natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further recommendations were adopted with the support of the European Union: theuse of 40-mm square mesh for trawlers, the mandatory installation of a vessel monitoring system (VMS) on vessels over 15m in length, the provisional freeze of demersal fishing in an areawhere spawning stock gather in the Gulf of Lions (for several species, especially hake), a general 10% reduction in fishing effort, a procedure to establish a list of vessels presumed to have carried out illegal, undeclared or unregulated fishing, the mandatory declaration of scientific data and statistics and the establishment of a performance review system.
Lisaks sellele võeti vastu uued soovitused, mida toetas Euroopa Liit: traalerite ruudukujulise võrgusilma külje minimaalsed mõõtmed 40mm, kohustuslik VMS-süsteemi paigaldus laevadele pikkusega üle 15 meetri, põhjalähedase püügi ajutine külmutamine isendite paljunemise võimaldamiseks Biskaia lahes (hõlmab mitmeid liike, eeskätt meerluusi), püügivõimaluste üldine vähendamine 10% võrra, menetluse väljatöötamine seadusevastase, deklareerimata ja reguleerimata püügiga tegelevate laevade nimistu koostamiseks, teaduslike ja statistiliste andmete esitamise kohustus ning tõhususe hindamise süsteemi ellurakendamine.
Following the adoption by the International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas (ICCAT) of a new recovery plan forbluefin tuna, the Commission has decided not to ease control pressure on this problematic species.
Pärast seda, kui ICCAT kinnitas hariliku tuuni jaoks uue kava, otsustas komisjon mitte nõrgendada kontrollimeetmeid selles problemaatilises valdkonnas ja otsustas rakendada nulltolerantsi hõlmavat suhtumist.
It has adopted a zero-tolerance approach. Certain joint operations, where an EU operator works with fishing vessels, tug boats or fattening farms from non-EU States, are only authorised if the third State is considered to comply strictly with the ICCAT plan.
Nii näiteks on teatavad ühistoimingud, mis hõlmavad ELi ettevõtja koostööd väljaspool ELi asuvate riikide püügilaevade, puksiiride või nuumamismajanditega, lubatud üksnes juhul, kui kolmas riik tagab ICCAT kavast täpse kinnipidamise.
Following on from last year, a Specific Control and Inspection Programme was also put in place in collaboration with the Community Fisheries Control Agency andthe control services of the seven Member States concerned (Portugal, Spain, France, Italy, Malta, Greece and Cyprus).
Lisaks sellele käivitati samalaadselt eelmise aastaga spetsiifiline kontrolli- ja inspekteerimisprogramm, mis viiakse ellu kootöös ühendusekalan-duskontrolli agentuuri ja seitsme asjaomase liikmesriigi – Portugali, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Malta, Kreeka ja Küprose – kontrolliametitega.
Thispro-gramme focuses on the use of new technologies for remotemoni-toring of catch, transfer and caging declarations, and the necessity of controlling the entire supply chain, particularly from catch to slaughter and purchase operations in the fall.
Programm rõhutab vajadust kasutada uusi tehnoloogiaid saagi deklareerimise, üleandmise ja mahalaadimise distantsjärelvalveks ning vajadust kontrollida kogu varustusahelat, eeskätt toiminguid püügist kuni hukkamiseni ja sügisesi ostutehinguid.
It is also based on the Joint Deployment Plan coordinated by the Agency, involving 12 deep-sea patrol vessels, 17 coastal patrol vessels and 12 aircraft. There will be 274 days of inspection at sea, 242 days on land and 70 days using aerial surveillance throughout the fishing zone, i.e.from the Azores to the Eastern Mediterranean.
Programmi aluseks on muu hulgas ka agentuuri koordineeritav ühisoperatsioonide kava, milles osaleb 12 avamere seirelaeva, 17ranniku seirelaeva ja 12 lennukit ning mis hõlmab 274inspek-teerimispäeva merel, 242 inspekteerimispäeva maismaal ja 70õhuseire päeva kogu püügivööndi ulatuses, st Assooridest kuni Vahemere idaosani.
Multiannual plans: on track for maximum sustainable yield
Mitmeaastased kavad: liikumine maksimaalse jätkusuutliku tootlikkuse suunas
Markets: COM in the spotlight
Turud: kõne all on turu ühine korraldus
Maritime affairs: European Maritime Day
Merendus: Euroopa merepäev
NEAFC, annual meeting of parties, London (United Kingdom), 9-13 November 2009The contracting parties to the regional fisheries organisation (RFO) for the international waters of the North East Atlantic meet once a year to adopt guidelines for the management of stocks important for European Union fleets. > For more information:Tel: +44 207 631 0016E-mail: info@neafc.org Website: www.neafc.org 9-11
Kirde-Atlandi kalanduskomisjon (NEAFC), liikmete aastakoosolek, London (Ühendkuningriik), 9.–13. november 2009Atlandi ookeani kirdeosa rahvusvaheliste vete piirkondliku kalandusorganisatsiooni liikmete aastakoosolekul määratakse kindlaks suunised Euroopa Liidu püügilaevastiku jaoks oluliste kalavarude haldamiseks. > Lisateave:Tel: +44 207 631 0016E-post: info@neafc.org Kodulehekülg: www.neafc.org 9-11
In the news o m m air S
Uudised o m mai r S
Reform of the common organisation of the market: enlightening studies and consultations
Turu ühise korralduse reform: sissejuhatavad uuringud ja konsultatsioonid
European Maritime Day 2009: strong attendance in Rome
Euroopa merepäev 2009: kokkutulek Roomas
ICCAT, regular meeting of the Commission, Recife (Brazil), 9-15 November 2009This important working session of the RFO for Atlantic tuna will focus on follow-up to the recovery plan for Atlantic and Mediterranean bluefin tuna. > For more information:Tel: +34 91 416 56 00E-mail: info@iccat.int Website: www.iccat.int 12
Rahvusvaheline Atlandi Tuunikaitse Komisjon (ICCAT), komisjoni korraline koosolek, Recife (Brasiilia), 9.–15. november 2009Atlandi tuunivarudega seotud piirkondliku kalandusorganisatsiooni oluline töökoosolek keskendub Atlandi ookeani ja Vahemere hariliku tuuni taastuskava järelevalvele. > Lisateave:Tel: +34 91 416 56 00E-post: info@iccat.int Kodulehekülg: www.iccat.int 12
WCPFC, regular session, Papeete (Tahiti), 7-11 December 2009This meeting of members of the Western and Central Pacific tuna regional organisation will focus on scientific advice and stock management decisions. > For more information:Tel: +691 320 1992 or 320 1993E-mail: wcpfc@mail.fm Website: www.wcpfc.int Institutional agenda
Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC) korraline istung, Papeete (Tahiti), 7.–11. detsember 2009Selle Vaikse ookeani lääne- ja keskosa tuunivarudega seotud piirkondliku kalandusorganisatsiooni liikmete koosoleku teema on kalavarude haldamise kohta esitatud teaduslikud soovitused ja otsused. > Lisateave:Tel: +691 320 1992 või 320 1993E-post: wcpfc@mail.fm Kodulehekülg: www.wcpfc.int Euroopa institutsioonide töö ajakava
Fisheries and aquaculture in Europe is published five times a year and it is also available on the Maritime Affairs and Fisheries DG website: http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_en.htm Editor: European Commission, Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries, Director-General.Disclaimer: Whilst the Maritime Affairs and Fisheries DG is responsible for the overall production of this magazine, it is not responsible for the accuracy, content or views expressed within particular articles.
Euroopa kalandus ja akvakultuur ilmub viis korda aastas ning see avaldatakse ka merendus- ja kalandusasjade PD koduleheküljel (http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_en.htm).Vastutav väljaandja: Euroopa Komisjon, merendus- ja kalandusasjade peadirektoraat, peadirektor.Vastutust piirav tingimus: merendus- ja kalandusasjade PD vastutab vaid väljaande avaldamise üldküsimuste eest ega ole mingil viisil heaks kiitnud või kinnitanudselles avaldatavaid seisukohti.
Production: Mostra – Printed in Belgium – Printed on Revive 55 recycled paper
Teostus: Mostra – Printed in Belgium – Trükitud vanapaberist valmistatud paberile Revive 55
Multiannual plans: a key to sustainable European fisheries
Mitmeaastased kavad: määrava tähtsusega vahend Euroopa kalanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks
The establishment of multiannual recovery plans has been a priority of the Common Fisheries Policy (CFP) since its 2002 reform.
Alates 2002. aasta reformist on ühise kalanduspoliitika (ÜKP) üks prioriteetne suund olnud kalavarude mitmeaastaste taastuskavade koostamine, mis võimaldab taastada ohustatud kalavarusid.
At the Sustainable Development Summit in Johannesburg in 2002, the European Union Member States pledged to exploit all stocks at their maximum sustainable yield by 2015.
2002. aastal Johannesburgis toimunud tippkohtumise käigus võtsid Euroopa Liidu liikmesriigid endale kohustuse kasutada alates 2015. aastast kõiki kalavalusid nende varude maksimaalse jätkusuutliku tootlikkuse alusel.
The concept of maximum sustainable yield involves setting a total allowable catch (TAC) for each stock that allows renewal of the species and exploitation under sustainable economic, environmental and social conditions.
Maksimaalse jätkusuutliku tootlikkuse põhimõtte kohaselt määratakse iga kalavaru jaoks kindlaks lubatav kogupüük (TAC), mis annab võimaluse liigi taastumiseks ja tagab varu kasutamise jätkusuutlikes majanduslikes, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimustes.
This concept applies to all stocks, vulnerable or otherwise.
Seda põhimõtet kohaldatakse kõikide liikide suhtes, sõltumata sellest, kas neid käsitletakse praegu ohustatutena või mitte.
This explains why the European Union has now scrapped the distinction between recovery plans and management plans, and today refers only to ‘long-term’ or ‘multi-annual’ plans.
Seetõttu on Euroopa Liidus loobutud vahetegemisest taastuskavade ja halduskavade vahel ning räägitakse vaid pikaajalistest kavadest ja mitmeaastastest kavadest.
The example of the multiannual plan for Western horse mackerel, to be applied starting next year to a stock in excellent health, illustrates this evolution.
Sellise lähenemisviisi iseloomulik näide on heas seisukorras läänepoolsete varude stauriidi mitmeaastane kava, mida kohaldatakse alates järgmisest aastast.
In this case, the idea is to achieve reasonable exploitation of the resource rather than having to intervene constantly in critical situations.
See tähendab, et kriitilistesse olukordadesse sekkumise asemel tuleks püüda kalavarusid edaspidi kasutada mõistlikul viisil.
The aim is a return to prosperity rather than a constant battle to avoid bankruptcy.
Siis oleks võimalik seada eesmärgiks kalavarude piisavus, mitte lakkamatu probleemide vältimine.
Some 40% of European catches are now taken within the framework of multiannual plans.
Praegu toimub ligi 40% Euroopa kalapüügist mitmeaastaste kavade raames.
In some cases these plans have already produced results, although it will take years before their full effects are deployed, especially for stocks that were already seriously depleted.
Nii mõnelgi juhul on sellised kavad juba tõestanud oma tõhusust, kuigi nende tegelik mõju ilmneb alles aastate pärast, eriti selliste varude puhul, mis on juba märkimisväärselt kahjustatud.
Over just a few years, the sector’s reaction to multiannual plans has evolved radically.
Viimaste aastate jooksul on suhtumine mitmeaastastesse kavadesse kalandussektoris oluliselt paranenud.
Although such plans occasionally met with opposition during the planning phase of the 2002 reform today they are welcomed.Thanks to long-term planning and smaller annual variations in TACs, the plans have demonstrated their worth as an instrument to manage fishing activity, and fishermen are starting to appreciate them for their true value.
Kui 2002. aasta reformi väljatöötamise ajal oli neile kavadele antav hinnang nii mõnigi kord negatiivne, siis praegu on see muutunud märksa soodamaks.Tänu pikaajalisele kavandamisele ja iga-aastaste lubatavate kogupüükide erinevuste tasandumisele on mitmeaastased kavad tõestanud end püügitegevuse haldusmeetmena ja kalurid on hakanud mõistma nende tegelikku väärtust.
Their extension to the great majority of European fisheries is expected to be an important focus of today’s reflection on further CFP reform, with the close involvement of the actors concerned, and particularly the Regional Advisory Councils (RACs).
ÜKP ümberkorralduse üle peetava arutelu käigus tuleks pidada esmatähtsaks laiendada selliste kavade kohaldamisala suuremale osale Euroopa püügivöönditest, kaasates olulisel määral kõiki asjaomaseid huvirühmi, seejuures eeskätt piirkondlikke nõuandekomiteesid (RAC).
Joe Borg, European Commissioner for Maritime Affairs and Fisheries he ri es and a qu ac ul t ur is F em be r 2009 I
Joe Borg, Euroopa merenduse ja kalanduse volinik em be r 2009 I
Multiannual plans:on track for maximum sustainable yield la ge ul
Mitmeaastased kavad: liikumine maksimaalse jätkusuutliku tootlikkuse suunas la ge ul
In addition to limiting TACs, multiannual plans define other measures meant to guarantee the sustainable exploitation of a given stock: closing of fishing zones and closed periods, technical measures, follow-up measures, monitoring and inspections, and strict management of fishing effort.
Peale lubatud kogupüügi vähendamise määratakse mitmeaastastes kavades kindlaks mitmed täiendavad meetmed, mille eesmärk on tagada kalavarude jätkusuutlik haldamine – püügikeelupiirkonnad ja -perioodid, tehnilised meetmed, järelevalve-, kontrolli- ja seiremeetmed ja loomulikult ranged püügivõimsuse piiramise meetmed.
The European Union made a commitment to manage certain stocks under multiannual plans within the framework of agreements with Norway and other neighbouring countries, as early as 1996.
Euroopa Liit on juba alates 1996. aastast võtnud endale Norra ja teiste naaberriikidega sõlmitud kokkulepete alusel kohustuse hallata teatavaid kalavarusid mitmeaastaste kavade alusel.
The first stock concerned was North Sea herring, followed by cod, haddock and mackerel.
Esimeseks selliseks varuks oli põhjamere heeringas, seejärel tursk, kilttursk ja makrell.
It was not until 2002, however, with the reform of the Common Fisheries Policy, that the EU formally wrote this management principle into European legislation.
Kuid alles 2002. aasta ühise kalanduspoliitika reformi käigus võttis Euroopa Liit selle halduspõhimõtte ametlikult üle Euroopa õigusaktidesse.
Today, more than 40% of European catches are taken within the framework of multiannual plans and there are clear signs that this isthe right direction.
Praegu toimub ligikaudu 40% Euroopa kalapüügist mitmeaastaste kavade raames ning teatavad märgid näitavad, et ollakse õigel kursil.
When the Common Fisheries Policy was first under preparation in the early 1980s, the European Commission had proposed to reduce catches by 10% annually with the goal of gradually bringing stocks in Community waters to their maximum sustainable yield.
Kui 1980. aastate alguses hakati välja töötama ühist kalanduspoliitikat, tegi Euroopa Komisjon ettepaneku vähendada kalavarudest väljapüütavat osa igal aastal 10% võrra, et sel viisil viia ühenduse vete kalavarud järk-järgult maksimaalse jätkusuutliku tootlikkuse tasemele. Kuid ministrite nõukogu ei toetanud seda ettepanekut.
The proposal was rejected by the Council of Ministers, who preferred to have an annual political say on exploitation levels as long as stocks did not present any particular problems.
Kuivõrd kalavarude olukord ei olnud tollal eriti kriitiline, eelistati säilitada põhimõte, mille kohaselt tehakse igal aastal uus poliitiline otsus kalavarude kasutamise ulatuse kohta.
Consequently, the first‘recovery plans’were put in place for the vulnerable stocks exploited under agreements with Norway, such as North Sea herring (1996), mackerel (1999), Atlanto-Scandian herring (1998) and North Sea haddock (2003).
Seetõttu koostati Norraga sõlmitud kokkuleppe alusel kasutatavate probleemsete kalavarude esimesed taastuskavad – tegemist oli selliste varudega nagu põhjamere heeringas (1996), makrell (1999), atlandi-skandinaavia heeringas (1998) ja põhjamere kilttursk (2003).
In 2002, in connection with the reform of the Common Fisheries Policy, the European Union adopted the principle of multiannual planning for Community waters.
2002. aasta ühise kalanduspoliitika reformi käigus võttis Euroopa Liit vastu põhimõtte mitmeaastaste kavade kohaldamise kohta ühenduse vete kalavarudele.
Stocks of cod and hake from the Skagerrak to the west of Ireland were the first to benefit from the new principle, in 2004.
Esimesteks asjaomasteks liikideks said 2004. aastal tursk ja merluus ning kavad hõlmasid varusid, mis paiknesid Skagerrakist kuni Iirimaa lääneranniku veteni.
Long-term plans had already been used for certain stocks since the 1960s in the United States, Australia and New Zealand, particularly to rationalise the exploitation of large pelagic stocks.
Juba alates 1960. aastatest oli Ameerika Ühendriikides, Austraalias ja Uus-Meremaal kasutatud pikaajalisi kavasid eeskätt suurte pelaagiliste kalavarude kasutamise optimeerimiseks.
So the European Union was lagging behind in terms of modernising its management methods.
Seega oli Euroopa Liit oma haldusmeetodite kaasajastamisel jäänud pigem mahajääjate hulka.
The situation grew much worse during the 1990s.
1990. aastatel muutus kalavarude olukord aga märkimisväärselt halvemaks.
Catches of most stocks started to fall, the sign of a considerable decline in the quantities of fish.
Enamiku varude väljapüügikogused hakkasid langema, mis andis märku kalavarude suuruse olulisest vähenemisest.
Annual cuts in TACs proved inadequate to bring the situation back to normal.
Iga-aastasest lubatud kogupüükide vähendamisest olukorra leevendamiseks enam ei piisanud.
It came to light at the time that more systematic and better planned measures were needed to ensure that vulnerable stocks could be returned to normal.
Nimelt seetõttu tuli kriitilises olukorras olevate kalavarude taastamiseks võtta kasutusele järjekindlamad ja paremini kavandatud meetmed.
TACs are set every year in terms of the exploitation rate laid down by the plan.
tootlikkuse tasemel.
This is the work of scientific experts.
Seda silmas pidades on pikaajaline kavandamine äärmiselt oluline.
They determine the TAC based on the best possible knowledge of the stock’s situation.
Sellise lähenemisviisi iseloomulikuks näiteks on heas seisukorras läänepoolsete varude stauriidi mitmeaastane kava, mida kohaldatakse alates järgmisest aastast.
These TACs are adopted annually by the Council of Fisheries Ministers and vary in terms of the biomass of the stock concerned.
Iga-aastaste lubatud kogupüükide muutuvuse piiramine mitmete probleemsete kalavarude haldamine mitmeaastaste kavade alusele, seejuures alustati kõige kriitilisematest varudest – merluus, norra salehomaar (Pürenee poolsaare rannikuveed), merikeel (Biskaia laht), lest (Põhjameri), tursk (Läänemeri), angerjas, heeringas (Šotimaa lääneranniku veed).
If the plan has been well devised, applied and respected, biomass should at least remain stable and at best progress from year to year.
Märkimata ei saa jätta ka põhjaputassuud (Atlandi ookeani kirdeosa), kelle varude haldamine toimub naaberriikidega sõlmitud kokkulepete alusel.
At present, these plans regulate 41% of catches of pelagic stocks and 44% of catches of demersal stocks.
Mainitud kavade alusel hallatakse praegu 41% pelaagiliste varude ja 44% põhjalähedaste varude püügist.
These figures are expected to continue to grow in the future since new plans are in the development or adoption stages.
Tulevikus on ette näha, et toodud protsendimäärad suurenevad veelgi, sest mitmed kavad on praegu väljatöötamis- või kinnitamisjärgus.
Objective: from biomass to mortality rate
Eesmärk – biomassi suurendamiselt suremuse vähendamisele
Most plans limit the variation in TACs from one year to the next, both upwards and downwards.
Lubatud kogupüügid määratakse kindaks igal aastal lähtuvalt kavas kindlaksmääratud väljapüügimääradest.
For Northern hake, for instance, the recovery plan limited this variation to 15% and the next plan limits changes in the TAC to 10% at most from one year to the next until 2012, and subsequently to 20%.
Selle toimingu aluseks on teaduslikud eksperdiarvamused.
This limited variation is seen today as a criterion for success.
Teadlased annavad lubatud kogupüükidele hinnangu lähtudes olemasolevatest teadmistest kalavarude seisukorra kohta.
It means that improvements, which are often short-lived, cannot be used by policymakers to increase fishing opportunities beyond reasonable levels.
Lubatud kogupüüke kohandab igal aastal kalanduse valdkonna eest vastutavate ministrite nõukogu ning need muutuvad sõltuvalt asjaomase kalavaru biomassist.
It also provides greater stability for fishermen, who have to be able to plan their future activities with reliable exploitation projections.
Kui kava on õigesti koostatud ja ellu viidud ning kui sellest peetakse kinni, peaks kalavarude biomass olema stabiilse suurusega ja soovitavalt iga järgneva aastaga ka suurenema.
We should also point out that a decrease in the rate of exploitation does not necessarily mean a decrease in quantities caught, because if the stock increases quantities will also rise even if the rate of exploitation drops slightly.
Eeskätt võimaldab see vältida olukorda, kus varude seisundi lühiajaline paranemine võimaldab poliitiliste otsuste tegijatel ülemääraselt püügivõimalusi suurendada, ühtlasi aitab see tagada suurema stabiilsuse ka kalurite jaoks.
In 2002, a distinction was made between a‘recovery plan’and a‘management plan’.
Alates 2002. aastast hakati vahet tegema taastuskavadel ja halduskavadel.
The former applies to a stock whose biomass (number of fish) falls below biologically safe limits or for which catches are so high that the stock cannot replenish itself.
Esimest kohaldatakse selliste varude suhtes, kus kalade arv (biomass) jääb allapoole bioloogilise ohutuse määra või mille kasutamine on liiga intensiivne, et võimaldada varude taastumist.
This means that there are no longer enough specimens that are mature (or that survive long enough before capture) to ensure the stock’s future through reproduction.
See tähendab, et ei ole enam piisavalt täiskasvanud isendeid (täiskasvanud isendite eluperiood enne väljapüüdmist ei ole piisavalt pikk), et tagada varude taastumine paljunemise teel.
The aim of the recovery plan is therefore to bring adult biomass to a safe level under the precautionary approach.
Taastuskava eesmärgiks on seega viia teatava varu täiskasvanud isendite hulk taastumist võimaldavale tasemele.
A management plan, on the other hand, applies to a stock that is not vulnerable but for which long-term maximum sustainable yield is guaranteed by setting a catch rate that guarantees this objective.
Halduskava kohaldatakse sellise varu suhtes, mille olukord ei ole kriitiline ja selle eesmärgiks on tagada pikaajaline jätkusuutlik maksimaalne tootlikkus, määrates kindlaks selline väljapüügitase, mis võimaldab seda eesmärki saavutada.
To sum up, a recovery plan applies to a vulnerable stock whereas a management plan applies to a non-vulnerable stock and aims to make its exploitation sustainable over the long term.
Seega võib kokkuvõtlikult öelda, et kui taastuskava kohaldatakse ohustatud kalavarude suhtes, siis halduskava kohaldatakse mitteohustatud varude suhtes eesmärgiga tagada selle varu pikaajaline jätkusuutlik kasutamine.
Today, however, the European Union has dropped this distinction between recovery and management plans and refers only to ‘long-term’ or ‘multi-annual’ plans.
Näiteks võib tuua põhjamere merluusi. 2004. aastal, kui kinnitati taastuskava, oli selle varu biomass allpool bioloogiliselt kriitilist määra, milleks oli 100 000 tonni.
Whatever the situation of the stock, the goal is ultimately to reach maximum sustainable yield by setting an appropriate exploitation rate.
Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) antud teadusliku hinnangu kohaselt saavutati see eesmärk 2008. ja 2009. aastal.
Multiannual plans are not restricted to vulnerable stocks alone.
Selle varu täiskasvanud isendite arv saavutas uuesti 1980. aastate taseme.
At the Sustainable Development Summit in Johannesburg in 2002, the European Union Member States pledged to exploit all their stocks at maximum sustainable yield by 2015.
Nüüdseks on Euroopa Liidus loobutud vahetegemisest taastuskavade ja halduskavade vahel.
Long-term planning is therefore essential.
Kõne all on üksnes pikaajalised või mitmeaastased kavad.