natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5.1 gives a short historical overview.
Jaos 5.1 antakse lühiülevaade ajaloost.
5.2 elaborates on the institutional framework.
Jaos 5.2 kirjeldatakse institutsioonilist raamistikku.
5.3 focuses on the ECB’s monetary policy strategy.
Jaos 5.3 keskendutakse EKP rahapoliitilisele strateegiale.
5.4 sheds some light on the Eurosystem’s operational framework.
Jaos 5.4 antakse ülevaade eurosüsteemi tegevusraamistikust.
A SHORT HISTORICAL OVERVIEW
LÜHIÜLEVAADE AJALOOST
Stage One of EMU Following the Delors Report, the European Council, in June 1989, decided that the first stage of EMU should be launched on 1 July 1990.At the same time, the Committee of Governors of the central banks of the Member States of the European Economic Community, which had played an increasingly important role in monetary cooperation since it was established in May 1964, was given additional responsibilities.
Majandus- ja rahaliidu esimene etapp Delors’i aruande põhjal otsustas Euroopa Ülemkogu 1989. aasta juunis, et majandus- ja rahaliidu esimene etapp algab 1. juulil 1990. Samas anti täiendavaid kohustusi Euroopa Majandusühenduse liikmesriikide keskpankade presidentide komiteele, mille roll rahapoliitilises koostöös on alates selle asutamisest 1964. aasta mais järjest suurenenud.
History – the three stages of Economic and Monetary Union The idea that Europe should have a single, unified and stable monetary system has its roots far back in history (see Box 5.1).
Ajalugu – majandus- ja rahaliidu kolm etappi Ühtse, ühendatud ja stabiilse Euroopa rahasüsteemi idee ulatub kaugesse ajalukku (vt taustinfo 5.1).
After one unsuccessful attempt in the early 1970s, a decisive impetus to the integration process came about in June 1988, when the European Council reconfirmed the objective to gradually achieve economic and monetary union.
Pärast ühte ebaõnnestunud katset 1970. aastate algul anti lõimumisprotsessile otsustav tõuge 1988. aasta juunis, mil Euroopa Ülemkogu kinnitas taas eesmärki luua järk-järgult majandus- ja rahaliit.
A committee chaired by Jacques Delors, the then President of the European Commission, was set up to study and propose concrete stages leading to this union.The committee’s report (the socalled “Delors Report”), presented in April 1989, proposed the introduction of an Economic and Monetary Union (EMU) in three discrete but evolutionary steps.
Tollase Euroopa Komisjoni presidendi Jacques Delors‘i juhtimisel loodi komitee, mille ülesandeks oli uurida ja kavandada konkreetseid samme, mis viiksid rahaliidu moodustamiseni. 1989. aasta aprillis esitatud komitee aruandes (nn Delors‘i aruanne) tehti ettepanek luua Euroopa Majandus- ja Rahaliit (EMU) kolme eraldiseisva järjestikuse etapina.
In order for Stages Two and Three to take place, the Treaty establishing the European Community (the socalled “Treaty of Rome”) had to be revised so that the required institutional structure could be established.
Majandus- ja rahaliidu teise ja kolmanda etapi ettevalmistusena tuli muuta Euroopa Ühenduse asutamislepingut (Rooma leping), et sisse seada vajalik institutsiooniline struktuur.
For this purpose, an Intergovernmental Conference on EMU was held in 1991 in parallel with the Intergovernmental Conference on political union.The Committee of Governors submitted the draft Statute of the ESCB and of the ECB to the Intergovernmental Conference.
Selleks peeti 1991. aastal poliitilist liitu käsitleva valitsustevahelise konverentsiga paralleelselt ka majandus- ja rahaliitu käsitlev valitsustevaheline konverents. Keskpankade presidentide komitee esitas valitsustevahelisele konverentsile EKPSi ja EKP põhikirja projekti.
The negotiations resulted in the Treaty on European Union, which was agreed in December 1991 and signed in Maastricht on 7 February 1992.
Läbirääkimiste tulemusel võeti 1991. aasta detsembris vastu Euroopa Liidu leping, mis kirjutati alla 7. veebruaril 1992. aastal Maastrichtis.
However, owing to delays in the ratification process, it did not come into force until 1 November 1993.
Viivituste tõttu ratifitseerimismenetluses jõustus leping siiski alles 1. novembril 1993.
POLICY
RAHAPOLIITIKA
BOX 5.1 THE ROAD TO THE SINGLE CURRENCY, THE EURO
TAUSTINFO 5.1 ÜHISRAHA EURO EELLUGU
(Marjolin-Memorandum) for economic and monetary the single currency and sets out the scenario for its union.
Euroopa Ülemkogu teeb Madridi kohtumisel otsuse memorandum) majandus- ja rahaliidu loomiseks.
adoption and the cash changeover.
ühisraha nime kohta ning kinnitab selle kasutuselevõtu
Dec.
Euroopa
Council.
(EMÜ) ja euro sularahale ülemineku tegevuskava.
(EEC) is formed to institutionalise cooperation among
liikmesriikide keskpankade presidentide komitee, et
June 1997 The European Council agrees on the “Stability and
ERI esitleb Euroopa Ülemkogule pangatähtede näidiseid.
Italy, economic and monetary union in the Community by
Werneri aruandes luuakse kava majandus- ja majanduskasvu pakti kohta.
and Finland are considered to fulfil the necessary
Otsustatakse, et Belgia, Saksamaa, Hispaania,
ECB are appointed.
Prantsusmaa,
The ECB and the ESCB are established.
ametisse nimetatakse EKP juhatuse liikmed.
The European Monetary Cooperation Fund (EMCF) is set
Asutatakse EKP ja EKPS.
The ECB announces the strategy and the operational up to ensure the proper operation of the snake.
EKP teeb teatavaks ühtse rahapoliitika strateegia
framework for the single monetary policy it will conduct
Luuakse Euroopa Rahasüsteem (ERS).
The European Monetary System (EMS) is created.
ja tegevusraamistiku, mida rakendatakse alates
from January 1999.
Veebruar
The Single European Act (SEA) is signed.
1999. aasta jaanuarist.
Stage Three of EMU begins; the euro becomes the single
Algab majandus- ja rahaliidu kolmas etapp; euroala
The European Council mandates a committee of experts currency of the euro area; conversion rates are fixed under the chairmanship of Jacques Delors (the “Delors irrevocably for the former national currencies of the par-
Delors’i riikides võetakse kontorahana kasutusele euro; juhitavale ekspertide komiteele (Delors’i komitee) määratakse lõplikult kindlaks osalevate ülesande teha ettepanekuid majandus- ja rahaliidu liikmesriikide endiste vääringute vahetuskurss euro loomiseks.
Committee”) to make proposals for the realisation of EMU.
suhtes; euroalal viiakse ellu ühtset rahapoliitikat.
The “Delors Report” is submitted to the European Council.
Euroopa Ülemkogule esitatakse Delors’i aruanne.
ducted for the euro area.
Kreekast saab euroala 12. liige.
The European Council agrees on the realisation of EMU
Euroopa Ülemkogu lepib kokku, et majandus- ja
Jan.
Jaanuar
2001 Greece becomes the 12th Member State to join the euro in three stages.
Euro sularaha kasutuselevõtt: ringlusse lastakse rahaliit viiakse ellu kolmes etapis.
Stage One of EMU begins.
Algab majandus- ja rahaliidu esimene etapp.
An Intergovernmental Conference to prepare for Stages introduced and become sole legal tender in the euro area
Majandus- ja rahaliidu teise ja kolmanda etapi seadusliku maksevahendina.
Two and Three of EMU is launched.
ettevalmistamiseks kutsutakse kokku
by the end of February 2002.
keskpangad.
Feb. 1992
Veebruar
The Treaty on European Union (the “Maastricht Treaty”)
Allkirjastatakse Euroopa Liidu leping (Maastrichti
ESCB.
Jaanuar
Monetary Institute (EMI) and of the ECB, and a President
Bulgaaria ja Rumeenia ühinemise tulemusel on leping).
Member States to 27 and join the ESCB at the same time.
Euroopa Liidus 27 riiki. Samal ajal ühinevad
of the EMI is nominated.
Euroopa Rahainstituudi (ERI) ja EKP asukohaks
The Treaty on European Union enters into force.
Maini ääres; ametisse euroala kolmeteistkümnes liikmesriik.
euro area.
nimetatakse ERI president.
December
Jaanuar
Alexandre Lamfalussy is appointed President of the EMI,
Küpros ja Malta ühinevad euroalaga, laiendades
2008 Cyprus and Malta join the euro area, thereby increasing to be established on 1 January 1994.
Jõustub Euroopa Liidu leping.
the number of Member States to 15.
eurosüsteemi 15 liikmesriigini.
Member States to 16.
16 liikmesriiki.
Source: Scheller (2004), p. 16, updated
Allikas: Scheller (2004), lk 16, parandatud versioon.
In December 1996 the EMI also presented to the European Council, and subsequently to the public, the selected design series for the euro banknotes to be put into circulation on 1 January 2002.
1996. aasta detsembris esitles ERI Euroopa Ülemkogule ja hiljem ka avalikkusele 1. jaanuaril 2002 käibele võetavate euro pangatähtede väljavalitud kujundust.
Stage Two of EMU: the establishment of the EMI and the ECB The establishment of the European Monetary Institute (EMI) on 1 January 1994 marked the start of the second stage of EMU.
Majandus- ja rahaliidu teine etapp: ERI ja EKP asutamine Euroopa Rahainstituudi (ERI) asutamine 1. jaanuaril 1994 tähistas EMU teise etapi algust ning sellega seoses lõpetas keskpankade presidentide komitee oma tegevuse.
Henceforth, the Committee of Governors ceased to exist.The EMI’s transitory existence also mirrored the state of monetary integration within the Community: the EMI had no responsibility for the conduct of monetary policy in the European Union (this remained the responsibility of the national authorities) nor did it have any competence for carrying out foreign exchange intervention.
ERI lühiajalisus peegeldas hästi ühendusesisest rahapoliitilise lõimumise taset: ERI ei vastutanud rahapoliitika elluviimise eest Euroopa Liidus (see jäi riikide ametiasutuste ülesandeks). Samuti ei olnud tal volitusi läbi viia välisvaluutainterventsioone.
In order to both complement and clarify the Treaty’s provisions on EMU, in June 1997 the European Council adopted the Stability and Growth Pact to ensure budgetary discipline in respect of EMU.The Pact was supplemented and the respective commitments enhanced by a Declaration of the Council in May 1998.
Selleks, et täiendada ja täpsustada asutamislepingu sätteid majandus- ja rahaliidu kohta, võttis Euroopa Ülemkogu 1997. aasta juunis vastu stabiilsuse ja majanduskasvu pakti, mille eesmärk on tagada nimetatud liidus eelarvedistsipliin. 1998. aasta mais võttis ülemkogu vastu deklaratsiooni, mis täiendab pakti ning laiendab selle kohustusi.
In December 1996 the selected design series for the euro banknotes was presented.
1996. aasta detsembris esitleti euro pangatähtede väljavalitud kujundust.
The two main tasks of the EMI were first to strengthen central bank cooperation and monetary policy coordination; and second to make the preparations required for the establishment of the ESCB, for the conduct of the single monetary policy and for the creation of a single currency in the third stage.
1998. aasta 2. mail otsustas riigipeade ja valitsusjuhtide tasandil kokku tulnud Euroopa Liidu nõukogu, et üksteist liikmesriiki (Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Austria, Portugal ja Soome) on täitnud vajalikud tingimused ühisraha kasutuselevõtuks 1. jaanuaril 1999.
On 2 May 1998 the Council of the European Union – in its composition of Heads of State or Government – decided that 11 Member States (Belgium, Germany, Spain, France, Ireland, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Austria, Portugal and Finland) had fulfilled the conditions necessary for the adoption of the single currency on 1 January 1999.
Samal ajal leppisid ühisraha kasutusele võtvate liikmesriikide rahandusministrid ja nende riikide keskpankade presidendid, Euroopa Komisjon ning ERI omavahel kokku, et majandus- ja rahaliidus osalevate liikmesriikide vääringute kehtivaid keskkursse kasutatakse lõplikult fikseeritud konverteerimiskursside kindlaksmääramisel euro suhtes.
In December 1995 the European Council meeting in Madrid agreed on the name of the European currency unit to be introduced at the start of Stage Three, the “euro”, and confirmed that Stage Three of EMU would start on 1 January 1999.
1995. aasta detsembris nimetas Madridis kohtunud Euroopa Ülemkogu kolmanda etapi algusest kasutusele võetava Euroopa rahaühiku euroks ning kinnitas, et majandus- ja rahaliidu kolmas etapp algab 1. jaanuaril 1999.
A chronological sequence of events was preannounced for the changeover to the euro.
Varakult tehti teatavaks ka eurole ülemineku ajakava.
This scenario was based mainly on detailed proposals drawn up by the EMI.
See põhines eelkõige ERI väljatöötatud üksikasjalikel ettepanekutel.
At the same time, the EMI was given the task of carrying out preparatory work on the future monetary and exchange rate relationships between the euro area and other EU countries. In December 1996 the EMI presented a
Samal ajal tehti ERI-le ülesandeks valmistada ette euroala ja teiste Euroopa Liidu riikide edasised rahapoliitilised ning vahetuskursisuhted.
At the same time, the finance ministers of the Member States adopting the single currency agreed, together with the governors of the NCBs, the European Commission and the EMI, that the ERM central rates of the currencies of the participating Member States would be used to determine the irrevocable conversion rates for the euro.
1996. aasta detsembris esitas ERI Euroopa Ülemkogule aruande, mille alusel võeti 1997. aasta juunis vastu Euroopa Ülemkogu resolutsioon uue vahetuskursimehhanismi (ERM2) põhimõtete ja oluliste tegurite kohta.
The European System of Central Banks The ECB was established on 1 June 1998 and is one of the world’s youngest central banks.
Euroopa Keskpankade Süsteem EKP asutati 1. juunil 1998 ja on üks maailma uusimaid keskpanku.
However, it has inherited the credibility and expertise of all euro area NCBs, which together with the ECB implement the monetary policy for the euro area.
EKPsse on koondunud kõigi euroala keskpankade usaldusväärsus ja teadmised ning ühiselt viiakse ellu euroala rahapoliitikat.
On 25 May 1998 the governments of the 11 participating Member States officially appointed the President, the Vice-President and the four other members of the Executive Board of the ECB.
25. mail 1998 nimetasid 11 majandus- ja rahaliidus osalevat liikmesriiki ametisse EKP presidendi, asepresidendi ja ülejäänud neli juhatuse liiget.
Their appointment came into effect on 1 June 1998 and marked the establishment of the ECB.
Nende ametissenimetamine jõustus 1. juunil 1998 ja tähendas ühtlasi EKP asutamist.
With this, the EMI had completed its tasks. In accordance with Article 123 of the Treaty establishing the European Community, the EMI went into liquidation.
Sellega olid ERI ülesanded täidetud ning ta likvideeriti kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikliga 123.
All the preparatory work entrusted to the EMI was concluded in good time and the ECB spent the rest of 1998 carrying out final tests of systems and procedures.
ERI ülesandeks olnud ettevalmistavad tööd lõpetati õigel ajal ning 1998. aasta lõpul tegeles EKP süsteemide ja menetluste lõpliku kontrollimisega.
The legal basis for the ECB and the ESCB is the Treaty establishing the European Community.
EKP ja Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPSi) õiguslikuks aluseks on Euroopa Ühenduse asutamisleping.
According to this Treaty, the ESCB is composed of the ECB and the NCBs of all EU Member States (27 since 1 January 2007).The Statute of the ESCB and of the ECB is attached to the Treaty as a protocol.
Selle kohaselt moodustavad EKPSi Euroopa Keskpank ning kõigi ELi liikmesriikide keskpangad (alates 1. jaanuarist 2007 on neid 27). EKPSi ja EKP põhikiri on asutamislepingule lisatud protokollina.
Stage Three of EMU: the irrevocable fixing of exchange rates On 1 January 1999 the third and final stage of EMU began with the irrevocable fixing of the exchange rates of the currencies of the 11 Member States which had initially participated in monetary union and with the conduct of a single monetary policy under the responsibility of the ECB.
Majandus- ja rahaliidu kolmas etapp, lõplikult fikseeritud vahetuskursside kindlaksmääramine 1. jaanuaril 1999 algas majandus- ja rahaliidu kolmas ja viimane etapp. Kõigepealt määrati lõplikult kindlaks algselt rahaliidus osaleva 11 liikmesriigi vääringute vahetuskursid ning usaldati EKPle ühtse rahapoliitika elluviimise ülesanne.
The number of participating Member States increased to 12 on 1 January 2001, when Greece joined the third stage of EMU.This followed on from a decision taken on 19 June 2000 by the EU Council, in which it was acknowledged that Greece fulfilled the convergence criteria.
Kui Kreeka ühines EMU kolmanda etapiga 1. jaanuaril 2001, tõusis osalevate liikmesriikide arv kaheteistkümneni. See leidis aset pärast seda, kui Euroopa Liidu Nõukogu otsustas 19. juunil 2000, et Kreeka on täitnud lähenemiskriteeriumid.
In January 2007 the number of participating countries changed again to 13 with the entry of Slovenia into the euro area.
1. jaanuaril 2007 ühines EMU kolmanda etapiga Sloveenia ning osalevate liikmesriikide arv tõusis kolmeteistkümneni.
Following the decision of the EU Council on the abrogation of the derogation status of Cyprus and Malta, taken on 10 July 2007, Cyprus and Malta joined the Eurosystem on 1 January 2008.
Pärast ELi Nõukogu 2007. aasta 10. juuli otsust tühistada Küprose ja Malta suhtes kehtestatud erandid, ühinesid ka nimetatud riigid 1. jaanuaril 2008 eurosüsteemiga.
On 1 January 2009 Slovakia became the 16th EU Member State to join the euro area.
1. jaanuaril 2009 sai euroala kuueteistkümnendaks liikmesriigiks Slovakkia.
This followed the decision of the EU Council on 8 July 2008 which acknowledged that Slovakia had fulfilled the convergence criteria.
See leidis aset pärast seda, kui ELi Nõukogu otsustas 8. juulil 2008, et Slovakkia on täitnud lähenemiskriteeriumid.
Mandate of the ESCB The Treaty states that “the primary objective of the ESCB shall be to maintain price stability” and that “without prejudice to the objective of price stability, the ESCB shall support the general economic policies in the Community with a view to contributing to the achievement of the objectives of the Community as laid down in Article 2”.
EKPSi volitused Asutamisleping sätestab, et „EKPSi esmane eesmärk on säilitada hindade stabiilsus”. Samas lisatakse, et „ilma et see piiraks eesmärki säilitada hindade stabiilsus, toetab EKPS ühenduse üldist majanduspoliitikat, selleks et kaasa aidata ühenduse eesmärkide saavutamisele, nagu need on esitatud artiklis 2”.
Article 2 of the Treaty mentions as objectives of the Community, inter alia, “a high level of employment (…), sustainable and non-inflationary growth, a high degree of competitiveness and convergence of economic performance”.The Treaty thus establishes a clear hierarchy of objectives and assigns overriding importance to price stability.
Asutamislepingu artiklis 2 sätestatakse, et ühenduse eesmärgiks on muu hulgas edendada „tööhõive (...) kõrget taset, püsivat ja inflatsioonivaba kasvu ning konkurentsivõime ja majandusliku suutlikkuse vastastikuse lähenemise kõrget astet”. Selles väljendatakse kindlalt eesmärkide tähtsuse järjekorda, rõhutades hinnastabiilsuse olulisust.
By focusing the monetary policy of the ECB on this primary objective, the Treaty makes it clear that ensuring price stability is the most important contribution that monetary policy can make to achieving a favourable economic environment and a high level of employment.
Seades hinnastabiilsuse EKP rahapoliitika esmatähtsaks ülesandeks, osutab asutamisleping selgelt, et hinnastabiilsuse tagamine on rahapoliitika olulisim panus soodsa majanduskeskkonna loomisel ja tööhõive kõrge taseme tagamisel.
An EU country can adopt the euro at a later stage but only once it has fulfilled the convergence criteria (see Box 5.2 below for a more detailed description).
EKP peavad olema täidetud lähenemiskriteeriumid (vt taustinfo 5.2, mis sisaldab üksikasjalikumat kirjeldust).
The Eurosystem The euro area NCBs and the ECB together form the Eurosystem.
Eurosüsteem Euroala riikide keskpangad ja EKP moodustavad eurosüsteemi.
This term was chosen by the Governing Council of the ECB to describe the arrangement by which the ESCB carries out its tasks within the euro area.
Selle nimetuse valis EKP nõukogu, et kirjeldada raamistikku, milles EKPS täidab oma ülesandeid euroalal.
As long as there are EU Member States which have not yet adopted the euro, this distinction between the Eurosystem and the ESCB will need to be made.
Kuni kõik ELi liikmesriigid ei ole eurot kasutusele võtnud, tuleb eurosüsteemi ja EKPSi eristada.
BOX 5.2 CONVERGENCE CRITERIA measured by means of the consumer price index on a comparable basis, taking into account differences in national definitions”.
TAUSTINFO 5.2 LÄHENEMISKRITEERIUMID võttes arvesse tarbijahinnaindeksi abil, määratluste erinevust riigiti.”
The conditions for the adoption of the euro are laid down in Article 121 of the Treaty and the Protocol annexed to the Treaty on the convergence criteria referred to in Article 121.
Euro kasutuselevõtu tingimused on sätestatud asutamislepingu artiklis 121 ja selles artiklis nimetatud lähenemiskriteeriume käsitlevas asutamislepingu protokollis.
To assess whether a Member State has achieved a high degree of sustainable convergence, four criteria are used: price stability, a sound fiscal position, exchange rate stability and converging interest rates.
Püsiva vastastikuse kõrge taseme saavutamist hinnatakse nelja kriteeriumi alusel: hinnastabiilsus, püsiv eelarveseisund, stabiilne vahetuskurss ja intressimäärade lähenemine.
The second indent of Article 121(1) of the Treaty requires “the sustainability of the government’s financial position” and states that “this will be apparent from having achieved a budgetary position without a deficit that is excessive as determined in accordance with Article 104(6)”.
Asutamislepingu artikli 121 lõike 1 teises taandes nähakse ette „riigi rahanduse stabiilsus” ning sätestatakse, et „see nähtub niisuguse eelarveseisundi saavutamisest, kus puudub eelarvepuudujääk, mis artikli 104 lõike 6 kohaselt on ülemäärane”.
Article 2 of the Protocol states in addition that this criterion “(…) shall mean that at the time of the examination the Member State is not the subject of a Council Decision under Article 104(6) of this Treaty that an excessive deficit exists”.
Protokolli artikli 2 kohaselt tähendab see kriteerium, et „kontrollimise ajal ei kehti liikmesriigi suhtes käesoleva lepingu artikli 104 lõikes 6 nimetatud nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta”.
Under Article 104(1) of the Treaty, Member States “shall avoid excessive government deficits”.
Asutamislepingu artikli 104 lõikes 1 sätestatakse, et liikmesriigid „hoiduvad ülemäärasest riigieelarve puudujäägist”.
The Commission examines compliance with budgetary discipline, based in particular on the following criteria:
Komisjon kontrollib eelarvedistsipliini täitmist eelkõige järgmiste kriteeriumide alusel:
The first indent of Article 121(1) of the Treaty requires “the achievement of a high degree of price stability” and states that “this will be apparent from a rate of inflation which is close to that, at most, of the three best performing Member States in terms of price stability”.Article 1 of the Protocol states in addition that “the criterion on price stability (…) shall mean that a Member State has a price performance that is sustainable and an average rate of inflation, observed over a period of one year before the examination, that does not exceed by more than 11/2 percentage points that of, at most, the three best performing Member States in terms of price stability. Inflation shall be
„(a) kas kavandatud või tegeliku eelarvepuudujäägi suhe sisemajanduse koguprodukti ületab kontrollväärtuse (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli määratluse kohaselt 3% SKPst), välja arvatud juhul, kui:
“(a) whether the ratio of the planned or actual government deficit to gross domestic product exceeds a reference value (defined in the Protocol
Asutamislepingu artikli 121 lõike 1 esimeses taandes seatakse eesmärgiks „hindade stabiilsuse kõrge taseme saavutamine” ning lisatakse, et „see nähtub inflatsioonimäärast, mis on hindade stabiilsuse mõttes lähedane kolme kõige paremaid tulemusi saavutava liikmesriigi omale”.