5) of the directive:
Direktiivi 91/439 artikli 7 lõige 5 sätestab:
‘No person may hold a driving licence from more than one Member State.’
„Igal isikul võib olla ainult ühe liikmesriigi väljastatud juhiluba”.
Article 8 of Directive 91/439 provides:
Direktiivi artikkel 8 näeb ette:
Subject to observance of the principle of territoriality of criminal and police laws, the Member State of normal residence may apply its national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of the right to drive to the holder of a driving licence issued by another Member State and, if necessary, exchange the licence for that purpose.
Kui kriminaalõiguse ja politsei tegevust käsitlevate õigusaktide territoriaalsuse põhimõttest ei tulene teisiti, võib teises liikmesriigis väljastatud juhiloa omaniku alalise elukoha liikmesriik tema suhtes kohaldada sõidukijuhtimise õiguse piiramist, peatamist, äravõtmist või tühistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid ja vajaduse korral selleks juhiloa vahetada.
A Member State may refuse to recognise the validity of any driving licence issued by another Member State to a person who is, in the former State’s territory, the subject of one of the measures referred to in paragraph 2.
Liikmesriik võib keelduda ükskõik millise teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest sellise isiku puhul, kelle suhtes tema territooriumil kohaldatakse mõnda lõikes 2 nimetatud meedet.
The first paragraph of Article 9 states that ‘normal residence’ means ‘the place where a person usually lives, that is for at least 185 days in each calendar year, because of personal and occupational ties, or, in the case of a person with no occupational ties, because of personal ties which show close links between that person and the place where he is living’.
Nimetatud direktiivi artikli 9 esimene lõik täpsustab, et „alaline elukoht” on „koht, kus isik tavaliselt elab iga kalendriaasta jooksul vähemalt 185 päeva seoses isiklike ja tööalaste sidemetega või, kui tööalased sidemed puuduvad, seoses isiklike sidemetega, millest ilmneb nimetatud isiku märkimisväärne seos tema elukohaga”.
Article 12(3) of Directive 91/439 provides:
Direktiivi 91/439 artikli 12 lõige 3 sätestab:
‘The Member States shall assist one another in the implementation of this Directive and shall, if need be, exchange information on the licences they have registered.’
„Liikmesriigid abistavad üksteist käesoleva direktiivi rakendamisel ja vahetavad vajaduse korral teavet nende juhilubade kohta, mis nad on registreerinud”.
The relevant provisions of German law
Siseriiklik õigus
The legislation on recognition of driving licences issued by other Member States
Teistes liikmesriikides väljastatud juhilubade tunnustamist reguleerivad õigusnormid
‘(1) Holders of a valid European Union or European Economic Area (“the EEA”) driving licence having their normal residence within the meaning of Paragraph 7(1) or (2) in Germany shall be authorised — subject to the restriction laid down in subparagraphs (2) to (4) — to drive motor vehicles in that country within the limits of the rights recognised.
„1) Kehtiva [Euroopa Liidu] või [Euroopa Majanduspiirkonna (edaspidi „EMP”)] liikmesriigis väljastatud juhiloa omanikud, kelle alaline elukoht § 7 lõike 1 või 2 tähenduses on Saksamaa Liitvabariigis, võivad, välja arvatud lõigetes 2–4 sätestatud juhtudel, oma õiguste piires juhtida sõidukit selles riigis.
The conditions attached to foreign driving licences shall be observed in Germany also.
Saksamaal tunnustatakse ka välismaiste juhilubadega seotud tingimusi.
The provisions of this regulation shall apply to those licences save as otherwise provided.
Kui ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse nimetatud juhilubade suhtes käesoleva määruse sätteid.
(4) The authorisation referred to in subparagraph 1 shall not apply to holders of a [European] Union or EEA driving licence,
4) Lõikes 1 viidatud õigus ei kehti [liidu] ega EMP juhilubade omanike suhtes,
3. whose driving licence has, in Germany, been provisionally or definitively withdrawn by act of a court or tribunal or been withdrawn by an immediately enforceable or final decision of an administrative authority, or who have been refused a driving licence by immediately enforceable decision or whose driving licence has been withdrawn not solely because surrendered in the meantime
3. kelle suhtes on kohus Saksamaa territooriumil kohaldanud juhiloa ajutise või lõpliku äravõtmise meedet või kelle suhtes ametiasutus on teinud otsuse kohaldada viivitamatult täitmisele kuuluvat või lõplikku juhiloa äravõtmise meedet, või kellele on lõpliku otsusega keeldutud juhiluba väljastamast, või kelle juhiluba on ära võetud mitte ainult selle tõttu, et nad vahepeal sellest loobusid,
(5) The right to use an EU or EEA driving licence in Germany after one of the decisions mentioned in subparagraphs 4(3) and (4) shall be granted on application when
5) Õigus kasutada pärast ühe lõike 4 punktides 3 ja 4 nimetatud otsuste tegemist [liidu] või EMP juhiluba antakse taotlejale siis, kui sõiduki juhtimise õiguse äravõtmise või selle taotlemise keelamise põhjused on kadunud. […]”
The rules on withdrawal of a driving licence
Juhiloa äravõtmist reguleerivad õigusnormid
According to Paragraph 69 of the Criminal Code (Strafgesetzbuch), a criminal court is to order the withdrawal of a driving licence if it is apparent from the facts of the case that a defendant is unfit to drive a motor vehicle.
Karistusseadustiku (Strafgesetzbuch) § 69 näeb ette juhiloa äravõtmise juhul, kui asjaoludest nähtub, et asjaomane isik ei ole sobiv sõidukit juhtima.
In accordance with Paragraph 69a of that code, when a court orders withdrawal of a licence it is also to order that no application may be made for the issue of a new driving licence for a given period (‘the period of the prohibition’) which may vary from six months to five years and may even, in some circumstances, be ordered to last for life.
Vastavalt sama seadustiku §-le 69a kaasneb selle äravõtmisega keeluaeg uut juhiluba taotleda, mis võib ulatuda kuuest kuust kuni viie aastani ning teatud tingimustel võidakse koguni määrata eluaegne keeld.
By virtue of Article 46 of the FeV, a provision implementing Paragraph 3 of the Law on Road Traffic (the Straßenverkehrsgesetz), the driving licence authority is to withdraw the right to drive if it is shown that the holder of a licence is unfit to drive motor vehicles.
FeV § 46 kohaselt, millega rakendatakse liiklusseaduse (Straßenverkehrsgesetz) § 3, peab juhilubasid väljastav ametiasutus võtma juhiloa ära juhul, kui selgub, et juhiloa omanik ei ole sobiv sõidukeid juhtima.
In accordance with Paragraph 46(5), the right to drive is terminated by the act of withdrawal of the driving licence.
Vastavalt § 46 lõikele 5 lakkab juhiloa äravõtmisega juhtimisõigus.
If that licence was issued abroad, its withdrawal extinguishes the right to drive vehicles in Germany.
Kui juhiluba on väljastatud välisriigis, kaasneb juhiloa äravõtmisega sõidukite juhtimise õiguse kaotamine riigi territooriumil.
The rules on fitness to drive
Juhtimissobivust reguleerivad õigusnormid
Paragraph 11 of the FeV, headed ‘Fitness’, provides:
FeV § 11 pealkirjaga „Sobivus” täpsustab:
‘(1) Applicants for a driving licence must satisfy the relevant physical and mental requirements.
„1) Isikud, kes soovivad omandada juhiluba, peavad täitma selleks vajalikke füüsilisi ja vaimseid tingimusi.
In particular, those requirements are not satisfied in the case of
Need tingimused ei ole täidetud lisades 4 või 5 nimetatud
WIEDEMANN AND FUNK sickness or disability referred to in Annex 4 or in Annex 5 which excludes fitness [to drive motor vehicles] or entails only limited fitness …
WIEDEMANN JA FUNK haiguste või puuete olemasolul, mis välistavad sobivuse [mootorsõidukeid juhtida] või piiravad [seda]. […]
(2) Where circumstances exist which give rise to doubt as to the physical or mental fitness of an applicant for a driving licence, the competent authorities may order the applicant to produce a medical report as an inquiry preparatory to the decisions to be taken on the issue or extension of a driving licence or on the imposition of restrictions or conditions. …
2) Kui esineb asjaolusid, mis tekitavad kahtlusi juhiloa taotleja füüsilistes või vaimsetes võimetes, võivad juhilube väljastavad asutused nõuda, et huvitatud isik esitaks juhiloa väljastamise või pikendamise otsuse tegemisel või piirangute või tingimuste seadmisel tervisetõendi. […]
(3) Production of a report made by an officially approved centre for the testing of fitness to drive (medical-psychological report) may be ordered in order to dispel doubts as to fitness to drive for the purposes of subparagraph 2 [in particular]
3) [Eelkõige] [l]õikes 2 viidatud eesmärgil võidakse isiku juhtimissobivuse osas tekkinud kahtluse kõrvaldamiseks nõuda, et ta esitaks ametlikult tunnustatud liiklusmeditsiini komisjoni tervisetõendi (meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli tõend)
4. in the case of serious or repeated contraventions of the highway code or of road traffic offences or offences related to fitness to drive … or
4. juhul, kui on tegemist liiklusseaduse raskete või korduvate rikkumistega või kuritegudega, mis on seotud liikluse või juhtimissobimusega […] või
5. on the new grant of a driving licence,
5. juhiloa uuesti väljastamisel,
(8) If the person concerned refuses to be examined or if he does not within the period prescribed produce to the competent driving licence authority the medical report required by the latter, the competent authority is entitled to conclude in its decision that the person concerned is unfit to drive.’
8) Kui isik keeldub tervisekontrollist või kui ta ei esita juhilube väljastavale asutusele nõutavat tervisetõendit, võib nimetatud asutus oma otsuses järeldada, et asjaomane isik ei ole juhtimiseks sobiv. […]”
Headed ‘Fitness in cases of alcohol problems’, Paragraph 13 of the FeV gives the competent authorities power to order, in certain circumstances, the production of a medicalpsychological report for the purposes of inquiries preparatory to the decisions to be taken either to issue or extend a driving licence or to impose restrictions or conditions relating to the right to drive.
FeV artikkel 13 pealkirjaga „Sobivus alkoholiprobleemide korral” annab teatud asjaoludel, kui on vaja teha otsus juhiloa väljastamiseks või pikendamiseks või juhtimisõigusele piirangute või tingimuste seadmiseks, pädevatele ametiasutustele õiguse nõuda meditsiinilispsühholoogilise kontrolli tõendit.
That is, in particular, the case when, according to medical opinion or on account of certain facts, there is evidence of abuse of alcohol or when road traffic offences have on several occasions been committed under the influence of alcohol.
See on nii eelkõige juhul, kui meditsiinilise arvamuse kohaselt või teatud asjaolude tõttu on olemas näitajad, mis viitavad alkoholi kuritarvitamisele, või kui mitmel korral on esinenud liiklusseaduse rikkumisi, mis on toime pandud alkoholi mõju all.
Paragraph 14 of the FeV, headed ‘Fitness in cases of narcotic drugs problems’, is worded as follows:
FeV artikkel 14 pealkirjaga „Sobivus narkootikumiprobleemide korral” on sõnastatud järgmiselt:
‘(1) For the purposes of inquiries preparatory to the decisions to be taken to issue or extend a driving licence or to impose restrictions or conditions, the competent
„1) Kui on vaja teha otsus juhiloa väljastamiseks või pikendamiseks või juhtimisõigusele piirangute või tingimuste seadmiseks, nõuavad pädevad asutused tervisetõendi (§ 11 lõige 2 kolmas lause) esitamist, kui teatud asjaolude põhjal on alust arvata,
2. consumption of narcotics within the meaning of the Law on narcotics, …
2. et on tegemist narkootikumide tarvitamisega narkootikumiseaduse tähenduses, […]
(2) Production of a medicalpsychological report shall be ordered for the purposes of subparagraph 1 if
2) Meditsiinilispsühholoogilise kontrolli tõendit tuleb lõikes 1 nimetatud asjaoludel nõuda siis, kui
1. the driving licence has been withdrawn for one of the reasons set out in subparagraph 1 or
1. juhiluba on ära võetud lõikes 1 nimetatud põhjustel või
2. it is necessary to establish whether the person concerned is still dependent on narcotics or — while not dependent on them — continues to take substances mentioned in subparagraph 1.’
2. kui on vaja kontrollida, kas asjaomane isik on veel narkootikumidest sõltuv või kas ta jätkab lõikes 1 nimetatud ainete tarvitamist, olemata neist sõltuv.”
Paragraph 20(1) of the FeV provides that, when a new driving licence is issued following a withdrawal, the same provisions apply as for the first issue of a licence.
FeV § 20 lõige 1 näeb ette, et kui juhiluba on ära võetud, siis kohaldatakse uue juhiloa väljaandmisele esmase juhiloa väljaandmise tingimusi.
Although, according to Paragraph 20(2) of the FeV, the competent authority may decide not to order the tests in relation to the issue of a licence when there is nothing to suggest that the applicant no longer possesses the knowledge or fitness required for that purpose, Paragraph 20(3) provides that such a decision does not alter the obligation to produce a medicalpsychological report laid down in the fifth point of the first paragraph of Paragraph 11(3) of the FeV.
Kuigi nimetatud paragrahvi lõige 2 lubab pädeval asutusel loobuda juhiloa väljastamiseks vajalike eksamite sooritamise nõudest juhul, kui miski ei viita sellele, et taotlejal ei ole enam vastavaid teadmisi või oskusi, näeb sama paragrahvi lõige 3 ette, et niisugune otsus ei mõjuta kohustust esitada FeV § 11 lõike 3 esimese lõigu punktis 5 ette nähtud meditsiinilispsühholoogilise kontrolli tõend.
Mr Wiedemann, a German national, has lived in Germany since 30 June 1995, residing first at Bad Waldsee and then at Wangen im Allgäu.
Saksa kodanik A. Wiedemann elab Saksamaal alates 30. juunist 1995, olles esmalt elanud Bad Waldsees ja seejärel Wangen im Allgäus.
On 29 April 2002 the Landratsamt Ravensburg (district administration, Ravensburg) issued him with a category B driving licence for a probationary period of two years.
Landratsamt Ravensburg (Ravensburgi maakonnaamet) väljastas talle 29. aprillil 2002 B kategooria juhiloa katseajaga kaks aastat.
On 2 September 2003 Mr Wiedemann was ordered to take part in a training seminar as the result of the commission of a road traffic offence.
Liiklusseaduse rikkumise tõttu oli A. Wiedemann 2. septembril 2003 kohustatud osalema vastaval koolituskursusel.