natgillin/translations-raw huggingface dataset:
6 An interpretation to the effect that, even in the case of related actions concerning a number of defendants, an employee would be required to sue each of them individually in the courts having jurisdiction in each Member State, would not only be contrary to the sound administration of justice, 7 but would also fail to protect the contracting party in the weaker position and, furthermore, deprive that party of a possibility that was previously available.
6Tõlgendus, mille kohaselt peaks töötaja isegi kostjate paljususe puhul esinevad seotud nõuded esitama igaühe eraldi iga pädeva liikmesriigi kohtutesse, ei oleks vastuolus üksnes õiglase kohtumenetluse huviga, 7vaid eiraks ka nõrgemal positsioonil oleva lepinguosalise kaitset ja jätaks ta tagatipuks ilma võimalusest, mis tal varasemate eeskirjade järgi oli.
Accordingly, it must be considered that, although Regulation No 44/2001 provided
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et kuigi määruses nr 44/2001 nähti ette erand kostja asukoha reeglist eesmärgiga
First of all, it should be remembered that, although the Brussels Convention did not contain a specific section on contracts of employment, the rules of jurisdiction which it laid down none the less applied to such contracts.
Märkigem kõigepealt, et kuigi Brüsseli konventsioonis ei olnud eraldi jagu töölepingute kohta, kuulusid selles sätestatud kohtualluvuse eeskirjad nende suhtes ikkagi kohaldamisele.
Thus, under the Convention, Article 6(1), allowing a number of defendants to be sued in the courts for the place where any one of them is domiciled, was, as acknowledged by the Commission of the European Communities, perfectly well applicable to contracts of employment.
Nagu tunnistab ka Euroopa Ühenduste Komisjon, oli ka konventsiooni mõjul artikli 6 punkt 1, mis lubab kaevata mitu kostjat neist ühe kohtusse, töölepingute suhtes igati kohaldatav.
As is pointed out in recital 5 in the preamble to Regulation No 44/2001, which followed on from the Brussels Convention, that regulation is a continuation of, and not a break from, the rules laid down in the Convention.
Nagu nimetatud määruse põhjenduses 5 on öeldud, on see konventsiooni järglane, ning seega on selle puhul tegemist järjepidevuse, mitte konventsioonis sätestatud eeskirjadest lahtirebimisega.
Regulation No 44/2001 is thus not intended to amend substantially the content of the rules of jurisdiction, so that it is reasonable to believe that the authors of that text did not wish to exclude the application of Article 6(1) of the Regulation in the field with which we are concerned.
Seega ei ole määruse nr 44/2001 mõte kohtualluvuse eeskirju sisuliselt muuta, mistõttu võib arvata, et selle teksti autorid ei soovinud välistada nimetatud määruse artikli 6 punkti 1 kohaldamist käsitletavas valdkonnas.
5 — Recital 13 in the preamble to Regulation No 44/2001.
5 — Määruse nr 44/2001 põhjendus 13.
6 — Case C-125/92 Mulox IBC [1993] ECR I-4075, paragraph 18.
6 — 13. juuli 1993. aasta otsus kohtuasjas C-125/92: Mulox (EKL 1993, lk I-4075, punkt 18).
That clarification was already apparent in Case 133/81 Ivenel [1982] ECR 1891, paragraphs 14 and 16.
See täpsustus tulenes juba 26. mai 1982. aasta otsusest kohtuasjas 133/81: Ivenel (EKL 1982, lk 1891, punktid 14 ja 16).
See also for later confirmation: Case C-383/95 Rutten [1997] ECR I-57, paragraph 17, and Case C-437/00 Pugliese [2003] ECR I-3573, paragraph 18.
Hilisema kinnituse kohta vt ka 9. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-383/95: Rutten (EKL 1997, lk I-57, punkt 17) ja 10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-437/00: Pugliese (EKL 2003, lk I-3573, punkt 18).
7 — The Court has pointed out that, in a case where work is performed in more than one Member State, it is important to avoid the multiplication of courts having jurisdiction in order to preclude the risk of irreconcilable decisions and to facilitate the recognition and the execution of judgment in States other than those in which they were delivered: Case C-220/88 Dumez France and Tracoba [1990] ECR I-49, paragraph 18, and Case C-37/00 Weber [2002] ECR I-2013, paragraph 42.
7 — Euroopa Kohus on rõhutanud, et olukorras, kus tööd tehakse rohkem kui ühes liikmesriigis, on oluline vältida pädevate kohtute mitmekordistumist, vältimaks otsuste vasturääkivust ja lihtsustamaks kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist väljaspool liikmesriiki, milles need on tehtud (11. jaanuari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-220/88: Dumez France ja Tracoba, EKL 1990, lk I-49, punkt 18, ja 27. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-37/00: Weber, EKL 2002, lk I-2013, punkt 42).
Further, when Regulation No 44/2001 was drafted, it was considered desirable to create a specific section on jurisdiction in matters relating to contracts of employment because ‘the weaker party should be protected by rules of jurisdiction more
Veelgi enam, määruse nr 44/2001 koostajad soovisid luua töölepinguid puudutava kohtualluvuse tarvis eraldi jao, arvestades seda, et „[k]indlustus-, tarbija- ja töölepingute puhul tuleks nõrgemat poolt kaitsta
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE courts and the Court of Justice, it is for the latter to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it.
LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda siseriiklikule kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel poolelioleva kohtuasja lahendada.
To that end and by reason of the complex and sometimes contradictory facts of this case, it would seem important to set out the conditions which the national court will need to examine in order to determine whether Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may properly be relied on in the present case.
Sellest lähtudes ja käesoleva kohtuasja keeruliste ja kohati vastuoluliste faktiliste asjaolude tõttu näib oluline täpsustada tingimusi, mida asja menetlev kohtunik peab kontrollima, et lahendamisel olevas asjas saaks määruse nr 44/2001 artikli 6 punktile 1 tugineda.
for an exception to the rule of the defendant’s domicile in respect of contracts of employment, with a view to preserving the interests of the weaker party to the contract, the failure to take account of the case where a number of related claims are brought against a number of defendants in Section 5 must be understood as a lacuna in that text.
kaitsta nõrgemat lepinguosalist, tuleb mitme kostja vastu mitme seotud nõude esitamise olukorra 5. jaos arvesse võtmata jätmist käsitleda lüngana selles tekstis.
That lacuna is filled by Article 6(1) of the Regulation, which makes it possible to supplement the rules applicable to contracts of employment without thereby calling into question the principles underlying those rules, namely, in particular, the protection of the weaker party to the contract and, more generally, the desire to prevent the multiplication of courts having jurisdiction.
Selle lünga täidab nimetatud määruse artikli 6 punkt 1, mis võimaldab täiendada töölepingutele kohaldatavaid eeskirju, seadmata seejuures ohtu nende põhimõtteid, st eelkõige nõrgema lepinguosalise kaitset ja üldisemalt soovi vältida mitmekordset kohtualluvust.
The applicability of Article 6(1) is of use in correcting the failure to take account of a characteristic of these cases, namely related claims in matters relating to contracts of employment, without however undermining the rules of jurisdiction which govern them.
Artikli 6 punkti 1 kohaldamine parandab tõhusalt käesoleva juhtumi eripära, mis seisneb töö -lepingust tulenevate seotud nõuete arvesse võtmata jätmises, kahjustamata siiski neid reguleerivaid kohtualluvuse eeskirju.
As has been pointed out, Regulation No 44/2001 does not mark a break from the principles laid down in the Brussels Convention, but is a continuation of the rules laid down therein.
Nagu juba rõhutatud, ei märgi määrus nr 44/2001 mitte Brüsseli konventsiooniga sätestatud põhimõtete katkestamist, vaid on selle järglane.
Consequently, the Court’s caselaw on Article 6(1) of the Convention remains relevant in the context of the application to the dispute of Article 6(1) of Regulation No 44/2001.
Nii on konventsiooni artikli 6 punktiga 1 seotud kohtupraktikas esitatud Euroopa Kohtu seisukohad asjakohased ka määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaldamisel vaidluses.
For all of those reasons, I would invite the Court to find that Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is applicable in the context of individual contracts of employment.
Neist põhjustest tulenevalt soovitan Euroopa Kohtul otsustada, et määruse nr 44/2001 artikli 6 punkt 1 on töölepingute puhul kohaldatav.
The application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is subject to the condition that ‘the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings’.
Määruse nr 44/2001 artikli 6 punkt 1 seab selle kohaldamise tingimuseks, et „nõuded on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos”.
B — The conditions governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 in the context of individual contracts of employment
B. Määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 töölepingute suhtes kohaldamise tingimused
It is established caselaw that, in the procedure laid down by Article 234 EC providing for cooperation between national
See tingimus, mida Brüsseli konventsiooni selle sätte esialgses redaktsioonis ei ole, lähtub otseselt nimetatud konventsiooni
That condition, which did not appear in the original version of the provision in the
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artiklis 234 sätestatud siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-462/06 artiklist 22, mille kohaselt loetakse nõuded seotuks, kui nad on sedavõrd tihedalt seotud, et eraldi menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos.
pretation, the application of special jurisdiction where there are a number of defendants is conditional on the fact that there is a risk that separate trial and judgment of cases might give rise to mutually exclusive legal consequences.
kohtuotsuse tegemine tooks kaasa vastastikku teineteist välistavaid õiguslikke tagajärgi.
By contrast, under a broad interpretation of the term ‘irreconcilable judgments’, it is sufficient that the separate trial and judgment of cases would involve the risk of conflicting decisions, without necessarily involving the risk of giving rise to mutually exclusive legal consequences.
Seevastu „vastuoluliste otsuste” laia tõlgenduse kohaselt piisab sellest, et nõuete eraldi menetlemise ja eraldi otsuse tegemise korral oleks oht vastuoludeks otsuste vahel, ilma et oleks vaja, et see tooks kaasa teineteist vastastikku välistavate õiguslike tagajärgede ohu.
9Without deciding in favour of either of those interpretations, the Court has also pointed out that, ‘in order that decisions may be regarded as contradictory, it is not sufficient that there be a divergence in the outcome of the dispute, but that divergence must also arise in the context of the same situation of law and fact’. 10
9 Tegemata otsust ei ühe ega teise tõlgenduse kasuks, täpsustas Euroopa Kohus lisaks, et „selleks, et otsuseid saaks pidada vasturääkivaks, ei piisa erinevustest vaidluse lahenduses, vaid erinevus peab esinema ka sama faktilise ja õigusliku olukorra puhul”. 10
In Kalfelis, the Court found it necessary to transpose the requirement of a connection between the claims in the context of the interpretation of Article 6(1) of the Brussels Convention. That requirement was later adopted when Article 6(1) of Regulation No 44/2001 was drafted, in order to prevent the use of that special jurisdiction from affecting the principle that the courts for the place where the defendant is domiciled have jurisdiction.
Euroopa Kohus pidas eespool viidatud kohtuotsuses Kalfelis vajalikuks kanda Brüsseli konventsiooni artikli 6 punkti 1 tõlgendamiseks üle nõuete seotuse tingimus, mis võeti hiljem üle määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 sõnastusse vältimaks seda, et selle erandliku kohtualluvuse kasutamine ei seaks kahtluse alla põhimõttelist kostja asukohajärgset kohtualluvust.
In the Court’s view, ‘that possibility might arise if a plaintiff were at liberty to make a claim against a number of defendants with the sole object of ousting the jurisdiction of the courts of the State where one of the defendants is domiciled’. 8
Euroopa Kohtu sõnul võib selline olukord „ilmneda juhul, kui hagejal on võimalik kaevata kohtusse mitu kostjat üksnes selleks, et viia üks nendest kostjatest välja tema alalise elukoha järgse liikmesriigi kohtute alluvusest”. 8
In reality, it is not necessary to pursue that debate further.
Tegelikkuses ei ole vaja seda arutelu jätkata.
It is clear from Regulation No 44/2001 and from the caselaw cited that the decisive element for determining whether Article 6(1) of the Regulation is applicable is, above all, the existence of a particularly close connection between the claims.
Õigupoolest tuleneb määrusest nr 44/2001 ja eespool viidatud kohtpraktikast selgelt, et nimetatud määruse artikli 6 lõike 1 kohaldamise otsustav asjaolu seisneb ennekõike selles, kas nõuete vahel on piisavalt tihe seos.
That connecting factor can probably only be assessed on a case-by-case basis and, more specifically, in relation to the particular
Seda seost saab tõenäoliselt hinnata üksnes iga juhtumi puhul eraldi ja täpsemalt
The term ‘irreconcilable judgments’ in the proviso governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may be interpreted in many ways.
Mõistet „vastuolulised otsused”, mis on määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 kohaldamise tingimuseks, võib tõlgendada mitmeti.
9 — For a discussion and analysis of that question, reference can be made to the Opinion of Advocate General Léger in the case which gave rise to the judgment in Roche Nederland and Others, and to Bomhoff. J, Judicial Discretion in European Law on Conflicts of Jurisdiction, SDU, The Hague, 2005.
9 — Selle küsimuse meenutamiseks ja analüüsiks võib viidata kohtujurist Léger’ ettepanekule eespool viidatud kohtuasjas, milles tehti otsus Roche Nederland jt, samuti teosele Bomhoff, J., Judicial Discretion in European Law on Conflicts of Jurisdiction, Sdu, La Haye, 2005.
10 — Roche Nederland and Others, paragraph 26, and Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 40.
10 — Eespool viidatud kohtuotsus Roche Nederland jt, (punkt 26) ja 11. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-98/06: Freeport (EKL 2007, lk I-8319, punkt 40).
8 — Kalfelis, paragraph 9.
8 — Eespool viidatud kohtuotsus Kalfelis (punkt 9).
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE matters concerning which that special rule of jurisdiction is applicable.
LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE igas küsimuses, kus see erandliku kohtualluvuse eeskiri võiks kohaldamisele kuuluda.
preted strictly.
kitsalt.
12To sum up, the connection to which the application of Article 6(1) is subject requires a finding of a link between the claims. That link must exist in order to ensure, regardless of the court seised, that it has a close relationship to the case, to ensure that that special jurisdiction is properly used for its intended purpose.
12Kokkuvõttes eeldab seos, millele on allutatud artikli 6 lõike 1 kohaldamine, et oleks tuvastatud nõuetevaheline seotus ning selle seotuse olemasolu peab hoolimata valitud kohtust tagama, et sellel kohtul oleks kohtuasjaga tihe seos, nii et seda erandlikku kohtualluvust kasutataks õigustatult, pööramata seda tema oma eesmärgi vastu.
Second, that connection, when it has to be verified in the context of employment contracts, requires, in the light of the matters concerned, that account be taken of a certain number of criteria calculated to reveal the existence of a close connection between the cases in this particular field.
Teiseks, kui seda tuleb töölepingute raames tuvastada, eeldab see asjaomasest valdkonnast lähtuvalt, et arvesse tuleb võtta teatud hulk kriteeriume, mille abil on võimalik välja selgitada tiheda seose olemasolu nõuete ja konkreetse valdkonna vahel.
In that context, the defendant in the main proceedings considers that the requirement that the two claims be connected is met, in so far as, first, there was ‘only one contract of employment or, at the very least, there was a continuous employment relationship’ 13 with his two employers and, second, the two companies belong to the same group of companies.
Selles osas leiab põhikohtuasja kostja, et kahe nõude vahelise seose tingimus on täidetud, kuivõrd esiteks on tegemist „ühe ja sama töölepinguga või vähemalt sama jätkuva töösuhtega” 13nende kahe tööandjaga ja teiseks kuuluvad need kaks tööandjat samasse äriühingute kontserni.
However, it must be considered, first, that the primary objective of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is to promote the proper administration of justice, irrespective of the context in which it applies.
Sellele vaatamata tuleb esiteks asuda seisukohale, et artikli 6 punkti 1 eesmärk on soodustada õiglast kohtumenetlust sõltumata sellest, millises kontekstis seda kohaldatakse.
From that point of view, any line of argument based on protection of the weaker contracting party has no relevance and cannot therefore be validly upheld when the conditions governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 are being interpreted.
Sellest vaatepunktist ei ole ükski nõrgema lepinguosalise kaitsest tuletatud argument asjakohane ning seetõttu ei saa sellele määruse nr 44/2001 artikli 6 punkti 1 tõlgendamisel tugineda.
In order to safeguard such an objective and to prevent special jurisdiction from being misused, a connection between claims necessarily implies a particularly close relationship between a dispute and the court best placed to take cognisance of the matter.
Selle eesmärgi tagamiseks ja vältimaks erandliku kohtualluvuse kuritarvitamist, eeldab seotus tingimata, et on võimalik tuvastada tihe seos nõuete ja kohtu vahel, kes on pädev nende üle otsustama.
11 However, contrary to the interpretation adopted by the United Kingdom, the requirement of a connection between the dispute and the court before which the claim is brought never requires the courts to be ordered hierarchically so that the application should be brought before the court which is most closely connected to it.
11Erinevalt Ühendkuningriigi tõlgendusest ei nõua nõuete ja hagi lahendava kohtu vahelise seose olemasolu ühelgi juhul kohtute hierarhiasse seadmist nii, et hagi tuleks esitada sellesse kohtuse, kellel on sellega kõige tihedam seos.
Such an interpretation would be tantamount to introducing an additional condition to the application of Article 6(1), which as a derogation from the basic rule of jurisdiction, can only be inter-
Selline tõlgendus seaks artikli 6 punkti 1 kohaldamisele täiendava tingimuse, mida kui erandit põhimõttelisest kohtualluvusest tuleb tõlgendada üksnes
12 — The Court has always refused to accept the ‘spider in the web’ theory elaborated, in particular by Dutch judges for the interpretation of Article 6(1) of Regulation No 44/2001.
12 — Õieti on Euroopa Kohus artikli 6 punkti 1 tõlgendamisel alati keeldunud tunnustamast nn ämblik võrgus (spider in the web) teooriat, mille kujundasid välja eelkõige Madalmaade kohtunikud.
The Community Court clearly rejected that theory in Roche Nederland and Others.
Ühenduse kohus lükkas selle teooria selgelt tagasi eespool viidatud kohtuotsuses Roche Nederland jt.
11 — See, inter alia, Ivenel, paragraph 11, and Pugliese, paragraph 17.
11 — Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsused Ivenel (punkt 11) ja Pugliese (punkt 17).
13 — See the observations submitted by Mr Rouard, p. 7.
13 — Vt J.-P. Rouard’i märkused, lk 7.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK — KOHTUASI C-462/06 võttes arvesse kõiki antud asja asjaolusid”.
As acknowledged by the Commission and the United Kingdom at the hearing, the solution to this problem must be sought in Pugliese.
Nagu komisjon ja Ühendkuningriik kohtuistungi käigus tunnistasid, tuleb lahendust sellele probleemile otsida eespool viidatud kohtuotsusest Pugliese.
The Court, which was called to give a ruling on the interpretation of ‘the place where the employee habitually carries out his work’, incidentally provided guidance for determining the extent to which two contracts of employment concluded with different employers are linked.
Euroopa Kohtul paluti tõlgendada mõistet paik, kus töötaja tavaliselt töötab, ning ta tegi sellega koos ka täpsustusi, mis võimaldavad määratleda erinevate tööandjatega sõlmitud kahe töölepingu vahelise seose määra.
That caselaw strikes me as being particularly relevant as regards the factors which may be taken into account by the national court when verifying the connection between claims relating to contracts of employment that enables a number of defendants to be sued in the courts where any one of them is domiciled.
Mulle näib, et see kohtupraktika on eriti asjakohane nende kriteeriumide suhtes, mida võib võtta arvesse siseriiklik kohus, määratlemaks sellist seost töölepingute alaste nõuete vahel, mis võimaldab kaevata mitu kostjat neist ühe kohtusse.
14 that among the relevant factors may feature the following: ‘the fact that the conclusion of the second contract was envisaged when the first was being concluded; the fact that the first contract was amended on account of the conclusion of the second contract; the fact that there is an organisational or economic link between the two employers; the fact that there is an agreement between the two employers providing a framework for the coexistence of the two contracts; the fact that the first employer retains management powers in respect of the employee; and the fact that the first employer is able to decide the duration of the employee’s work for the second employer’.
14 et asjakohaste tegurite hulgas võivad olla: „asjaolu, et teise töölepingu sõlmimine oli plaanitud esimese töölepingu sõlmimise ajal; asjaolu, et esimest töölepingut muudeti, võttes arvesse teise töölepingu sõlmimist; asjaolu, et esineb olemuslik või majanduslik seos kahe tööandja vahel; asjaolu, et kahe tööandja vahel on kokkulepe, mis näeb ette raamistiku kaheks samaaegseks lepinguks; asjaolu, et esimesel tööandjal säilib juhtiv pädevus töötaja üle; asjaolu, et esimene tööandja võib otsustada töötaja teise tööandja juures tegutsemise kestuse”.
16Consequently, it is in the light of all of those criteria, which are not exhaustive, that the national court will have to determine whether there is a sufficient connection between the two claims to enable the defendant in the main proceedings to sue the two appellant companies in the French courts.
16Seetõttu peab siseriiklik kohus neid mitteammendavalt loetletud kriteeriumeid arvestades välja selgitama, kas nende kahe nõude vahel on tihe seos, mis lubaks põhikohtuasja kostjal kaevata need kaks põhikohtuasja hagejateks olevat äriühingut Prantsuse kohtusse.
The Court thus ruled that, ‘when an employee is connected to two different employers, the first employer can be sued before the courts of the place where the employee carries out his work for the second employer only when, at the time of the conclusion of the second contract of employment, the first employer itself has an interest in the employee’s performance of the service for the second employer in a place decided on by the latter … [T]he existence of that interest does not have to be strictly verified according to formal and exclusive criteria, but must be determined in an overall manner taking into consideration all the facts of the case’.
Nii otsustas Euroopa Kohus, et „olukorras, kus töötaja on seotud kahe erineva tööandjaga, võib esimese tööandja kaevata selle paiga kohtusse, kus töötaja teise tööandja heaks tavaliselt töötab, ainult juhul, kui esimesel tööandjal endal on teise töölepingu sõlmimise ajal huvi teenuse osutamise suhtes, mida töötaja teisele tööandjale viimase poolt määratud kohas osutab […].