natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ESPACE influenced the philosophy and practice of spatial planning by recommending how adaptation to climate change can be incorporated into spatial planning policies, processes and practices.
Chitra Nadarajah, Hampshire`i maavolikogu keskkonna peaametnik, oli varem viieaastase INTERREG ruumilise planeerimise ja selle kohandamise projekti ESPACE projektijuht.
• Make climate change adaptation a core objective of spatial planning;
Kliimariskide mõistmiseks vaadake oma plaani kestvusest kaugemale!
• Combine change and risk management approaches for integrating adaptation into spatial planning.
„Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt”: milliseid stratee-gilisi muutusi peavad ametivõimud edendama, et tagada piiratud loodusressurssidega maailmas säästlikum arenemisviis?
Public authorities have responsibility for spatial planning at a range of levels from national through to local.
Ametivõimudel lasub vastutus ruumilise planeerimise eest nii rahvuslikul kui ka lokaalsel tasemel.
Spatial planning plays a crucial role in bringing together competing demands on the way our land and natural resources are managed and used, both of which are under pressure from a variety of sources including rapid economic development, population growth and most recently climate change.
Ruumiline planeerimine mängib olulist rolli, tuues kokku konkureerivad nõuded teie maa ja loodusressursside korraldamise ja kasutamise osas. Mõlemad on erinevate tegurite poolt mõjustatud, teiste seas kiire majanduslik areng, populatsiooni kasv ja viimasel ajal ka kliimamuutus.
We need to start adapting today to these changing conditions, to ensure our social, economic and environmental systems are best prepared for the unavoidable impacts of climate change.
Me peame alustama täna nende muutuvate tingimustega kohanemist, et tagada meie sotsiaalsete, majanduslike ja keskkonnasüsteemide parim ettevalmistus kliimamuutuse vältimatute mõjude suhtes.
Adaptation is most relevant at the local level, and therefore local public authorities are well placed to act as community leaders and champion climate change policy and action at a local level.
Kohanemine on kõige olulisem lokaalsel tasandil ja seega peavad kohalikud ametivõimud olema valmis tegutsema ühiskondlike liidritena ja looma kliimamuutuse poliitika ja kohalikul tasandil tegevuse.
Although adaptation is a critical component in the response to climate change, adapting to climate change will become increasingly difficult and unsustainable as the impacts become worse.
Kuigi kohanemine on kliimamuutusele reageerimiseks ülioluline komponent, võib kliimamuutusega kohanemine osutuda seoses mõju suurenemisega järjest raskemaks ja vähem jätkusuutlikumaks.
It is therefore vital that greenhouse gas emissions reduction is a key priority.
Seetõttu on oluline, et kasvuhoonegaaside emissioonide vähendamine oleks keskne prioriteet.
Therefore the first regulation I would pass would be policy support towards the development and mainstreaming of low-carbon technology.
Seega, esimene määrus, mille mina teeksin, oleks poliitika toetus madala süsinikusisaldusega tehnoloogia arendamisele ja populariseerimisele.
Without strong government policy, leadership, support and funding the shift to low-carbon technology will not happen fast enough to reduce the risks of climate change.
Ilma valitsuse tugeva poliitikata, juhtimise, toetuse ja finantseerimiseta ei toimu üleminek madala süsinikusisaldusega tehnoloogiale piisavalt kiiresti, et vähendada kliimamuutuse riske.
Low-carbon technologies are also unlikely to become commercially viable within the necessary timeframes without government intervention.
Madala süsinikusisaldusega tehnoloogiad ei ole tõenäoliselt vajaliku aja jooksul ilma valitsuse sekkumiseta äriliselt elujõulised.
Recognising the vital role of spatial planning, a group of transnational partners came together to implement a groundbreaking five-year project – ESPACE (European Spatial Planning: Adapting to Climate Events) funded by the European Commission’s North West Europe INTERREG IIIB Programme, the ESPACE Partnership and the Department for Communities and Local Government.
Tunnistades ruumilise planeerimise keskset rolli, tulid piiriülesed partnerid kokku, et viia pilootprojektina täide viieaastane projekt ESPACE (European Spatial Planning: Adapting to Climate Events), mida rahastas Euroopa Komisjoni Loode-Euroopa INTERREGIIIBprogramm,ESPACEkaasosalusjakogukonnaosakond ning kohalik omavalitsus.
How do you think behaviour change can contribute to the response to climate change?
Projekti lõplik strateegia „Planeerimine kliimamuutuses” esitab 14 soovitust, kuidas kliimamuutusega kohandumist
Behaviour change is a critical component in the response to climate change but it must be encouraged, supported and regulated.
Käitumismuutus on kliimamuutusele reageerimisel ülioluline komponent, kuid seda peab julgustama, toetama ja reguleerima.
For example, a shift away from personal car use to public transport needs to be supported by a good public transport infrastructure that is both cost-effective and efficient (i.e. good geographical coverage, good links between different forms of transport, not excessively time consuming, etc.).
Näiteks vajab üleminek isiklikult autolt ühiskondliku transpordi kasutamisele ühiskondliku transpordi infrastruktuuri head toetust, mis oleks nii tulus kui ka efektiivne (st hea geograafilise ulatusega, erinevate transpordivahendite omavahelise hea ühendusega, vähe aegavõttev jne).
I also do not believe that a large enough shift in behaviour will happen without some encouragement and regulation to drive it forward, e.g. tax incentives and penalties, new tariff structures.
Samas ei usu ma, et edasiliikumiseks vajalik piisavalt suur käitumismuutus toimuks ilma teatud julgustuse ja määruseta, nt maksusoodustused ja -trahvid, uus maksude struktuur.
Founding President of the International Polar Foundation (IPF) and the author and initiator of the Princess Elisabeth Station project in Antarctica
Rahvusvahelise Polaarfondi (International Polar Foundation, IPF) president ja Printsess Elisabethi uurimisjaama projekti Antarktika initsiaator
“Think globally, act locally”: what strategic changes do public authorities need to promote to ensure a more sustainable development in a world in which natural resources are constrained?
„Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt”: milliseid strateegilisi muutusi peavad ametivõimud edendama, et tagada piiratud loodusressurssidega maailmas säästlikum arenemisviis?
We also need incentives to promote investments in green businesses.
Samuti vajame initsiatiive, et soodustada investeeringuid rohelisse ärisse.
Institutional investors are the people we need to target for change and not only company CEOs who, even if they have the vision and want to act, also have to generate profit for their shareholders.
Institutsionaalsed investorid on need, kelle peame võtma muutuse saavutamisel eesmärgiks, mitte ainult firma tegevdirektorid, kes isegi siis, kui neil on visioon ja nad tahavad tegutseda, peavad tagama ka kasu oma aktsionäridele.
The first thing public authorities should do in order to allow actions to be taken at a local level is give more power, means and independence to regions and cities, as these are the environments of the majority of the world’s inhabitants.
Esimene asi, mida ametivõimud peaksid tegema selleks, et kohalikul tasandil tegevusi ette võtta, on anda maakondadele ja linnadele rohkem võimu, vahendeid ja sõltumatust, sest need on enamiku maailma elanike elukeskkonnaks.
Cities are definitely the front line in the battle for sustainability.
Linnad on jätkusuutulikuse nimel võitlemises kindlasti esmasel kohal.
In cities of the developed world, energy consumption and energy production are major challenges.
Arenenud maailma linnades on energiatarbimine ja -tootmine põhilised väljakutsed.
On the other hand, cities of the developing world have to
Seevastu peavad arenenud maailma
March 2009 saw the inauguration of the Princess Elisabeth Antarctica research station, the first ‘zero emission’ station in the world.
2009. aasta märtsis nägime Printsess Elisabethi Antarktika uurimisjaama avamist, see on esimene n-ö nullemissiooniga uurimisjaam.
Why was it important for the International Polar Foundation (IPF) to opt for sustainable development in remote Antarctica?
Miks see oli Rahvusvahelisele Polaarfondile (IPF) oluline, et teha säästva arengu valik kaugel Antarktikas?
Studying the Polar Regions is key to a better understanding of the Earth’s climate system.
Polaaralade uurimine on võti Maa kliimasüsteemi paremaks mõistmiseks.
accommodate rapid urban growth, control air pollution, provide essential infrastructure, and deal with inadequate sanitation.
linnad vastu pidama kiirele urbaniseerumise kasvule, kontrollima õhusaastet, tagama hädavajaliku infrastruktuuri ja tegelema mitterahuldava kanalisatsiooniga.
“ available to a mature public opinion.
Euroopal on kõik võimalused tööstuses rohelise revolutsiooni läbiviimiseks – alates olemasolevatest tehnoloogiatest kuni küpse avaliku arvamuseni.
Using available green technologies, the station functions on renewable sources of energy, passive housing techniques, a full water-treatment system and a smart grid to reduce its energy consumption and achieve zero emission targets.
Kasutades olemasolevaid rohelisi tehnoloogiaid, töötab jaam taaskasutatavatel energiaallikatel, passiivse elamu tehnoloogial, täielikul veetöötlemis- ja targal võrgusüsteemil, vähendamaks oma energiatarvitamist ja saavutada nullemissiooni eesmärk.
Following the Madrid Protocol, we minimise the impact on the environment by using cleaner energy which is
Vastavalt Madriidi protokollile vähendame me keskkonnamõju kasutades puhtamat energiat, mis on puhtam meile ja ka planeedile.
Public authorities have to provide the means for city and town authorities to achieve precise objectives in the coming decade.
Ametivõimud peavad tagama suur- ja väikelinnade võimude vahendid, saavutamaks eeloleval kümnendil täpsed eesmärgid.
People of the developed world who are responsible for a large part of global warming need to realise that taking action means participating in a new economic and social dynamic. Developed cleaner for us and the planet.
Arenenud maailma inimesed, kes on suures osas vastutavad globaalse soojenemise eest, peavad mõistma, et tegevuste ettevõtmine tähendab osalemist uues majanduslikus ja sotsiaalses dünaamikas.
countries have to act and support the developing world without expecting them to follow the same tracks.
Arenenud riigid peavad tegutsema ja toetama arengumaid, ilma et neilt oodataks samade sammude kordamist.
By adopting this approach, we have shown that with the ambition, perseverance and know-how of our societies, we have the ability to answer and confront the climate challenge constructively.
Võttes kasutusele selle lähenemise, oleme näidanud, et ambitsioonikuse, visaduse ja meie ühiskonna teadmistega on meil võimalus vastata ja olla kliimamuutusega konstruktiivselt silmitsi.
If it is possible to aim for zero emissions in the extreme climate of Antarctica, it should also be possible to do so anywhere else in the world.
Kui nullemissiooni on võimalik saavutada Antarktika ekstreemses kliimas, peab olema seda võimalik teha ükskõik mistahes teises maailma kohas.
We must not forget that there is no global long-term solution without a drastic change in our energy consumption habits and that a long-term change in behaviour can only be achieved through education and positive campaigning, starting at a local level.
Me ei tohi unustada, et ei ole olemas globaalset lahendust ilma drastilise muutuseta meie energiatarbimise harjumustes ja pikaajaline käitumismuutus on võimalik saavutada hariduse ja positiivsete kampaaniatega – seda kõike kohalikult tasandilt alustades.
If you were in the position to take an executive decision today, what is the first regulation you would pass?
Kui teie oleksite positsioonil, kus peaksite täna vastu võtma täidesaatvaid otsuseid, siis mis oleksid esimesed õigusnormid, mille vastu võtaksite?
If the European Union wants to set an example, it needs an 80% greenhouse gas emission reduction target by 2030.
Kui Euroopa Liit tahab olla eeskujuks, on vaja 2030. aastaks 80% kasvuhoonegaaside emissiooni vähenemist.
Europe has all the means to bring about a green industrial revolution, from technologies available to a mature public opinion.
Euroopal on kõik võimalused tööstuses rohelise revolutsiooni läbiviimiseks – alates olemasolevatest tehnoloogiatest kuni küpse avaliku arvamuseni.
In order to meet these targets, it will require not only limits and trade but real incentives and disincentives which cannot be bypassed: impose gradually higher taxes on carbon dioxide emissions, and at the same time stimulate and encourage more alternative initiatives through targeted research grants and householder benefits.
Selleks, et neid eesmärke saavutada, ei ole vaja ainult piiranguid ja kaubandust, vaid reaalseid stiimuleid ja antistiimuleid, millest ei saa mööda minna. Süsinikdioksiidi emissioonidele tuleb panna kõrgemad maksud ning samal ajal stimuleerida ja julgustada alternatiivsemaid initsiatiive, mida saab saavutada teadusgrantide ja majavaldajatele kaasnevate eelistega.
Head of the North-South Group of 30 scientists at the Potsdam Institute for Climate Impact Research working towards reconciling adaptation, mitigation and sustainable development
30 teadlasest koosneva North-South Group`i juhataja Potsdami Kliimamõjude Uurimisinstituudis töötab kohanemise reguleerimise ja leevendamise ning säästva arengu nimel
“Think global, act locally”: what strategic changes do public authorities need to promote to ensure a more sustainable form of development in a world with limited natural resources?
„Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt“: milliseid strateegilisi muutusi peavad ametivõimud edendama, et tagada piiratud loodusressurssidega maailmas säästlikum arenemisviis?
Frankly and briefly speaking: we need a new kind of decisionmaking.
Otsekoheselt ja lühidalt öeldes vajame uut laadi otsuste tegemist.
This should include a strategic environmental assessment considering long-term aspects of political decisions and climate change and thinking in broad terms instead of in explicit numbers.
See peaks hõlmama strateegilist keskkonnahindamist,
If I were responsible for regional planning I would suggest an infrastructure which supports information sharing and exchange.
Kui oleksin regionaalse planeerimise eest vastutav, siis ma soovitaks infrastruktuuri, mis toetab infojagamist ja -vahetamist.
Stakeholders often have similar problems with regard to climate change, but they do not share experiences and knowledge.
Huvirühmadel on seoses kliimamuutusega tihti sarnased probleemid, kuid nad ei jaga oma kogemusi ja teadmisi.
This generates costs for data screening and interpretation which can be reduced considerably, e.g. by a web platform providing information in an interpretable and transferable way.
See tekitab andmete leidmisel ja tõlgendamisel kulutusi, mis võiks olla märkimisväärselt väiksemad, nt kasutades veebilahendust, mis tagab lahtiseletava ja konteksti ülekantava teabe.
“ responsibility with regard to
Mida te loodate, et seoses kliimamuutusega järgmisel kümnendil saavutatakse?
these issues and progress can
Ma loodan, et valitsused võtavad nendes küsimustes vastutuse endale ja meid saadab käesoleval
The present style of decision-making is, at least ostensibly, based on explicit quantitative findings.
Praegune otsustetegemise stiil põhineb – vähemalt näiliselt – täpsetele arvväärtustele vastavatel järeldustel.
Considering the complexity of nature and the environment it must be accepted that one may have to work with weak and soft prognoses only.
Teades looduse ja keskkonna keerukust, tuleks aru saada, et tööd tuleb teha tagasihoidlike prognoosidega.
be made at the Copenhagen summit later this year.
aastal Kopenhaagenis edu.
It is necessary – humankind has no alternatives.
See on vajalik, inimkonnal ei ole teisi alternatiive.
Certainly that we are able to avoid going beyond the 2°C target and can guarantee safe living conditions for everyone.
Kindlasti seda, et me oleksime võimelised vältima alla 2 °C eesmärki ja garanteerida kõigile ohutud elutingimused.
This is not an easy undertaking, although the goal not to transgress a 2°C temperature increase by the end of the 21st century is now accepted by around 100 countries.
See ei ole lihtne ettevõtmine, kuigi eesmärki hoiduda astumast 21. sajandi lõpus üle 2 °C temperatuuri tõusust, on aktsepteeritud ligikaudu 100 riigis.
Nevertheless the time span for action is narrow, because we have to solve a lot of things in parallel.
Sellele vaatamata on ajavahemik lühike, sest me peame lahendama paralleelselt mitmeid probleeme.
the last ice age some 18 000 years ago the global mean temperature went up by ~8°C over 5 000 years.
Kliimamuutus piirab elutingimusi paljudes regioonides üle maailma.
Now, as a worst case scenario, temperature could rise by up to 5-6°C within only 100 years – a change that is at least 25 times faster than the previous great warming.
Väljakutse mõõdet võib selgitada lihtsa näitega: viimase jääaja lõpus, ligikaudu 18 000 aastat tagasi, suurenes globaalne keskmine temperatuur viimase 5000 aastaga võrreldes ligikaudu 8 °C. Nüüd võib kõige hullema stse- naariumi järgi ainult 100 aastaga tõusta temperatuur kuni 5–6 °C – see muutus on vähemalt 25 korda kiirem kui varasem suur soojenemine.
The question is whether or not our highly diversified societies, our infrastructure, agriculture, or ecosystems are able to cope with the adverse effects of such a rapid change.
Küsimus on selles, kas meie väga eripalgelised ühiskonnad, meie infrastruktuur, põllumajandus või majandussüsteemid suudavad sellise kiire muutusega toime tulla või ei suuda.
It is mandatory to be prepared for the things to come.
Oleme kohustatud end eelolevateks sündmusteks ette valmistama.
An international research team, including scientists from our institute, has just estimated that not going beyond the 2°C target implies two things: that we have to stabilise emissions in 2010 and, post 2010, we will have to reduce them by 2%/year.
Rahvusvaheline teadlaste meeskond, kus on teadlasi ka meie instituudist, on äsja avaldanud uurimuse, et 2 °C eesmärgist mitte üleminemine eeldab kahte asja: me stabiliseerime emissioonid 2010. aastaks, misjärel vähendame emissioone igal aastal 2%.
This seems to be manageable if the Copenhagen conference mandates this – which is what I sincerely hope.
See tundub teostav juhul, kui Kopenhaageni konverents seda nõuab, mida ma siiralt loodan.
If we are only able to stabilise emissions around 2020 already a reduction of 6% per year is needed to keep us below the 2°C target – more than one Kyoto protocol per year.
Kui me suudame emissioonid stabiliseerida ligikaudu 2020. aastaks, on vaja alla 2 °C temperatuuri eesmärgi hoidmiseks iga-aastast vähendamist 6%, mis on rohkem kui üks Kyoto protokoll aasta kohta.
If you were in the position to take an executive decision today, what would be the first regulation to pass?
Vaadates erinevate riikide rolli, on õiglane vaadata emissioone percapita. USA kodanik emiteerib aastas inimese kohta ligikaudu
/capita a year, a Chinese only 4, a European 10-12, while a
Kui teie oleksite positsioonil, kus peaksite täna vastu võtma täidesaatvaid otsuseid, siis mis oleksid esimesed õigusnormid, mille vastu võtaksite?
2eq resident in the poorest least developed countries emits only a year
emiteerib vaeste arengumaade kodanik ligikaudu ainult
A per capita emission of 2 tons CO2eq should be achieved by 2050 to stay below the 2°C target.
Selleks, et püsida teel 2 °C eesmärgini, tuleb
The numbers show where action is needed.
Arvud näitavad, kus on vaja midagi ette võtta.
In general I would suggest organising policy-making and planning more dynamically.
See on vajalik, inimkonnal ei ole teisi alternatiive.
Today decision-making is too static to respond adequately to climate-related disasters.
Täna on otsuste tegemine liiga staatiline, et reageerida adekvaatselt kliimaga seotud katastroofidele.
For example, we observe the rebuilding of settlements in the same risk-prone areas, frequently because legally binding development plans exist which cannot be changed easily.
Näiteks näeme me sagedasti sama riskiga aladel asulate taastamist seetõttu, et on olemas õiguslikult siduvad plaanid, mida ei saa nii lihtsalt muuta.
Here we need a paradigm shift, e.g. the development of compensatory elements which allow the relocation of settlements or industries from risk-prone to safer regions.
Siin oleks vaja paradigma muutust, st kompensatoorsete elementide arendamist, mis võimaldaks suure riskiga regioonidest asulate või tööstuse ümberpaigutamist ohutumatesse regioonidesse.
I expect that governments will assume their responsibility with regard to these issues and progress can be made at the Copenhagen summit later this year.
Kui oleksin energia eest vastutav, siis paneksin kehtima ülemineku strateegiad, mis viiksid meid jätkusuutliku tootmise suunas.
It is necessary – humankind has no alternatives.
Peab olema selge, et tänased emissioonid saavad tulevikus meie probleemideks.
If I were responsible for energy, I would clearly bring into force transition strategies which pave the way towards a sustainable production.
Kui oleksin arengu küsimuste eest vastutav, siis sooviksin garanteerida, et arengumaadel oleks hea juurdepääs säästlikele tehnoloogiatele.
GÜSSING: WHERE THE GREEN DREAM PAYS
GÜSSING KOHT, KUS ROHELINE UNELM END ÄRA TASUS
In 15 years, the town of Gϋssing in Burgenland in Austria has been transformed from a state of economic decline to a thriving, forwardlooking town, based on renewable energy.
15 aastaga on Austria kaguosas asuv linn Gϋssing muutunud allakäinud majandusega linnast edukaks tulevikku vaatavaks ja taastuvenergiat kasutavaks linnaks.
The town became selfsufficient in the field of heat and electricity and can earn additional revenue by selling any surplus.
Linn on muutunud soojuse ja elektri osas sõltumatuks ja teenib tulu energia ülejäägi müügist.
In 2005 this reached €13 million.
2005. aastal ulatus tulu €13 miljonini.
Cuttingedge technology, and the commitment of the local authorities, especially the Mayor Peter Vadasz, have driven the pace of change and made a name for Gϋssing around the world.
Esirinnas olev tehnoloogia ja kohalike võimude, eriti linnapea Peter Vadaszi pühendumine, on toonud kaasa muutuse ja teinud Gϋssingi üle maailma tuntuks.
The Biomass Energy Register (BEn) for sustainable site development in European regions will help local communities plan their energy supply in a sustainable way based on locally available biomass resources.
Biomassienergiaregister(The Biomass Energy Register,BEn)Euroopa regioonide säästvaks lokaalseks arenguks aitab kohalikel omavalitsustel nende energiatarvidus säästvalt planeerida, tuginedes kohapeal kasutatavatele biomassi ressurssidele.
This project is being rolled out first in four model regions in the UK, Poland, Germany and Italy.
See projekt on esmalt kasutusel neljas mudelregioonis: Ühendkuningriigis, Poolas, Saksamaal ja Itaalias.
Renewable energy programmes in Gϋssing Duration 2000–06•€15.8 million from the ERDF •€20.9 million from participating organisations/authorities•€5.1 million from national funds
Taastuvaenergia programmid Güssingis Kestus: 2000–2006•€15,8 miljonit ERDFilt •€20,9 miljonit osalevatelt organisatsioonidelt/ametivõimudelt•€5,1 miljonit rahvuslikelt fondidelt
The ‘Make It Be’ initiative supports the development of integrated bio-energy chains across Europe.
„Tee see teoks!“ initsiatiiv toetab integreeritud bioenergia võrgustike arenemist üle Euroopa.
The focus here is on enabling the full potential of bio-energy to be realised.
Põhifookus on suunatud bioenergia kogu potentsiaali kasutamisele.
In addition to being a practical example of success, Gϋssing’s status now assures the EEE an advisory role in many different networks and international projects.
Lisaks praktilisele edu näitele, kindlustab Gϋssingi staatus nüüd EEE-le nõuandja rolli paljudes erinevates võrgustikes ja rahvusvahelistes projektides.
Here are four leading examples.
Esitame siinkohal neli väljapaistvat näidet.