natgillin/translations-raw huggingface dataset:
183 Ex post macroeconomic effects of structural policy 1994-1999: HERMIN simulation results. . 183 Effect of structural policy on physical infrastructure and human capital, 1994-2010: HERMIN simulation results. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .184 Trade effects of Objective 1 intervention, 2000-2006 NonObjective 1: indicative breakdown of Structural Funds by category of expenditure, 2000-2006. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .185 Structural Fund appropriations for rural development, 2000-2006. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .186 Commitment appropriations under the Structural Funds in newMember States, 2004-2006. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .186 Indicative breakdown of commitment appropriations under the Structural Funds in newMember States, 2004-2006. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .186
183 A4.7 Struktuuripoliitika mõju füüsilisele infrastruktuurile ja inimkapitalile, 1994-2010: HERMIN simulatsiooni tulemused......................................................................................................................184 A4.8 Eesmärk 1 sekkumise mõju kaubandusele, 2000-2006 A4.9 Mitte-eesmärk 1: struktuurifondide ligikaudne jaotumine kulutuste kategooria kaupa, 2000-2006....185 A4.10 Struktuurifondi assigneeringud maaelu arendamiseks, 2000-2006....................................................186 A4.11 Kulukohustuste assigneeringud struktuurifondide raames uutes liikmesriikides, 2004-2006............186 A4.12 Kulukohustuste assigneeringute ligikaudne jaotamine struktuurifondide raames uutes liikmesriikides, 2004-2006...................................................................................................................186
Main regional indicators. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .188
Regionaalsed põhinäitajad............................................................................................................................188
Thirdreportoneconomicandsocialcohesion — COM(2004) 107 of 18 February 2004
Kolmas aruanne majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kohta – COM (2004) 107 18. veebruar 2004
Working for the regions
Töö regioonide heaks
European regional policy is a policy promoting solidarity.
Euroopa regionaalpoliitika on eelkõige solidaarsuse edendamise poliitika.
It allocates more than a third of the budget of the European Union to the reduction of the gaps in development among the regions and disparities among the citizens in terms of well-being.
Selle raames eraldatakse üle kolmandiku Euroopa Liidu eelarvest piirkondade arenguvahede ja kodanike heaolutaseme ebavõrdsuse vähendamiseks.
The Union seeks to use the policy to help lagging regions to catch up, restructure declining industrial regions, diversify the economies of rural areas with declining agriculture and revitalise declining neighbourhoods in the cities.
Liit püüab seda poliitikat kasutada mahajäänud regioonide järeleaitamiseks, taandarenevate tööstuspiirkondade ümberkorraldamiseks, taandareneva põllumajandusega maapiirkondade majandustegevuse mitmekesistamiseks ja allakäivate eeslinnade taaselustamiseks.
It sets job creation as its primary concern.
Esmaseks ülesandeks on seejuures uute töökohtade loomine.
In a word, it seeks to strengthen the economic, social and territorial ‘cohesion’ of the Union.
Kokkuvõttes on eesmärgiks Euroopa Liidu majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse tugevdamine.
This policy of solidarity is more than mere talk. Specifically, regional policy helps people to find work and live better in their country, region, neighbourhood or village.
Solidaarsuspoliitika pole pelgalt jutt: regionaalpoliitika aitab inimestel oma riigis, piirkonnas, eeslinnas või külas leida tööd ja tõsta elatustaset.
It makes it possible for highways, highspeed trains and airports to bring regions on the periphery closer to the great centres of economic development.
See võimaldab kiirteede, kiirrongide ja lennujaamade vahendusel lähendada ääremaid majandusliku arengu suurkeskustele.
Small and medium-sized enterprises are created in backward regions.
Mahajäänud piirkondades luuakse väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtteid.
The environment in old industrial wastelands is improved.
Parendatakse vanade tööstuslike jäätmaade looduslikku keskkonda.
Information society takes root in rural areas.
Maapiirkondades ajab juuri infoühiskond.
Education and recreational services become established in the suburbs.
Eeslinnades rajatakse haridus- ja puhkeasutusi.
Since 2000, regional policy has also provided considerable assistance to the economic development of countries applying for accession to the European Union.
2000. aastast on regionaalpoliitika oluliselt kaasa aidanud ka Euroopa Liiduga ühinemist taotlenud riikide majanduslikule arengule.
On 1 May 2004, the European family welcomed 10 of them.
1. mail 2004 tervitas Euroopa perekond neist kümmet.
This major event is a historic opportunity for Europe and a challenge for regional policy: in a single blow, the range of disparities within the Union was enlarged.
See suursündmus kujutab endast Euroopa jaoks ajaloolist võimalust ning väljakutset regionaalpoliitikale: hoobilt suurenes Euroopa Liidu sisese ebavõrdsuse ulatus.
It will be necessary both to respond to the enormous needs of the new Member States and also to the difficulties that remain in the rest of the Union.
Nüüd on ülesandeks üheaegselt tegeleda uute liikmesriikide tohutute vajaduste ja ülejäänud riikide jätkuvate raskustega.
European regional policy, therefore, is necessary now more than ever.
Seega on Euroopa regionaalpoliitika nüüd vajalikum kui kunagi varem.
It is neither archaic nor outdated.
See ei ole arhailine ega aegunud.
It is not a charity policy.
See ei ole heategevuspoliitika.
It does not consist solely of redistributing resources.
See ei seisne üksnes ressursside ümberjaotamises.
Instead it seeks primarily to generate new ones.
Selle esmaülesandeks on hoopis uute ressursside loomine.
It is not a policy ‘from above’ but rather a decentralised policy based on partnerships in which the responsibilities are divided and concrete projects are administered on site.
See ei kujuta endast poliitikat „ülalt”, vaid pigem partnerlusel põhinevat detsentraliseeritud poliitikat jagatud vastutuse ja konkreetsete projektide haldamisega kohapeal.
It is also a policy in which knowledge, technology and ‘good practices’ are exchanged, and cooperative networks are developed throughout Europe as a whole.
Samuti on see poliitika, kus vahetatakse teadmisi, tehnoloogiaid ja „häid tavasid” ning arendatakse üleeuroopalisi terviklikke koostöövõrgustikke.
It is a coordinated policy that leaves room for initiatives and, better yet, encourages and strengthens them.
See on koordineeritud poliitika, mis jätab ruumi algatustele ning isegi julgustab ja tugevdab neid.
It cannot be replaced by a simple policy of calls for tender at European level. This emerges clearly from the debate on its future, launched throughout the entire Union in 2000.
Seda ei saa taandada ainult pakkumiskutsete poliitikale Euroopa tasemel, ilmnes 2000. aastal alustatud ja kõiki liikmesriike kaasanud arutelus regionaalpoliitika tuleviku üle.
The results are in: for some 15 years, the value of regional policy has been tested.
Tulemused on käes: regionaalpoliitikat on testitud umbes viieteistkümne aasta jooksul.
It will meet the challenges if it adjusts its objectives, resources and methods to meet the new tasks of the enlargement and the growing tasks emerging from economic globalisation.
Ta on suuteline vastama väljakutsetele, kui tal õnnestub korrigeerida oma eesmärke, ressursse ja meetodeid vastamaks laienemisest ja samuti majanduslikust globaliseerumisest tulenevatele uutele ja üha kasvavatele ülesannetele.
This is the goal of the reform proposal for the programming period that will begin on 1 January 2007 that the European Commission has just presented after three years of debate.
See on Euroopa Komisjoni poolt pärast kolm aastat kestnud arutamist vastselt esitatud reformiettepaneku eesmärgiks 1. jaanuaril 2007 algaval programmperioodil.
This brochure makes it possible for everyone to discover the possibilities of a policy that, more than anything else, is at the service of the regions and their citizens.
Käesolev brošüür võimaldab kõigil huvitatuil tutvuda selle poliitika pakutavate võimalustega, mis teenib eelkõige regioonide ja nende kodanike huve.
List of principal abbreviations
Peamised lühendid
European Agricultural Guidance and Guarantee Fund
Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfond (European Agricultural Guidance and Guarantee Fund)
European Regional Development Fund
Euroopa Liit
European Social Fund
Euroopa Liidu Solidaarsusfond
European Union
Euroopa Regionaalarengu Fond
European Union Solidarity Fund
Euroopa Sotsiaalfond
Financial Instrument for Fisheries Guidance
Kalanduse Arendusrahastu (Financial Instrument for Fisheries Guidance)
GNP: gross national product
Kesk- ja Ida-Euroopa riigid
Instrument for Structural Policies for Preaccession
„üldine” ühinemiseelse strateegia rahastamisvahend
Special Accession Programme for Agriculture and Rural Development
SAPARD: põllumajanduse ja maaelu arendamise ühinemiseelne programm (Special Accession Program for Agricultureand Rural Development)
SMEs: small and medium-sized enterprises
SKT: sisemajanduse kogutoodang
Some key dates
Tähtsamaid kuupäevi
The countries signing the Treaty of Rome refer in its preamble to the need ‘to strengthen the unity of their economies and to ensure their harmonious development by reducing the differences existing among the various regions and the backwardness of the less-favoured regions’.
Rooma lepingule alla kirjutanud riigid viitavad selle preambulis vajadusele „tugevdada oma rahvamajanduste ühtsust ja tagada nende harmoonilist arengut regioonidevaheliste erinevuste ja ebasoodsate piirkondade mahajäämuse vähendamise kaudu”.
Setting-up of two sector-based funds: the European Social Fund (ESF) and the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF).
Asutatakse kaks sektoripõhist fondi: Euroopa Sotsiaalfond (ESF) ja Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfond (EAGGF).
Creation of the European Regional Development Fund (ERDF) to redistribute part of the Member States’ budget contributions to the poorest regions.
Luuakse Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF) liikmesriikide eelarveeraldiste ümberjaotamiseks vaeseimatesse piirkondadesse.
The Single European Act lays the basis for a genuine cohesion policy designed to offset the burden of the single market for the southern countries and other less-favoured regions.
Ühtne Euroopa akt loob aluse tõelisele ühtekuuluvuspoliitikale ühtse turu koorma kompenseerimiseks lõunapiirkonna riikidele ja teistele vähem arenenud regioonidele.
The European Council in Brussels in February 1988 overhauls the operation of the Solidarity Funds (now referred to as the Structural Funds) and allocates ECU 68 billion to them (at 1997 prices).
Euroopa Nõukogu vaatab Brüsselis 1988. a veebruaris üle solidaarsusfondide (mida nüüd nimetatakse struktuurifondideks) töö ja eraldab neile 68 miljardit ECUd (1997. a hindades).
The Treaty of the European Union, which came into force in 1993, designates cohesion as one of the main objectives of the Union, alongside economic and monetary union and the single market.
Euroopa Liidu leping, mis jõustus 1993. aastal, määratleb ühtekuuluvust koos majandusliku ja rahalise liidu ja ühtse turuga kui ühte vastloodud liidu peaeesmärkidest.
It also establishes the creation of the Cohesion Fund to support projects in the fields of the environment and transport in the least prosperous Member States.
Leping sätestas samuti Ühtekuuluvusfondi asutamise keskkonna- ja transpordialaste projektide rahastamiseks kõige vaesemates liikmesriikides.
The Edinburgh European Council (December 1993) allocates almost 200 billion ECU (at 1997 prices), one third of the Community budget, to cohesion policy.
Euroopa Ülemkogu Edinburghi istungjärgul (detsember 1992) eraldati ühtekuuluvuspoliitikale peaaegu 200 miljardit ECUd (1997. a hindades) ehk üks kolmandik ühenduse eelarvest.
Alongside the Structural Funds, a new Financial Instrument for Fisheries Guidance (FIFG) is created.
Lisaks struktuurifondidele moodustati uus rahastamisvahend – Kalanduse Arendusrahastu (FIFG).
The Berlin European Council (March 1999) reforms the Structural Funds and adjusts the operation of the Cohesion Fund.
Euroopa Ülemkogu Berliini istungjärk (märts 1999) viis läbi struktuurifondide reformi ja täpsustas Ühtekuuluvusfondi tööd.
These funds will receive over EUR 30 billion per year between 2000 and 2006, i.e. EUR 213 billion over seven years.
Nendele fondidele eraldatakse ajavahemikus 2000–2006 üle 30 miljardi euro aastas, st 213 miljardit eurot seitsme aasta vältel.
The Instrument for Structural Policies for Preaccession (ISPA) and the Special Accession Programme for Agriculture and Rural Development (Sapard) complements the Phare programme that has been in existence for seven years to promote economic and social development and environmental protection in the applicant countries in central and eastern Europe.
Ühinemiseelse struktuuripoliitika rahastamisvahend (ISPA) koos põllumajanduse ja maaelu arendamise ühinemiseelse programmiga (SAPARD) täiendavad alates 1989. aastast tegutsevat PHARE programmi majandusliku ja sotsiaalse arengu ning keskkonnakaitse edendamisel Kesk- ja Ida-Euroopa kandidaatriikides.
The European Council in Lisbon (March 2000) adopts a strategy focused on employment and designed to make the Union ‘the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world by the year 2010’.
Euroopa Ülemkogu Lissaboni istungjärk (märts 2000) võtab vastu tööhõive strateegia, eesmärgiga muuta Euroopa Liit „aastaks 2010 maailma kõige konkurentsivõimelisema ja dünaamilisema teadmispõhise majandusega piirkonnaks”.
The Gothenburg Council (June 2001) completed this strategy by linking it with sustainable development.
Göteborgi istungjärk (juuni 2001) andis säästva arengu kontseptsiooni lisamisega sellele strateegiale lõppkuju.
The European Council in Copenhagen (December 2002) leads to an agreement on the conditions for the accesion of 10 new Member States to the Union.
Euroopa Ülemkogu jõudis Kopenhaagenis (detsember 2002) kokkuleppele kümne uue liikmesriigi ühinemistingimuste osas.
On 18 February, the European Commission presents its proposals for the reform of cohesion policy for the period 2007–13: ‘A new partnership for cohesion: convergence, competitiveness, cooperation’.
18. veebruaril esitas Euroopa Komisjon oma ettepanekud ühtekuuluvuspoliitika reformimiseks aastatel 2007–2013: „Uus ühtekuuluvuspartnerlus: lähenemine, konkurentsivõime ja koostöö”.
On 1 May, accession to the European Union of Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia and Slovenia.
1. mail ühinesid Euroopa Liiduga Küpros, Tšehhi Vabariik, Eesti, Ungari, Läti, Leedu, Malta, Poola, Slovaki Vabariik ja Sloveenia.
The European Union is one of the most prosperous economic zones in the world.
Euroopa Liit on maailma rikkamaid majanduspiirkondi.
Since the accession of 10 new Member States on 1 May 2004, it has the power of an internal market and the human potential of more than 450 million citizens.
Pärast kümne uue liikmesriigi ühinemist 1. mail 2004 on selle käsutuses siseturg ja inimressursina rohkem kui 450 miljonit kodanikku.
But economic and social disparities among its Member States and among its regions weaken its dynamism overall.
Majanduslik ja sotsiaalne ebavõrdsus liikmesriikide ja regioonide vahel nõrgendab aga selle üldist dünamismi.
These disparities are twice as great in the Europe of the Twenty-five, with its 254 regions, than they were in the Europe of the Fifteen.
Kahekümne viie liikmesriigi ja 254 regiooniga Euroopas on ebavõrdsus kaks korda suurem, kui see oli viieteistkümne liikmesriigi korral.
Disparities in revenue and employment have declined in the European Union as a whole during the past 10 years and in particular since the mid-1990s.
Viimase kümne aasta jooksul, ja eriti 1990ndate keskpaigast alates, on tulude ja tööhõive ebavõrdsus Euroopa Liidus tervikuna kahanenud.
Between 1994 and 2001, in the ‘Cohesion Fund countries’ (see page 8), even if one excludes Ireland, which experienced exceptional development, the increase in the GDP per head has surpassed by 1 % per year the average of the Union, and in all these countries — with the exception of Greece — the proportion of the population of working age that holds a job has increased significantly more quickly than the average.
Aastatel 1994–2001 ületas „ühtekuuluvusriikides” (vt lk 8), isegi erandlikult kiire arenguga Iirimaad arvestamata, SKT kasv elaniku kohta aastas liidu keskmist 1% võrra, ning kõigis neis riikides, välja arvatud Kreeka, kasvas töötava tööeas elanikkonna protsent keskmisest oluliselt kiiremini.
With respect to employment, unemployment rates (2002 data) vary greatly within the Twenty-five: from 2 % in Tyrol (Austria) and 3.3 % in Cyprus to 29 % on Réunion Island (France) and 26.3 % in the Lubuskie region (Poland).
tööpuuduse tasemed kahekümne viies riigis oluliselt (2002. a andmed): alates 2%st Tiroolis (Austria) ja 3,3%st Küprosel kuni 29%ni Réunioni saarel (Prantsusmaa) ja 26,3%ni Lubuszi rajoonis (Poola).
Outside the most disadvantaged regions, many regions and cities find themselves in an intermediate situation with areas in which serious economic and social difficulties accumulate.
Kõige halvemas seisus olevatest piirkondadest väljaspool leiavad paljud regioonid ja linnad end vahepealses olukorras koos aladega, kus kuhjuvad tõsised majanduslikud ja sotsiaalsed raskused.
These disparities have grown since the accession of the new Member States, however.
Sellele vaatamata on ebavõrdsus pärast uute liikmesriikide liitumist kasvanud.
While the GDP of the Twenty-five has only grown by 5 % by comparison with that of the Fifteen, the average GDP per head in the new countries acceding to the Union is less than half of the current average in the Union and only 56 % of the population of working age holds a job, as compared to 64 % in the Union of the Fifteen.
Ajal, kui kahekümne viie liikmesriigi SKT on viieteistkümne riigiga võrreldes kasvanud ainult 5%, moodustab uute liikmesriikide keskmine SKT elaniku kohta vähem kui poole liidu keskmisest ning tööd omab ainult 56% tööealisest elanikkonnast, võrreldes 64%ga viieteistkümne riigi liidus.
In short, Europeans do not all have the same advantages in the face of the challenge of globalisation, depending on whether they live in a region that is prosperous or one that is lagging behind with respect to development, a dynamic or depressed area, a city or the countryside, a peripheral or isolated area, or one of the key economic centres of the Union.
Struktuurifondide sihtala 1 (vähem arenenud regioonide majanduslik areng) hõlmab kogu uute liikmesriikide territooriumi ning peaaegu 98% nende liikmesriikide elanikkonnast, kellest kaks kolmandikku elavad piirkondades, kus SKT elaniku kohta jääb alla poole kahekümne viie riigi keskmisest SKTst. Mis puutub tööhõivesse, siis erinevad
GDP per head, 2002
SKT elaniku kohta, 2002
Average EU-25
EL-25 keskmine
Employment, training, the competitiveness of firms, investment in infrastructure, the information society, research, and the quality of the environment are all primarily the responsibility of authorities and economic operators in each Member State and region.
Tööhõive, koolitus, firmade konkurentsivõime, investeeringud infrastruktuuri, infoühiskond, uurimistegevus ja keskkonna kvaliteet – kõige selle eest vastutavad eelkõige iga liikmesriigi ja piirkonna ametiasutused ja ettevõtjad.
But not only …
Ent mitte ainult…
European solidarity is in fact already mentioned in the preamble of the Treaty on European Union.
Euroopa solidaarsust on tegelikult mainitud juba Euroopa Liidu lepingu preambulis.
The Treaty specifies that the Community acts to strengthen its economic and social cohesion and specifically to reduce the gaps among levels of development in the various regions.
Leping sätestab, et ühendus tegutseb oma majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse ning eriti regioonidevahelise arengutasemete erinevuse vähendamise huvides.
This is why the Member States participate in a European regional policy co-financed by the European funds, Structural Funds and Cohesion Fund, which embody Community solidarity.
See on põhjus, miks liikmesriigid osalevad ühenduse solidaarsust kehastavate Euroopa Liidu fondide, struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi poolt rahastatavas Euroopa Liidu regionaalpoliitikas.
This policy plays more than just a financial role, however.
Ometi ei taandu see poliitika ainult rahastamisele.
Its goal is not simply to redistribute resources but rather to create new ones by investing in the potential of the regions and their communities.
Selle eesmärgiks ei ole lihtsalt ressursside ümberjagamine, vaid pigem uute ressursside loomine regioonidesse ja nende kogukondadesse investeerimise teel.
It also seeks to bring ‘added value’ to development activities, more specifically, the European dimension.
Samuti püüab see anda „lisaväärtust” arendustegevusele, täpsemalt selle Euroopa mõõtmele.
In other words, to support joint consideration and action and promote a European model of regional development: this is where opportunity lies for the regions of Europe in an increasingly global world.
Teiste sõnadega, Euroopa piirkondade võimalused üha globaliseeruvamas maailmas peituvad ühises lähenemises ja tegevuses regionaalarengu Euroopa mudeli edendamisel.
Equal opportunity for all.
Võrdsed võimalused kõigile.
GDP per head by country and regional extremes, 2001
SKT inimese kohta riikide kaupa ja regionaalsed piirväärtused, 2001
For whom?
Kelle jaoks?
Northern Ireland and the counties on the border of the Republic of Ireland received aid until 2003 on the basis of a special programme to support peace and reconciliation.
Vabariigi piirile jäävad krahvkonnad said kuni 2003. aastani abi rahu toetamise ja lepitamise eriprogrammi alusel.
The following are the principal obstacles to development in the regions in Objective 1: p a low level of general investment;
Põhilised takistused sihtala 1 alla kuuluvate piirkondade arengule on järgmised: p madal üldinvesteeringute tase; p sageli keskmisest kõrgem tööpuuduse tase;
We see from experience that regional policy can only be effective when it concentrates its action on a limited number of sufficiently large territories.
Kogemus näitab, et regionaalpoliitika saab olla tõhus ainult siis, kui see keskendab oma tegevuse piiratud hulgale piisava suurusega territooriumitele.
This is why the regulations of the Structural Funds adopted in 1999 responded to the concern to reduce the small number of assistance programmes and clarify the criteria for the selection of the regions with the greatest need of public support for development.
See on põhjus, miks struktuurifondide 1999. aastal vastuvõetud eeskirjad vähendasid abiprogrammide arvu ja selgitasid valikukriteeriumeid kõige enam arengutoetust vajavates regioonides.
Furthermore, a portion of the Structural Funds is set aside for disadvantaged social groups over the entire territory of the Union without particular geographical criteria.
Lisaks sellele eraldatakse osa struktuurifondidest ebasoodsatele sotsiaalsetele gruppidele kogu liidu territooriumil, sõltumata nende geograafilisest asukohast.
p unemployment rates often higher than average; p a lack of services for businesses and communities; p a lack of the basic infrastructure necessary for economic
p teenuste puudumine ettevõtetele ja kogukondadele; p majandustegevuse jaoks vajaliku infrastruktuuri puudumine.
The various categories of beneficiaries of the regional and cohesion policies are described below.
Allpool kirjeldatakse erinevaid abisaajate kategooriaid regionaal- ja ühtekuuluvuspoliitika raames.
The disadvantaged regions
Ebasoodsad piirkonnad