natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That also applies to the complaints relating to the refusal to grant access to Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto.
Sama kehtib ka etteheidete kohta, mis puudutavad Chisso 17. detsembri 2002. aasta kirja ja selle lisadega tutvumise võimaldamisest keeldumist.
Nor, third, has Hoechst succeeded in casting serious doubts on the objectivity of the Commission’s conduct of the procedure that might justify wider access to its internal documents.
Kolmandaks ei ole Hoechstil õnnestunud tekitada tõsiseid kahtlusi komisjoni läbiviidud menetluse objektiivsuse suhtes, mis võiksid õigustada laiendatud juurdepääsu asutusesisestele dokumentidele.
The Commission submits, in that regard, that the opportunity given to Chisso on 9 December 1998 to submit oral observations served only to explain the written evidence submitted on 13 November 1998.
Komisjon märgib siinkohal, et Chissole 9. detsembril 1998 pakutud võimalus esitada oma seisukohad suuliselt oli mõeldud üksnes selleks, et ta saaks anda selgitusi kirjalike tõendite kohta, mis ta oli esitanud 13. novembril 1998.
On the other hand, the meeting proposed by Hoechst by telephone on 5 March 1999 was intended to substitute oral testimony for existing written evidence.
Seevastu selle koosoleku eesmärk, mille Hoechst pakkus 5. märtsil 1999 telefoni teel välja, oleks olnud olemasolevate kirjalike tõendite asendamine suuliste ütlustega.
As regards the ‘refusal’ to agree to the meeting proposed by Hoechst, the Commission suggests that what it did was more in the nature of a general reference to the conditions of the application of the 1996 Leniency Notice than a definitive refusal of any new contact with Hoechst.
Mis puudutab Hoechsti väljapakutud koosolekust „keeldumist”, siis märgib komisjon, et pigem oli tegemist 1996. aasta koostööteatise kohaldamise tingimuste üldise meeldetuletamisega tema poolt, mitte Hoechstiga igasugusest edasisest suhtlemisest lõpliku keeldumisega.
The Commission also states that its position was based on a provisional assessment, first, of Hoechst’s willingness to cooperate, in view of the fact that of Hoechst was not prepared to cooperate fully before the outcome of the criminal and civil proceedings in the United States, and, second, of the probative value of the information thus far sent to the Commission by Hoechst.
Komisjon täpsustab samuti, et tema seisukoht põhines esialgsel hinnangul, mille ta andis ühelt poolt Hoechsti koostöötahtele, kes ei olnud täielikuks koostööks valmis enne Ühendriikides pooleliolevate kriminaal- ja tsiviilmenetluste lõppu, ning teiselt poolt selle teabe tõenduslikule väärtusele, mille Hoechst oli selleks ajaks komisjonile esitanud.
As Hoechst did not state that it was prepared, at the time of the requested meeting, to cooperate fully with the Commission and to give information of a different nature from that which it had already supplied, it would have made no sense, either for the Commission or for Hoechst, to arrange a new meeting.
Kuna Hoechst ei teatanud, et ta on taotletud kohtumise ajal valmis komisjoniga täielikult koostööd tegema ja andma teist laadi teavet kui see, mille ta oli juba edastanud, ei olnud komisjoni ega Hoechsti seisukohast mingit mõtet uut kohtumist korraldada.
As regards the fact that the Commission actively invited Chisso to meetings and arranged such meetings, the Commission states that by its telephone call it was merely reacting to an initiative by Chisso.
Mis puudutab asjaolu, et komisjon kutsus Chissot aktiivselt koosolekutele ja korraldas need koosolekud, siis täpsustab komisjon, et oma telefonikõnega ta üksnes reageeris Chisso algatusele.
It was agreed at the meeting of 29 September 1998 that the lawyers would take the initiative for a new meeting with the Commission within two weeks.
29. septembri 1998. aasta koosolekul oli kokku lepitud, et advokaadid kutsuvad kahe nädala jooksul kokku uue koosoleku komisjoniga.
As they did not do so within the agreed period, the Commission resumed contact in order to ascertain whether the lawyers still desired a meeting.
Kuna advokaadid ei andnud endast kokkulepitud aja jooksul märku, võttis komisjon nendega uuesti ühendust, et kontrollida, kas nad soovivad temaga veel kohtuda.
Furthermore, the proper functioning of the Commission in the field of competition depends, in particular, on the effectiveness of the Leniency Notice and therefore on the confidence which cooperating undertakings are able to have in the confidentiality of the contacts which they make in that regard.
Komisjon lisab, et asjaomase institutsiooni tõrgeteta toimimine konkurentsi valdkonnas sõltub muu hulgas koostööteatise tõhususest ning seega koostööd tegevate ettevõtjate usust sellesse, et koostöö raames toimuv suhtlemine on konfidentsiaalne.
It is therefore necessary to reject Hoechst’s assertion that its interest in establishing the existence of any procedural defects prevails over the proper functioning of the institution.
Seetõttu tuleb jätta tähelepanuta Hoechsti väide, mille kohaselt tema huvi tuvastada menetlusnormide võimalik rikkumine on olulisem institutsiooni tõrgeteta toimimisest.
In that context, Solvay v Commission, paragraph 79 above, does not assist Hoechst to overcome the absence
Selles kontekstis ei ole Hoechstil mingit kasu eespool punktis 79 viidatud kohtuotsusest Solvay vs. komisjon erandlike asjaolude puudumise kõrvaldamiseks käesoleval juhul.
Furthermore, the facts of that case were very different from those of the present case, which do not involve difficult and complex economic assessments.
Lisaks olid asjaolud, mida kõnealuses kohtuotsuses käsitleti, väga erinevad käesoleva juhtumi asjaoludest, mis ei puuduta raskeid ja keerulisi majanduslikke hinnanguid.
Last, the Commission, referring to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 340), submits that where the documents that might have contained exculpatory evidence were not communicated to a party, a breach of the rights of the defence can be found only if it is established that the administrative procedure might have led to a different outcome if that party had had access to the documents in question during that procedure.
Lõpuks rõhutab komisjon eespool punktis 70 viidatud kohtuotsusele Atlantic Container Line jt vs. komisjon (punkt 340) osutades, et kui dokumente, mis oleksid võinud sisaldada õigustavaid andmeid, ei ole poolele edastatud, saab kaitseõiguste rikkumisega tegu olla vaid juhul, kui tuvastatakse, et haldusmenetlusel oleks võinud olla teistsugune tulemus, kui poolel oleks olnud menetluse käigus võimalus tutvuda kõnealuste dokumentidega.
That is precluded in this case, however, as regards the fact that Chisso was the first undertaking to cooperate by its contribution of 13 November 1998.
See on siiski käesolevas asjas välistatud selle asjaolu osas, et Chisso oli 13. novembril 1998 antud panusega esimene ettevõtja, kes tegi koostööd.
In its response of 5 September 2006 to a written question put by the Court, the Commission made the following comments on the supplementary observations communicated by Hoechst on 16 June 2006 (see paragraphs 34 and 90 to 101 above).
5. septembri 2006. aasta vastuses Esimese Astme Kohtu kirjalikule küsimusele kommenteeris komisjon Hoechsti 16. juuni 2006. aasta täiendavaid märkusi (vt eespool punktid 34 ja 90–101) järgmiselt.
As regards, first, Chisso’s letter of 11 January 1999, the Commission states that that document was already accessible during the administrative procedure and therefore cannot in any event be characterised as evidence to which the Commission did not provide access.
Mis puudutab esiteks Chisso 11. jaanuari 1999. aasta kirja, siis märgib komisjon, et selle dokumendiga oli võimalik tutvuda juba haldusmenetluse käigus, mistõttu ei saa seda kuidagi pidada tõendiks, millele komisjon ei võimaldanud juurdepääsu.
In any event, the Commission states that Section E, paragraph 1, of the 1996 Leniency Notice requires that undertakings ‘contact’ the Commission’s Directorate-General for Competition.
Komisjon täpsustab igal juhul, et 1996. aasta koostööteatise E osa lõige 1 kohustab ettevõtjaid „võtma ühendust” konkurentsi peadirektoraadiga.
Although in the German version of that provision the word ‘applicant’ (Antragsteller) is used in that context, there is no need to submit a formal application.
Kuigi selle sätte saksakeelses versioonis on kasutatud terminit „taotluse esitaja” (Antragsteller), ei ole vaja formaalset taotlust esitada.
Nor, moreover, did Hoechst formulate an ‘application’ in its letter of 27 October 1998.
Hoechst ise ei esitanud ka oma 27. oktoobri 1998. aasta kirjas „taotlust”.
As to which undertaking was the first to cooperate within the meaning of Section B of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that it is not the date of
Mis puudutab küsimust, milline ettevõtja tegi esimesena koostööd 1996. aasta koostööteatise B osa tähenduses, siis leiab komisjon, et „taotluse” kuupäev ei ole määrav.
Furthermore, the wording used in the letter of 11 January 1999 shows that Chisso clearly presumed that in had already begun to cooperate.
Lisaks nähtub 11. jaanuari 1999. aasta kirjas kasutatud sõnastusest, et Chisso eeldas ilmselgelt, et tema koostöö oli juba alanud.
As regards, second, Chisso’s letter of 26 March 1999, the Commission emphasises that that document concerns only questions relating to the time-limits which had been imposed on Chisso, and not on Hoechst, to produce further documents, at a time when Chisso had already satisfied the conditions for the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice by virtue of its contribution of 13 November 1998.
Mis puudutab teiseks Chisso 26. märtsi 1999. aasta kirja, siis rõhutab komisjon, et see dokument käsitleb üksnes Chissole – mitte Hoechstile – muude dokumentide esitamiseks määratud tähtaegadega seotud küsimusi ajal, mil Chisso oli juba täitnud 1996. aasta koostööteatise B osa punkti b kohaldamise tingimused tänu panusele, mille ta andis 13. novembril 1998.
Hoechst is therefore wrong to claim that that letter is an exculpatory document.
Hoechst teeb seega vea, kui ta väidab, et kõnealune dokument on teda õigustav.
It cannot be an exculpatory document, since it does not relate to any of the reasons why Hoechst is unable to benefit from Section B of the 1996 Leniency Notice, which are set out at recitals 455 to 464 to the Decision, and to which the Commission refers.
See ei saa nii olla, kuna dokument ei käsitle ühtegi põhjust, mille tõttu Hoechsti suhtes ei saa kohaldada 1996. aasta koostööteatise B osa ning mis on märgitud otsuse põhjendustes 455–464 ja mida komisjon meelde tuletab.
The fact that Chisso is considered to be the first undertaking to have cooperated is based not on the observations which it submitted on 20 April 1999 but on the documents produced on 13 November 1998.
Fakt, et Chissot käsitatakse esimese ettevõtjana, kes tegi koostööd, ei põhine mitte Chisso 20. aprilli 1999. aasta märkustel, vaid 13. novembril 1998 esitatud dokumentidel.
The extensions of the time-limits therefore did not have the effect of retroactively recognising that Chisso was the first to cooperate.
Tähtaja pikendamised ei põhjustanud järelikult seda, et Chisso oleks tagasiulatuvalt loetud esimesena koostööd teinud ettevõtjaks.
If it is Hoechst’s intention to assert that it follows from that document that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that its argument cannot be upheld, since a person cannot rely on an unlawful act committed in favour of a third party (judgment of 15 June 2005 in Joined Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03 Tokai Carbon and Others v Commission, not published in ECR, paragraph 373).
Kui Hoechst kavatseb väita, et kõnealusest dokumendist nähtub, et ka Chisso ei täitnud 1996. aasta koostööteatise B osa punkti d kohaldamise tingimusi, siis leiab komisjon, et tema argumendiga ei saa nõustuda, kuna keegi ei saa enda huvides tugineda teise isiku kasuks toimepandud õigusvastasele teole (Esimese Astme Kohtu 15. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-71/03, T-74/03, T-87/03 ja T-91/03: Tokai Carbon jt vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 373).
What is more, even if Chisso should actually lose the benefit of Section B of the 1996 Leniency Notice, that would have no impact on Hoechst.
Veelgi enam, isegi kui Chisso peaks tõepoolest kaotama õiguse tugineda 1996. aasta koostööteatise B osale, ei mõjutaks see mingil viisil Hoechsti.
The Commission adds that the evidence necessary for the purposes of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice is decisive evidence of the existence of the cartel.
Komisjon lisab, et 1996. aasta koostööteatise B osa punkti b kohaldamiseks on vaja tõendeid, mis on kartelli olemasolu tõendamiseks määravad.
Contrary to Hoechst’s opinion, evidence which merely put the Commission in a position to carry out an investigation is not sufficient.
Vastupidi Hoechsti arvamusele ei piisa tõenditest, mis võimaldavad komisjonil üksnes kontrolli läbi viia.
It is true that information provided orally is not excluded a priori.
On õige, et suuliselt esitatud teave ei ole a priori välistatud.
However, such evidence is not relevant in itself in the context of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice and becomes relevant only from the time when it is recorded on the appropriate medium (Case T-15/02 BASF v Commission [2006] ECR II-497, paragraph 505).
Selline teave ei ole siiski iseenesest asjakohane 1996. aasta koostööteatise B osa punkti b kohaldamisel, muutudes asjakohaseks alles hetkest, mil see salvestatakse sobivale andmekandjale (Esimese Astme Kohtu 15. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas T-15/02: BASF vs. komisjon, EKL 2006, lk II-497, punkt 505).
The applicant ought to have expressly requested that the Commission draw up a minute to that effect (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 502), in any event so long as the Commission did not propose to do so in the context of its administrative practice.
Vastava protokolli koostamist oleks tulnud komisjonilt sõnaselgelt taotleda (eespool punktis 120 viidatud kohtuotsus BASF vs. komisjon, punkt 502) igal juhul vähemalt seni, kuni komisjon oma halduspraktikas seda ise ei paku.
Furthermore, the minute could help to prove the existence of the cartel only if the Commission were able to establish the authenticity of the statement.
Pealegi saaks protokolli kasutada kartelli olemasolu tõendamiseks üksnes juhul, kui komisjonil oleks võimalik ütluse autentsust tõendada.
As regards, third, the irregularities which are alleged to have vitiated the administrative procedure, Hoechst infers from the letter of 26 March 1999 that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice.
Mis puudutab kolmandaks eeskirjade eiramist haldusmenetluses, siis järeldab Hoechst 26. märtsi 1999. aasta kirjast, et ka Chisso ei täitnud 1996. aasta koostööteatise B osa punkti d kohaldamise tingimusi.
That argument must be rejected, on the ground that no one can rely to his advantage on an unlawful act committed in favour of a third party.
See argument tuleb tagasi lükata põhjusel, et keegi ei saa enda huvides tugineda teise isiku kasuks toimepandud õigusvastasele teole.
Furthermore, the question as to whether the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice are satisfied must, in the Commission’s submission, be determined on a case-by-case basis.
Pealegi tuleb komisjoni sõnul küsimust, kas 1996. aasta koostööteatise B osa punkti d kohaldamise tingimused on täidetud, lahendada juhtumipõhiselt.
One of the significant elements in that context is whether the conduct of the undertakings concerned gave rise to an appreciable delay in the procedure.
Üks olulisi tegureid selles kontekstis on see, kas asjaomase ettevõtja tegevus tõi menetluses kaasa märkimisväärse viivituse.
If the procedure is considered as a whole, it is clear that that was not so in the present case.
Kui vaadelda menetlust tervikuna, on ilmne, et sellise olukorraga ei olnud käesoleval juhul tegemist.
The Commission also emphasises that Hoechst
Komisjon rõhutab ka, et Hoechst esitas teise osa
Last, the Commission disputes certain factual assertions in Hoechst’s observations.
Lõpuks vaidleb komisjon vastu mõnele Hoechsti märkustes sisalduvale faktiväitele.
The request for the new investigations
Uute uurimiste läbiviimise taotlus
The Commission asserts that an investigation was indeed carried out, but that it produced no results favourable to Hoechst.
Komisjon väidab, et uurimine viidi läbi, kuid sellel ei olnud Hoechsti jaoks soodsaid tulemusi.
The official responsible for the case at the time was questioned and confirmed that Chisso had received no warning concerning the possibility that it might be overtaken in relation to cooperation.
Toona juhtumiga tegelenud ametnik kuulati üle ning ta kinnitas, et Chisso ei saanud hoiatust, mis puudutas võimalust, et mõni teine ettevõtja võib temast koostöö osas ette jõuda.
Chisso was not put on notice in that regard.
Chissot ei hoiatatud selle eest.
The Commission refers on that point to recital 458, in fine, to the Decision.
Komisjon viitab siinkohal otsuse põhjenduse 458 lõpule.
The Court notes, by way of preliminary observation, that Hoechst claims on a number of occasions in the context of the first plea that there has been a breach of the principles of sound administration and equal treatment, in support of its assertion that there has been a breach of the right of access to the file.
Kõigepealt on kohane märkida, et Hoechst viitab esimese väite raames korduvalt hea halduse tava ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisele, selleks et toetada oma väidet, et on rikutud õigust toimikuga tutvuda.
Those arguments, moreover, are again developed in the context of the eighth and ninth pleas, whereby the applicant seeks a reduction in the fine.
Need argumendid on uuesti esitatud kaheksanda ja üheksanda väite raames, millega taotletakse trahvi vähendamist.
In those circumstances, the Court considers it appropriate to examine those arguments first, before analysing, more specifically, the breach of the right of access to the file alleged by Hoechst.
Neil asjaoludel leiab Esimese Astme Kohus, et kõigepealt tuleb kaaluda neid argumente, enne kui analüüsida konkreetsemalt toimikuga tutvumise õiguse rikkumist, mis Hoechst väidab olevat toimunud.
It must be borne in mind that during an administrative procedure before the Commission, the Commission is required to observe the procedural guarantees provided for by Community law (Case T-348/94 Enso Española v Commission [1998] ECR II-1875, paragraph 56).
On kohane meelde tuletada, et komisjoni haldusmenetluses on komisjon kohustatud järgima ühenduse õiguses ette nähtud menetluslikke tagatisi (Esimese Astme Kohtu 14. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas T-348/94: Enso Española vs. komisjon, EKL 1998, lk II-1875, punkt 56).
Among the guarantees conferred by the Community judicial order in administrative procedures is, in particular, the principle of sound administration, which entails the obligation for the competent institution to examine carefully and impartially all the relevant elements of the case (Case T-44/90 La Cinq v Commission [1992] ECR II-1, paragraph 86, and ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above, paragraph 99).
Ühenduse õiguskorra kohaselt haldusmenetluses antud tagatiste hulka kuulub ka hea halduse tava, millega on seotud pädeva institutsiooni kohustus hinnata hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi olulisi asjaolusid (Esimese Astme Kohtu 24. jaanuari 1992. aasta otsus kohtuasjas T-44/90: La Cinq vs. komisjon, EKL 1992, lk II-1, punkt 86, ja eespool punktis 75 viidatud kohtuotsus ABB Asea Brown Boveri vs. komisjon, punkt 99).
As regards the principle of equal treatment, the Commission cannot, when assessing the cooperation provided by undertakings, ignore that general principle of Community law, which, according to consistent case-law, is breached when comparable situations are treated differently or when different situations are treated in the same way, unless such treatment is objectively justified (Joined Cases T-45/98 and T-47/98 Krupp Thyssen Stainless and Acciai speciali Terni v Commission [2001] ECR II-3757, paragraph 237, and Case T-38/02 Groupe Danone v Commission [2005] ECR II-4407, paragraph 453).
Mis puudutab võrdse kohtlemise põhimõtet, siis ei saa komisjon ettevõtjate tehtud koostöö hindamisel eirata seda ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluvat põhimõtet, mida vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale rikutakse siis, kui sarnaseid olukordi käsitletakse erinevalt või erinevaid olukordi käsitletakse ühetaoliselt, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud (Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2001 otsus liidetud kohtuasjades T-45/98 ja T-47/98: Krupp Thyssen Stainless ja Acciai speciali Terni vs. komisjon, EKL 2001, lk II-3757, punkt 237, ja 25. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas T-38/02: Groupe Danone vs. komisjon, EKL 2005, lk II-4407, punkt 453).
In the present case, first, so far as it concerns Hoechst’s assertion that the Commission granted Chisso, in autumn 1998, what it at the same time refused the applicant, namely recognition of its oral contributions as acts of cooperation, and for the reasons set out at paragraphs 572 to 578 below, the Court considers, on the one hand, that in the Decision the Commission finally accepts Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation and, on the other, in any event, that the fact that it was the Commission’s intention not to take certain oral contributions into consideration was the consequence of uncertainty as to the actual cooperation provided by Hoechst at the beginning of the procedure.
Mis puudutab käesolevas asjas esiteks Hoechsti väidet, et komisjon käsitles 1998. aasta sügisel Chisso puhul tunnistajate suulisi ütlusi koostööna, mida ta samal ajal keeldus tegemast Hoechsti puhul, siis tuleb allpool punktides 572–578 nimetatud põhjustel leida, et ühelt poolt võttis komisjon otsuses lõpuks Hoechsti suulisi ütlusi arvesse koostööna ning teiselt poolt tulenes asjaolu, et komisjon kavatses jätta teatavad suulised ütlused arvesse võtmata, igal juhul sellest, et menetluse alguses ei olnud kindel, kas Hoechst teeb tegelikult koostööd.
Hoechst’s arguments in that regard must therefore be rejected.
Järelikult tuleb Hoechsti sellekohased argumendid tagasi lükata.
Second, as regards the Commission’s internal note of 9 November 1998, relating in particular to the meeting of 29 October 1998, which states that ‘[t]he lawyers … have at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Directorate-General for Competition]’, the Court considers that the telephone conversations initiated by the Commission’s services were a consequence of the fact that those services had already met Chisso’s lawyers on 29 September 1998, without there being any need to determine whether or not Chisso’s identity had been officially revealed.
Mis puudutab teiseks komisjoni 9. novembri 1998. aasta asutusesisest memorandumi, mis käsitleb 29. oktoobri 1998. aasta koosolekut ja milles on täpsustatud, et „[p]ärast konkurentsi peadirektoraadi telefonikõnesid olid […] advokaadid vähemalt nõus kokkulepitud koosolekuid pidama”, siis on alust leida, et komisjoni talituste algatusel toimunud telefonivestlused tulenesid asjaolust, et talitused olid juba 29. septembril 1998 kohtunud Chisso advokaatidega, ilma et oleks vaja kindlaks teha, kas Chisso nimi oli ametlikult avaldatud.
As the Commission observes in its internal note of 1 October 1998, it had been agreed that the lawyers would contact the Commission services within two weeks.
Nagu komisjon märkis 1. oktoobri 1998. aasta asutusesiseses memorandumis, oli kokku lepitud, et advokaadid võtavad viieteistkümne päeva jooksul komisjoni talitustega uuesti ühendust.
The fact that, in that context, the Commission services resumed contact is not of such a kind as to cast doubt on the lawfulness of the proceedings in that regard.
Asjaolu, et komisjoni talitused selles kontekstis nendega ühendust võtsid, ei saa seada kahtluse alla menetluse õiguspärasust.