natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 19 6regulates the pro rata calculation of deduct- ible input tax when inputs are used for both taxed and exempt outputs; according to
Artikliga 19 6reguleeritakse mahaarvatava sisendmaksu proportsionaalset väljaarvutamist, kui sisendeid kasutatakse nii maksustatavate kui ka maksuvabade väljundite jaoks; artikli 19 lõike 1 kohaselt esitatakse sisendmaksu mahaarvatav osa protsendina,
Under Article 10(1) and (2), the chargeable event is the occurrence by virtue of which the legal conditions necessary for tax to become chargeable are fulfilled, namely when the tax authority becomes entitled to claim the tax from the person liable to pay.
Artikli 10 lõigete 1 ja 2 kohaselt on maksustatav teokoosseis olukord, mille puhul on täidetud maksu sissenõutavaks muutumiseks vajalikud õiguslikud tingimused, nimelt kui maksuhalduril tekib õigus nõuda maksukohustuslaselt maksu tasumist.
That occurs in principle when goods are delivered or services performed. 10
See tekib põhimõtteliselt kauba kättetoimetamisel või teenuse osutamisel. 10
5 — Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1, amended on numerous occasions).
5 – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT 1977, L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23; korduvalt muudetud).
The Sixth Directive was also repealed and replaced by Directive 2006/112 but, for the sake of readability, I shall refer to its provisions in the present tense.
Ka kõnealune kuues direktiiv tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiviga 2006/112, kuid parema arusaadavuse huvides viitan kuuenda direktiivi sätetele olevikus.
The substance — and to a large extent the wording — of those provisions remains in force in the equivalent provisions of Directive 2006/112.
Nende sätete sisu – ja suurel määral ka sõnastus – on jäänud kehtima direktiivi 2006/112 vastavates sätetes.
7 — Articles 295 to 305 of Directive 2006/112, at Article 298.8 — Article 2(1)(a) of Directive 2006/112.9 — Article 14(1) of Directive 2006/112.10 — Articles 62, 63 and 66 of Directive 2006/112.
7 – Direktiivi 2006/112 artiklid 295-305, vt artikkel 298.8 – Direktiivi 2006/112 artikli 2 lõike 1 punkt a.9 – Direktiivi 2006/112 artikli 14 lõige 1.10 – Direktiivi 2006/112 artiklid 62, 63 ja 66.
KONINKLIJKE AHOLD price exclusive of tax and the relevant tax at each rate as well as any exemptions.
KONINKLIJKE AHOLD ning kõnealune maks iga maksumäära järgi, aga ka võimalik maksuvabastus.
16Article 22(5) 17 requires every taxable person
16 Artikli 22 lõige 5 17kohustab iga maksukohustuslast
Article 11A 11lays down the general rule that the taxable amount is, essentially, the whole consideration obtained by the supplier for the supply, whether from the customer or from any other source.
Artiklis 11A 11 on sätestatud üldreegel, et maksustatav väärtus on sisuliselt kogu tasu, mille tarnija kliendilt või muult isikult kaubatarne või teenuse osutamise eest saab.
to pay the net amount of VAT (that is to say, output tax minus input tax) when submitting the regular return. 18
tasuma käibemaksu netosumma (s.o tasumisele kuuluva käibemaksu ja sisendkäibemaksu vahe) korralise deklaratsiooni esitamisel. 18
Article 12(3)(a) requires Member States to fix a standard rate of VAT and authorises reduced rates for certain categories of supply. 12
Artikli 12 lõike 3 punkt a nõuab, et liikmesriik kehtestaks hariliku käibemaksumäära, ja lubab vähendatud maksumäärasid teatavat liiki kaupade ja teenuste suhtes. 12
The Commission also draws attention to certain provisions of Directive 98/6/EC. 19
Samuti juhib komisjon tähelepanu teatavatele direktiivi 98/6/EÜ sätetele. 19Nimelt
Article 17(1) and (2) 13gives taxable persons the right to deduct from the output tax for which they must account the amount of VAT they have paid on input supplies used for the purposes of their taxable output transactions.
Artikli 17 lõiked 1 ja 2 13 annavad maksukohustuslastele õiguse arvata tasumisele kuuluvast maksust maha käibemaksusumma, mille nad on tasunud seoses maksustatavate tehingutega kasutatud sisendtarnetelt.
In particular, Article 2(a) of that directive defines ‘selling price’, in retail trade, as the final price for a unit or given quantity of a product, including VAT and all other taxes, and Article 3(1) requires the selling price to be indicated for all products concerned.
määratleb selle direktiivi artikli 2 punkt a „müügihinna” jaemüügi kontekstis kui toote tüki või toote kindlaksmääratud koguse lõpphind, kaasa arvatud käibemaks ja kõik muud maksud, ning artikli 3 lõige 1 nõuab müügihinna avaldamist kõikide vastavate toodete puhul.
Article 22(3)(a) 14requires taxable persons to ensure that an invoice is issued in respect of each taxable supply they make to another taxable person or to a non-taxable legal person (thus, by implication, there is no such requirement for supplies to final consumers who are natural persons 15), and Article 22(3)(b) requires that invoice to include, among other information, the
Artikli 22 lõike 3 punkt a 14nõuab maksukohustuslastelt tagamist, et iga nen -de poolt teisele maksukohustuslasele või mittemaksukohustuslasest juriidilisele isikule tehtud maksustatava kaubatarne või osutatud maksustatava teenuse kohta väljastatakse arve (seega võib järeldada, et füüsilistest isikutest lõpptarbijate suhtes selline nõue puudub 15), ning artikli 22 lõike 3 punkt b nõuab, et kõnealusel arvel peab olema muu teabe hulgas märgitud hind ilma maksuta
16 — That version of Article 22(3)(b) had in fact been superseded at the material time by virtue of Council Direct- ive 2001/115/EC of 20 December 2001 amending Direct- ive 77/388/EEC with a view to simplifying, modernising and harmonising the conditions laid down for invoicing in respect of value added tax (OJ 2002 L 15, p. 24), which set out a more detailed list of requirements.
16 – Tegelikult oli kõnealune artikli 22 lõike 3 punkti b redaktsioon asjassepuutuvaks ajaks asendatud nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiiviga 2001/115/EÜ, millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ käibemaksu kohta arve esitamise tingimuste lihtsustamiseks, ajakohastamiseks ja ühtlustamiseks (EÜT 2002, L 15, lk 24; ELT eriväljaanne 09/01, lk 352–356), milles sätestati üksikasjalikum nõuete loetelu.
Directive 2001/115 entered into force on 6 February 2002, but the deadline for its implementation by the Member States was 1 January 2004.
Direktiiv 2001/115 jõustus 6. veebruaril 2002, kuid liikmesriikide jaoks oli selle rakendamise tähtpäev 1. jaanuar 2004.
It appears that the Netherlands transposition took effect on that date (Law of 18 December 2003, Staatsblad no 530, 29 December 2003, p. 1).
See direktiiv võeti Madalmaades üle nimetatud kuupäeval (18. detsembri 2003. aasta seadus, Staatsblad nr 530, 29.12.2003, lk 1).
However, since the relevant point is that a VAT invoice must indicate the amount of VAT on the transaction, the confusion is immaterial.
Kuivõrd asjakohane on siiski see, et käibemaksuarvel tuleb näidata tehingult tasutava käibemaksu summa, ei ole see eksitus oluline.
The equivalent provisions are now in Article 226 of Directive 2006/112.
Praegu sisalduvad vastavad sätted direktiivi 2006/112 artiklis 226.
11 — Article 73 of Directive 2006/112.12 — Articles 96 to 99 of Directive 2006/112.13 — Articles 167 and 168 of Directive 2006/112.
11 – Direktiivi 2006/112 artikkel 73.12 – Direktiivi 2006/112 artiklid 96-99.13 – Direktiivi 2006/112 artiklid 167 ja 168.
14 — The applicable text of Article 22 was to be found, at the material time, in Article 28h of the Sixth Directive, as one of the ‘transitional provisions’; the equivalent of Article 22(3)(a) is now in Article 220 of Directive 2006/112.
18 – Artikli 22 lõike 4 punkti a kohaselt võib iga liikmesriik määrata maksustamisperioodiks ühe kuu, kaks kuud, kolm kuud või muu perioodi, mis ei ületa üht aastat, ning korraline deklaratsioon tuleb esitada liikmesriikide kindlaksmääratava tähtaja jooksul, mis ei või olla pikem kui kaks kuud iga maksustamisperioodi lõpust (vt praegune direktiivi 2006/112 artikkel 252).
18 — Under Article 22(4)(a), the tax period is to be fixed by each Member State at one, two or three months, or any other period not exceeding one year, and the regular return is to be submitted by a deadline, again to be fixed by the Member State, of not more than two months from the end of the tax period (see now Article 252 of Directive 2006/112).
14 – Kohaldatav artikli 22 tekst sisaldus asjassepuutuval ajal kuuenda direktiivi artiklis 28h kui üks „üleminekusätteid”; praegu sisaldub artikli 22 lõike 3 punktile a vastav säte direktiivi 2006/112 artiklis 220.
15 — At least in domestic trade — the requirement extends to all distance sales taxed in the Member State of arrival and intraCommunity supplies of goods, regardless of the type of customer.
15 – Vähemalt sisekaubanduses – kõnesolev nõue laieneb kogu sihtliikmesriigis maksustatavale kaugmüügile ja ühenduse sisestele kaubatarnetele, sõltumata kliendi liigist.
19 — Of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998 on consumer protection in the indication of the prices of products offered to consumers (OJ 1998 L 80, p. 27).
19 – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiiv tarbijakaitse kohta tarbijatele pakutavate toodete hindade avaldamisel (EÜT 1998, L 80, lk 27; ELT eriväljaanne 15/04, lk 32).
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-484/06
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-484/06
Relevant Netherlands legislation the VAT Advisory Committee, 20and that the Commission’s position was that, as the Directive did not contain any provisions on the matter, the Member States could regulate it at national level in accordance with the principle of subsidiarity.
Asjakohased Madalmaade õigusnormid käibemaksu nõuandekomitee 20ning komisjon oli seisukohal, et kuivõrd kõnealune direktiiv ei sisalda selle kohta mingeid õigusnorme, võivad liikmesriigid reguleerida seda siseriiklikul tasandil kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
VAT is governed in the Netherlands by the Wet op de omzetbelasting (Law on turnover tax) 1968 and by the Uitvoeringsbesluit omzetbelasting (Implementing decree on turnover tax) 1968.
Madalmaades reguleerivad käibemaksu Wet op de omzetbelasting 1968 (edaspidi „käibemaksuseadus”) ja Uitvoeringsbesluit omzetbelasting 1968 (edaspidi „käibemaksuseaduse rakendusmäärus”).
The standard rate of VAT is 19%, and there is also a reduced rate of 6%.
Harilik käibemaksumäär on 19% ja olemas on ka vähendatud käibemaksumäär 6%.
The explanatory memorandum also stated that the method prescribed was confined to the requirement of arithmetic rounding to whole cents, but that the tax could be calculated and rounded per supply of goods or per service provided, or the rounding could be applied to the total amount involved in a number of supplies.
Seletuskirjas on samuti märgitud, et ettenähtud meetod piirdub nõudega ümardada täissentideni, kuid käibemaksu võib arvutada ja ümardada iga kaubatarne või osutatud teenuse suhtes või ümardamine võib toimuda mitme kaubatarne või teenusega kogusumma suhtes.
At the material time in the present case, there was no provision governing rounding of amounts due.
Käesolevas kohtuasjas asjassepuutuval ajal puudusid õigusnormid, mis oleksid reguleerinud tasumisele kuuluvate summade ümardamist.
With effect from 1 July 2004 a new Article 5a was added to the Uitvoeringsbesluit omzetbelasting:
Käibemaksuseaduse rakendusmäärusesse lisati alates 1. juulist 2004 kohaldatav artikkel 5a:
Article 38 of the Wet op de omzetbelasting requires traders to offer goods or services at a VAT-inclusive price, except where the customer is a taxable person or a public body.
Käibemaksuseaduse artikkel 38 kohustab ettevõtjaid pakkuma kaupu või teenuseid käibemaksu sisaldava hinnaga, välja arvatud juhul, kui klient on maksukohustuslane või avalik-õiguslik asutus.
Background and procedure
Taust ja menetlus
‘In the calculation of the tax on the basis of the amount charged and the customs value … the amount of the tax liability shall be arithmetically rounded to whole cents.
„Maksu arvutamisel […] arvele märgitud summa ja tolliväärtuse põhjal ümardatakse tasumisele kuuluva maksu summa aritmeetiliselt täissentideni.
The arithmetic rounding shall be effected in such a way that, in the case of amounts in which the third decimal place is equal to or exceeds 5, the amount is rounded up and, where the third decimal place is less than 5, the amount is rounded down.’
Kõnealusel aritmeetilisel ümardamisel ümardatakse summad, milles kolmandal kümnendkohal on number 5 või sellest suurem number, ülespoole, ning summad, milles kolmandal kümnendkohal olev number on väiksem kui 5, allapoole.”
Koninklijke Ahold NV (‘Ahold’) operates supermarkets in the Netherlands.
Koninklijke Ahold NV (edaspidi „Ahold”) käitab Madalmaades kaubahalle.
20 — A forum set up under Article 29 of the Sixth Directive (Article 398 of Directive 2006/112) in which representatives of the Member States and the Commission discuss issues relating to the implementation of VAT.
20 – Kuuenda direktiivi artikli 29 (direktiivi 2006/112 artikkel 398) alusel moodustatud foorum, kus liikmesriikide ja komisjoni esindajad arutavad käibemaksu rakendamisega seotud küsimusi.
The explanatory memorandum concerning that amendment stated that the problem of rounding had been discussed by
Kõnealuse muudatuse seletuskirjas on märgitud, et ümardamisprobleemi arutas
KONINKLIJKE AHOLD retailer, it is required to offer items for sale at VAT-inclusive prices.
KONINKLIJKE AHOLD kaupu ja teenuseid müügiks käibemaksu sisaldava hinnaga.
period at issue, it should have been liable for EUR 1 414 less than it actually declared and paid.
kõnealuse perioodi eest tasuma 1414 eurot vähem sellest, mida ta tegelikult deklareeris ja tasus.
Ahold’s challenge to the refusal to reimburse that sum has now reached the Hoge Raad.
Hoge Raadis on nüüd menetlemisel Aholdi kaebus selle summa tagasimaksmisest keeldumise peale.
It argues that any method of rounding which leads to an amount of tax due being higher, by however little, than the amount reached by strict application of the appropriate VAT rate is inconsistent with Community law.
Ahold väidab, et igasugune ümardamisviis, mille tulemusel tasumisele kuuluv maksusumma on vähegi suurem summast, milleni jõutakse asjakohase käibemaksumäära range kohaldamise teel, on vastuolus ühenduse õigusnormidega.
The Hoge Raad asks for a ruling on the following questions:
Hoge Raad taotleb eelotsust järgmistes küsimustes:
In October 2003 it calculated and declared the output VAT in respect of sales in all its supermarkets on the basis of the total amount per till receipt or ‘shopping basket’.
Oktoobris 2003 arvutas ta välja ja deklareeris käibemaksu kõikide oma kaubahallide müügikäibelt, lähtudes kassatšeki või „ostukorvi” kogusummast.
It split the total VAT-inclusive amount shown on each receipt into three subtotals for items (a) at the standard rate, (b) at the reduced rate and (c) on which it did not have to account for VAT, which was prepaid under a special scheme.
Ta jaotas igal tšekil näidatud käibemaksu sisaldava summa kolmeks alamsummaks vastavalt toodetele, a) mille suhtes kohaldati harilikku maksumäära, b) mille suhtes kohaldati vähendatud maksumäära ja c) millelt ta ei pidanud arvestama käibemaksu, mis oli erikorra alusel ette makstud.
It multiplied the first two subtotals by 19/119 and 6/106 respectively, to obtain the amount of VAT included in the price.
Hinnas sisalduva käibemaksu summa leidmiseks korrutas ta kaks esimest alamsummat vastavalt koefitsiendiga 19/119 ja 6/106.
21Each of those amounts was then rounded arithmetically (up or down) to whole cents.
21Seejärel ümardas ta iga saadud summa aritmeetiliselt (üles- või allapoole) täissentideni.
The totals thus determined were declared as output tax and used to calculate the amount of VAT due (output tax minus input tax).
Selliselt määratud summad deklareeriti käibemaksuna ja neid kasutati tasumisele kuuluva käibemaksu (nimetatud käibemaksu ja sisendkäibemaksu vahe) arvutamiseks.
However, at two supermarkets, it made in addition, for its own purposes, a different calculation on the basis that (a) the amount of VAT should be determined not for each till receipt but for each item sold and (b) any necessary rounding should always be down to the nearest whole cent.
Kahes kaubahallis aga tegi ta enda tarvis lisaks veel teistsuguse arvutuse, lähtudes sellest, et a) käibemaksu summa tuleks kindlaks määrata mitte iga kassatšeki, vaid iga müüdud kauba või teenuse suhtes ja b) iga vajalik ümardamine tuleks alati sooritada allapoole lähima täissendini.
Ahold thus calculated that, in respect of the two stores and the
Nii jõudis Ahold oma arvutustes tulemusele, et kõnealuse kahe kaubahalli puhul oleks ta pidanud
21 — It is important to bear in mind that, in the case of retail prices, VAT must be calculated backwards from a determined VAT-inclusive price and not forwards from a notional VAT-exclusive price.
21 – On oluline meeles pidada, et jaehindade puhul tuleb käibemaks arvutada tagurpidiselt, lähtudes käibemaksu sisaldavast teadaolevast hinnast, mitte edaspidiselt, lähtudes oletatavast hinnast, mis ei sisalda käibemaksu.
A retail selling price including VAT at 19% comes to 119% of the net price excluding tax.
Jaemüügihind, mis sisaldab 19% käibemaksu, moodustab 119% netohinnast, mis maksu ei sisalda.
The amount of VAT will thus be not 19/100 (19%) but 19/119 of the retail price.
Seega on käibemaksu summa mitte 19/100 (19%), vaid 19/119 jaehinnast.
The same calculation applies, mutatis mutandis, for any other rate of VAT.
Mis tahes muu käibemaksumäära puhul kehtib mutatis mutandis sama arvutusviis.
(2) If the latter is the case, does it follow from the aforementioned Directive provisions that the Member States are required to permit rounding down per article, even if different transactions are included in one invoice and/or one tax return?’
Kui on tegemist viimati mainitud olukorraga: kas eespool viidatud direktiivi sätetest tuleneb, et liikmesriigid on kohustatud lubama tootepõhist ümardamist, isegi kui erinevad tehingud on märgitud ühele ja samale arvele ja/või on kajastatud ühes ja samas deklaratsioonis?”
That conclusion is supported, moreover, as several Member States have pointed out, by the Treaty provisions on harmonisation of turnover taxes (Article 93 EC) and directives (Article 249 EC, third paragraph).
Kirjalikke märkusi on esitanud Ahold, Kreeka, Madalmaade, Poola ja Ühendkuningriigi valitsused ning komisjon, kes olid kõik peale Poola valitsuse kohtuistungil esindatud.
Written observations have been submitted by Ahold, by the Greek, Netherlands, Polish and United Kingdom Governments and by the Commission, all of whom except the Polish Government were represented at the hearing.
Nagu mitu liikmesriiki on osutanud, kinnitavad seda järeldust ka asutamislepingu sätted käibemaksude ühtlustamise kohta (EÜ artikkel 93) ja direktiivide kohta (EÜ artikli 249 kolmas lõik).
It is however equally clear that, in an area covered by a harmonising directive, Member States may not adopt measures which run counter to, or are inconsistent with, the rules or principles laid down in that directive, or any higher rules or principles applicable in Community law. 23
Siiski on sama selge, et ühtlustava direktiivi reguleerimisalas ei tohi liikmesriigid vastu võtta õigusakte, mis on vastuolus või ei ole kooskõlas selles direktiivis sätestatud normide või põhimõtetega või ühenduse õiguses kohaldatavate kõrgemate normide või põhimõtetega. 23
First question — governing law
Esimene küsimus – kohaldatav õigus
In other words, the issue of rounding is not solely a matter for national or Community law; it falls to be regulated in detail by national law within the limits required by Community law.
Teisisõnu ei ole ümardamine üksnes siseriikliku või üksnes ühenduse õiguse küsimus: see tuleb reguleerida üksikasjalikult siseriiklike õigusnormidega ühenduse õigusega nõutavates piirides.
Second question — rounding down per item
Teine küsimus – ümardamine iga toote puhul eraldi
In that light, the second question is essentially whether a national rule which allows traders to round VAT down to the nearest cent on each item sold is required
Teine küsimus seisneb eeltoodut arvestades sisuliselt selles, kas siseriiklik õigusnorm, mis võimaldab ettevõtjatel ümardada igalt müüdud tootelt tasumisele kuuluva
It is clear that no provision in any of the Community VAT directives explicitly regulates the rounding of VAT amounts.
On selge, et käibemaksusummade ümardamine ei ole sõnaselgelt reguleeritud üheski ühenduse käibemaksudirektiivis.
Although Articles 11A and 22(3)(b), to which the Hoge Raad refers, are relevant to the determination of VAT amounts, they fall far short of the degree of precision which would be required to draw any specific conclusion as to rounding of those amounts.
Ehkki Hoge Raadi viidatud artikkel 11A ja artikli 22 lõike 3 punkt b on käibemaksu summade kindlaksmääramisel asjakohased, puudub neis selline täpsusaste, mida oleks vaja konkreetseteks järeldusteks nende summade ümardamise kohta.
That being so, and since the issue of rounding is inescapable, the necessary detailed regulation must be a matter for national law. 22
Seda arvestades ning kuivõrd ümardamise küsimus on möödapääsmatu, peab vajalik üksikasjalik regulatsioon kuuluma siseriikliku õiguse valdkonda. 22
22 — For an analogous example, see Case C-35/05 Reemtsma [2007] ECR I-2425, paragraph 38, and the caselaw cited.
22 – Analoogse näitega tutvumiseks vt 15. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-35/05: Reemtsma (EKL 2007, lk I-2425, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
23 — A point which has been made many times by the Court in the field of taxation: see, most recently, Case C-443/06 Hollmann [2007] ECR I-8491, paragraph 33, and the caselaw cited there.
23 – Euroopa Kohtu poolt maksustamise valdkonnas palju kordi sedastatud põhimõte: vt viimati 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-443/06: Hollmann (EKL 2007, lk I-8491; punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika)
KONINKLIJKE AHOLD by, consistent with or incompatible with Community VAT law, in particular the Sixth Directive.
KONINKLIJKE AHOLD käibemaksu allapoole lähima täissendini, on nõutav, kooskõlas või vastuolus ühenduse käibemaksualaste õigusnormidega, eelkõige kuuenda direktiiviga.
VAT, the exact proportion of the price which flows from the application of that rate.
vastama täpsele proportsionaalsele osale hinnast, mis selle maksumäära kohaldamisest tuleneb.
Where the rate is 19%, the exact proportion of tax in the retail price is 19/119 of that price.
Kui käibemaksumäär on 19%, on jaehinnas sisalduv maksu täpne proportsionaalne osa 19/119 sellest hinnast.
That remains an exact proportion, whether it can be expressed as a whole number of cents or not.
See proportsionaalne osa jääb täpseks olenemata sellest, kas seda saab väljendada täisarvus sentides või mitte.
In my view, such a rule is incompatible with the principles governing VAT, for the reasons given below.
Olen seisukohal, et selline õigusnorm on käesolevas ettepanekus alljärgnevalt kirjeldatud põhjustel vastuolus käibemaksu suhtes kehtivate põhimõtetega.
Although the issue has two facets — rounding down and rounding per item — the two are closely interlocked and I shall consider them together.
Ehkki küsimusel on kaks tahku – allapoole ümardamine ja ümardamine iga toote puhul –, on need kaks tahku omavahel tihedalt seotud ja ma käsitlen neid koos.
The second requirement flows both from that article and from the deduction system in Article 17(1) and (2) of the Sixth Directive.
Kõnealune teine nõue tuleneb nimetatud artiklist kui ka kuuenda direktiivi artikli 17 lõigetega 1 ja 2 ette nähtud mahaarvamissüsteemist.
VAT must burden only the final consumer and not the various traders and service providers who have contributed to the final product or through whose hands it has passed.
Käibemaksuga tohib koormata ainult lõpptarbijat, mitte eri ettevõtjaid ega teenuseosutajaid, kes on andnud oma panuse lõpptootesse või kelle käest see on läbi käinud.