natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, by setting up a scheme which provides for the possibility of trading NOx emission allowances on the market, the Kingdom of the Netherlands has conferred on them the character of intangible assets which the undertakings concerned are free to sell, even if they are linked to a maximum ceiling applicable to the undertaking concerned.
Peale selle on Madalmaade Kuningriik NOxsaastekvootidega turul kauplemist võimaldava süsteemi kehtestamisega muutnud need immateriaalseks põhivaraks, mida asjassepuutuvad ettevõtjad võivad vabalt müüa, isegi kui nad on seotud ettevõtjale kohaldatava ülemmääraga.
Those assets are put at the disposal of the undertakings concerned free of charge, whereas they could have been sold or put up for auction.
Vara antakse asjassepuutuvate ettevõtjate käsutusse tasuta, kuigi selle oleks saanud oksjonil maha müüa.
The Kingdom of the Netherlands has thus forgone State resources.
Seega on Madalmaade Kuningriik riigi teatud ressurssidest loobunud.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands is wrong in its assertion that the measure in question is similar to the Belgian system.
Siinkohal ei vasta tõele Madalmaade Kuningriigi väide, et asjaomane meede on Belgia süsteemiga sarnane.
In its decision of 25 July 2001 relating to aid N 550/2000 — Belgium —‘Green Electricity’ Certificates (OJ 2001 C 330, p. 3), the Commission took the view that the green certificates provided only official proof of the production of the green electricity and that the State had therefore not agreed to forgo resources in providing them free of charge to the producers.
Komisjoni 25. juuli 2001. aasta otsuses riigiabi N 550/2000 kohta – Belgia – „Rohelise Energia” sertifikaat (EÜT 2001, C 330, lk 3) oli komisjon seisukohal, et roheline sertifikaat on üksnes ametlik dokument, mis tõendab rohelise energia tootmist, ning et riik ei nõustunud ressurssidest loobuma, andes neid tootjatele tasuta.
The Kingdom of the Netherlands is also wrong in claiming that the measure in question is similar to that referred to in PreussenElektra, cited in paragraph 53 above.
Samuti on ekslik Madalmaade Kuningriigi väide, et asjaomane meede sarnaneb eespool punktis 53 viidatud kohtuotsuses PreussenElektra käsitletud meetmega.
That scheme imposed an obligation to purchase among the operators themselves.
Nimetatud skeemiga oli ette nähtud ostmise kohustus ettevõtjate vahel.
It was not however based on emission or pollution allowances.
Pealegi ei olnud selle skeemi aluseks heitme- ja saasteload.
Consequently, the measure in question constitutes, in accordance with the caselaw cited in paragraphs 63 to 66 above, an advantage granted to the undertakings concerned through State resources.
Järelikult on asjaomane meede eespool punktides 63-66 viidatud kohtupraktika kohaselt eelis, mida antakse asjassepuutuvatele ettevõtjatele riigi ressurssidest.
Lack of selectivity
Valikulisuse puudumine
The Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the condition of selectivity is not fulfilled in the present case.
Madalmaade Kuningriik, keda toetab Saksamaa Liitvabariik, väidab, et valikulisuse tingimus ei ole käesoleval juhul täidetud.
The measure in question is binding on approximately 250 large industrial undertakings which do not belong to any particular sector of production.
Asjaomane meede on siduv ligi 250 suurele tööstusettevõtjale, kes ei kuulu ühtegi konkreetsesse tootmisharusse.
Since all large facilities must comply with the same standard, that group of undertakings is not favoured.
Kuna kõik suured käitised peavad järgima samu norme, ei ole neid eelistatud.
According to the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, it follows from the Court’s judgment in Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke [2001] ECR I-8365, paragraph 41, that a comparison must be made with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question. 81
Madalmaade Kuningriik, keda toetab Saksamaa Liitvabariik, leiab, et vastavalt Euroopa Kohtu 8. novembri 2001. aasta otsusele kohtuasjas C-143/99: Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke (EKL 2001, lk I-8365, punkt 41) tuleb võrrelda teiste ettevõtjatega, kes on asjaomase meetmega taotletava eesmärgi osas võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras. 81
The Kingdom of the Netherlands points out that the Commission does not state in comparison to which undertakings the large industrial facilities mentioned are favoured.
Madalmaade Kuningriik rõhutab, et komisjon ei ole näidanud, milliste ettevõtjate suhtes on suuri tööstuskäitisi eelistatud.
In the opinion of the Federal Republic of Germany, those large facilities are not in a situation comparable to that of other undertakings, given that those other undertakings are not bound to comply with the respective emission ceilings.
Saksamaa Liitvabariigi hinnangul ei ole viimati nimetatud teiste ettevõtjatega võrreldavas olukorras, kuna need ettevõtjad ei pea vastavaid heitkoguste ülemmäärasid järgima.
The Commission asserts, for its part, that all undertakings whose company seat is situated in the Netherlands are subject to emission ceilings, whereas the measure in question concerns a very restricted group of Netherlands undertakings with an installed total thermal capacity of more than 20 MWth.
Komisjon väidab omalt poolt, et kõikidele Madalmaades asuvatele ettevõtjatele kohaldatakse heitkoguste ülemmäärasid, samas kui asjaomane meede puudutab vaid väga kitsast ettevõtjate ringi Madalmaades, kelle soojusvõimsus on üle 20 megavati.
Only those undertakings obtain emission allowances free of charge from the Netherlands authorities.
Ainuüksi need ettevõtjad saavad Madalmaade ametiasutustelt saastekvoote tasuta.
Although those undertakings do not all manufacture the same product, the condition of selectivity required by Article 87(1) EC is fulfilled.
Ehkki kõnealused ettevõtjad ei tooda kõik sama kaupa, on EÜ artikli 87 lõikes 1 nõutud valikulisuse tingimus täidetud.
Relying on Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, the Commission contends that the fact that the recipient undertakings belong to different sectors does not imply that the measure in question is a general measure of economic policy. Findings of the Court
Komisjon väidab eespool punktis 80 viidatud kohtuotsusele Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke tuginedes, et abisaajate ettevõtjate kuulumine erinevatesse tootmisharudesse ei tähenda, et asjaomane meede on majanduspoliitiline üldmeede. Esimese Astme Kohtu hinnang
As is apparent from the terms of Article 87(1) EC, an economic benefit granted by a Member State constitutes State aid only if, by displaying a degree of selectivity, it is such as to favour certain undertakings or the production of certain goods (AdriaWien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 34). 85
EÜ artikli 87 lõikest 1 tulenevalt on liikmesriigi antud majanduslik eelis riigiabi vaid siis, kui see on teatud määral valikuline – sellega soodustatakse teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist (eespool punktis 80 viidatud kohtuotsus Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 34). 85
A State measure which benefits all undertakings in national territory, without distinction, cannot therefore constitute State aid (AdriaWien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 35). 86
Järelikult riiklik meede, mis toob kasu kõigile riigi territooriumil asuvatele ettevõtjatele vahet tegemata, ei ole seega riigiabi (eespool punktis 80 viidatud kohtuotsus Adria Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 35). 86
For the application of Article 87 EC, it is irrelevant that the situation of the presumed beneficiary of the measure is better or worse in comparison with the situation under the law as it previously stood, or has not altered over time.
EÜ artikli 87 kohaldamisel ei ole vahet, kas võrreldes varasema õigusliku olukorraga on eeldatava abisaaja olukord paranenud, halvenenud või jäänud hoopis samaks.
The only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ within the meaning of Article 87(1) EC in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question (see Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 41, and the caselaw cited). II - 619
Välja tuleb selgitada üksnes see, kas konkreetses õiguslikus raamistikus soodustab asjaomane meede „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist” EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses teiste ettevõtjatega võrreldes, kes on asjaomase meetmega taotletava eesmärgi osas võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras (eespool punktis 80 viidatud kohtuotsus Adria Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 41 ja viidatud kohtupraktika). II - 619
According to the first subparagraph of paragraph 1.5 of the contested decision, the measure in question applies to all industrial facilities with an installed total thermal capacity of more than 20 MWth.
Vaidlustatud otsuse punkti 1.5 esimese lõigu kohaselt kohaldatakse asjaomast meedet kõikidele tööstuskäitistele, mille soojusvõimsus on üle 20 megavati.
In paragraph 3.3 of the contested decision, it is stated in addition that the measure in question is aimed at a wide variety of large industrial undertakings and thus has a multisectoral approach.
Vaidlustatud otsuse punktis 3.3 on lisaks märgitud, et asjaomane meede on mõeldud suurte tööstusettevõtjate väga laiale ringile ning hõlmab seega mitut majandusharu.
Accordingly, it must first be pointed out that all large industrial facilities are subject to the NOx emission ceiling laid down by the measure in question and can benefit from the advantage offered by the tradability of emission allowances for which it provides.
Seega tuleb esiteks märkida, et kõikidele suurtele tööstuskäitistele kohaldatakse asja- omase meetmega kehtestatud NOx heitkoguse ülemmäära ning nad saavad kasutada asjaomase meetme raames saastekvootide kaubeldavusest tulenevat eelist.
The criterion for application of the measure in question is therefore an objective one, without any geographic or sectoral connotation.
Niisiis on asjaomase meetme kohaldamise kriteerium objektiivne, ilma geograafilisi või sektoriaalseid asjaolusid arvestamata.
To the extent that the measure in question is aimed at the undertakings which are the biggest polluters, that objective criterion is furthermore in conformity with the goal of the measure, that is the protection of the environment, and with the internal logic of the system.
Kuivõrd asjaomane meede on suunatud kõige rohkem saastavatele ettevõtjatele, vastab see objektiivne kriteerium ka taotletavale eesmärgile, milleks on keskkonnakaitse, ning süsteemi sisemisele loogikale.
Second, as stated in the contested decision, only those undertakings covered by the scheme must comply, on pain of fine, with an emission standard or strict ‘Performance Standard Rate’ (PSR) which will be gradually reduced up to the year 2010.
Teiseks, vaidlustatud otsusest tulenevalt peavad üksnes skeemi kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtjad trahvi ähvardusel järgima heitnorme või ranget tulemuslikkuse standardtaset (Performance Standard Rate (PSR)), mida vähendatakse järk-järgult kuni 2010. aastani.
Therefore, both with regard to the objective pursued and the specific obligations imposed on large industrial facilities by the measure in question, it must be held that the legal and factual situation of the undertakings subject to that NOx emission ceiling cannot be regarded as comparable to that of undertakings to which that ceiling does not apply.
Seega tuleb nii taotletava eesmärgi kui ka asjaomase meetmega suurtele tööstuskäitistele pandud konkreetsete kohustuste osas märkida, et ettevõtjate, kellele kohal- datakse NOxheitkoguste ülemmäära, faktiline ja õiguslik olukord ei ole võrreldav nende ettevõtjate olukorraga, kellele ülemmäära ei kohaldata.
On that point, it is true that the Commission has cited the existence in the Netherlands of laws concerning, on the one hand, environmental management, and on the other hand, atmospheric pollution which do not provide for emission trading schemes, suggesting that all undertakings were subject to identical obligations
Selles osas on komisjon tõepoolest tuginenud Madalmaade seadustele, mis käsitlevad ühest küljest keskkonnakaitset ja teisest küljest õhusaastet ning mis ei sätesta saastekvootidega kauplemise süsteemi, tehes siit järelduse, et kõikidele ettevõtjatele heitkoguste vähendamisega seoses samu kohustusi. Seesugune kohaldatakse NOx
However, that contention contradicts the description of the measure in question given in paragraph 1 of the contested decision.
KOMISJON väide ei vasta aga vaidlustatud otsuse punktis 1 antud asjaomase meetme kirjeldusele.
According to that description, the calculation of the emission standard provided for by the measure in question and the fines which are imposed when it is exceeded concern only the facilities covered by the scheme (see paragraphs 10 to 16 above).
Sellest nähtub, et asjaomase meetmega ette nähtud heitnormi arvutamine ja selle normi ületamise eest määratavad trahvid puudutavad ainult kõnealuse skeemiga silmas peetud ettevõtjaid (vt eespool punktid 10–16).
Furthermore, the Commission has failed to put forward any clear evidence establishing that undertakings subject to the laws cited were subject to obligations of the same kind as those of the undertakings concerned by the measure in question, or that a fine would be imposed on the first-mentioned undertakings for failure to comply with those obligations.
Peale selle ei ole komisjon esile toonud ühtegi konkreetset asjaolu, mis tõendaks, et tema viidatud seaduste kohaldamisalasse kuuluvatele ettevõtjatele laienevad samasugused kohustused nagu asjaomase meetmega hõlmatud ettevõtjatele või et kohustuste täitmata jätmise korral määratakse esimesena nimetatud ettevõtjatele trahv.
Similarly, there is no evidence to suggest that undertakings consuming less than 20 MWth are in a position comparable to that of the undertakings covered by the measure in question.
Samuti ei saa millestki järeldada, et alla 20 megavati tarbivad ettevõtjad on asjaomase meetmega silmas peetud ettevõtjatega võrreldavas olukorras.
The Commission has failed, in particular, to put forward evidence establishing that they are subject to the PSR.
Komisjon ei ole iseäranis toonud esile asjaolusid, mis tõendaks, et neile kohaldatakse PSR-i.
The Commission has therefore not established the existence of a general scheme which would apply to undertakings in a legal and factual situation comparable to that of the facilities which are subject to the measure in question but which did not offer the advantage of the tradability of the NOx emission allowances.
Järelikult ei ole komisjon tõendanud üldise skeemi olemasolu, mida kohaldataks ettevõtjatele, kes on asjaomase meetme kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtjatega võrrel- davas faktilises ja õiguslikus olukorras, kuid millega ei antud NOxsaastekvootide kaubeldavuse näol eelist.
The measure in question therefore does not derogate from any general scheme.
Asjaomane meede ei kaldu seega ühestki üldisest skeemist kõrvale.
The fact that the number of undertakings concerned can be restricted to around 250 is likewise not sufficient in itself to establish the selectivity of the measure.
Asjaolu, et asjassepuutuvate ettevõtjate arvu saab piirata 250 ettevõtjaga, ei ole iseenesest samuti meetme valikulisuse tõendamiseks piisav.
That group of undertakings, even if it is regarded as restricted, actually represents all of
Isegi kui seda ettevõtjate rühma piiratuks pidada, kuuluvad siia tegelikult kõik ettevõtjad, kelle konk-
The measure in question, taken as a whole, does not therefore favour certain undertakings or the production of certain goods in the sense of Article 87(1) EC.
Asjaomane meede tervikuna ei soodusta seega teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.
In any case, even if the view were to be taken that the measure in question differentiates between undertakings and is, therefore, in principle selective, it would have to be held in the present case that that differentiation arose from the nature or overall structure of the scheme of which it is part (see, to that effect, Case C-88/03 Portugal v Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 52, and the caselaw cited).
Isegi kui oletada, et asjaomase meetmega kehtestatakse ettevõtjate erinev kohtlemine ja et meede on seega a priori valikuline, tuleb käesoleval juhul märkida, et selline erinev kohtlemine tuleneb selle süsteemi olemusest ja ülesehitusest, mille alla ta kuulub (vt selle kohta Euroopa Kohtu 6. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-88/03: Portugal vs. komisjon, EKL 2006, lk I-7115, punkt 52 ja viidatud kohtupraktika).
According to the caselaw of the Court, a measure which, although constituting an advantage for its beneficiary, is justified by the nature or general scheme of the system of which it is part does not fulfil that condition of selectivity (see Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 42). 99
Euroopa Kohtu praktika järgi ei vasta valikulisuse tingimusele meede, mis selle adressaadile eelise andmisele vaatamata on õigustatud selle süsteemi olemuse ja üldise ülesehitusega, mille alla ta kuulub (vt eespool punktis 80 viidatud kohtuotsus Adria Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 42). 99
In the present case, the beneficiary undertakings are determined in accordance with the nature and general scheme of the system, on the basis of their significant emissions of NOx and of the specific reduction standard to which they are subject.
Käesolevas asjas on abisaajad ettevõtjad kindlaks määratud vastavalt süsteemi olemusele ja üldisele ülesehitusele nende märkimisväärsete NOxheitkoguste ja spetsiifilise vähendamise normi alusel, mida neile kohaldatakse.
Ecological considerations justify distinguishing undertakings which emit large quantities of NOx from other undertakings (see, to that effect, Adria-Wien Pipeline and
Keskkonnaalased kaalutlused õigustavad suures koguses NOxheitmeid õhku paiskavate ettevõtjate erinevat kohtlemist võrreldes teiste ettevõtjatega (vt selle kohta eespool punktis 80
Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraphs 49 and 52). The implementation of those principles must take into account Article 6 EC in conjunction with Article 87 EC. 100
KOMISJON viidatud kohtuotsus Adria Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punktid 49 ja 52). Nende põhimõtete rakendamisel tuleb arvestada EÜ artiklit 6 koosmõjus EÜ artikliga 87. 100
Having regard to the foregoing, the measure in question cannot therefore be classified as State aid.
Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes ei saa asjaomast meedet riigiabina kvalifitseerida.
In those circumstances, without it being necessary for the Court to rule on the second plea put forward by the Kingdom of the Netherlands, the contested decision must be annulled in so far as it finds that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Neil asjaoludel, ilma et oleks vaja võtta seisukohta Madalmaade Kuningriigi teise väite suhtes, tuleb vaidlustatud otsus tühistada osas, milles leitakse, et asjaomane meede hõlmab riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Under the first subparagraph of Article 87(2) of the Rules of Procedure of the Court, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 esimese lõigu alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, as applied for by the Kingdom of the Netherlands.
Kuna kohtuotsus on tehtud komisjoni kahjuks, siis tuleb kohtukulud vastavalt Madalmaade Kuningriigi nõuetele välja mõista komisjonilt.
Under the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, Member States which intervened in the proceedings are to bear their own costs.
Kodukorra artikli 87 lõike 4 esimese lõigu alusel kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud.
The Federal Republic of Germany must therefore bear its own costs.
Seega kannab Saksamaa Liitvabariik ise oma kohtukulud.
Annuls Commission Decision C(2003) 1761 final of 24 June 2003 relating to State aid N 35/2003 concerning the emission trading scheme for nitrogen oxides notified by the Kingdom of the Netherlands;
Tühistada komisjoni 24. juuni 2003. aasta otsus K(2003) 1761 (lõplik) riigiabi N 35/2003 kohta, mis käsitleb Madalmaade Kuningriigi poolt teatatud lämmastikoksiidide heitkogustega kauplemise süsteemi.
Orders the Commission to pay the costs;
Mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Orders the Federal Republic of Germany to bear its own costs.
Saksamaa Liitvabariik kannab ise oma kohtukulud.
Case T-348/04
Kohtuasi T-348/04
(State aid — Export aid in the book sector — Failure to give prior notification — Article 87(3)(d) EC — Temporal scope of Community law — Method of calculating the amount of the aid)
Riigiabi – Ekspordiabi raamatusektoris – Eelnevalt teatamata jätmine – EÜ artikli 87 lõike 3 punkt d – Ühenduse õiguse ajaline kohaldamisala – Toetuse summa arvutamise meetod
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber), 15 April 2008 . . . .
Esimese Astme Kohtu otsus (kolmas koda), 15. aprill 2008 . . . . . . . . . .
State aid — Prohibition — Derogations — Commission under an obligation to determine whether aid is compatible in accordance with the substantive rules in force when the aid was paid
Riigiabi – Keeld – Erandid – Komisjoni kohustus hinnata abi kokkusobivust selle abi andmise ajal kehtinud materiaalõigusnormide alusel
(Art. 87(1) and (3)(d) EC)
(EÜ artikli 87 lõige 1 ja lõike 3 punkt d)
SUMMARY — CASE T-348/04
KOKKUVÕTE – KOHTUASI T-348/04
State aid — Prohibition — Derogations — Discretion of the Commission — Judicial review — Limits
Riigiabi – Keeld – Erandid – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid (EÜ artikli 87 lõige 3)
State aid — Prohibition — Derogations — Aid which may be considered compatible with the common market — Export aid in the book sector
Riigiabi – Keeld – Erandid – Riigiabi, mida võib pidada ühisturuga kokkusobivaks – Ekspordiabi raamatusektoris
(Art. 87(3)(d) EC)
(EÜ artikli 87 lõike 3 punkt d)
aid in question was paid, that aid was likely to distort competition.
mil kõnealust abi maksti, võis see abi kahjustada konkurentsi.
All new State aid which has not been notified and has already been disbursed is necessarily incompatible with the common market if it is capable of distorting competition by selectively favouring certain undertakings or the production of certain goods during the period in which it was paid and if it is not covered by any derogation from the general prohibition of State aid under Article 87(1) EC.
Igasugune uus riigiabi, millest ei ole teatatud ja mis on välja makstud, on igal juhul ühisturuga kokkusobimatu juhul, kui see võib kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud tooteid perioodil, mil seda maksti, ning kui see ei kuulu ühegi EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud riigiabi andmise üldkeelu suhtes ette nähtud erandi alla.
Once it has produced its effect, the aid in question becomes definitively compatible or incompatible with the common market.
Abi ühisturuga kokkusobiv või -sobi-matu laad on saavutanud lõplikkuse siis, kui abiga taotletav mõju on saavutatud.