natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has also held that the compatibility of aid with the common market can be assessed, in the context of the Steel Aid Codes, only in the light of the rules in force on the date on which it is actually paid (Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission, paragraph 117).
Euroopa Kohus on ka sedastanud, et teraseabikoodeksite raames saab abi kokkusobivust ühisturuga hinnata üksnes sel ajal kehtinud eeskirjade alusel, mil abi tegelikkuses üle anti (eespool viidatud kohtuotsus Falck ja Acciaierie di Bolzano vs. komisjon, punkt 117).
It follows, as the Commission submits, that Article 6 of the Third Steel Aid Code provided clearly and unequivocally that there was an obligation to notify to the Commission aid that might be granted to Salzgitter under the ZRFG as soon as that code came into force.
Selles tuleneb, nagu väidab komisjon, et kolmanda teraseabikoodeksi artikkel 6 kehtestab selgelt ja ühemõtteliselt kohustuse teatada kohe pärast selle koodeksi jõustumist komisjonile abist, mida võidakse Salzgitterile ZRFG alusel anda.
Consequently, the Court of First Instance committed an error of law in holding, first, that the adoption of the Third Steel Aid Code led, implicitly, to a partial withdrawal of the authorisation of the ZRFG granted by the 1971 Decision and, second, that Article 6 of that code did not make it possible to determine clearly whether application of the ZRFG after adoption of that code was covered by the obligation to notify ’plans’ laid down in that article.
Järelikult, kui Esimese Astme Kohus sedastas esiteks, et kolmanda teraseabikoodeksi vastuvõtmisega kaasnes osaline varjatud taganemine 1971. aasta otsusest tulenevast ZRFG heakskiidust ja teiseks, et selle koodeksi artikli 6 alusel ei ole võimalik selgelt kindlaks määrata, kas ZRFG kohaldamisele pärast nimetatud koodeksi vastuvõtmist laieneb kohustus teatada viidatud artiklis ette nähtud „kavadest”, siis on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi.
The Commission’s late reaction
Komisjoni reageerimisaeg
The Commission contests that it had knowledge, prior to the start of 1998, of Salzgitter receiving aid under the ZRFG and, therefore, that it had been slow to react.
Komisjon vaidleb vastu väitele, et ta oli ZRFG kohaldamisest Salzgitteri suhtes teadlik enne 1998. aasta algust ja et ta viivitas seega sellele reageerimisega.
The Commission submits that undertakings to which aid has been granted cannot entertain a legitimate expectation that the aid is lawful unless it has been notified and a diligent businessman is normally able to determine whether that procedure has been followed (C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, paragraph 25). Moreover, the approach adopted by the Court of First Instance undermines legal certainty and favours beneficiaries of illegal aid.
Komisjon väidab, et abi saanud ettevõtjad võivad reeglina toetuda abi seaduslikkuse osas õiguspärasele ootusele ainult siis, kui abist on teatatud, kusjuures hoolas ettevõtja peab tavaliselt suutma kindlaks teha, kas seda menetlust on järgitud (20. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C-24/95: Alcan Deutschland, EKL 1997, lk I-1591, punkt 25) ja et Esimese Astme Kohtu lahend kahjustab õiguskindlust ning soosib ebaseadusliku abi saajaid.
Salzgitter and the German Government contend that the situation in the case that led to the judgment in Alcan Deutschland is different, because the question here is not whether a diligent business man was fully entitled to rely on the legality of measures taken by a national authority, but to determine whether or not the Commission acted in sufficient time.
Salzgitter ja Saksamaa valitsus väidavad, et asjaolud kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Alcan Deutschland, on erinevad, sest käesolevas kohtuasjas ei ole küsimus selles, kas ettevõtja võis õigustatult toetuda siseriikliku asutuse aktide õiguspärasusele, vaid selles, kas komisjon tegutses õigeaegselt.
In annulling the part of the contested decision relating to the Federal Republic of Germany’s obligation to recover the aid received by Salzgitter, the Court of First Instance again held that the Commission had known of that aid since the end of 1988 and that, given that it did not react until 1998, it had, in taking that decision, breached the principle of legal certainty.
Vaidlusaluse otsuse selle osa tühistamiseks, mis käsitles Saksamaa Liitvabariigi kohustust Salzgitterile antud abi tagasi nõuda, leidis Esimese Astme Kohus uuesti, et komisjon oli sellest abist teadlik juba 1988. aasta lõpust alates, ja kuna ta ei reageerinud enne 1998. aastat, rikkus komisjon selle otsuse tegemisega õiguskindluse põhimõtet.
It must be held that the reasoning followed by the judgment under appeal as regards breaching the principle of legal certainty is incorrect, and there is no need to rule on whether the Court of First Instance was entitled to hold that the Commission had knowledge of the aid in issue since the end of 1988, which the latter disputes.
Ilma et oleks vaja lahendada küsimust, kas Esimese Astme Kohus võis õigustatult leida, et komisjon oli kõnealusest abist teadlik juba 1988. aasta lõpust alates, mille viimane vaidlustab, tuleb tõdeda, et vaidlustatud kohtuotsuse arutluskäik, mis puudutab õiguskindluse põhimõtte rikkumist, on väär.
Admittedly, the Court has held that, even if the Community legislature has not laid down any period of limitation, the fundamental requirement of legal certainty has the effect of preventing the Commission from indefinitely delaying the exercise of its powers (see, to that effect, 52/69 Geigy v Commission [1972] ECR 787, paragraph 21, and, as regards State aid falling within the scope of the ECSC Treaty, Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission, paragraphs 140 and 141).
Euroopa Kohus on tõepoolest sedastanud, et isegi kui ühenduse seadusandja ei ole määranud aegumistähtaega, siis oleks õiguskindluse põhinõudega vastuolus see, kui komisjon saaks oma ülesannete täitmist lõputult edasi lükata (vt selle kohta 14. juuli 1972. aasta otsus kohtuasjas 52/69: Geigy vs. komisjon, EKL 1972, lk 787, punkt 21, ning ESTÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva riigiabi kohta eespool viidatud kohtuotsus Falck ja Acciaierie di Bolzano vs. komisjon, punktid 140 ja 141).
In this respect, it must be held that, as regards State aid falling within the scope of the EC Treaty, Article 10(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p. 1) provides that, where the Commission has in its possession information from whatever source regarding alleged unlawful aid, it is to examine that information without delay.
Sellega seoses tuleb meenutada, et EÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva riigiabi kohta sätestab nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339) artikli 10 lõige 1, et kui komisjoni käsutuses on ükskõik millisest allikast saadud teave väidetava ebaseadusliku abi kohta, kontrollib ta seda teavet viivitamata.
Moreover, Article 15 of Regulation No 659/1999 provides that recovery of illegal aid is subject to a limitation period of 10 years, beginning on the day it is granted.
Lisaks näeb määruse nr 659/1999 artikkel 15 ette, et ebaseadusliku abi tagasinõudmisele kehtib 10-aastane aegumistähtaeg alates päevast, mil abi anti.
As stated in recital 14 of the preamble to that regulation, this limitation period has been established for reasons of legal certainty.
Nagu on sätestatud kõnealuse määruse põhjenduses 14, on see aegumistähtaeg kehtestatud õiguskindluse tagamiseks.
Even though it is true that, for the purposes of the ECSC Treaty, those rules do not apply as such, they were based, in the domain of State aid, on the fundamental requirement of legal certainty.
Kuigi vastab tõele, et viidatud eeskirjad ei ole sellistena kohaldatavad ESTÜ asutamislepingu kohaldamisalas, siis lähtuvad need õiguskindluse põhinõudest riigiabi valdkonnas.
It follows that, even in a situation in which the Community legislature has not expressly laid down any period of limitation, the Commission cannot indefinitely delay the exercise of its power.
Sellest tuleneb, et isegi juhul, kui ühenduse seadusandja ei ole sõnaselgelt määranud aegumistähtaega, ei saa komisjon oma ülesannete täitmist lõputult edasi lükata.
However, it must not be forgotten that the notification of State aid is a central element of Community rules for supervising that aid and that undertakings to which such aid has been granted may not entertain a legitimate expectation that the aid is
Ometi ei tohi tähelepanuta jätta asjaolu, et riigiabist teatamine on selle kontrollimisel ühenduse eeskirjade keskne tegur ja et riigiabi saanud ettevõtjad ei või toetuda selle
It must also be taken into consideration that the particularly strict nature of the State aid regime under the ECSC Treaty sets it apart from the State aid regime under the EC Treaty (see, in this respect, Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission, paragraphs 101 and 102).
Lisaks tuleb arvesse võtta seda, et ESTÜ asutamislepingus ette nähtud riigiabi kord erineb EÜ asutamislepingu raames kohaldatavast korrast selle eriliselt range olemuse tõttu (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Falck ja Acciaierie di Bolzano vs. komisjon, punktid 101 ja 102).
It follows from the above that, where aid was granted under the ECSC Treaty without having been notified, a delay by the Commission in exercising its supervisory powers and ordering recovery of the aid does not render that recovery decision unlawful, except in exceptional cases which show that the Commission manifestly failed to act and clearly breached its duty of diligence.
Eeltoodust järeldub, et kui ESTÜ asutamislepingu alusel on antud abi sellest teatamata, siis tingib komisjoni viivitus kontrollivolituste kasutamisel ja asjaomase abi tagasinõudmise määramisel selle tagasinõudmiseks kohustava otsuse õigusvastasuse üksnes erakorralistel juhtudel, mis seisnevad komisjoni ilmselges tegevusetuses või tema hoolsuskohustuse ilmses rikkumises.
Consequently, even though the Court of First Instance was entitled to hold that a beneficiary of State aid can rely on the principle of legal certainty to support an action for annulment of a decision ordering recovery of that aid, it wrongly applied this principle in the case before it when it failed to examine whether the Commission had manifestly failed to act and clearly breached its duty of diligence in the exercise of its supervisory powers, the sole grounds which, in exceptional cases, can render illegal a Commission decision ordering recovery, under the ECSC Treaty, of non-notified aid.
Sellest tuleneb, et kuigi Esimese Astme Kohus võis kehtivalt otsustada, et riigiabi saaja võib selle abi tagasinõudmise otsuse tühistamise hagis tugineda õiguskindluse põhimõttele, kohaldas ta tema lahendada olnud asjas seda põhimõtet vääralt, jättes uurimata, kas oli tegemist komisjoni ilmselge tegevusetuse või hoolsuskohustuse ilmse rikkumisega kontrollivolituste kasutamisel, mis on ainsad asjaolud, mis muudavad erandlikel juhtudel õigusvastaseks komisjoni otsuse, millega nähakse ESTÜ asutamislepingu alusel ette kohustus teatamata abi tagasi nõuda.
It follows from the above that the main appeal must be upheld and that the judgment under appeal must be set aside to the extent that it annuls Articles 2 and 3 of the contested decision.
Eeltoodust järeldub, et esmane apellatsioonkaebus tuleb rahuldada ja vaidlustatud kohtuotsus tuleb tühistada osas, milles sellega tühistatakse vaidlusaluse otsuse artiklid 2 ja 3.
Referral of the case to the Court of First Instance
Kohtuasja tagasisuunamine Esimese Astme Kohtusse
It follows from the present judgment that the Court of First Instance rightly held in the judgment under appeal that, for the purposes of the ECSC Treaty, Salzgitter received illegal aid, but that, on the other hand, that judgment is vitiated by an error of law in so far as it annuls the part of the contested decision ordering recovery of the aid in question.
Käesolevast kohtuotsusest tuleneb, et Esimese Astme Kohus sedastas vaidlustatud kohtuotsuses õigustatult, et Salzgitter sai ESTÜ asutamislepingu kohaselt ebaseaduslikku abi, ja et seevastu on nimetatud kohtuotsusega rikutud õigusnormi, kuna sellega otsustati tühistada komisjoni vaidlusaluse otsuse see osa, millega nähti ette kõnealuse abi tagasinõudmise kohustus.
Therefore, the Court of First Instance must rule on the question whether, in the circumstances of the present case, the Commission manifestly failed to act and breached its duty of diligence and, if necessary, examine the other pleas which, quite lawfully, it declined to rule on since it had already annulled Articles 2 and 3 of the contested decision, and which alleged, respectively, that the Commission wrongly considered certain investments as falling under the ECSC Treaty, that part of the aid at issue should have been regarded as aid for environmental protection and that the decisive discount rate selected was wrong.
Seetõttu tuleb Esimese Astme Kohtul esiteks teha otsus küsimuses, kas käesoleval juhul oli tegemist komisjoni ilmselge tegevusetuse või hoolsuskohustuse ilmse rikkumisega, ja teiseks vaadata läbi ülejäänud väited, mille osas Esimese Astme Kohus võis õiguspäraselt otsuse tegemata jätta, kuna ta tühistas vaidlusaluse otsuse artiklid 2 ja 3, ning mis tuginevad vastavalt asjaoludele, et komisjon määratles teatavaid investeeringuid ekslikult ESTÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvatena, et ühte osa kõnealusest abist oleks tulnud käsitada abina keskkonnakaitse edendamiseks ja et kehtestatud diskontomäär oli väär.
Those different aspects of the case require examination of complex questions of fact based on elements which the Court of First Instance did not assess and which were not discussed before the Court of Justice, so that, as regards those points, the case cannot be decided.
Käesoleva vaidluse nimetatud erinevate osade puhul on vaja uurida keerulisi faktilisi asjaolusid selliste tõendite põhjal, mida Esimese Astme Kohus ei ole hinnanud ning mille üle Euroopa Kohtus vaidlust ei toimunud, mistõttu ei saa käesolevas kohtuasjas nende küsimuste osas veel otsust teha.
Therefore, the case has to be referred back to the Court of First Instance.
Seega tuleb kohtuasi saata tagasi Esimese Astme Kohtule.
Dismisses the cross-appeal;
Jätta vastuapellatsioon rahuldamata.
Sets aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 1 July 2004 in Case T-308/00 Salzgitter v Commission to the extent it annuls Articles 2 and 3 of Commission Decision 2000/797/ECSC of 28 June 2000 on State aid granted by the Federal Republic of Germany to Salzgitter AG, Preussag Stahl AG and the group’s steel-industry subsidiaries, now known as Salzgitter AG - Stahl und Technologie (SAG) and makes an order on costs;
Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 1. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-308/00: Salzgitter vs. komisjon osas, milles sellega tühistatakse komisjoni 28. juuni 2000. aasta otsuse 2000/797/ESTÜ riigiabi kohta, mida Saksamaa Liitvabariik andis äriühingutele Salzgitter AG, Preussag Stahl AG ja kontserni kuuluvatele terasetööstuses tegutsevatele tütarettevõtjatele, kelle praegune ühine nimi on Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG) artiklid 2 ja 3 ning määratakse kohtukulude jaotus.
Refers the case back to the Court of First Instance of the European Communities;
Saata kohtuasi tagasi Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtule.
Reserves costs.
Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.
Case C-201/05
Kohtuasi C-201/05
(First subparagraph of Article 104(3) of the Rules of Procedure — Freedom of establishment — Free movement of capital — Direct taxation — Corporation tax — Share dividends paid to a resident company by a nonresident company — Rules on controlled foreign companies (‘CFCs’) — Situation as regards a nonmember country — Classification of claims brought against the tax authority — Liability of a Member State for breach of Community law)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division) Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – Asutamisvabadus – Kapitali vaba liikumine – Otsene maksustamine – Ettevõtte tulumaks – Mitteresidendist äriühingu poolt residendist äriühingule makstud dividendid – Välismaise kontrollitava äriühingu suhtes kehtiv kord – Kolmanda riigiga seotud olukord – Maksuhalduri vastu esitatud hagide liigitamine – Liikmesriigi vastutus ühenduse õiguse rikkumise eest
Order of the Court (Fourth Chamber), 23 April 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu määrus (neljas koda), 23. aprill 2008 . . . . . . . . . . . . .
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax — Exemption of nationally-sourced dividends
Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulu­maks – Samast liikmesriigist saadud dividendide maksuvabastus
SUMMARY — CASE C-201/05
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-201/05
Free movement of capital — Restrictions — Tax legislation — Corporation tax — Exemption of nationally-sourced dividends
Kapitali vaba liikumine — Piirangud – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Samast liikmesriigist saadud dividendide maksuvabastus
Free movement of capital — Restrictions — Tax legislation — Corporation tax — Exemption of nationally-sourced dividends
Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Samast liikmesriigist saadud dividendide maksuvabastus
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Taxation of company profits
Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Äriühingute kasumi maksustamine
(Arts 43 EC and 48 EC)
(EÜ artiklid 43 ja 48)
Free movement of capital — Restrictions — Tax legislation — Corporation tax (Arts 56 EC, 57 EC and 58 EC)
Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks (EÜ artiklid 56, 57 ja 58)
Community law — Rights conferred on individuals — Infringement by a Member State — Obligation to make good damage caused to individuals
Ühenduse õigus – Üksikisikutele antud õigused – Liikmesriigipoolne rikkumine – Kohustus hüvitada üksikisikutele tekitatud kahju
Community law — Rights conferred on individuals — Infringement by a Member State — Obligation to make good damage caused to individuals
Ühenduse õigus – Isikutele antud õigused – Liikmesriigipoolne rikkumine — Kohustus hüvitada isikutele tekitatud kahju
Article 43 EC is to be interpreted as meaning that it does not preclude legislation of a Member State which exempts from corporation tax dividends which a resident company receives from another resident company, when that State imposes corporation tax on dividends which a resident company receives from a nonresident company in which the resident company has a shareholding enabling it to exercise a definite influence over the decisions of that nonresident company and to determine its activities, while at the same time granting a tax credit for the tax actually paid by the company making the distribution in the Member State in which it is resident, provided that the rate of tax applied to foreignsourced dividends is no higher than the rate of tax applied to nation-ally-sourced dividends and that the tax credit is at least equal to the amount paid in the Member State of the company making the distribution, up to the limit
EÜ artiklit 43 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille alusel on ettevõtte tulumaksust vabastatud dividendid, mida residendist äriühing saab teiselt residendist äriühingult, samas kui ettevõtte tulumaksu tuleb maksta dividendidelt, mida residendist äriühing saab mitteresidendist äriühingult, milles residendist äriühingule kuulub osalus, mis võimaldab tal kindlalt mõjutada äriühingu otsuseid ja otsustada äriühingu
of the amount of the tax charged in the Member State of the company receiving the distribution.
summaga, kuid ei ületa sealjuures maksusummat, mis tuleb tasuda dividende saava äriühingu liikmesriigis.
(see para. 43, operative part 1)
(vt punkt 43, resolutiivosa punkt 1)
Article 56 EC is to be interpreted as meaning that it precludes legislation of a Member State which exempts from corporation tax dividends which a resident company receives from another resident company, where that State levies corporation tax on dividends which a resident company receives from a nonresident company in which it holds less than 10% of the voting rights, without granting the company receiving the dividends a tax credit for the tax actually paid by the company making the distribution in the State in which the latter is resident.
EÜ artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille alusel on ettevõtte tulumaksust vabastatud dividendid, mida residendist äriühing saab teiselt residendist äriühingult, samas kui ettevõtte tulumaksu tuleb maksta dividendidelt, mida residendist äriühing saab mitteresidendist äriühingult, milles talle kuulub vähem kui 10% hääleõigustest, võimaldamata maksu ümberarvutust seoses maksuga, mille on reaalselt maksnud dividende väljamaksev äriühing liikmesriigis, kus ta on resident.
The mere fact that it is for a Member State to determine for such holdings whether, and to what extent, the imposition of a series of charges to tax on distributed profits is to be avoided does not of itself mean that it may operate a system under which foreignsourced dividends and nationally-sourced dividends are not treated in the same way.
Ainuüksi asjaolu, et sellise osaluse suhtes on liikmesriigi ülesanne määratleda, kas ja mil määral tuleb vältida jaotatava kasumi järjestikulist maksustamist, ei tähenda ju veel seda, et liikmesriik võib kohaldada süsteemi, milles välismaalt saadud dividende ja samast liikmesriigist saadud dividende koheldakse ebavõrdselt.
Irrespective of the fact that a Member State may, in any event, choose between a number of systems in order to prevent or mitigate the imposition of a series of charges to tax on distributed profits, the difficulties that may arise in determining the tax actually paid in another Member State cannot justify a restriction on the free movement of capital such as that which arises under that legislation.
Olenemata asjaolust, et liikmesriik võib igal juhul kehtestada jaotatava kasumi järjestikulise maksustamise vältimiseks või vähendamiseks erinevaid süsteeme, ei saa võimalikud raskused teises liikmesriigis reaalselt makstud maksusumma kindlakstegemisel õigustada sellist piirangut kapitali vabale liikumisele, nagu see tuleneb kõnealustest õigusnormidest.