natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After a short section illustrating some of the problems associated with measuring inflation, the chapter goes on to describe the benefits of price stability.
Pärast inflatsiooni mõõtmisega seonduvate probleemide selgitamist antakse ülevaade hinnastabiilsusega kaasnevatest hüvedest.
Price stability supports higher living standards by reducing uncertainty about general price developments, thereby improving the transparency of the price mechanism.
Hinnastabiilsus toetab elatustaseme tõusu, vähendades hindade üldise arenguga seotud ebakindlust ja suurendades hinnamehhanismi läbipaistvust.
It makes it easier for consumers and companies to recognise price changes which are not common to all goods (so-called “relative price changes”).
Ühtlasi aitab see tarbijatel ja ettevõtetel paremini eristada üldist hinnatõusu üksikute kaupade hinnamuutusest (nn suhteliste hindade muutused).
Moreover, price stability contributes to general wellbeing by reducing inflation risk premia in interest rates, by rendering activities which aim at hedging against inflation risks unnecessary and by reducing the distortive effects of taxation systems and social security systems.
Lisaks soodustab hinnastabiilsus üldist heaolu, vähendades intressimäärade inflatsiooniriski, vältides tarbetut riskiturvet ning vähendades maksu- ja sotsiaalkindlustussüsteemidest tulenevaid moonutusi.
Finally, price stability prevents the arbitrary distribution of wealth and income associated, for instance, with the erosion of the real value of nominal claims (savings in the form of bank deposits, government bonds, nominal wages) resulting from inflation.
Samuti aitab hinnastabiilsus vältida jõukuse ja tulude meelevaldset jaotamist olukorras, kus näiteks kindla rahasummaga väljendatud nõuete (säästud pangahoiustena, riigi võlakirjad, nominaalpalgad) reaalne väärtus inflatsiooni tõttu väheneb.
Large erosions of real wealth and income due to high inflation can be a source of social unrest and political instability.
Reaalse jõukuse ja sissetulekute ulatuslik kahanemine inflatsiooni tagajärjel võib põhjustada sotsiaalseid rahutusi ja poliitilist ebastabiilsust.
To sum up, by maintaining price stability, central banks help broader economic goals to be achieved, thus contributing to general political stability.
Seega aitavad keskpangad hinnastabiilsuse säilitamisega saavutada laiemaid majanduslikke eesmärke ja toetada üldist poliitilist stabiilsust.
The closing chapter contains a short description of the monetary policy of the ECB.
Viimane peatükk annab lühiülevaate EKP rahapoliitikast.
Following a closer look at the process leading to Economic and Monetary Union, the subsequent sections deal with the institutional framework of the single monetary policy, the ECB’s monetary policy strategy and the monetary policy instruments used by the Eurosystem.
Kõigepealt vaadeldakse lähemalt majandus- ja rahaliidu eellugu ning seejärel käsitletakse ühtse rahapoliitika institutsioonilist raamistikku, EKP rahapoliitilist strateegiat ja eurosüsteemi rahapoliitika instrumente.
In order to clarify the Eurosystem’s objective of maintaining price stability, as laid down in the Treaty, the Governing Council of the ECB gave the following quantitative definition in 1998: “Price stability shall be defined as a year-on-year increase in the Harmonised Index of Consumer Prices (HICP) for the euro area of below 2 %.
Asutamislepingus sätestatud eurosüsteemi eesmärgi täpsustamiseks sõnastas EKP nõukogu 1998. aastal järgmise kvantitatiivse määratluse: „Hinnastabiilsus tähendab euroala ühtlustatud tarbijahinnaindeksi (ÜTHI) aastakasvu alla 2%.
Price stability is to be maintained over the medium term”.
Hinnastabiilsus tuleb säilitada keskpika aja jooksul”.
In the ECB’s strategy, monetary policy decisions are based on a comprehensive analysis of the risks to price stability.
Lisaks selgitas nõukogu 2003. aasta mais, et kooskõlas selle eesmärgiga püüab ta hoida inflatsioonimäärad „keskpika aja jooksul alla 2%, kuid selle lähedal”.
Furthermore, the Governing Council made it clear in May 2003 that, within this definition, it aims to keep inflation rates below but “close to 2 % over the medium term”.
EKP teeb rahapoliitilisi otsuseid hinnastabiilsust ohustavate riskide põhjaliku analüüsi põhjal.
This chapter reviews in some detail the factors driving the inflationary process over shorterhorizons.
Üksikasjalikult käsitletakse inflatsiooni lühiajalist arengut mõjutavaid tegureid.
As illustrated by a rather simple model describing the concepts of aggregate supply and aggregate demand, a number of economic factors can lead to movements in price levels in the short term, among them increases in consumption and investment, rising government budget deficits as well as higher net exports.
Kogupakkumist ja -nõudlust kirjeldava lihtsa näite abil selgitatakse, et hinnataseme lühiajalist muutumist võivad mõjutada mitmed tegurid, sealhulgas tarbimise ja investeeringute kasv ning valitsussektori eelarvepuudujäägi ja netoekspordi mahu suurenemine.
In addition, higher input prices (e.g. for energy) or wage increases not matched by productivity gains can lead to upward pressures on inflation.
Lisaks võivad inflatsiooni suurendada tootmistegurite (nt energia) hinna kallinemine või palgatõus, millega ei kaasne samaväärne tootlikkuse kasv.
Against this background, particular emphasis is placed on the fact that monetary policy cannot fully control shortterm price developments.
Eelkõige rõhutatakse, et üksnes rahapoliitika abil ei ole võimalik täielikult kontrollida hindade lühiajalist arengut.
However, the chapter also explains that, when taking a longerterm perspective, inflation is a monetary phenomenon.
Samas selgitatakse, et pikemaajalises perspektiivis kujutab inflatsioon endast siiski rahapoliitilist nähtust.
It is therefore undeniable that monetary policy, by responding to risks to price stability, can control inflation over medium to long-term horizons.
Seepärast on loomulik, et kui rahapoliitikas võetakse meetmeid hinnastabiilsust ohustavate riskide ohjamiseks, saab selle kaudu kontrollida inflatsiooni keskpika ja pikema aja jooksul.
In the ECB’s strategy, monetary policy decisions are based on a comprehensive analysis of the risks to price stability.
EKP teeb rahapoliitilisi otsuseid hinnastabiilsust ohustavate riskide üldanalüüsi põhjal.
Such an analysis is performed on the basis of two complementary perspectives for determining price developments.
See põhineb kahel täiendaval hindade arengut käsitleval aspektil.
The first is aimed at assessing the short to mediumterm determinants of price developments, with a focus on real economic activity and financial conditions in the economy.
Esimene aspekt hindab hindade arengu mõjureid lühikese ja keskpika aja jooksul ning keskendub reaalmajanduse aktiivsusele ja finantsolukorrale.
It takes account of the fact that over those horizons, price developments are heavily influenced by the interplay of supply and demand in the goods, services and input (i.e. labour and capital) markets.
Seejuures võetakse arvesse, et nende ajavahemike jooksul mõjutavad hindade arengut korraga pakkumine ja nõudlus kaupade, teenuste ning tootmistegurite (st tööjõud ja kapital) turul.
The ECB refers to this as the “economic analysis”.
EKP nimetab seda lähenemist majandusanalüüsiks.
The second perspective, referred to as the “monetary analysis”, focuses on a longerterm horizon, exploiting the long-term link between the quantity of money in circulation and prices.
Teine aspekt ehk rahapoliitiline analüüs keskendub pikemale ajavahemikule, võttes arvesse pikaajalist seost ringluses oleva raha hulga ja hindade vahel.
The monetary analysis serves mainly as a means of cross-checking, over a medium to long-term perspective, the short to mediumterm indications for monetary policy stemming from the economic analysis.
Rahapoliitiline analüüs võimaldab keskpika ja pikema aja jooksul peamiselt kontrollida majandusanalüüsi lühiajaliste ja keskmise tähtajaga tagajärgede avaldumist rahapoliitikas.
Based on this assessment, the Governing Council of the ECB decides on the level of shortterm interest rates to ensure that inflationary and deflationary pressures are counteracted and that price stability is maintained over the medium term.
Nende hinnangute alusel teeb EKP nõukogu otsuse lühiajaliste intressimäärade taseme kohta, et kõrvaldada inflatsioonija deflatsioonisurve ning säilitada keskpika aja jooksul hinnastabiilsus.
The benefits of price stability, or the costs associated with inflation or deflation, are closely linked to money and its functions.
Hinnastabiilsusest tulenev kasu ning inflatsiooni või deflatsiooniga seotud kulud on tihedalt seotud raha ja selle funktsioonidega.
The chapter explains that in a world without money, i.e. in a barter economy, the transaction costs associated with the exchange of goods and services are very high.
Selles selgitatakse, et ilma rahata toimivas maailmas ehk vahetuskaubanduses on kaupade ja teenuste vahetamisega seotud kulud väga suured.
It also illustrates that money helps to achieve a more efficient exchange of goods and thereby enhances the welfare of consumers.
Samuti lisatakse, et raha tõhustab kaubavahetust ja suurendab seeläbi tarbijate heaolu.
These considerations are followed by a more detailed discussion of the role and the basic functions of money in Section 2.1.The forms of money used in societies have changed over time.
Jaos 2.1 järgneb üksikasjalikum arutlus raha rolli ja põhifunktsioonide üle. Ühiskondades kasutatavad rahavormid on aja jooksul muutunud.
The main historical developments are briefly reviewed and explained in Section 2.2.
Jaos 2.2 vaadeldakse ja selgitatakse põgusalt peamisi ajaloolisi arengusuundi.
Given the widespread recognition of the benefits of price stability, it is important that everyone, and young people in particular, understands the importance of price stability, how it can best be achieved, and how maintaining stable prices supports the broader economic goals of the European Union.
Kuna hinnastabiilsuse kasulikkus on laialdaselt tunnustatud, on tähtis selgitada eelkõige noortele inimestele hinnastabiilsuse olulisust, selle saavutamise kõige tõhusamaid viise ja seda, kuidas stabiilsete hindade säilitamine toetab Euroopa Liidu üldisemaid majanduslikke eesmärke.
This book consists of various chapters: each of them contains basic information and can be referred to individually, as and when required.
Käesolev raamat koosneb eri peatükkidest, mis sisaldavad olulist põhiteavet ja millele võib vajaduse korral viidata ka eraldi.
Additional boxes are provided to address some specific issues in more detail.
Neljas ja viies peatükk on siiski esimestest keerukamad.
Chapter 3 explains the importance of price stability.
Viienda peatüki paremaks mõistmiseks tuleb enne hoolikalt tutvuda kolmanda ja neljanda peatükiga.
It first defines the concepts of inflation and deflation (Section 3.1).
Mõningaid küsimusi on üksikasjalikumalt käsitletud taustinfodes.
The closing chapter contains a short description of the ECB’s monetary policy.
Viimane peatükk kirjeldab lühidalt EKP rahapoliitikat.
Following a closer look at the process leading to Economic and Monetary Union (Section 5.1), the subsequent sections deal with the institutional framework of the single monetary policy (Section 5.2), the ECB’s monetary policy strategy (Section 5.3) and the Eurosystem’s operational framework (Section 5.4).
Esmalt vaadeldakse lähemalt majandus- ja rahaliidu eellugu, jaos 5.2 käsitletakse ühtse rahapoliitika institutsioonilist raamistikku, jaos 5.3 selgitatakse EKP rahapoliitilist strateegiat ja jaos 5.4 tutvustatakse eurosüsteemi tegevusraamistikku.
Beginning with a brief overview (Section 4.1), it proceeds to investigate the influence of monetary policy on interest rates (Section 4.2).
Peatükk algab põgusa ülevaatega ning uurib seejärel jaos 4.2 rahapoliitika mõju intressimääradele.
Subsequently the effects of interest rate changes on expenditure decisions by households and firms (Section 4.3) are illustrated.
Järgnevalt selgitatakse, kuidas intressimäärade muutused mõjutavad kodumajapidamiste ja ettevõtete tarbimist.
In the next section, the factors driving the inflationary process over the shorter term are reviewed (Section 4.4).
Jaos 4.4 vaadeldakse inflatsiooniprotsessi lühiajaliselt mõjutavaid tegureid.
Particular emphasis is placed on the fact that monetary policy alone does not control shortterm price developments, as a number of other economic factors can have an impact on inflation within this timescale.
Eelkõige rõhutatakse, et hindade lühiajalist arengut ei kontrolli mitte üksnes rahapoliitika, vaid et lühiajalist inflatsiooni võivad mõjutada ka mitmed muud majandustegurid.
However, it is acknowledged that monetary policy controls inflation over the longerterm (Section 4.5).
Jaos 4.5 kinnitatakse siiski, et pikemas perspektiivis kontrollib inflatsiooni rahapoliitika.
MONEY – A SHORT HISTORY
RAHA LÜHIAJALUGU
Money is an indispensable part of modern life.
Raha on tänapäeva elu hädavajalik osa.
This chapter attempts to deal with questions such as what money is, why we need money, why money is accepted and for how long money has existed.
Käesolev peatükk püüab vastata küsimustele, mis on raha, milleks me seda vajame, miks raha aktsepteeritakse ja kui kaua seda on kasutatud.
2.1 explains the functions of money.
Jaos 2.1 selgitatakse raha funktsioone.
2.2 provides an overview of the various goods that have served as money in the past.
Jaos 2.2 antakse ülevaade mitmesugustest kaupadest, mida minevikus on rahana kasutatud.
FUNCTIONS OF MONEY
RAHA FUNKTSIOONID
The various forms of money have changed substantially over time.
Rahavormid on aja jooksul oluliselt muutunud.
Paper money and bank deposits did not always exist.
Alati ei ole kasutatud paberraha ja pangahoiuseid.
It would therefore be useful to define money in more general terms.
Seepärast oleks kasulik määratleda raha üldisemalt.
Money can be thought of as a very special good that fulfils some basic functions.
Rahana võib käsitleda väga erilist kaupa, mis täidab mõningaid põhifunktsioone.
In particular, it should serve as a medium of exchange, a store of value and a unit of account.Therefore, it is often stated that money is what money does.
Eelkõige peaks seda saama kasutada maksevahendina, väärtuse säilitajana ja arvestusühikuna. Seepärast öeldaksegi tihti, et raha väärtuse määrab see, milleks teda kasutatakse.
History of the word “money” Money plays a key role in today’s economies.
Kaupu ja teenuseid tuli vahetada otse muude kaupade ja teenuste vastu.
It is certainly no exaggeration to say that “money makes the world go round” and that modern economies could not function without money.
Ehkki selline vahetuskaubandus võimaldab teatavat tööjaotust, kaasnevad sellega praktilised piirangud ja paratamatult ka märkimisväärsed n-ö tehingukulud.
The English word “money” is of Roman origin.
Raha funktsioonid Mis on raha?
In return, the Romans built a shrine to Moneta, the goddess who warns or who gives advice.
Tänapäeval raha mõistet määratledes meenuvad esmalt pangatähed ja mündid.
In 289 B. C. the first Roman mint was built in or near this temple, initially producing bronze and later silver coins.
Neid varasid käsitletakse rahana, sest nad on likviidsed.
Many of these coins were cast with the head of Juno Moneta on their face.
See tähendab, et neid tunnistatakse maksevahendina ja nad on maksete tegemiseks alati kättesaadavad.
Hence the words “money” and “mint” are derived from her name.
Ehkki pangatähed ja mündid täidavad jätkuvalt seda ülesannet, kasutatakse tänapäeval siiski ka paljusid muid varasid, mis on väga likviidsed ja mida võib hõlpsasti konverteerida sularahasse või kasutada maksete tegemisel väga väikeste kuludega.
2 Overnight deposits are funds which are immediately available for transaction purposes.
2 Üleööhoiused on vahendid, mis on tehingute tegemise eesmärgil kohe kasutatavad.
It should be mentioned that electronic money on prepaid cards is included in overnight deposits.
Tasuks märkida, et ettemaksekaartidel hoitav elektrooniline raha kuulub samuti üleööhoiuste alla.
HISTORY
LÜHIAJALUGU
2 of wants is no longer required for an exchange of goods and services to take place.
2 kasutatavad tooted olema kergesti kaasaskantavad, vastupidavad ja jagatavad ning nende kvaliteeti peaks saama hõlpsalt kontrollida.
It is obvious that one precondition for this particular good to fulfil the function of money is that it is accepted throughout the economy as a medium of exchange, be it because of tradition, informal convention or law.
Majanduslikumas tähenduses peaks raha olema haruldane kaup, sest üksnes haruldased kaubad omavad püsivat väärtust.
In order to better illustrate these functions, consider how people had to conduct their transactions before the existence of money.
Raha kui väärtuse säilitaja Kui rahana kasutatava kauba väärtus aja jooksul säilib, on seda võimalik kasutada pikemaajaliselt.
Without money, people were forced to exchange goods or services directly for other goods or services through bartering.
See on iseäranis kasulik, sest võimaldab eristada müügi- ja ostutehingut.
Although such a “barter economy” allows for some division of labour, there are practical limitations and any exchange of goods implies substantial socalled “transaction costs”.
Sellisel juhul täidab raha olulist funktsiooni väärtuse säilitajana.
The English word “money” is of Roman origin.
Teisisõnu on edukaks vahetustehinguks tarvis vajaduste vastastikust kokkulangemist.
At the same time, it is obvious that goods serving as a medium of exchange should have some specific technical properties.
Näiteks peaks pagar, kes soovib vastutasuks mõne leivapätsi eest juukselõikust, leidma juuksuri, kes oleks nõus võtma juukselõikuse tasuna vastu leivapätse.
In particular, goods serving as commodity money should be easy to carry, durable, divisible and their quality should be easy to verify.
Kui aga juuksur vajaks hoopis kingapaari, peaks ta ootama, kuni kingapoe omanik soovib vastutasuks juukselõikust.
In a more economic sense, of course, money should be a rare good, as only rare goods have a positive value.
Järelikult kaasneksid sellise vahetuskaubandusega märkimisväärsed kulud seoses sobiva tehingupartneri otsimise, ootamise ja varude kuhjumisega.
Money as a store of value If the good used as money maintains its value over time, it can be held for longer periods.This is particularly useful because it allows the act of sale to be separated from the act of purchase.
Neil põhjustel eelistatakse ka väärtuse säilitamiseks sobivaid kaupu toodetele, mis sobivad ainult maksevahendiks.
In this case, money fulfils the important function of a store of value.
Näiteks võiksid lilled ja tomatid põhimõtteliselt olla maksevahendiks, kuid nad ei kõlbaks väärtuse säilitajaks ning seetõttu ei saaks neid rahana käsitleda.
The most apparent problem with a barter economy is that people have to find a counterpart who wants exactly the same good or service that they are offering and who is offering what they want in return.
Raha kui maksevahend Vahetuskaubandusega seotud ebamugavuste vältimiseks võib maksevahendina kasutada ühte teatud kaupa.
In other words: a successful barter transaction requires a mutual coincidence of wants to exist.
Sellist maksevahendina kasutatavat rahavormi nimetatakse kauprahaks.
A baker who, for instance, wanted a haircut in exchange for some loaves of bread would have to find a hairdresser willing to accept those loaves of bread in exchange for a haircut.
Ühe kauba vahetamine raha vastu ja seejärel omakorda raha vahetamine mõne muu kauba vastu võib muuta tehingud esmapilgul veel keerukamaks.
However, if the hairdresser needed a pair of shoes instead, he would have to wait until a shoe-shop owner wanted to get a haircut in exchange.
Lähemal vaatlusel aga selgub, et ühe teatud kauba kasutamine maksevahendina lihtsustab kogu protsessi tunduvalt, sest kaupade ja teenuste vahetamisel ei ole enam tarvis vajaduste vastastikust kokkulangemist.
Such a barter economy would therefore imply substantial costs related to searching for the appropriate counterpart and waiting and stockpiling.
Loomulikult on selle konkreetse kauba puhul raha funktsioonide täitmise üheks eeltingimuseks, et seda tunnistataks maksevahendina kogu majanduses, olgu siis traditsioonide, mitteametlike konventsioonide või seaduse tõttu.
It is for these reasons that commodities that also serve as a store of value are preferable to commodities that only serve as a medium of exchange.
Samas on selge, et maksevahendina kasutatavatel kaupadel peaksid olema mõned tehnilised eriomadused.
Money as a medium of exchange To avoid the inconveniences associated with a barter economy, one of the goods can be used as a medium of exchange.
Raha kui arvestusühik Täpselt sama oluline on ka raha funktsioon arvestusühikuna.
This crude form of money used for exchange is then called commodity money.
Selle selgitamiseks vaatame veel kord eelmist näidet.
Bartering one good against money and then money against another good might at first glance further complicate transactions.
Isegi kui vajaduste vastastikuse kokkulangemise raskus on ületatud, tuleks leida täpne vahetuskurss, mille alusel vahetada näiteks leiba juukselõikuse vastu ja juukselõikust kingade vastu.
At second glance, however, it becomes clear that the use of one good as a medium of exchange facilitates the whole process to a considerable extent, as the mutual coincidence
Selliseid vahetuskursse, näiteks leivapätside hulka, mis on väärt ühte juukselõikust, nimetatakse suhtelisteks hindadeks või kauplemistingimusteks.
Over time, the nature of goods serving as money has changed.
Rahana kasutatavate kaupade olemus on aja jooksul muutunud.
It is widely agreed that what at times became the prime function of these goods was often not the same as their original purpose.
Üldlevinud arvamuse kohaselt erines selliste kaupade esmane funktsioon sageli nende algsest otstarbest.
It seems that goods were chosen as money because they could be stored conveniently and easily, had a high value but a comparably low weight, and were easily portable and durable.These widely desired goods were easy to exchange and therefore came to be accepted as money.
Paistab, et need kaubad valiti rahaks seepärast, et neid võis mugavalt ja vaevata talletada, neil oli kõrge väärtus, ent suhteliselt kerge kaal ning nad olid hõlpsasti kaasaskantavad ja vastupidavad. Laialdaselt nõutud kaupu oli lihtne vahetada ning seetõttu hakati neid rahana vastu võtma.
So the evolution of money depends on a number of factors, such as the relative importance of trade and the state of development of the economy.
Nii on raha kujunemisloos mänginud rolli mitmed tegurid, näiteks kauplemise suhteline tähtsus ja majanduse arengustaadium.
Money as a unit of account Of equal importance is the function of money as a unit of account.This can be illustrated by going back to our previous example.
juhul vajaksid kõik kaubavahetuses osalejad teavet kõigi kaupade vaheliste kaubavahetustingimuste kohta.
Even if the difficulty of the mutual coincidence of wants is overcome, people would still have to find the exact exchange ratio between bread and haircuts or between haircuts and shoes, for example.
Lihtne on näidata, et kahe kaubaartikli vahel kehtib ainult üks suhteline hind, samas kui kolme kaubaartikli vahel on suhtelisi hindu kolm (nimelt leiva ja juukselõikuse, juukselõikuse ja kingade ning leiva ja kingade vahel).
Such “exchange ratios” – the number of loaves of bread worth one haircut, for instance – are known as relative prices or terms of trade.
Kümne kaubaartikli kohta aga on suhtelisi hindu juba 45 ja 100 kaubaartikli puhul ulatub see arv 4950ni.3 Niisiis, mida suurem on vahetatavate kaupade arv, seda keerukam on koguda teavet kõigi võimalike vahetuskursside kohta.
In the market place, the relative price would have to be determined for each pair of goods and services and, of course, everybody involved in the exchange of goods would need all the information about the terms of trade between all goods.
Seepärast kaasnevad kaubavahetustingimusi puudutava teabe kogumise ja meelespidamisega vahetuskaubanduses osalejate jaoks suured kulud, mis kasvavad vahetatavate kaupade arvuga ebaproportsionaalselt.