natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The file shows that, by way of reply to that fax, the applicant, on 19 January 2001, provided only documents designed to prove the reputation of its earlier marks.
Toimikust tuleneb, et hageja esitas 19. jaanuaril 2001 sellele faksile vastuseks üksnes dokumendid, millega ta soovis tõendada oma varasemate kaubamärkide mainet.
It follows that, first, contrary to what the applicant asserts, it did not submit to the Opposition Division the evidence necessary to prove the existence of its Spanish trade marks Nos 2 163 613, 2 163 616 and 456 466.
Sellest tuleneb esiteks, et vastupidi hageja väidetele ei ole ta vastulausete osakonnale esitanud vajalikke tõendeid Hispaania kaubamärkide nr 2 163 613, nr 2 163 616 ja nr 456 466 olemasolu kohta.
Although, by letter of 21 March 2001, it specified, in the language of the opposition proceedings, the list of goods and services covered by those marks, by doing so it merely ensured its opposition complied with the other provisions of Regulation No 40/94 or Regulation No 2868/95 referred to by Rule 18(2) of Regulation No 2868/95, as applicable to the facts.
Kuigi vastab tõele, et ta täpsustas 21. märtsi 2000. aasta kirjas vastulausemenetluse keeles nende kaupade ja teenuste nimekirja, mida tema kaubamärgid hõlmavad, viis ta seda tehes oma vastulause kooskõlla kõigest määruse nr 40/94 teiste sätetega või määruse nr 2868/95 sätetega, mis tulenevad käesolevatele asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määruse nr 2868/95 eeskirja 18 lõikest 2.
In fact, as it has been shown in paragraphs 10 and 11 above, in that letter the applicant did not produce either the Spanish registration certificate for trade mark No 456 466 or any other official document, together with its translation into English if necessary, referring to all the substantive and procedural evidence relating to that right and which would have enabled the Opposition Division to consider its existence established, even though the Opposition Division had expressly stated that that evidence and any translations of it had to be provided in order to prove the existence of the earlier marks at issue (see paragraphs 12 and 13 above).
Nagu märgitud eespool punktides 10 ja 11, ei esitanud hageja selles kirjas Hispaania kaubamärgi nr 456 466 registreerimistunnistust ega muud ametlikku dokumenti vajadusel koos tõlkega inglise keelde, milles oleks nimetatud kõik seda kaubamärki puudutavad sisulised ja formaalsed asjaolud, ning mille tulemusel oleks vastulausete osakond saanud lugeda selle kaubamärgi olemasolu tõendatuks, olgugi et vastulausete osakond oli sõnaselgelt märkinud, et asjaomaste varasemate kaubamärkide olemasolu tõendamiseks peavad olema esitatud nimetatud tõendid ja nende võimalik tõlge (vt eespool punktid 12 ja 13).
Likewise, the applicant did not produce any official document, together with its translation into English if necessary, providing evidence of, inter alia, the goods and services for which trade marks Nos 2 162 613 and 2 163 616 had been registered or provide any document to prove that the relevant earlier marks were well known.
Samuti ei ole hageja esitanud ametlikku dokumenti, vajadusel koos tõlkega inglise keelde, mis tõendaks eelkõige seda, milliste kaupade ja teenuste jaoks on kaubamärgid nr 2 163 613 ja nr 2 163 616 registreeritud, ning hageja ei ole esitanud ka dokumenti, mis tõendaks asjaomaste varasemate kaubamärkide üldtuntust.
Moreover, the documents furnished by the applicant on 19 January 2001 could not remedy the deficiencies in the evidence of the existence of marks Nos 2 163 613, 2 163 616 and 456 466, since they were intended only to prove that the earlier marks had a reputation, and no other official document relating to trade marks Nos 2 163 613, 2 163 616 and 456 466 was produced before the Opposition Division.
Peale selle ei kõrvaldanud hageja 19. jaanuaril 2001 saadetud dokumendid puudusi, mis on seotud kaubamärkide nr 2 163 613, nr 2 163 616 ja nr 456 466 olemasolu tõendamisega, kuna nende dokumentidega sooviti tõendada üksnes varasemate kaubamärkide mainet ning kaubamärkide nr 2 163 613, nr 2 163 616 ja nr 456 466 kohta ei esitatud vastulausete osakonnale ühtki teist ametlikku dokumenti.
The specification in the language of the opposition proceedings of the goods and services covered by the earlier marks does not constitute, and cannot be treated as equivalent to, a translation of the evidence of the existence of the earlier marks at issue (see, to that effect, Chef, cited in paragraph 64 above, paragraph 64) and, in the absence of any translation into the language of the opposition proceedings of evidence of the existence of those earlier rights, the Opposition Division was justified in holding that the opposition was unfounded in so far as it relied on rights the existence of which had not been proved (see paragraph 67 above and, in support of this, Chef, cited in paragraph 64 above, paragraphs 44 and 57).
Varasemate kaubamärkidega hõlmatud kaupade ja teenuste täpsustus vastulausemenetluse keeles ei ole asjaomaste varasemate kaubamärkide olemasolu tõendite tõlge ja seda täpsustust ei saa ka käsitleda nimetatud tõlkena (vt selle kohta eespool punktis 64 viidatud kohtuotsus Chef, punkt 64) ning varasemate kaubamärkide olemasolu tõendite tõlke puudumisel vastulausemenetluse keelde võis vastulausete osakond õigustatult järeldada, et vastulause ei olnud põhjendatud, kuna see põhines kaubamärgiõigustel, mille olemasolu ei olnud tõendatud (vt eespool punkt 67 ja selle kohta eespool punktis 64 viidatud kohtuotsus Chef, punktid 44 ja 57).
Furthermore, since the evidence of the existence of the earlier rights related to the substance of the opposition, the fact that the Opposition Division held that the opposition was admissible even though it was founded on earlier rights the existence of which it subsequently held not to be established does not reveal any conflict in the reasoning of the Opposition Division.
Peale selle, kuna varasemate kaubamärgiõiguste olemasolu puudutab vastulause sisu, siis ei ole vastulausete osakonna põhjendustega vastuolus vastulausete osakonna järeldus, et vastulause on vastuvõetav, kuigi selle põhjenduseks esitati varasemad kaubamärgiõigused, mille olemasolu ei pidanud vastulausete osakond hiljem tõendatuks.
Secondly, it is apparent from the accepted facts, reiterated in paragraphs 68 to 70 above, that, by sending the fax of 20 March 2000 requesting the applicant to remedy the deficiencies in its opposition, the Opposition Division correctly applied Rule 18(2) of Regulation No 2868/95, as applicable to the facts.
Teiseks tuleneb selgetest faktilistest asjaoludest, mida on meelde tuletatud eespool punktides 68–70, et vastulausete osakond rakendas käesolevatele asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määruse nr 2868/95 eeskirja 18 lõiget 2 nõuetekohaselt, kui ta saatis hagejale 20. märtsi 2000. aasta faksi, milles ta tegi talle ettepaneku oma vastulause puudused kõrvaldada.
Furthermore, by sending the fax of 7 August 2000 calling on the applicant to provide, within a period of four months — which was subsequently extended by one month — the facts, evidence and observations in support of its opposition, the Opposition Division correctly applied Rule 20(2) of Regulation No 2868/95, as applicable to the facts.
Peale selle kohaldas vastulausete osakond õigesti käesolevatele asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määruse nr 2868/95 eeskirja 20 lõiget 2, kui ta saatis hagejale 7. augusti 2000. aasta faksi, milles ta tegi talle ettepaneku esitada neljakuise tähtaja jooksul, mida hiljem pikendati ühe kuu võrra, faktilised asjaolud, tõendid ja märkused vastulause toetuseks.
In addition, contrary to what the applicant claims, the Opposition Division was under no obligation to ask it to submit the missing translations or to inform it that the evidence submitted was clearly inadequate for the purposes of proving the existence of the rights at issue and to set it a period within which to remedy those omissions.
Lisaks ei olnud vastupidi hageja väidetele vastulausete osakonnal kohustust asjaomaste kaubamärgiõiguste olemasolu tõendamise eesmärgil paluda hagejal esitada puuduvad tõlked või teavitada hagejat esitatud tõendite ilmselgest puudulikkusest ning määrata talle nende puuduste kõrvaldamiseks tähtaeg.
In fact, that duty is imposed on OHIM only with regard to the conditions for the admissibility of the opposition in Rule 18(2) of Regulation No 2868/95, as applicable to the facts.
Ühtlustamisametil on see kohustus üksnes seoses käesolevatele asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määruse nr 2868/95 eeskirja 18 lõikes 2 käsitletud vastulause vastuvõetavuse tingimustega.
Infringement of Rule 20(2) of Regulation No 2868/95, as applicable to the facts, has therefore not been established.
Käesolevatele asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määruse nr 2868/95 eeskirja 20 lõike 2 rikkumine ei ole seega tõendatud.
Thirdly, even on the assumption that the interveners had actually recognised the ‘validity’ of Spanish registration No 2 163 616, or indeed that of the other earlier rights at issue, which they did not do, that fact did not place the Opposition Division and the Board of Appeal under an obligation to hold that the existence of those rights had been proved.
Kolmandaks, kui ka eeldada, et menetlusse astujad on tõesti tunnistanud Hispaania registreeringu nr 2 163 616 või isegi teiste asjaomaste varasemate kaubamärgiõiguste „kehtivust” – antud juhul ei ole see nii –, ei kohusta see asjaolu vastulausete osakonda ja apellatsioonikoda järeldama, et nende kaubamärkide olemasolu on tõendatud.
Article 8 of Regulation No 40/94 provides, essentially, that a relative ground for refusal of registration of a Community trade mark exists only if there is a conflict between the Community trade mark for which registration is sought and another earlier mark.
Määruse nr 40/94 artikkel 8 sätestab sisuliselt, et ühenduse kaubamärgi registreerimisest keeldumise suhteline põhjus on olemas üksnes siis, kui taotletav ühenduse kaubamärk on vastuolus varasema kaubamärgiga.
Under the case-law, it is for OHIM to ascertain, on the basis of evidence which it is up to the opponent to produce, the existence of the national mark relied on in support of the opposition (see, to that effect, Case T-269/02 PepsiCo v OHIM — Intersnack Knabber-Gebäck (RUFFLES) [2005] ECR II-1341, paragraph 26).
Vastavalt kohtupraktikale peab ühtlustamisamet vastulause esitaja esitatavate tõendite alusel kontrollima vastulause aluseks oleva kaubamärgi olemasolu (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 21. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas T-269/02: PepsiCo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Intersnack Knabber-Gebäck (RUFFLES), EKL 2005, lk II-1341, punkt 26).
Consequently, the argument that the applicant derives from the interveners’ alleged agreement as regards the existence of one or even several of its earlier rights must be rejected.
Seetõttu tuleb tagasi lükata hageja argument, mille kohaselt menetlusse astujad on väidetavalt nõustunud sellega, et on olemas hagejale kuuluvad üks või isegi mitu asjaomast varasemat kaubamärgiõigust.
It follows from all of the foregoing that the Board of Appeal did not err in endorsing the Opposition Division, which concluded that the existence of earlier marks Nos 2 163 613, 2 163 616 and 456 466 had not been proved and that the opposition was unfounded in so far as it was based on those rights.
Kõigest eeltoodust tuleneb, et apellatsioonikoda ei teinud viga, kui jättis jõusse vastulausete osakonna otsuse, mille kohaselt varasemate kaubamärkide nr 2 163 613, nr 2 163 616 ja nr 456 466 olemasolu kohta ei ole tõendeid esitatud ning vastulause ei ole põhjendatud osas, milles see tugines neile nimetatud kaubamärgiõigustele.
Consequently, the first branch of the second plea must be rejected, without it being necessary to rule on the admissibility of the first argument put forward by the applicant (see, to that effect, Case C-233/02 France v Commission [2004] ECR I-2759, paragraph 26).
Seetõttu tuleb teise väite esimene osa tagasi lükata, ilma et oleks vajalik otsustada hageja esitatud esimese argumendi vastuvõetavuse üle (vt selle kohta Euroopa Kohtu 23. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C-233/02: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2004, lk I-2759, punkt 26).
— The evidence of the existence of the earlier wellknown marks
– Tõendid üldtuntud varasemate kaubamärkide olemasolu kohta
Since Article 8(2)(c) of Regulation No 40/94 refers to trade marks which are ‘wellknown in a Member State, in the sense in which the words “well-known” are used in Article 6 bis of the Paris Convention’ it is necessary, in order to ascertain how the existence of a wellknown mark can be proved, to refer to the guidelines for the interpretation of Article 6bis.
Kuna määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 2 punkt c osundab kaubamärkidele, mis on „liikmesriigis üldtuntud selle sõna Pariisi konventsiooni artiklis 6 bis sätestatud tähenduses”, peab selleks, et teha kindlaks, kuidas tuleb üldtuntud kaubamärgi olemasolu tõendada, pöörduma nimetatud artikli 6 bis tõlgendamise juhiste poole.
Under Article 2 of the joint recommendation concerning the provisions on the protection of wellknown trademarks, adopted by the Assembly of the Paris Union and the General Assembly of the World Intellectual Property Organisation (WIPO) at the 34th series of meetings of assemblies of the Member States of the WIPO (of 20 to 29 September 1999), in determining whether a mark is a wellknown mark within the meaning of the Paris Convention, the competent authority can take into account any circumstances from which it may be inferred that the mark is well known, including: the degree of knowledge or recognition of the mark in the relevant sector of the public; the duration, extent and geographical area of any use of the mark; the duration, extent and geographical area of any promotion of the mark, including advertising or publicity and the presentation, at fairs or exhibitions, of the goods and/or services to which the mark applies; the duration and geographical area of any registrations, and/or any applications for registration, of the mark, to the extent to which they reflect use or recognition of the mark; the record of successful enforcement of rights in the mark, in particular, the extent to which the mark has been recognised as well known by competent authorities; the value associated with the mark.
Pariisi Liidu assamblee ja Ülemaailmse Intellektuaalomandi Organisatsiooni (WIPO) liikmesriikide assamblee 34. ühisistungjärgul 20.–29. septembril 1999 vastu võetud ühissoovituse, mis käsitleb üldtuntud kaubamärkide kaitse alaseid rahvusvahelisi õigusnorme, artikli 2 kohaselt võib pädev ametiasutus otsustades, kas kaubamärk on Pariisi konventsiooni tähenduses üldtuntud, võtta arvesse kõiki asjaolusid, millest võib tuleneda, et kaubamärk on üldtuntud, muu hulgas kaubamärgi tuntuse või äratuntavuse tase asjaomase avalikkuse seas, kaubamärgi mis tahes kasutuse kestus, tähtsus ning geograafiline ulatus, kaubamärgi mis tahes tutvustamise kestus, tähtsus ning geograafiline ulatus, kaasa arvatud nende kaupade või teenuste reklaamimine ja messidel või näitustel esitlemine, mille jaoks kaubamärki kasutatakse, kaubamärgi mis tahes registreeringu kestus ja geograafiline ulatus või mis tahes registreerimistaotlus niivõrd, kui need viitavad kaubamärgi kasutusele ja äratuntavusele, juhtumid, mil kaubamärgist tulenevatele õigustele on antud kaitse, eriti kui pädev ametiasutus on kuulutanud kaubamärgi üldtuntuks, ning kaubamärgile omistatav väärtus.
In the present case, it is apparent from the case-file that, in order to establish the existence of its earlier wellknown marks in Spain, Ireland, Greece and the United Kingdom, the applicant produced before the Opposition Division, first, extracts from catalogues of its goods, showing that the trade name ‘Boomerang’ is used for a variety of sports clothing, accessories and equipment, secondly, a photograph of two zeppelin-shaped balloons which bear the word ‘Boomerang’ taken at a sporting event and, thirdly, various articles from Spanish newspapers relating to an indoor-soccer club called ‘Boomerang Interviú’ and, later, ‘Boomerang’, sponsored by the applicant.
Käesoleval juhul tuleneb toimikust, et hageja esitas vastulausete osakonnale Hispaanias, Iirimaal, Kreekas ja Ühendkuningriigis üldtuntud varasemate kaubamärkide olemasolu tõendamiseks esiteks väljavõtted oma kaupade kataloogidest, mis osutasid sellele, et nimetust „boomerang” kasutatakse erinevate rõivaste, aksessuaaride ja sporditarvete jaoks, teiseks ühel spordiüritusel tehtud foto kahest dirižaablist, millele on peale kirjutatud „boomerang” ning kolmandaks arvukad Hispaania ajaleheartiklid saalijalgpalliklubi „Boomerang Interviú” kohta, millele hiljem anti nimi „Boomerang” ning mille sponsor on hageja.
It must therefore be held, as the Opposition Division rightly stated and the Board of Appeal confirmed in paragraph 41 of the contested decision, in which it adopted the grounds set out by the Opposition Division, that those documents do not prove that the trade marks at issue were used or even known or recognised in Ireland, Greece and/or the United Kingdom.
Seega tuleb sedastada, nagu märkis vastulausete osakond oma otsuses, mille apellatsioonikoda jättis vastulausete osakonna põhjendustega nõustudes vaidlustatud otsuse punktis 41 jõusse, et asjaomased dokumendid ei tõenda, et kõnealuseid kaubamärke Iirimaal, Kreekas ja Ühendkuningriigis kasutati või veelgi enam seda, et need olid seal tuntud või äratuntavad.
Moreover, although those documents prove that at least some of the marks at issue were used by the applicant in Spain, they contain no information as to the duration and the extent of that use, the degree of knowledge or recognition of the trade marks at issue in Spain or any other information from which it might be inferred that the marks at issue are well known in Spain or in a substantial part of Spanish territory.
Kuigi kõnealused dokumendid tõendavad, et hageja on vähemalt teatavaid asjaomaseid kaubamärke Hispaanias kasutanud, ei sisalda need teavet kõnealuste kaubamärkide Hispaanias kasutamise kestuse ning ulatuse, tuntuse või äratuntavuse taseme või muude asjaolude kohta, millest saab järeldada, et asjaomased kaubamärgid on Hispaanias või Hispaania territooriumi märkimisväärses osas üldtuntud.
It follows that the Board of Appeal did not err in holding that the Opposition Division had rightly concluded that the applicant had not proved that the conditions set out in Article 8(2)(c) of Regulation No 40/94 were satisfied.
Seega ei teinud apellatsioonikoda viga, kui ta järeldas, et vastulausete osakond leidis põhjendatult, et hageja ei ole määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 2 punktis c nimetatud tingimuste täitmist tõendanud.
Indeed, as has been established in connection with the analysis of the first plea and as it stems from paragraph 76 above, the Board of Appeal was well founded in disregarding the documents produced for the first time before it by the applicant and in holding that the Opposition Division was not required to inform the applicant of the inadequacy of the evidence provided for the purpose of establishing the existence of its wellknown marks within the meaning of Article 6bis of the Paris Convention.
Nagu esimese väite analüüsi raames ning eespool punktis 76 märgitud, tuleb pidada põhjendatuks ka apellatsioonikoja otsust lükata hageja poolt esimest korda apellatsioonikojas esitatud dokumendid tagasi ning järeldust, et vastulausete osakond ei ole kohustatud teavitama hagejat sellest, et esitatud tõendid on Pariisi konventsiooni artikli 6 bis tähenduses üldtuntud kaubamärkide olemasolu tõendamiseks puudulikud.
The second limb of the second plea must therefore be rejected, as must the second plea in its entirety. It is not necessary, in the light of the foregoing, for the Court to rule in connection with this plea on the documents in annexes 10 to 12 to the application.
Seega tuleb teise väite teine osa ning teine väide tervikuna tagasi lükata, ilma et Esimese Astme Kohtul oleks eespool toodut arvestades vajalik teha käesoleva väite raames otsust hagiavalduse lisades 10–12 esitatud dokumentide kohta.
The third plea: infringement of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94
Kolmas väide määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumise kohta
The applicant submits, first, that it is repeating its arguments set out during the proceedings before OHIM.
Hageja väidab kõigepealt, et ta esitab uuesti need argumendid, mille ta esitas ühtlustamisameti menetluse käigus.
It considers them to be ‘repeated in their entirety’ and, on the basis of them, requests that the application for registration submitted by the interveners be rejected.
Ta leiab, et kõnealused argumendid on „täies mahus uuesti esitatud” ning taotleb nende põhjal, et menetlusse astujate esitatud registreerimistaotlus lükataks tagasi.
Next, it points out that the word ‘boomerang’ is the dominant element in its family of earlier marks and that its dominant character is not affected by the presence of the word ‘aventura’ in some of those marks.
Lisaks rõhutab ta seda, et sõna „boomerang” on tema varasemate kaubamärkide perekonna domineeriv osa ning et seda domineerimise asjaolu ei sea kahtluse alla sõna „aventura” olemasolu mõnes varasemas kaubamärgis.
Since consumers generally refer to trade marks orally, the figurative elements are also irrelevant.
Kuna tarbijad osundavad kaubamärkidele üldiselt suulises kõnes, siis ei ole kujutisosad eriti olulised.
In addition, the ‘tv’ element of the mark applied for, being generic and descriptive, should not be taken into consideration in the comparison of the conflicting marks.
Peale selle ei tuleks vastandatud kaubamärkide võrdlusel võtta arvesse taotletava kaubamärgi osa „tv”, kuna see on muutunud üldnimetuseks ning on kirjeldav.
The trade mark applied for therefore consists of the dominant element of the earlier marks.
Seega koosneb taotletav kaubamärk varasemate kaubamärkide domineerivast osast.
The Board of Appeal did not give sufficient consideration to that factor.
Apellatsioonikoda ei arvestanud sellega piisavalt.
Moreover, the services referred to by the trade mark applied for and those covered by trade mark No 2 163 616 are identical or similar, even though the list of services for which registration of the trade mark BoomerangTV was applied for was restricted in the course of the proceedings before OHIM.
Peale selle on taotletava kaubamärgiga hõlmatavad teenused ja kaubamärgiga nr 2 163 616 hõlmatud teenused identsed või sarnased, olgugi et teenuste nimekirja, mille jaoks kaubamärgi BoomerangTV registreerimist taotletakse, piirati ühtlustamisameti menetluse käigus.
It is thus established that there is a likelihood of confusion as regards those two marks.
Seega on tõendatud asjaolu, et nende kahe kaubamärgi segiajamine on tõenäoline.
So far as concerns the goods covered by the other earlier marks, a number of them, such as bags or clothing, might be used to support the promotion of activities in Class 41 in respect of which registration of the trade mark BoomerangTV has been sought.
Teisi varasemate kaubamärkidega hõlmatud teatavaid kaupu nagu kotte ja rõivaid võib kasutada nende klassi 41 kuuluvate tegevuste reklaamimisel, mille jaoks kaubamärgi BoomerangTV registreerimist taotletakse.
The sector which the earlier marks cover, that is to say, the sports sector, is also linked to that of televised events and television productions.
Varasemate kaubamärkidega seotud sektor ehk spordisektor on pealegi seotud sektoriga, mis tegeleb spordietenduste ja televisiooniprogrammi tootmisega.
On account of that connection, and the fact that the word ‘boomerang’ is shared by the conflicting marks, it submits that a likelihood of confusion is established also with regard to those other earlier marks.
Selle seose ning vastandatud kaubamärkides esineva ühise osa „boomerang” tõttu on segiajamise tõenäosus tõendatud ka teiste varasemate kaubamärkide suhtes.