natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In March 1996, it notified that Member State that it was initiating the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC) regarding aid allegedly granted by France to SFMI-Chronopost.
1996. aasta märtsis teavitas ta kõnealust liikmesriiki EÜ asutamislepingu artikli 93 lõikes 2 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 2) ettenähtud menetluse algatamisest seoses Prantsusmaa poolt äriühingule SFMI-Chronopost väidetavalt antud riigiabiga.
8 — Case C-39/94 [1996] ECR I-3547. I refer to this judgment as ‘SFEI’.
8 – Euroopa Kohtu 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-39/94: SFEI jt (EKL 1996, lk I-3547; edaspidi „kohtuotsus SFEI”).
In addition to the complaint to the Commission, ‘[o]n 16 June 1993 SFEI and other undertakings brought an action before the Tribunal de Commerce de Paris (Paris Commercial Court) against SFMI, Chronopost, La Poste and others.
Lisaks komisjonile esitatud kaebusele „[…] esitasid SFEI ja teised ettevõtjad [16. juunil 1993] Pariisi kaubanduskohtule hagi SFMI, Chronoposti, La Poste’i ja teiste vastu.
A second study by Braxton was attached to the application, updating the information contained in
Hagile oli lisatud äriühingu Braxton associés’ teine uuring, milles ajakohastati esimese uuringu andmeid ja laiendati abi hindamise perioodi 1991. aasta lõpuni.
9 — Paragraph 10 of the judgment under appeal.
9 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 10.
17 July 1996 it published the formal notice on the initiation of the procedure.
Poste ja menetlusse Chronopost.
The case was allocated to the Fourth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance, and a Judge-Rappor-teur was designated.
Kohtuasi anti lahendamiseks Esimese Astme Kohtu neljandale kojale laiendatud koosseisus ning määrati ettekandja-kohtunik.
On 17 August 1996 SFEI submitted observations to the Commission in response to the notice, attaching an economic study by Bain & Co. 11France replied, attaching an economic study by Deloitte Touche Tohmatsu. 7.
17. augustil 1996 esitas SFEI komisjonile vastusena sellele teatisele oma märkused, lisades nendele büroo Bain & Co poolt tehtud uue majandusuuringu. 11Prantsusmaa saatis vastuse, millele oli lisatud konsultatsiooniühingu Deloitte Touche Tohmatsu teostatud majandusuuring. 7.
On 1 October 1997 the Commission adopted the contested decision.
1. oktoobril 1997 võttis komisjon vastu vaidlustatud otsuse.
Article 1 states that ‘[t]he logistical and commercial assistance provided by [La Poste] to its subsidiary SFMI-Chronopost [and the other measures complained of] do not constitute State aid to SFMI-Chronopost’.
Artiklis 1 on leitud: „La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopostile osutatud logistiline ja ärialane abi [ja teised kaebuses nimetatud meetmed] ei kujuta endast SFMI-Chronopostile osutatud riigiabi.”
The applicants relied on four pleas for annulment, alleging (i) infringement of the rights of the defence, (ii) an inadequate statement of reasons, (iii) errors of fact and manifest errors of assessment, and (iv) a misapplication by the Commission of the concept of State aid, first in failing to take account of normal market conditions when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, and second in holding that that concept did not cover various measures from which SFMI-Chrono-post was alleged to have benefited.
Hagejad esitasid neli tühistamisväidet: i) kaitseõiguste rikkumine, ii) ebapiisav põhjendamine, iii) faktivead ja ilmsed kaalutlusvead ning iv) mõiste „riigiabi” väär kohaldamine komisjoni poolt, kui ta esiteks jättis arvestamata tavalised turutingimused, analüüsides tasu, mida La Poste sai SFMI-Chronopostile osutatud abi eest, ja teiseks leidis, et kõnealune mõiste ei hõlma erinevaid meetmeid, mida väidetavalt SFMI-Chro-noposti kasuks rakendati.
UFEX I and Chronopost I
Kohtuotsused Ufex I ja Chronopost I
By application lodged on 30 December 1997, UFEX, DHL International, Federal Express and CRIE asked the Court of First Instance to annul the contested decision.
Hagiavalduses, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. detsembril 1997, palusid UFEX, DHL International, Federal Express ja CRIE vaidlustatud otsuse tühis -tada.
France, La Poste and Chronopost
Seejärel astusid komisjoni toetuseks
11 — It also extended its complaint of December 1990 to include a number of points which do not concern the present appeal.
11 – Lisaks laiendas SFEI oma 21. detsembri 1990. aasta kaebust paljudele uutele asjaoludele, mis ei ole käesoleva apellatsioonimenetluse seisukohast olulised.
12 — Cited in footnote 3.13 — Cited in footnote 4.
12 – Viidatud 3. joonealuses märkuses.13 – Viidatud 4. joonealuses märkuses.
The Court of First Instance upheld the first part of the fourth plea and annulled Article 1 of the contested decision in so far as it found that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost did not constitute State aid.
Esimese Astme Kohus nõustus neljanda väite esimese osaga ja tühistas vaidlustatud otsuse artikli 1, kuivõrd selles leiti, et La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile osutatud logistiline ja ärialane abi ei kujuta endast riigiabi.
The Court of First Instance considered it unnecessary to examine the second part of the fourth plea or the other pleas in so far as they related to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost.
Esimese Astme Kohus ei pidanud vajalikuks arutada neljanda väite teist osa ega ülejäänud väiteid, kuivõrd need puudutasid La Poste’i poolt SFMI-Chro-nopostile osutatud logistilist ja ärialast abi.
In particular, it was not necessary to examine the second plea.
Eelkõige ei olnud vajadust arutada teist väidet.
The first plea and the parts of the third plea which did not relate to the complaints examined under the fourth plea were rejected.
Esimene väide ja kolmanda väite osad, mis ei olnud seotud neljanda väite raames arutatud kaebustega, lükati tagasi.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P network available. It was thus inseparably linked to it.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P mine La Poste’i võrguga lahutamatult seotud.
The Court concluded:
Euroopa Kohus järeldas:
By applications lodged at the Court Registry on 19 and 23 February 2001, Chronopost, La Poste and France appealed against UFEX I.
Chronopost, La Poste ja Prantsusmaa esitasid kohtuotsuse Ufex I peale apellatsioonkaebused, mis saabusid Euroopa Kohtu kantseleisse 19. ja 23. veebruaril 2001.
‘(38) Accordingly, in the absence of any possibility of comparing the situation of La Poste with that of a private group of undertakings not operating in a reserved sector, normal market conditions, which are necessarily hypothetical, must be assessed by reference to the object ive and verifiable elements which are available.
„(38) Neil asjaoludel tuleb La Poste’i olukorra ja reserveeritud turul mittetegutseva eraettevõtjate kontserni olukorra vahelise võrdlusmomendi puudumisel „tavalisi turutingimusi”, mis on paratamatult hüpoteetilised, hinnata lähtuvalt kättesaadavatest objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest.
The appellants relied on several pleas, the first of which alleged that the Court of First Instance had infringed Article 92(1) of the EC Treaty (now Article 87(1) EC) by giving an incorrect interpretation to the concept of ‘normal market conditions’ used in SFEI.
Apellatsioonkaebuse esitajad toetusid mitmele väitele, millest esimeses leiti, et Esimese Astme Kohus oli rikkunud EÜ asutamislepingu artikli 92 lõiget 1 (nüüd EÜ artikli 87 lõige 1), tõlgendades vääralt kohtuotsuses SFEI kasutatud mõistet „tavalised turutingimused”.
In paragraph 75 of UFEX I, the Court of First Instance had found that the Commission should at least have checked that the payment received by La Poste was com parable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector.
Kohtuotsuse Ufex I punktis 75 oli Esimese Astme Kohus järeldanud, et komisjon oleks pidanud vähemalt kindlaks tegema, kas La Poste’i poolt saadud tasu oli võrreldav tasuga, mida nõuaks eraõiguslik valdusühing või eraettevõtjate kontsern, kes ei tegutse reserveeritud sektoris.
(39) In the present case, the costs borne by La Poste in respect of the provision to its subsidiary of logistical and commercial assistance can constitute such objective and verifiable elements.
(39) Käesoleval juhul on sellisteks objektiivseteks ja kontrollitavateks asjaoludeks La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale logistilise ja ärialase abi osutamisel kantud kulud.
This Court held that that assessment was flawed in law in that it failed to take into account that La Poste was in a situation which was very different from that of a private company acting under normal market conditions.
Euroopa Kohus otsustas, et kõnealuse hinnangu puhul oli tegemist õigusveaga, sest selles ei võetud arvesse, et La Poste oli tavalistes turutingimustes tegutsevast eraettevõtjast märksa erinevas olukorras.
As an entity entrusted with a service of general economic interest within the meaning of Article 90(2) of the EC Treaty (now Article 86(2) EC), La Poste had to acquire, or be provided with, substantial infrastructures and resources enabling it to provide basic postal services to all users, including in areas where the tariffs did not cover the costs of the services.
Ettevõtjana, kellele on antud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamine EÜ asutamislepingu artikli 90 lõike 2 tähenduses (nüüd EÜ artikli 86 lõige 2), pidi La Poste end varustama või teda tuli varustada olulise infrastruktuuri ja vahenditega, mis võimaldaks tal pakkuda põhipostiteenust kõikidele kasutajatele, sh piirkondades, kus tariifid ei kata teenuste osutamise kulusid.
The creation and maintenance of La Poste’s network was thus not in line with a purely commercial approach and would never have been undertaken by a private company.
Seetõttu ei vastanud La Poste’i võrgu ülesehitus ja haldamine puhtalt äriloogikale ja seda ei oleks saanud teha eraettevõtja.
Moreover, the provision of logistical and commercial assistance consisted precisely in making that
Lisaks koosnes logistilise ja ärialase abi osutamine just nimelt kõnealuse võrgu kasutusse andmisest.
(40) On that basis, there is no question of State aid to SFMI-Chronopost if, first, it is established that the price charged properly covers all the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, an appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network and an adequate return on the capital investment in so far as it is used for SFMI-Chronopost’s competitive activity and if, second, there is nothing to suggest that those elements have been underestimated or fixed in an arbitrary fashion.’
(40) Sel alusel võib SFMI-Chronopostile riigiabi andmise välistada, kui esiteks on tõendatud, et selle eest nõutud tasu katab kohaselt kõik logistilise ja ärialase abi osutamisega lisandunud muutuvkulud, nii et tegemist on nii kohase hüvitisega postivõrgu kasutamisest tulenevate kulude eest kui piisava tasuga omakapitali eest, niivõrd kui SFMI-Chronopost kasutab seda oma konkureeriva tegevuse huvides; ja teiseks, kui miski ei viita sellele, et need asjaolud on alahinnatud või suvaliselt kindlaksmääratud.”
The parties presented oral argument and replied to the Court’s questions at the hearing on 15 June 2005.
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 15. juuni 2005. aasta kohtuistungil.
The Court accordingly declared the first plea well founded.
Euroopa Kohus tunnistas seega esimese väite põhjendatuks.
It set aside UFEX I without examining the other pleas and referred the case back to the Court of First Instance.
Ta tühistas kohtuotsuse Ufex I teisi väiteid arutamata ning saatis asja Esimese Astme Kohtule tagasi.
The judgment under appeal 14
Vaidlustatud kohtuotsus 14
The Court of First Instance upheld the second plea (inadequate statement of reasons) and the complaint in the second part of the fourth plea relating to the transfer of Postadex.
Esimese Astme Kohus nõustus teise väitega (ebapiisav põhjendamine) ja neljanda väite teises osas esitatud etteheitega Postadexi üleandmise osas.
It rejected all other complaints except those in the first part of the fourth plea which it considered it was not able to examine.
Ta lükkas tagasi kõik ülejäänud etteheited peale nende, mida sisaldas neljanda väite esimene osa, pidamata võimalikuks neid arutada.
It annulled the contested decision in so far as it found that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constituted State aid to SFMI-Chronopost.
Ta otsustas tühistada vaidlustatud otsuse osas, milles leitakse, et La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopostile logistilise ja ärialase abi osutamine ning Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopostile antud riigiabi.
On its return to the Court of First Instance, the case was initially allocated to the Fourth Chamber (Extended Composition) and the same Judge-Rapporteur was designated as in UFEX I. Following the decision of 13 September 2004 15to change the composition of the Chambers of the Court of First Instance, the Judge-Rapporteur was transferred to the Third Chamber (Extended Composition), to which the case was then reallocated.
Pärast Esimese Astme Kohtusse tagasisaatmist anti kohtuasi alguses neljandale kojale (laiendatud koosseisus) ning määrati sama ettekandja-kohtunik nagu kohtu- asja Ufex 1 puhulgi. Kuna 13. septembri 2004. aasta otsusega 15muudeti Esimese
The applicants essentially relied on the second, third and fourth pleas raised in the proceedings giving rise to UFEX I. 16The first part of the fourth plea now alleged error in applying the concept of normal market conditions as construed in the judgment in Chronopost I.
Hagejad toetusid sisuliselt kohtuotsuse Ufex I aluseks olnud menetluses esitatud teisele, kolmandale ja neljandale väitele. 16
12.16 — See point 10 above.
14 – Viidatud 5. joonealuses märkuses.15 – ELT C 251, lk 12.16 – Vt eespool punkt 10.
By notices lodged at the Registry of the Court on 4 and 7 August 2006 respectively, Chronopost (Case C-341/06 P) and La Poste (Case C-342/06 P) appealed against the judgment of the Court of First Instance.
Chronopost (kohtuasi C-341/06 P) ja La Poste (kohtuasi C-342/06 P) esitasid Esimese Astme Kohtu otsuse peale apellatsioonkaebused, mis saabusid Euroopa Kohtu kantseleisse vastavalt 4. ja 7. augustil 2006.
The appellants ask the Court to set aside the judgment under appeal and to order the applicants to pay all costs.
Apellatsioonkaebuse esitajad paluvad Euroopa Kohtul tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja mõista kohtukulud välja hagejatelt.
Chronopost also asks the Court to give final judgment in the case and to confirm the legality of the contested decision.
Lisaks palub Chronopost Euroopa Kohtul teha kohtuasjas lõplik otsus ja kinnitada vaidlustatud otsuse õiguspärasust.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-341/06 P JA C-342/06 P ka kohtuotsuseni Ufex I viinud menetluse ettekandja-kohtunik.
UFEX, DHL Express (France) (previously DHL International), Federal Express International (France) and CRIE (in liquidation) submitted a joint response to each appeal.
Ufex, DHL Express (France) (varem DHL International), Federal Express International (France) ja CRIE (likvideerimisel) esitasid ühise vastuse mõlemale apellatsioonkaebusele.
Neither France nor the Commission responded.
Prantsusmaa ja komisjon ei vastanud.
17Pursuant to Article 117 of the Rules of Procedure, the President of the Court allowed Chronopost and La Poste to reply to the inadmissibility points.
17Vastavalt kodukorra artiklile 117 lubas Euroopa Kohtu president Chronopostil ja La Poste’il vastata vastuvõetamatuse väidetele.
UFEX then submitted rejoinders.
Ufex esitas vasturepliigid.
The two appeals were joined by Order of the President of the Court of 18 April 2007.
Kaks apellatsioonkaebust liideti Euroopa Kohtu presidendi 18. aprilli 2007. aasta määrusega.
Rules of Procedure of the Court of Justice (‘the Rules of the Court of Justice’)
Euroopa Kohtu kodukord
No hearing was requested, and none has been held.
Suulist menetlust ei taotletud ja seda pole toimunud.
Article 42(2) states that ‘[n]o new plea in law may be introduced in the course of proceedings unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure.’
Artikli 42 lõikes 2 on sätestatud: „Menetluse käigus ei või esitada uusi väiteid, kui need ei tugine faktilistele ja õiguslikele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus”.
First ground of appeal: Breach of pro -cedure in respect of the composition of the court
Esimene väide: menetlusnormi rikkumine seoses kohtu koosseisuga
The appellants complain that their right to a fair trial was violated because the Judge-Rapporteur in the procedure leading to the judgment under appeal was also
Apellatsioonkaebuse esitajad väidavad, et nende õigust õiglasele kohtumenetlusele on rikutud, sest vaidlustatud kohtuotsuseni viinud menetluse ettekandja-kohtunik oli
Argument
Poolte argumendid
Article 48(2) mirrors, with identical wording, Article 42(2) of the Rules of the Court.
Artikli 48 lõige 2 kordab sõnasõnalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõiget 2.
Article 118 provides:
Artikkel 118 sätestab:
Where the Court of Justice sets aside a judgment or an order of a Chamber, the President of the Court of First Instance may assign the case to another Chamber composed of the same number of Judges.
Kui Euroopa Kohus tühistab koja otsuse või määruse, võib Esimese Astme Kohtu president määrata kohtuasja mõnele teisele samast arvust kohtunikest koosnevale kojale.
The appellants state that, even though the Community as such is not a party to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (‘the ECHR’), it is bound to respect the rights guaranteed by the ECHR.
Apellatsioonkaebuse esitajad märgivad, et kuigi ühendus ei ole Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) osaline, on ta kohustatud kinni pidama EIÕK-s sätestatud õigustest.
The right to an independent and impartial tribunal is a component of the right to a fair trial under Article 6 ECHR.
EIÕK artikli 6 kohaselt hõlmab õigus õiglasele kohtupidamisele ka õigust pöörduda sõltumatu ja erapooletu kohtu poole.
Apparent (objective) bias is sufficient to infringe that right and arises if the composition of a court raises legitimate doubts about its impartiality.
Selle õiguse rikkumiseks on piisav ilmne (objektiivne) erapoolikus, mille aluseks on kohtu koosseisu tõttu tekkivad põhjendatud kahtlused selle erapooletuse suhtes.
The caselaw of both the European Court of Human Rights and the French courts shows that the presence of the same judge in successive proceedings raises such doubts.
Nii Euroopa Inimõiguste Kohtu kui ka Prantsusmaa kohtute väljakujunenud kohtupraktika näitab, et sama kohtuniku osalemine järjestikustes menetlustes tekitab selliseid kahtlusi.
La Poste considers that Article 118(1) and (2a) of the Rules of the Court of First Instance indicate a concern about judges re-examining cases in which they sat first time round.
La Poste leiab, et Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 118 lõiked 1 ja 2a viitavad kahtlustele, mis tekkivad seoses kohtunikega, kes arutavad uuesti kohtuasja, mille esimeses menetlemises nad osalesid.
Where the Court of Justice sets aside a judgment delivered or an order made by the Court of First Instance sitting in plenary session or by the Grand Chamber, the case shall be assigned to that Court or that Chamber as the case may be.
Kui Euroopa Kohus tühistab Esimese Astme Kohtu täiskogu või suurkoja otsuse või määruse, määratakse kohtuasi vastavalt sellele kogule või kojale.
Where the Court of Justice sets aside a judgment delivered or an order made by a single Judge, the President of the Court of First Instance shall assign the case to a Chamber composed of three Judges of which that Judge is not a member.
Kui Euroopa Kohus tühistab ainukohtuniku otsuse või määruse, määrab Esimese Astme Kohtu president kohtuasja kolmest kohtunikust koosnevale kojale, mille liige see kohtunik ei ole.
UFEX in its responses argues that the plea is new and therefore inadmissible under the Rules of the Court.
Ufex leiab oma vastustes, et see väide on uus ja seetõttu kohtu kodukorra kohaselt vastuvõetamatu.
Letters from the Registry of the Court of First Instance had informed the appellants of the composition of the court before the hearing and the Judge-Rapporteur’s name was on the Report for the Hearing.
Esimese Astme Kohtu kantselei kirjades oli apellatsioonkaebuse esitajaid enne istungit kohtu koosseisust teavitatud ja ettekandjakohtuniku nimi oli kirjas kohtuistungi ettekandel.
The appellants nevertheless raised no objections before that court.
Sellele vaatamata ei esitanud apellatsioonkaebuse esitajad nimetatud kohtule vastuväiteid. Kohtuotsus
Petrides 18 shows that a procedural safeguard thus waived cannot be invoked on appeal.
Petrides 18näitab, et menetlustagatisele, millest on sel viisil loobutud, ei saa apellat- on tegemist avaliku korra küsimusega ja Euroopa Kohus peaks seda käsitlema omal algatusel.
The appellants submit that the inadmissibility plea is ill-founded in any event.
Apellatsioonkaebuse esitajad leiavad, et vastuvõetamatuse väide on igal juhul alusetu.
The plea could not have been raised before the delivery of the judgment under appeal.
Väidet ei oleks saanud esitada enne vaidlustatud kohtuotsuse tegemist.
Pleas in an appeal are necessarily new in that they challenge the judgment under appeal.
Apellatsioonkaebuse väited peavadki olema uued, kuivõrd nendega vaidlustatakse eelmine kohtuotsus.
The right to an impartial tribunal is inalienable and cannot be waived like a procedural guarantee.
Õigus pöörduda erapooletusse kohtusse on võõrandamatu ja sellest ei saa loobuda nagu menetlustagatisest.
Further, the appellants maintain that there is no procedure to challenge the composition of the Court of First Instance or to object to a particular judge sitting.
Lisaks on apellatsioonkaebuse esitajad seisukohal, et Esimese Astme Kohtu koosseisu või konkreetse kohtuniku määramise vaidlustamiseks puudub menetlus.
Finally, Chronopost states that the letters from the Registry of the Court of First Instance did not contain the names of the judges sitting in the Chambers and that it did not receive a copy of the Report for the Hearing.
Lõpuks märgib Chronopost, et Esimese Astme Kohtu kantselei kirjad ei sisalda kodade koosseisu kuuluvate kohtunike nimesid ja et nad ei saanud kohtuistungi ettekande koopiat.
As to the substance of the plea, UFEX submits, first, that the composition of the Court of First Instance for the judgment under appeal conformed with Article 118 of the Rules of the Court of First Instance regarding the composition of the Court of First Instance for a case referred back by the Court of Justice upon quashing a previous decision.
Väite sisu kohta märgib Ufex esiteks, et vaidlustatud kohtuotsuse teinud Esimese Astme Kohtu koosseis vastas Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklile 118, mis käsitleb Esimese Astme Kohtu koosseisu juhul, kui Euroopa Kohus on tühistanud eelmise otsuse ja saatnud asja arutamiseks tagasi.
Moreover, the principle of collegiality governing the composition of the Community judicature serves to neutralise any risk of bias.
Lisaks väldib erapoolikuse ohtu ühenduse kohtukoosseisu reguleeriv kollegiaalsuse põhimõte.
Second, those Community rules do not infringe Article 6(1) ECHR.
Teiseks, kõnealused ühenduse normid ei ole vastuolus EIÕK artikli 6 lõikega 1.
The European Court of Human Rights, says UFEX, takes a case-by-case approach to the question and has not stated any general principle that a judge cannot sit in successive procedures in the same case.
Ufexi väitel kasutab Euroopa Inimõiguste Kohus selles küsimuses juhtumipõhist lähenemisviisi ega ole sõnastanud üldist põhimõtet, mille kohaselt kohtunik ei tohi osaleda sama kohtuasja järjestikustes menetlustes.
Third, the rules take account of the diverse traditions of the Member States.
Kolmandaks, kõnealustes normides on arvesse võetud liikmesriikide erinevaid tavasid.