natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The official German translation of the Marpol Convention, Annex to Bundesgesetzblatt 1996, II, p. 18, and also the reproduction of the relevant Marpol provisions in the annex to the directive translate this, in my view incorrectly, as ‘fahrlässig’.
Minu arvates on MARPOL-i ametlikus saksakeelses tõlkes, Anlage zum Bundesgesetzblatt 1996, II, lk 18, ja ka direktiivi lisas toodud MARPOL-i asjaomaste sätete tõlkes edastatud see ebaõigesti mõistega „hooletu”.
9 — The annex was supplemented and restructured by Resolution MEPC.118(52) of 15 October 2004, which has been in force since 1 January 2007.
9 – Lisa täiendati ja struktureeriti ümber MEPC-i 15. oktoobri 2004. aasta resolutsiooniga nr 118(52), mis jõustus 1. jaanuaril 2007.
Regulation 6 under consideration in the present case is now Regulation 3 and establishes an exception to all the requirements on a discharge of the substances covered by Annex II.
Käesolevas menetluses arutluse all olev 6. reegel on nüüd 3. reegel ja loob erandi kõikide II lisas hõlmatud ainete merreheitmisele esitatavatest nõuetest.
For the sake of simplicity, the previous wording and numbering are used.
Lihtsuse mõttes kasutatakse varasemat redaktsiooni ja numeratsiooni.
except if the owner or the master acted either with intent to cause
10 – Vt eespool 8. joonealune märkus.
(a) damage, or recklessly[ 10] and with knowledge that damage would probably result.’
INTERTANKO JT a) teadlik kahju tekkimise tõenäosusest”. (kohtujuristi täiendus, vt 10. joonealune märkus)
Is Article 4 of the Directive invalid in so far as it requires Member States to treat serious negligence as a test of liability for discharge of polluting substances; and/or
Kas direktiivi artikkel 4 on tühine osas, milles see nõuab, et liikmesriigid käsitleksid rasket hooletust saasteainete merreheitmise eest kohaldatava vastutuse kriteeriumina?
Is Article 5(1) of the Directive invalid in so far as it excludes the application of the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of MARPOL 73/78 and in Annex II Regulation 6(b) of MARPOL 73/78?
Kas direktiivi artikli 5 lõige 1 on tühine osas, milles see välistab MARPOL 73/78 I lisa 11. reegli punktis b ja II lisa 6. reegli punk tis b sätestatud erandite kohaldamise?
At the request of the claimants the High Court of Justice has referred the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
High Court of Justice esitab hagejate palvel Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
(3) Does Article 4 of the Directive, requiring Member States to adopt national legislation which includes serious negligence as a standard of liability and which penalises discharges in territorial sea, breach the right of innocent passage recognised in the Convention on the Law of the Sea and, if so, is Article 4 invalid to that extent?
(3) Kas direktiivi artikkel 4, mis kohustab liikmesriike võtma vastu siseriiklikud seadused, mis loevad raske hooletuse vastutuse tekkimise aluseks ja sanktsioneerivad saasteainete merreheitmist territoriaalmeres, rikub Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonis sätestatud rahumeelse läbisõidu õigust, ning kui vastus on jaatav, siis kas artikkel 4 on selles osas tühine?
(1) In relation to straits used for international navigation, the exclusive economic zone or equivalent zone of a Member State and the high seas, is Article 5(2) of Directive 2005/35/EC invalid in so far as it limits the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of MARPOL 73/78 and in Annex II Regulation 6(b) of MARPOL 73/78 to the owners, masters and crew?
„(1) Kas direktiivi 2005/35/EÜ artikli 5 lõige 2 on seoses rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavate väinade, liikmesriigi majandusvööndi ning avamerega tühine osas, milles see piirab MARPOL 73/78 I lisa 11. reegli punktis b ja II lisa 6. reegli punktis b sätestatud erandite kohaldatavuse üksnes reederi, kapteni või laevaperega?
(4) Does the use of the phrase ‘serious negligence’ in Article 4 of the Directive infringe the principle of legal certainty and, if so, is Article 4 invalid to that extent?
(4) Kas mõiste „raske hooletus” kasutamine direktiivi artiklis 4 on vastuolus õiguskindluse põhimõttega, ning kui vastus on jaatav, siis kas artikkel 4 on selles osas tühine?”
The claimants in the main proceedings, the Kingdom of Denmark, the Republic of Estonia, the Hellenic Republic, the
Kirjalikus menetluses osalesid põhikohtuasja hagejad – Taani Kuningriik, Eesti Vabariik, Kreeka Vabariik, Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik, Itaalia Vabariik,
10 — See footnote 8.
(2) Seoses liikmesriigi territoriaalmerega:
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 part of the territory of the coastal States, to the same extent as in other areas of the sea (see C below).
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 rannikuriigi territooriumi osa, nii ulatuslikult nagu teistes merepiirkondades (vt selle kohta allpool punkt C).
Finally, it will be necessary to examine whether the standard of liability of serious negligence is compatible with the principle of legal certainty (see D below).
Lõpuks tuleb (vt allpool punkt D) uurida, kas raske hooletus kui vastutuse tekkimise kriteerium on kooskõlas õiguskindluse põhimõttega.
Kingdom of Spain, the French Republic, the Italian Republic, the Republic of Cyprus, the Republic of Malta, the Kingdom of Sweden, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, the European Parliament, the Council of the European Union and the Commission of the European Communities have submitted observations to the Court.
Küprose Vabariik, Malta Vabariik, Rootsi Kuningriik, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ning ka Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjon.
All of the abovementioned parties, other than the Kingdom of Denmark and the Republic of Estonia, made submissions at the hearing on 25 September 2007.
25. septembri 2007. aasta kohtuistungist võtsid osa kõik eespool nimetatud osalised peale Taani Kuningriigi ja Eesti Vabariigi.
A — Admissibility of the request for a preliminary ruling
A. Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
The French Government has doubts as to the admissibility of the reference.
Prantsuse valitsus kahtleb eelotsusetaotluse vastuvõetavuses.
It contends that, unlike in British American Tobacco, 11the referring court has failed to show that the main action concerns the lawfulness of the intended transposition of the directive at issue.
Erinevalt kohtuasjast British American Tobacco 11ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitanud, et põhikohtuasjas on tegemist kohtuvaidluse esemeks oleva direktiivi kavandatava ülevõtmise õiguspärasusega.
Furthermore, it argues, there is no disagreement between the parties to the main proceedings, at least as regards the first question.
Samuti ei ole põhikohtuasja poolte vahel erimeelsusi vähemalt esimese küsimuse osas.
These objections are based on the fact that, in exceptional circumstances, it is for the Court to examine the conditions in which a case has been referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Need vastuväited tuginevad sellele, et Euroopa Kohus peab erandjuhtudel tegema oma pädevuse hindamiseks kindlaks asjaolud, mille tõttu siseriiklik kohus talle eelotsusetaotluse esitas.
12It is settled caselaw that a reference from a national court may be refused
12Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab jätta rahuldamata vaid siis, kui taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole seotud põhikohtuasja tegelike asjaoludega
11 — Case C-491/01 British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453.
11 – 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-491/01: British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco (EKL 2002, lk I-11453).
12 — Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others [2006] ECR I-6619, paragraph 27.
12 – 13. juuli 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-295/04–C-298/04: Manfredi jt (EKL 2006, lk I-6619, punkt 27).
Below I shall first examine various uncertainties as to the admissibility of the request for a preliminary ruling and the jurisdiction of the Court of Justice (see A below).
Järgnevalt uurin kõigepealt (vt punkt A) mõningaid kahtlusi eelotsusetaotluse vastuvõetavuse ja Euroopa Kohtu pädevuse suhtes.
I shall then deal with the first question concerning the standard of liability in respect of discharge offences outside the territorial sea, that is to say, on the high seas, in straits used for international navigation and in the exclusive economic zone.
Esimesele küsimusele vastates analüüsin seejärel vastutuse kriteeriumi, mida kohaldatakse väljaspool territoriaalmerd, st avamerel, rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavates väinades ja majandusvööndites toimepandud merreheitmisega seotud õigusrikkumiste korral.
As will be seen, Marpol 73/78 defines definitively the standard of liability to be applied in these areas of the sea by reason of its interaction with the Convention on the Law of the Sea (see B below).
Ilmneb, et MARPOL 73/78 määratleb kooskõlas mereõiguse konventsiooniga ammendavalt nendes merepiirkondades kohaldatava vastutuse kriteeriumi (vt selle kohta allpool punkt B).
By contrast, in the territorial sea, which is to be considered in the second and third questions, Marpol 73/78 has at most the function of a minimum standard — binding only on the Member States but not on the Community — in particular because the Convention on the Law of the Sea does not restrict rule-making powers in this area, which forms
Seevastu territoriaalmeres, mida tuleb uurida teise ja kolmanda küsimuse all, on konventsioonil MARPOL 73/78 äärmisel juhul – üksnes liikmesriikidele, kuid mitte ühendusele siduva – miinimumnõude funktsioon, kuna mereõiguse konventsioon ei piira õigusaktide andmise pädevust selles piirkonnas, mis on
Furthermore, Denmark and the Council question whether the Court has jurisdiction to interpret the Convention on the Law of the Sea.
Taani ja nõukogu seavad kahtluse alla Euroopa Kohtu pädevuse mereõiguse konventsiooni tõlgendamiseks.
The Convention was concluded by the Community and all of its Member States on the basis of shared competence.
Ühendus või esemega või kui tegemist on oletusliku probleemiga või kui Euroopa Kohtule ei ole esitatud faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mis on vajalikud selleks, et vastata tõhusalt küsimustele, mis on talle esitatud.
17 Therefore, in principle the Court does not have jurisdiction to interpret provisions which fall within the exclusive competence of the Member States.
13 Muudel ja selle liikmesriigid liitusid konventsiooniga jagatud pädevuse alusel.
19In other words, as regards the Convention on the Law of the Sea the Community at least also has competence for the matters covered by it, if any relevant Community law in fact exists at all, regardless of whether the rules of Community law are definitive or the Member States retain certain margins of discretion.
Selliste normide tõlgendamise õigus võib tal olla ainult erandjuhul, et teha kindlaks, kas need kuuluvad liikmesriikide ainupädevusse. 18
The French Government provides no evidence that the questions referred or the main action are hypothetical.
Prantsuse valitsus ei anna ühtki pidepunkti selle kohta, et eelotsuse küsimused või põhikohtuasi oleksid oletuslikku laadi.
Rather, it is clear that the main action relates to actual facts and that the questions referred are central to the resolution of this dispute.
Pigem on ilmne, et põhikohtuasi on reaalne ja et eelotsuse küsimused on selle kohtuvaidluse lahendamisel keskse tähtsusega.
Nor does the Court require further material on the nature of the main action in order to answer the questions referred to it.
Eelotsusetaotlusele vastamiseks ei vaja Euroopa Kohus ka muid andmeid põhikohtuasja laadi kohta.
On the contrary, since the judgment in British American Tobacco 16the Court has been aware that in the United Kingdom it is possible to bring an action seeking to prevent implementation of a directive which may result in questions on the validity of that directive being referred to the Court.
Euroopa Kohtule on pigem teada alates otsusest kohtuasjas British American Tobacco 16, et Ühendkuningriigis on direktiivi ülevõtmise takistamiseks võimalik esitada hagi, mis võib viia selleni, et Euroopa Kohtule esitatakse küsimused kõnealuse direktiivi kehtivuse kohta.
Therefore, in spite of the French Government’s doubts as to its admissibility, the request for a preliminary ruling cannot be refused.
Hoolimata sellest, et Prantsuse valitsusel olid kahtlused vastuvõetavuse suhtes, ei saa eelotsusetaotlust seega tagasi lükata.
Consequently, the argument put forward by Denmark and the Council that the Court
Euroopa Kohus on siiski sedastanud, et mereõiguse konventsiooni spetsiifilises kontekstis sõltub tõdemus, et jagatud pädevus on ühendusele üle antud, sellest, kas konventsiooni asjaomaste sätetega reguleeritavates valdkondades on olemas mis tahes ulatuse ja olemusega ühenduse õigusnormid.
13 — See, inter alia, Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 61, and Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 24.
13 – Vt muu hulgas 15. detsembri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-415/93: Bosman (EKL 1995, lk I-4921, punkt 61) ja 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-344/04: IATA ja ELFAA (EKL 2006, lk I-403, punkt 24).
17 — Case C-459/03 Commission v Ireland (‘MOX plant’) [2006] ECR I-4635, paragraph 83.
17 – 30. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-459/03: komisjon vs. Iirimaa (MOX-Plant) (EKL 2006, lk I-4635, p 8 3).
14 — See Bosman, paragraph 59, and IATA and ELFAA, paragraph 24, both cited in footnote 13.
14 – Vt eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Bosman, p 59, ning IATA ja ELFAA, p 24.
18 — See Case C-431/05 Merck Genéricos — Produtos Farma-cêuticos [2007] ECR I-7001, paragraph 33.
18 – Vt 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-431/05: Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos (EKL 2007, lk I-7001, punkt 33).
19 — Commission v Ireland (‘MOX plant’), cited in footnote 17, paragraph 108.
15 – Vt eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas IATA ja ELFAA, punkt 24.
15 — IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 24.16 — Cited in footnote 11.
19 – Vt eespool 17. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas komisjon vs. Iirimaa (MOX-Plant), punkt 108.
Consequently, it is necessary to determine, first of all, whether Marpol 73/78 is the criterion for determining the legality of Directive 2005/35 and, if so, whether Marpol 73/78 limits liability for accidental discharges in the manner alleged by the claimants.
Niisiis tuleb kõigepealt selgitada, kas MARPOL 73/78 on direktiivi 2005/35 õiguspärasuse kriteerium, ja seejärel, kui see on asjakohane, kas MARPOL 73/78 piirab vastutust õnnetusest tingitud merreheitmiste eest nii, nagu seda väidavad hagejad.
It must be assumed that the provisions of the Convention on the Law of the Sea relevant to an examination of Directive 2005/35 at least fall within an area of Community competence shared with the Member States.
Tuleb lähtuda sellest, et mereõiguse konventsiooni sätted, mis on direktiivi 2005/35 kontrollimisel määravad, kuuluvad ühenduse ja liikmesriikide jagatud pädevusse.
Were this not the case, the directive would have to be repealed on the ground that it did not have a sufficient legal basis.
Vastasel juhul tuleks direktiiv juba piisava õigusliku aluse puudumise tõttu tühistada.
However, none of the parties disputes the legal basis of the directive.
Direktiivi õiguslikku alust ei vaidlusta siiski ükski menetlusosaline.
Marpol 73/78 as the criterion for determining the legality of Directive 2005/35
MARPOL 73/78 kui direktiivi 2005/35 õiguspärasuse kriteerium
Therefore, the Court of Justice does have jurisdiction to interpret the relevant provisions of the Convention on the Law of the Sea.
Seega on Euroopa Kohus pädev tõlgendama mereõiguse konventsiooni määravaid sätteid.
B — First question — Liability of persons not referred to in Marpol 73/78
B. Esimene küsimus – konventsioonis MARPOL 73/78 nimetamata isikute vastutus
The first question concerns the liability of persons not referred to in Marpol 73/78 for discharges outside the territorial sea.
Esimene küsimus puudutab konventsioonis MARPOL 73/78 nimetamata isikute vastutust merreheitmiste eest väljaspool territoriaalmerd.
The claimants, Greece, Malta and Cyprus consider that the rules in question are incompatible with Marpol 73/78.
Hagejate Kreeka, Malta ja Küprose arvates on sellekohased sätted konventsiooniga MARPOL 73/78 vastuolus.
The parties put forward a variety of arguments which may justify use of Marpol 73/78 as the criterion for determining the legality of Directive 2005/35.
Menetlusosalistel on mitmesuguseid oletusi, mis võivad viia selleni, et konventsiooni MARPOL 73/78 kasutatakse direktiivi 2005/35 õiguspärasuse kriteeriumina.
Firstly, the Community may be bound by Marpol 73/78 under international law (see (a) below).
Esiteks võib MARPOL 73/78 olla ühendusele siduv rahvusvahelise õiguse kohaselt (vt selle kohta allpool punkt a).
Secondly, Marpol 73/78 could be indirectly binding on the Community in so far as the Convention on the Law of the Sea restricts the Community’s rule-making powers with reference to the Marpol standards (see (b) below).
Teiseks võib MARPOL 73/78 olla ühendusele kaudselt siduv osas, milles mereõiguse konventsioon piirab ühenduse aktide andmise pädevust viitamisega MARPOL 73/78 normidele (vt selle kohta allpool punkt b).
Thirdly, Marpol 73/78 may be binding by dint of the fact that Directive 2005/35 is intended to harmonise implementation of the Marpol Convention at Community level (see (c) below).
Kolmandaks võib MARPOL 73/78 siduvus tuleneda sellest, et direktiiv 2005/35 peab ühtlustama konventsiooni ülevõtmist ühenduse tasandil (vt selle kohta allpool punkt c).
(a) Binding effect of Marpol 73/78 on the Community under international law relevant provisions of Marpol 73/78 codified customary international law.
23 Käesoleval juhul ei ole siiski ühtki pidepunkti selle kohta, et MARPOL 73/78 määravad sätted kodifitseeriksid rahvusvahelist tavaõigust.
As the Council and the Commission point out, the Court ruled in Peralta that the Community is not bound by the provisions of Marpol 73/78. 20
Peralta, et MARPOL 73/78 sätted ei ole ühendusele siduvad. 20
By contrast, it is not possible to reject out of hand a second hypothesis put forward in Peralta concerning the binding effect of Marpol 73/78 on the Community, namely that the latter assumed the powers previously exercised by the Member States in the field to which this convention applies.
Seevastu ei saa juba eelnevalt välistada ühte teist kohtuotsuses Peralta käsitletud oletust konventsiooni MARPOL 73/78 siduvuse kohta ühendusele, nimelt varem liikmesriikide poolt selle konventsiooni kohaldamisalal teostatud pädevuste ülevõtmist.
24 This argu- ment put forward by the claimants relates to the caselaw on the binding effect of GATT before the Community had acceded to it. 25
24 See hagejate esitatud oletus puudutab kohtupraktikat, mis käsitleb GATT-i siduvust enne ühenduse liitumist sellega. 25
In that respect the Court took account of a number of factors.
Kõnealuses asjas tugines Euroopa Kohus mitmele seisukohale.
As at the time of that judgment, the Community is also at present not a party to Marpol 73/78.
Nagu kohtuotsuse tegemise ajal, ei ole ühendus ka praegu MARPOL 73/78 osaline.
As a rule, the lawfulness of a Community instrument cannot depend on its conformity with an international agreement to which the Community is not a party. 21
Ühenduse õigusakti õiguspärasus ei sõltu põhimõtteliselt selle õigusakti kooskõlast rahvusvahelise konventsiooniga, milles ühendus ei osale. 21
Contrary to the view taken by Cyprus and the United Kingdom, it also does not follow from the judgment in Poulsen and Diva Navigation 22that the Community is automatically bound by any international law.
Vastupidiselt Küprose ja Ühendkuningriigi käsitlustele ei tulene ka kohtuotsusest Poulsen ja Diva Navigation 22, et mis tahes rahvusvaheline õigus on ühendusele siduv.
Although the Court holds that the Community must respect international law in the exercise of its powers, its subsequent comments show that this statement relates to customary international law.
Euroopa Kohus sedastab küll, et ühenduse pädevusi tuleb teostada rahvusvahelist õigust arvesse võttes, kuid järgnevad selgitused näitavad siiski, et see väide puudutab
Therefore, the Community alone was able to act within the areas covered by GATT.
23 – Eespool 22. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Poulsen ja Diva Navigation, punkt 9 jj).
Accordingly, and with the agreement of both the Member States and the other parties to GATT, the Community acted on behalf of the Member States within the framework of GATT.
Rahvusvahelise tavaõiguse siduvuse kohta vt ka 16. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-162/96: Racke (EKL 1998, lk I-3655, punkt 45).
20 — Case C-379/92 Peralta [1994] ECR I-3453, paragraph 16.
20 – 14. juuli 1994. aasta otsus kohtuasjas C-379/92: Peralta (EKL 1994, lk-3453, punkt 16).
21 — Case C-377/98 Netherlands v Parliament and Council [2001] ECR I-7079, paragraph 52.
24 – Eespool 20. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Peralta.
24 — Peralta, cited in footnote 20.
21 – 9. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-377/98: Madalmaad vs. parlament ja nõukogu (EKL 2001, lk I-7079, punkt 52).
23 — Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 22, paragraphs 9 and 10.
22 – 24. novembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-286/90: Anklagemindigheden (EKL 1992, lk I-6019).
25 — Joined Cases 21/72, 22/72, 23/72 and 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 10 et seq.
25 – 12. detsembri 1972. aasta otsus liidetud kohtuasjades 21/72–24/72: International Fruit Company jt (EKL 1972, lk 1219, punkt 10 jj).
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
KOHTUJURIST KOKOTT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-308/06 alusel”. 28
Moreover, in a case with similar facts the Court ruled that the Convention on the Grant of European Patents, signed at Munich on 5 October 1973, was not binding, 29 even though Directive 98/44, 30 under examination in that case, had partially harmonised implementation of that convention. 31
Samuti eitas Euroopa Kohus ühes sarnases asjas 5. oktoobril 1973. aastal Münchenis allakirjutatud Euroopa patentide väljaandmise konventsiooni 29siduvust, kuigi selle ülevõtmine oli uuritava direktiiviga 98/44 30osaliselt ühtlustatud. 31
Unlike in the case of trade policy, in the present case the Community has no exclusive competence under the Treaty to lay down rules on the discharge by ships of pollutants into the sea.
Erinevalt kaubanduspoliitikast ei ole käesoleval juhul olemas juba lepingust tulenevat ühenduse ainupädevust saasteainete laevadelt merreheitmise reguleerimisel.
This competence — either under Article 80(2) EC concerning transport policy or Article 175 EC concerning policy on the environment 26 — is instead competitive in nature, that is to say, it remains with the Member States so long and in so far as it is not exercised by the Community.
Selline pädevus – tulenegu see transpordipoliitikat käsitleva EÜ artikli 80 lõikest 2 või keskkonnapoliitikat käsitlevast EÜ artiklist 175 – 26 on pigem konkureeriva olemusega, st see kuulub liikmesriikidele seni ja sedavõrd, kui ühendus seda ei teosta.
27 Although the Community exercised this competence at the latest when it adopted Directive 2005/35, it should not be concluded that it thereby assumed the relevant areas of competence of the Member States in their entirety since, according to its Article 1(2), the directive merely lays down a minimum standard beyond which the Member States may go, subject to international law.
27Ühendus teostas nimetatud pädevust küll hiljemalt direktiivi 2005/35 vastuvõtmisega, kuid ei saa siiski eeldada, et sellega on liikmesriikide asjaomane pädevus täielikult ühendusele üle läinud, sest direktiiv sätestab selle artikli 1 lõike 2 kohaselt üksnes miinimumnõuded, millest liikmesriigid võivad rahvusvahelist õigust arvesse võttes kaugemale minna.