natgillin/translations-raw huggingface dataset:
COMMISSION v GIRARDOT payable from 6 September 2004, at the rate set by the European Central bank for main refinancing operations, plus two percentage points, and, secondly, ordered the Commission to pay the costs.
KOMISJON VS. GIRARDOT põhiliste refinantseerimistehingute jaoks kinnitatud määras, millele lisandub kaks protsendipunkti, ja teiseks mõistis kohtukulud välja komisjonilt.
Article 29(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities (‘the Staff Regulations’), in the wording applicable at the material time, provides:
Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad”) artikli 29 lõige 1, redaktsioonis, mis kuulub kohaldamisele käesolevas menetluses, sätestab:
(c) what applications for transfer have been made by officials of other institutions of the three European Communities and then follow the procedure for competitions on the basis either of qualifications or of tests, or of both qualifications and tests.
„Enne vaba ametikoha täitmist mõnes institutsioonis kaalub ametisse nimetav asutus kõigepealt: a) kas seda kohta on võimalik täita institutsioonisisese edutamise või üleviimise teel; b) kas korraldada institutsioonis sisekonkurss; c) milliseid üleviimistaotlusi on esitanud ülejäänud kolme Euroopa ühenduse teiste institutsioonide ametnikud ning rakendab siis konkursimenetlust kas kvalifikatsioonide või katsete või nii kvalifikatsioonide kui ka katsete põhjal.
Article 91(1) of the Staff Regulations provides:
Personalieeskirjade artikli 91 lõige 1 sätestab:
‘The Court of Justice of the European Communities shall have jurisdiction in any dispute between the Communities and any person to whom these Staff Regulations apply regarding the legality of an act adversely affecting such person within the meaning of Article 90(2).
„Euroopa Ühenduste Kohtu jurisdiktsiooni alla kuuluvad kõik ühenduste ja käesolevate personalieeskirjadega hõlmatud isikute vahelised vaidlused, milles käsitletakse seda isikut kahjustavat meedet artikli 90 lõike 2 tähenduses.
Article 2(d) of the Conditions of employment of other servants of the European Communities (‘the Conditions of employment’) in the wording applicable at the material time, provides:
Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste (edaspidi „teenistustingimused”) artikli 2 punkt d, redaktsioonis, mis kuulub kohaldamisele käesolevas menetluses, sätestab:
‘For the purposes of these Conditions of employment, “temporary staff” means:
„Käesolevate teenistustingimuste tähenduses on „ajutised töötajad”:
(d) staff engaged to fill temporarily a permanent post paid from research and investment appropriations and included in the list of posts appended to the budget relating to the institution concerned’
[…] d) teenistujad, kes on võetud ajutiselt tööle teadusuuringute ja investeeringute eelarvest tasustatavatele alalistele ametikohtadele, mis kuuluvad asjaomase institutsiooni eelarvele lisatud ametikohtade loetellu.”
The fourth and fifth paragraphs of Article 8 of the Conditions of employment provide:
Teenistustingimuste artikli 8 neljas ja viies lõik sätestavad:
‘Temporary staff to whom Article 2[(d) of the Conditions of employment] applies shall be engaged on the following conditions:
„Ajutised töötajad, kelle suhtes kohaldatakse artikli 2 punkti d, võetakse tööle järgmistel tingimustel:
— temporary staff in Category A or B required to perform duties necessitating scientific or technical qualifications shall be engaged for not more than five years; their contracts may be renewed,
– A- ja B-kategooria ajutised töötajad, kes peavad täitma teaduslikke või tehnilisi kutseoskusi eeldavaid kohustusi, võetakse tööle kõige rohkem viieks aastaks; nende lepinguid võib pikendada;
The contracts of temporary staff to whom Article 2[(d) of the Conditions of employment] applies who are engaged for a fixed period may be renewed not more than once for a fixed period.
Kui tähtajalise lepinguga ajutise töötaja suhtes kohaldatakse artikli 2 punkti […] d sätteid, võib tema lepingut tähtajaliselt pikendada ainult ühe korra.
Any further renewal shall be for an indefinite period.’
Seejärel pikendatakse lepingut tähtajatult.”
Article 47 of the Conditions of employment provides:
Teenistustingimuste artikkel 47 sätestab:
(2) Where the contract is for an indefinite period:
2) kui leping on tähtajatu: a) lepingus määratud etteteatamistähtaja lõppemisel; […].
(a) at the end of the period of notice stipulated in the contract … In the case of a servant within the meaning of Article 2[(d) of the Conditions of employment] the period of notice shall not be less than one month for each completed year of service, subject to a minimum of three months and a maximum of ten months … ;
Kui tegemist on artikli 2 punktis d osutatud teenistujaga, ei tohi etteteatamistähtaeg olla lühem kui üks kuu iga täitunud teenistusaasta kohta ning kõige vähem kolm kuud ja kõige rohkem kümme kuud. […]; b) selle kuu lõpus, mille jooksul teenistuja saab 65aastaseks.” [mitteametlik tõlge].
Cases of termination without notice are specified in Articles 48 to 50 of the Conditions of employment.
Ette teatamata lõpetamise juhud on kindlaks määratud teenistustingimuste artiklites 48–50.
Mrs Girardot entered the service of the Commission on 1 February 1996 as a national expert on secondment.
M.-C. Girardot asus 1. veebruaril 1996 komisjoni teenistuses tööle lähetuses viibiva riikliku eksperdina.
She retained that status until 31 January 1999.
Ta töötas sellel ametikohal 31. jaanuarini 1999.
By contract of 15 January 1999, entered into for a period of two years and subsequently renewed for a supplementary period of one year, Mrs Girardot was employed as a temporary staff member within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment.
15. jaanuaril 1999 kaheks aastaks sõlmitud lepinguga, mida hiljem pikendati lepingu lisaga üheks aastaks, võeti M.-C. Girardot tööle ajutise töötajana teenistustingimuste artikli 2 punkti d tähenduses.
As such, she was assigned successively to the Commission’s ‘Industry’ Directorate-General then to its ‘Information Society’ Directorate-General.
Sellega seoses määrati ta tööle komisjoni tööstuse peadirektoraadis, seejärel infoühiskonna peadirektoraadis.
On 26 July 2000 the Commission’s ‘Personnel and Administration’ Directorate-General published a notice of vacancy stating that, in accordance with its decision on the new research personnel policy, the Commission was holding ‘internal reserve competitions’ which included the competition COM/T/R/ST/A/2000 for careers brackets at grades A 8/A 5, A 4 and A 3 of Category A to be paid from scientific and technical appropriations in the research and investment budget.
26. juulil 2000 avaldas komisjoni personali ja halduse peadirektoraat vaba ametikoha teadaande, milles märgiti, et uut teadustöötajate poliitikat puudutava otsuse raames korraldab komisjon institutsioonisisesed reservnimekirja konkursid, mille hulgas oli ka konkurss viitega COM/T/R/ST/A/2000 A-kategooria ametikohtadele palgaastmetel A 8/A 5, A 4 ja A 3, mida tasustatakse teadusuuringute ja investeeringute eelarve teadus- ja tehnikakaadri eraldistest.
That notice stated, inter alia, that, following a single test consisting of an interview with a selection board, the candidates who obtained the required number of points would be registered on a list of persons entitled to be appointed to a permanent post.
Selles vaba ametikoha teadaandes oli muu hulgas märgitud, et ühe katse järel, milleks on intervjuu konkursikomiteega, kantakse nõutud arvu punkte saanud kandidaadid nimekirja, kust nad võidakse nimetada alalisele ametikohale.
On 9 and 12 February 2001 the ‘Personnel and Administration’ Directorate-General published two vacancy notices for permanent posts to be paid from research appropriations with the intention of enabling temporary staff members to become permanent officials.
9. ja 12. veebruaril 2001 avaldas personali ja halduse peadirektoraat kaks vaba ametikoha teadaannet teadusuuringute ja investeeringute eelarvest tasustatavate alaliste ametikohtade kohta, et soodustada ajutiste töötajate ametisse nimetamist.
By letters of 20 February 2001 Mrs Girardot expressed her interest in a Category A post published in the vacancy notice of 9 February 2001, and also for seven other Category A posts published in the vacancy notice of 12 February 2001.
M.-C. Girardot ilmutas 20. veebruari 2001. aasta kirjas huvi ühelt poolt A-kategooria ametikoha vastu, mis avaldati 9. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes, ja teiselt poolt veel seitsme A-kategooria ametikoha vastu, mis tehti teatavaks 12. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes.
By letter of 13 March 2001 the Commission informed Mrs Girardot that her application for the seven posts in the vacancy notice of 12 February 2001 ‘could not be taken into consideration’ on the ground that those posts ‘were open only to staff covered by the Staff Regulations in the service of the Commission who had been successful candidates in an open competition’.
Komisjon teatas 13. märtsi 2001. aasta kirjaga M.-C. Girardot’le, et 12. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes teatavaks tehtud seitsme ametikoha osas ei saanud tema kandidatuuri arvesse võtta põhjusel, et need ametikohad on ette nähtud ainult komisjoni teenistuses olevatele koosseisulistele töötajatele, kes on konkursi edukalt läbinud.
In respect of each of those posts, the Commission accepted the application of seven other temporary staff members, whose names all appeared on the list produced following the ‘internal reserve list competition’ COM/T/R/ST/A/2000, and the Commission subsequently appointed each of them to the post in which they had expressed interest.
Komisjon valis nende ametikohtade jaoks välja seitse kandidaati, kes kõik olid ajutised töötajad ja kuulusid reservnimekirja sisekonkursi COM/T/R/ST/A/2000 tulemusel koostatud loetellu, ning määras need töötajad ametikohtadele, mille vastu nad olid huvi ilmutanud.
By letter of 15 March 2001 the Commission then informed Mrs Girardot that it ‘could not accept her application’ for the post which appeared in the vacancy notice of 9 February 2001.
Komisjon teatas 15. märtsi 2001. aasta kirjaga M.-C. Girardot’le, et tema kandidatuuri 9. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes avaldatud ametikohale ei saanud heaks kiita.
On 8 June 2001 Mrs Girardot lodged a complaint against the decisions to reject her applications contained in the two letters.
M.-C. Girardot esitas 8. juunil 2001 kaebuse nendes kahes kirjas esitatud otsuste peale, millega tema kandidatuur tagasi lükati.
That complaint was rejected by implied decision.
See kaebus jäeti vaikimisi tehtud otsusega rahuldamata.
Procedure before the Court of First Instance
Menetlus Esimese Astme Kohtus
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 18 January 2002 Mrs Girardot brought an action seeking annulment of the Commission’s two decisions dated 13 and 15 March 2001 rejecting her application for eight permanent posts to be paid from research and investment appropriations (‘the contested decisions’) and the consequent annulment of the eight decisions by the Commission appointing third parties to those posts.
M.-C. Girardot esitas Esimese Astme Kohtu kantseleisse 18. jaanuaril 2002 saabunud hagiavalduse, milles palus esiteks tühistada komisjoni 13. märtsi ja 15. märtsi 2001. aasta otsused, millega lükati tagasi tema kandidatuur kaheksale teadusuuringute ja investeeringute eelarvest tasustatavale alalisele ametikohale (edaspidi „vaidlusalused otsused”), ning teiseks palus eelnevaga seoses tühistada komisjoni kaheksa otsust, millega nimetati kõnealustele ametikohtadele kolmandad isikud.
By its interim judgment the Court of First Instance annulled the two contested decisions on the ground that the Commission had not demonstrated that it had properly examined the merits of Mrs Girardot’s application in relation to each of the posts in question before rejecting it and, correspondingly, before accepting the application of other candidates (paragraph 83 of the interim judgment).
Esimese Astme Kohus tühistas esialgse kohtuotsusega kaks vaidlusalust otsust põhjusel, et komisjon ei tõendanud, et ta oli nõuetekohaselt kaalunud M.-C. Girardot teeneid iga asjaomase ametikoha suhtes enne tema kandidatuuri kõrvalejätmist ja sellega seoses enne teiste kandidaatide heakskiitmist (esialgse kohtuotsuse punkt 83).
The Court of First Instance rejected, however, the claims of Mrs Girardot seeking annulment of the decisions appointing the successful candidates to the posts in ques-
Esimese Astme Kohus jättis siiski rahuldamata M.-C. Girardot’ nõuded tühistada kõnesolevatele ametikohtadele heaks kiidetud kandidaatide ametisse nimetamise
COMMISSION v GIRARDOT tion.
KOMISJON VS. GIRARDOT otsused.
The Court held, after balancing the respective interests of Mrs Girardot, the service and the third parties who had been appointed, that such an annulment would have excessively penalised the Commission for the unlawful act it had committed (paragraphs 85 to 88 of the interim judgment).
Olles kaalunud M.-C. Girardot’, teenistuse ja ametisse nimetatud kolmandate isikute huve, leidis Esimese Astme Kohus, et kõnesolevatele ametikohtadele nimetamise otsuste tühistamine oleks komisjoni toime pandud õigusrikkumise suhtes ülemäärane sanktsioon (esialgse kohtuotsuse punktid 85–88).
Nevertheless, having observed that the Community courts have the power, in order to ensure that an annulment by the Court serves some useful purpose for the applicant, to make use of the unlimited jurisdiction conferred on them in proceedings concerning financial matters and to order, of its own motion, the defendant to make payment of compensation or request that it find an equitable outcome as appropriate, the Court of First Instance, in order adequately to protect Mrs Girardot’s rights, requested the parties to seek an agreement on fair financial compensation for the unlawful rejection of her applications.
Olles meenutanud, et tühistamisotsuse kasuliku mõju tagamiseks hageja huvides võib ühenduse kohus kasutada talle rahaliste vaidluste puhul kuuluvat täielikku pädevust ja mõista – ka omal algatusel – kostjaks olevalt institutsioonilt välja hüvitise või nõuda nimetatud institutsioonilt olukorra õiglast lahendamist, kutsus Esimese Astme Kohus M.-C. Girardot’ õiguste kohase kaitse tagamiseks pooli üles saavutama kokkulepet õiglase rahalise hüvitise suhtes M.-C. Girardot’ kandidatuuri õigusvastase kõrvalejätmise eest.
The Court of First Instance stated that, in quantifying that compensation, account should be taken of the fact that Mrs Girardot could no longer take part in the next procedure, which the Commission would take care to conduct in accordance with the rules, since, because the temporary staff contract attaching her to the Commission had come to an end and had not been renewed, she was neither in a position nor entitled to express her interest in vacant posts by responding to a ‘specific research’ vacancy notice.
Esimese Astme Kohus täpsustas, et sellise rahalise hüvitise kindlaksmääramisel tuleb arvestada asjaolu, et M.-C. Girardot ei saa enam osaleda hilisemas menetluses, mille nõuetekohase läbiviimise eest komisjon hoolt kannaks, kuna ajutise töötaja leping, mis teda komisjoniga sidus, on lõppenud, ilma et seda oleks pikendatud ja seega ei ole M.-C. Girardot’l enam võimalust ega õigust ilmutada huvi täidetavate ametikohtade vastu, vastates „teadusuuringutega seotud” vabade ametikohtade teadaannetele.
If agreement could not be reached, the Court of First Instance stated that the parties were to submit their estimates of damages with supporting figures within three months from delivery of the interim judgment (paragraphs 89 to 91 of the interim judgment).
Esimese Astme Kohus märkis, et kui kokkulepet ei saavutata, tuleb pooltel esitada kohtule rahaliselt väljendatud nõuded kolme kuu jooksul alates esialgse kohtuotsuse tegemisest (esialgse kohtuotsuse punktid 89–91).
The judgment under appeal
Vaidlustatud kohtuotsus
Since the parties could not reach an agreement on the amount of fair financial compensation, they sent their submissions on the quantum of damages to the Court of First Instance on 6 September 2004.
Kuna pooled ei suutnud õiglases rahalises hüvitises kokku leppida, esitasid nad 6. septembril 2004 Esimese Astme Kohtule oma rahaliselt väljendatud nõuded.
In her heads of claim, Mrs Girardot asked the Court of First Instance to set the amount of financial compensation, together with interest to be determined by the Court, as her principal claim, at EUR 2 687 994; in the alternative, at EUR 432 887 and, further in the alternative, at EUR 250 248.
M.-C. Girardot palus Esimese Astme Kohtul kinnitada rahalise hüvitise summaks 2 687 994 eurot, teise võimalusena 432 887 eurot ja viimase võimalusena 250 248 eurot, millele igal juhul lisanduvad kohtu korras määratud intressid.
The Commission, for its part, asked the Court of First Instance to set that amount at EUR 23 917.43, considering it reasonable to award to Mrs Girardot, as can be read in paragraph 45 of the judgment under appeal, ‘first, payment of three months’ basic salary to correspond to the minimum period of notice laid down in [Article 47(2)(a) of the Conditions of employment] namely EUR 18 917.43, in compensation for loss of the opportunity to obtain one or other of the eight posts in question, and, secondly, EUR 5 000 in compensation for loss of the opportunity to take part in a further procedure for the filling of vacant posts’.
Komisjon palus omakorda Esimese Astme Kohtul kinnitada selleks summaks 23 917,43 eurot, pidades mõistlikuks anda M.-C. Girardot’le – nagu selgub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 45 – „esiteks kolme kuu netotöötasu [teenistustingimuste artikli 47 lõike 2 punktis a] ette nähtud minimaalse etteteatamisaja eest summas 18 917,43 eurot, et korvata kaotatud võimalus saada tööle ühele kaheksast kõnesolevast ametikohast, ning teiseks 5000 eurot, et korvata kaotatud võimalus osaleda uues vabade ametikohtade täitmise menetluses”.
That amount was to be supplemented by compensatory interest due between delivery of the interim judgment and actual payment of the sum due, together with token damages of one euro in compensation for nonmaterial harm.
Sellele summale lisanduksid intressid ajavahemiku eest esialgse kohtuotsuse tegemisest kuni tasumisele kuuluva summa tegeliku väljamaksmiseni ning sümboolne üks euro mittevaralise kahju hüvitamiseks.
After examination of the various forms of damage claimed by Mrs Girardot the Court of First Instance, by the judgment under appeal, first, set the amount of the financial compensation payable by the Commission at EUR 92 785, together with interest payable from 6 September 2004 at the rate set by the ECB for main refinancing operations, plus two percentage points, and, secondly, ordered the Commission to pay the costs.
Olles uurinud M.-C. Girardot’le tekkinud väidetavat kahju, määras Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsusega esiteks komisjoni poolt tasutava rahalise hüvitise summaks 92 785 eurot, millele lisanduvad alates 6. septembrist 2004 jooksvad intressid Euroopa Keskpanga poolt põhiliste refinantseerimistehingute jaoks kinnitanud määras, millele lisandub kaks protsendipunkti, ja teiseks mõistis kohtukulud välja komisjonilt.
In relation to, first, the claimed loss of an opportunity to be recruited to a vacant post within the Commission, the Court of First Instance first stated, in paragraph 54 of the judgment under appeal, that the contested decisions had deprived Mrs Girardot, definitively and irreversibly, given the impossibility of restoring the position prior to their adoption, not only of the right to expect that her applications would be examined by the Commission, but also of the possibility that one of them would be accepted by the Commission.
Mis puudutab esiteks komisjonis täidetavale ametikohale töölesaamise võimaluse kaotamisest väidetavalt tekkinud kahju, siis meenutas Esimese Astme Kohus kõigepealt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 54, et M.-C. Girardot kaotas vaidlusaluste otsuste tõttu kindlasti ja pöördumatult nii õiguse, et komisjon tema kandidatuuri kaaluks, kui ka võimaluse tema kandidatuuri heakskiitmisele, kuna vaidlusaluste otsuste vastuvõtmisele eelnenud olukorda ei ole võimalik taastada.
The Court then stated, in paragraphs 55 and 56 of that judgment, that the loss of an opportunity to occupy a vacant post within a
Kohus täpsustas seejärel selle kohtuotsuse punktides 55 ja 56, et ühenduse institutsioonis töölesaamise
Community institution and to receive the financial advantages attaching to such a post was damage which was material, as the parties had agreed.
GIRARDOT ja sellega kaasneva rahalise kasu saamise võimaluse kaotamine on varaline kahju, millega pooled olid nõus.
Lastly, the Court stated, in paragraphs 57 and 58 of the judgment under appeal, that, in order to assess the extent of the damage resulting from the loss of an opportunity as claimed in the present case, it was necessary to ‘determine the difference between the earnings which Mrs Girardot would have received if the chance that her applications would be successful had materialised and the earnings which she in fact received after the unlawful rejection of her applications, and then, if appropriate, to assess, as a percentage, what chance Mrs Girardot had that such an eventuality would materialise’.
Esimese Astme Kohus märkis lõpuks nimetatud kohtuotsuse punktides 57 ja 58, et antud asjas tuleks võimaluse kaotamisega tekitatud kahju ulatuse hindamiseks „määrata kindlaks erinevus M.-C. Girardot’ selle töötasu vahel, mida ta oleks saanud eeldusel, et tema kandidatuuri heakskiitmise võimalus oleks teostunud ning tema kandidatuuri õigusvastase kõrvalejätmise tagajärjel tegelikult saadava töötasu vahel, hinnates seejärel vajaduse korral protsentuaalselt nimetatud võimaluse teostumise tõenäosust”.
As regards, first, the difference in earnings, the Court of First Instance explained, in paragraph 59 of the judgment under appeal, that that criterion was justified by the fact that while Mrs Girardot had lost a chance of occupying one of those posts and, consequently, of obtaining the corresponding financial benefits, she had not remained without employment.
Töötasu erinevuse kohta tõdeb Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 59, et sellise kriteeriumi kasutamist õigustab asjaolu, et ehkki M.-C. Girardot kaotas võimaluse töötada ühel neist ametikohtadest ja sellest tulenevalt saada vastavat rahalist kasu, ei jäänud ta ilma ametikohast.
In order to determine a possible difference in earnings, the Court of First Instance first established, in paragraphs 61 to 82 of the judgment under appeal, the period in which comparison was to be made between the financial terms of employment which Mrs Girardot would have enjoyed if she had been recruited by the Commission and those which she actually enjoyed.
Töötasu võimaliku erinevuse kindlaksmääramiseks määratles Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 61–82 esiteks ajavahemiku, mille puhul tuleb võrrelda M.-C. Girardot’ töötasu tingimusi juhul, kui komisjon oleks ta tööle võtnud, tema tegelike töötasu tingimustega.
The Court of First Instance rejected, in paragraphs 73 to 77 of that judgment, the Commission’s argument that reparation for Mrs Girardot’s loss of an opportunity could be achieved solely by the award of fair financial compensation amounting to the equivalent of payment of three months’ net salary, corresponding to the minimum notice period laid down in Article 47(2)(a) of the Conditions of employment.
Sellega seoses lükkas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 73–77 tagasi komisjoni väite, mille kohaselt tuleb M.-C. Girardot’ kaotatud võimalus korvata ainult õiglase rahalise hüvitisega, mille summaks tuleb määrata kolme kuu netotöötasu, mida makstakse teenistustingimuste artikli 47 lõike 2 punktis a ette nähtud minimaalse etteteatamisaja eest.