natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The EU has already contributed amply to the development of aquaculture research and technologies (EUR 98 million were allocated to aquaculture research projects, including EUR 32 million for small and medium-sized enterprises, under the Sixth Research Framework Programme).
Euroopa Liit on juba praegu märkimisväärselt toetanud teadusuuringute ja tehnoloogia arengut vesiviljeluse valdkonnas (vesiviljelusealaste teadusuuringutega seotud projektidele on eraldatud 98 miljonit eurot, millest 32 miljonit eurot eraldati teadusuuringute arendamise kuuenda raamprogrammi raames väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele).
The Commission’s Communication nonetheless highlights the importance of maintaining this support.
Komisjoni teatises rõhutatakse samas, et sellist toetamist tuleb jätkata.
This promotion of research has many priorities, including the development of technologies for better protection of the environment and human and animal health, support for activities that cannot be entirely financed by small and medium-sized enterprises and those with high investment risks, and global problems such as climate change and its impact on aquaculture.
Teadusuuringute toetamise prioriteetseid suundi on mitu, näiteks tehnoloogia, mis võimaldab paremini kaitsta keskkonda või inim- või loomatervist, samuti aga ka selliste tegevuste toetamine, mida ei ole võimalik rahastada üksnes väikesed ja keskmise suurusega ettevõtete vahenditest või mis on seotud kõrgendatud investeerimisriskidega.
By the same token, the Member States and the sector are urged to increase funding for aquaculture projects in the context of the European Research Area.
Prioriteetideks on samuti sellised tegevused, mis on seotud globaalsete probleemidega, nagu kliimasoojenemine ja selle mõjud vesiviljelusele.
Lastly, the enlargement to 27 countries, which results in higher production, new types of farms and new internal markets, is yet another opportunity not to be missed.
Ja lõpuks pakub märkimisväärseid uusi võimalusi ka Euroopa Liidu laienemine 27-liikmeliseks liiduks – see võimaldab suurendada toodangu hulka, kuid samuti rajada ka uusi, varasemast erinevaid kasvandusi ning avada uusi siseturge.
Major challenges e in E
Tõsised väljakutsed ak ul tu ur al and us ja a kv
There is no lack of challenges, however, one being the increasing competition for space in coastal areas, which can hamper further development of coastal aquaculture farms and fish farming.
Sektori ees seisavad samas tõsised väljakutsed. Nende hulgas tuleb eeskätt ära märkida järjest suurenevat konkurentsi rannikualade kasutuselevõtmisel, mis ähvardab mõnikord kujuneda takistuseks rannikul asuvate vesiviljelusettevõtete ja kalakasvanduste jätkuvale arengule.
Another measure aimed at improving competitiveness is the promotion of clear national and regional rules allowing fair competition for space.
Teine konkurentsivõime edendamise meede on selliste selgete riiklike ja piirkondlike eeskirjade väljatöötamine, mis võimaldavad tagada võrdsed konkurentsitingimused tegevuseks vajaliku ruumi suhtes.
The choice of sites and spatial planning are fundamental to the development of aquaculture activities (see our report on page 7).
Kasvanduste asukoha valik ja sellega seotud maakorraldus on põhimõttelise tähtsusega asjaolud vesiviljelustegevuse arengu võimaldamiseks (vt reportaaž lk 7).
The rules must make it possible to provide the information required to establish an economic activity, to give guarantees to investors, avoid conflicts and build synergy between aquaculture activities and the environment.
Kohaldatavad eeskirjad peavad võimaldama saada vajalikku teavet majandustegevuse käivitamiseks, pakkuma investoritele tagatisi, vältima konfliktiolukordi ja tekitama vesiviljelustegevuse ja keskkonna vahelist sünergiat.
This integrated approach to maritime spatial planning is promoted in the context of maritime policy (3).
Sellisele mereruumi planeerimise integreeritud lähenemisele on osutatud merepoliitika raamistikus (3).
Competitiveness is also tied to the commercial context: the European aquaculture sector has to cope with rising production costs but prices are under pressure.
Konkurentsivõime on seotud ka turustuskontekstiga – Euroopa vesiviljelussektor peab suutma vastu seista tootmiskulude kasvule, samas kui säilib surve müügihindadele.
The Commission is considering various actions: better organisation and more cooperation in the sector (producer organisations, inter-branch relations), better consumer information and marketing tools such as labels.
Komisjon on kavandanud mitmeid lahendusi – kogu sektori töö parem korraldamine ja tihedam koostöö (tootjate ühingud, ametkondadevahelised suhted), tarbijate parem teavitamine ja turustusmeetmed, näiteks toodangu tähistamine.
High research and development costs for the improvement of breeding conditions and the development of treatments and vaccines, as well as clean technologies for health and environmental protection, can curtail the development of new activities.
Uute tegevusvaldkondade väljaarendamist võivad pidurdada ka teadusuuringute ja kasvatamistingimuste parendamiseks võetavate meetmete kõrge maksumus, vaktsiinide ja ravimite väljatöötamiseks tehtavad uuringud ja sanitaar- ja keskkonnatingimuste seisukohalt puhaste tehnoloogiate väljaarendamine.
The EU should also strengthen its position on the global market by selling its know-how and disseminating its high level of technical skills.
Komisjoni ettepaneku tulemusena arengule antav uus strateegiline hoog püüab anda vastuse neile väljakutsetele ning väärtustada Euroopa vesiviljeluse tugevaid külgi, toetades samas kogu mainitud majandussektoris tehtavaid pingutusi.
(2) Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: A strategy for the sustainable development of European aquaculture – COM(2002) 511 final.(3) Roadmap for Maritime Spatial Planning: Achieving Common Principles in the European Union – COM(2008) 791 final.
(2) Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile pealkirjaga„Euroopa vesiviljeluse jätkusuutliku arengu strateegia”– KOM(2002) 511 (lõplik).(3) Mereala ruumilise planeerimise suunised: Euroopa Liidu ühiste põhimõtete väljatöötamine – KOM(2008) 791 (lõplik).
Guaranteeing respect for the environment and product quality
Vesiviljelus – mitmetahuline maailm
Aquaculture: a diversified activity
Tagada toodangu kõrge kvaliteet ja vastavus keskkonnakaitse nõuetele
Originally a small-scale activity, certain branches of this sector now reflect all the characteristics of a high-tech industry.
Tõsine väljakutse on vajadus tagada vesiviljeluse vastavus Euroopa Liidus kehtestatud rangetele keskkonnanõuetele.
Although the sector is still largely dominated by SMEs, certain large firms are now emerging in the main links of the supply chain (fish reproduction and fattening, feeding, processing and marketing).
Samaaegselt on aga tegemist ka olulise positiivse võimalusega – kui vesiviljelus ei arvestaks keskkonnakaitse nõuetega, ohustaks see kokkuvõttes Euroopa vesiviljelust ennast.
But it is also an opportunity. If European aquaculture failed to respect the environment, it would jeopardise its own survival, because, on the one hand, the public authorities would not allow this, and, on the other, because citizens and consumers have become demanding and vigilant in this respect.
Esmalt seetõttu, et ametiasutused ei saaks sellist tegevust lubada, aga teiselt poolt ka seetõttu, et kodanikud ja tarbijad on muutunud selles küsimuses nõudlikuks ja tähelepanelikuks.
Efforts will continue to focus on protecting water quality (both water consumed by fish farms and waste water discharged downstream), but also on possible interactions between wild animals and farmed animals (particularly escaped fish).
Jätkuvad jõupingutused vee kvaliteedi tagamiseks (seda nii kasvandustesse saabuva vee kui ka kasvandustest väljajuhitava vee osas), samuti tuleb tähelepanu pöörata looduslike isendite ja kasvandustes kasvatatud isendite võimalikele kokkupuuteprobleemidele (eeskätt kasvandusest välja pääsenud kalade puhul).
The Commission notes that certain aquaculture practices have a beneficial impact on the environment, in particular through their influence on the protection of coastal zones, wetlands and biodiversity.
Komisjon märgib seejuures, et teatavad vesiviljelusega seotud tegevused on avaldanud keskkonnale soodsat mõju, seda eeskätt rannikualade ja märgalade kaitse ja bioloogilise mitmekesisuse tagamise osas.
The new European strategy for aquaculture also stresses enhancement of the sector’s image and improved governance.
Vesiviljeluse näol on tegemist äärmiselt mitmekülgse majandussektoriga, sest see hõlmab lisaks mere- ja mageveekaladele ka molluskeid ja koorikloomi, keda kasvatatakse väga erinevate meetodite abil erinevates kasvandustes.
Animal health and welfare must form an integral part of the strategy for modern and thriving aquaculture, both for economic reasons (good health is essential to the optimal growth of farmed aquatic animals and high production yield), commercial reasons (a better image of the aquaculture sector) and of course public health and respect for the environment.
Kasvandused võivad olla avatud või suletud veeringlusega, neis rakendatakse ekstensiivseid või intensiivseid kasvatusmeetodeid, nad võivad asuda maismaal, järvedes, kasvatustiikides, vesi võib pärineda jõgedest või põhjaveest, samuti võivad kasvandused asuda ka rannikul või paikneda kaldaäärses vees.
Lastly, different measures are planned in the interest of maintaining high food safety requirements.
Kuigi valdavalt on selle majandusharu ettevõtted siiani VKEd, on ka teatavad suurettevõtted hakanud osalema vesiviljeluse teatavates etappides (kalade paljundamine ja nuumamine, toitmine, transport ja turustamine).
In terms of image, the public authorities should promote the importance and value of aquaculture not only as a sector that produces wholesome foods, but also as an important economic and environmental player.
Parandada vesiviljelussektori kuvandit ja tõhustada vesiviljeluse haldamist
The Commission also calls for simpler administrative procedures and lower administrative costs for operators.
Kuvandi osas peaks ametiasutused rõhutama vesiviljeluse olulisust ja tähtsust mitte üksnes nõuetekohaste toiduainete tootjana, vaid samaaegselt ka olulise majanduse ja keskkonnakaitse mõjutegurina.
A‘blue revolution’for Europe
Euroopa„sinine revolutsioon”
Modern aquaculture represents a major revolution in the production of fish and foods of aquatic origin in general.
Tänapäeva vesiviljelus toimib kalade ja muude mereandide tootmise pöördelise revolutsioonina.
The rapid expansion of aquaculture has often been referred to as a‘blue revolution’.
Vesiviljeluse kiiret arengut on tihtipeale nimetatud„siniseks revolutsiooniks”.
Although it offers tremendous possibilities, it nevertheless faces sizeable challenges.
Kuid samaaegselt laialdaste uute võimaluste pakkumisega kerkivad esile ka mitmed paratamatud väljakutsed.
The strategy proposed by the Commission aims to tap the development potential of European aquaculture while guaranteeing environmental sustainability and the strictest health standards.
Komisjoni ettepanekus sisalduva strateegia eesmärk on täielikult vabastada Euroopa vesiviljeluse arengupotentsiaal, tagades seejuures tootmise jätkusuutlikkuse keskkonnakaitsega seotud aspektides ning vastavuse rangetele sanitaarnormidele.
This dynamic can only bear fruit if the other stakeholders, the Member States and economic operators, take it up and act effectively at their level.
Selline dünaamiline lähenemine saab olla edukas vaid juhul, kui kõik huvirühmad, liikmesriigid ja majandusettevõtjad sellega oma vastaval tasandi tõhusa tegevusega kaasa lähevad.
European aquaculture is not participating fully in the sector’s global expansion.
Euroopa vesiviljelus ei osale täieulatuslikult sektori ülemaailmses tõusus.
Between 1995 and 2004, EU aquaculture production rose by only 3 to 4 % until 1999 and stagnated between 2000 and 2004.
Ajavahemikul 1995–2004 suurenes Euroopa Liidu vesiviljelustoodang kuni 1999. aastani vaid 3–4% võrra, ajavahemikul 2000–2004 valitses täielik stagnatsioon.
Aquaculture competes for space la g eu l
Vesiviljelus kasvandusruumi otsinguil la g eu l
Oyster farming is not practiced on beaches alone.
Austrite kasvatamine ei toimu üksnes mererannal.
Oyster farmers need a lot of space on the ground, right next to the oyster beds and the sea.
Austrikasvatajad vajavad märkimisväärselt suurt ruumi ka maismaal, oma kasvatuslavade ja mere vahetus läheduses.
They also need tanks for storage, ripening and purification.
Samuti vajavad nad tiike ladustamise, puhastamise ja vee setitamise jaoks.
An aquatic site has to meet precise criteria to be suitable for shellfish farming.
Karploomi ei saa kasvatada ükskõik kus.
This activity can only be carried out in select areas that have to provide enough space to allow it to develop its full potential.
Vesiviljeluskasvandus peab vastama väga täpsetele kriteeriumidele, mis muudavad selle karploomade kasvatamiseks sobivaks.
On a densely occupied European coast, this can happen with the right planning, in partnership with other sectors and with respect for the environment.
Selline tegevus saab toimuda vaid hoolikalt väljavalitud paikades ning kasvatatavatel isenditel peab olema väljaarenemiseks piisavalt ruumi.
Fisheries and Aquaculture in Europe takes a look at how Normandy is encouraging the development of its young shellfish farming sector.
Euroopa tihedalt asustatud rannikul saab sellise asukoha välja valida vaid hoolikalt kavandades, kooskõlastades oma tegevust teiste majandussektoritega ja järgides keskkonnakaitse nõudeid.
With operating periods of 35 years, this part of the activity remains stable, with no recent developments.
Järgnevalt uurime, kuidas toetatakse Normandias noore karploomade kasvatuse arengut.
I April 2009 I
I aprill 2009 I
In Normandy, oyster harvesting was originally a job for fishermen.
Selline areng saab ilmselgelt toimuda vaid rangelt reguleeritud tingimustes.
For centuries, they dredged flat oysters onto sandbanks in the Seine Bay and Mont-Saint-Michel Bay. The oysters were then allowed to mature in sheltered sites rich in plankton, e.g. the Saint-Vaast-la-Hougue basin.
Kõik, mis toimub väljaspool kuiva liivapinda, on kuulutatud riiklikuks valdkonnaks ja seda hallatakse hästi sissetöötatud kontsessioonide süsteemi abil.
Subsequently, the farming of cupped oysters – Portuguese to start, followed by Japanese – created the need for breeding grounds protected from currents.
Iga piirkonna tootmispotentsiaal määratakse kindlaks teaduslike meetoditega sõltuvalt seal olemasolevast planktonikogusest ja vastavalt sellele potentsiaalile eraldatakse teatav arv kontsessioone.
Cupped oysters were being farmed like flat oysters, on the ground, but their lack of stability compared to flat oysters made them sensitive to the slightest movement.
Kasutuslubade kestus ulatub 35 aastani, see tagab tootmise stabiilsuse ning selles suhtes ei ole viimasel ajal täheldatud olulisi muutusi.
However, oyster farming is not practiced on beaches alone.
Austrite kasvatamisega Normandias tegelesid esialgu kalurid.
Oyster farmers need a lot of space on the ground, right next to the oyster beds and the sea.
Hiljem, seoses esmalt portugali hiidaustri, seejärel suure hiidaustri kasvatamisega tekkis vajadus veevoolude eest eriti hästi kaitstud asukohtade järele.
As the oysters fatten, they have to be transferred and divided up into new pockets, which is done on land.
Austrite kasvatamine ei toimu aga sugugi üksnes mererannal.
Equipment, tractors, trailers, etc. also require storage space.
Austrikasvatajad vajavad märkimisväärselt suurt ruumi ka maismaal, oma kasvatuslavade ja mere vahetus läheduses.
A sales area and logistics platform are also needed to organise packing and shipping.
Järjest suuremaks kasvavad austrid tuleb ümber paigutada ja jaotada uutesse taskutesse, see töö toimub aga maismaal.
What also takes space are the seawater tanks needed for temporary storage and ripening (Normandy has around 30 clayey basins capable of producing green oysters) and essential for purification.
Samuti on vaja ruumi varustuse, traktorite, konteinerite jne paigutamiseks.
Depending on the quality of the water in which it is produced, a mussel or oyster must spend a shorter or longer period in a tank of clean and oxygenated seawater before being marketed.
Ja lõpuks on vaja ka turustuspinda ja tehnilist tööpinda pakendamise ja transpordi korraldamiseks.
Then, in the 1960s, emerged the technique of oyster breeding in pockets attached to tables.
1960. aastatel hakati austreid kasvatama laudade külge kinnitatud taskutes.
These new techniques enabled producers to use less sheltered sites but which nevertheless have to meet exact criteria in terms of sea currents, water purity, presence of plankton, intertidal surface and accessibility.
See uus tehnoloogia võimaldas tootjatel võtta kasutusele avatumaid asukohti, mis pidid sellele vaatamata vastama väga täpsetele nõuetele merevee liikumise, vee puhtuse, planktoni koguse, mõõna ajal paljastuva merepõhja pindala ja ligipääsetavuse osas.
In the 1970s, shellfish farming in Normandy developed in four ‘crûs’or sites that meet these requirements: West-Cotentin (around Agon-Coutainville), East-Cotentin (around Saint-Vaast-la-Hougue), Isigny-sur-Mer (around Utah Beach) and Côte de Nacre (around Arromanches).
See oli põhjuseks, miks 1970. aastatel hakkas karploomade kasvatus Normandias arenema neljas peamises piirkonnas, mis vastasid nõutavatele tingimustele: Lääne-Cotentin (Agon-Coutainville’i ümbrus), Ida-Cotentin (Saint-Vaast-la-Hougue’i ümbritsev piirkond), Isigny-sur-Mer (Utah Beachi piirkond) ja Côte de Nacre (Arromanches’i ümbritsev piirkond).
In just a few years production rose from 1 000 tonnes of shellfish to 30 000 tonnes of oysters and 25 000 tonnes of mussels, making Normandy the youngest but the leading shellfish farming region in France.
Karploomade aastane kogutoodang on mõne aastaga tõusnud 1 000 tonnilt 30000-tonnise austri- ja 25000-tonnise rannakarbitoodanguni.
The problem is that, despite stable production, these land sites need to expand.
Selle toodanguga on Normandia Prantsusmaa kõige noorem ja kõige suurem karploomade kasvatuspiirkond.
This expansion obviously could not come about haphazardly. Any area beyond dry sand is the national public domain and is managed by the time-tested system of concessions.
Omajagu ruumi nõuavad ka merevee reservuaarid, mis on vajalikud toodangu ajutiseks ladustamiseks ja puhastamiseks (Normandias on ligi kolmkümmend savipõhjaga basseini, milles on võimalik toota kohaliku eripära – rohelise varjundiga austrit) ning mis on samuti vajalikud kasvandusevee selitamiseks.
The production capacity of each zone is determined scientifically
Sõltuvalt vee kvaliteedist, milles auster või rannakarp on toodetud, peab toodang enne turustamist lühemat või pikemat aega viibima puhtas ja hapnikuga rikastatud merevees.
If the region attracts so many occasional or intermittent residents, it is because its environment has remained virtually intact: little industry, no major coastal cities, non-intensive agriculture and belated development of tourism which has made it possible to prevent the coast from becoming a sprawl of concrete… ‘We are not competing with the environment’, Costard continues, ‘but we have to make do with it.
Karploomade kasvanduste peamiseks konkurendiks on elupiirkonnad ning turismitööstus ja suvilad.
Obviously, the coast is a fragile area and we cannot set up operations without some kind of rules.
Normandial on äärmiselt ilus rannik ja kaunid mereäärsed maastikud, mis asuvad Pariisi piirkonnast vaid kahe-kolmetunnise teekonna kaugusel.
The dune belt has to be respected as well as any wetlands just off the coast, and so we have to build a partnership with environmental defence groups in order to operate under the best conditions.’
Paljud linnaelanikud kasutavad seda piirkonda puhkuseks, värske õhu käes viibimiseks või isegi pensionipõlve pidamiseks.
This type of dialogue was made mandatory by a French law adopted in 2000, which obliges municipalities to group into coherent entities to set up spatial management plans that take account of all the competing interests, known here as territorial coherence plans (SCot).
Nende ootused ei sobi kuigi hästi kokku karploomade kasvatajate tööstusliku tegevusega, sest viimased peavad töötama aastaringselt sõltuvana tõusu ja mõõna tsüklitest.
Such a plan is being developed in Pays de Coutances, which encompasses the shellfish farming area of West-Cotentin.
Turismisektorit mõjutab oluliselt traktorite mürin alates varahommikust, transpordiautode sagin ning basseine täitvate või tühjendavate mereveepumpade müra, mis paratamatult häirib puhkajaid, kes on tulnud otsima rahu ja vaikust.
‘We have to develop without doing damage’, explains Yves Lamy, the mayor of Coutances, who is also Chairman of the SCot Commission. ‘That means that we have to build amenities but especially that dialogue is needed among the regional players so that such amenities are identified and do not mushroom.
Põhjuseks, miks see piirkond on sedavõrd huvipakkuv ajutiste elanike või juhukülaliste jaoks, on nimelt asjaolu, et looduskeskkond on siin peaaegu puutumata – siin on vähe tööstusettevõtteid, puuduvad suured mereäärsed linnad, põllumajanduses ei kasutata intensiivseid meetodeid, turism hakkas arenema peale suhteliselt hilja, see võimaldas vältida kaldatammide rajamist ja merekalda betoneerimist… „Me ei konkureeri loodusega,” jätkab Joseph Costard. „Me püüame leida kompromissi.
For example, allowing shellfish farming production areas to spring up anywhere and everywhere would destroy the coast without ensuring the operator’s optimal development.
Rannik on loomulikult äärmiselt tundlik piirkond, siia ei saa midagi uisapäisa rajada.
But sitting down together with associations, with those in the business, with elected officials to choose the best place to provide such access will result in coherence and protection of the coast.’ e in E
Tuleb jälgida rannaluidete olukorda, ranniku märgala, kus see on olemas, ja leida koostöös looduskaitsjatega parimaid võimalusi tootmise rajamiseks.”
‘Although water quality has improved over the years through efforts in the realm of wastewater collection and treatment, its improvement is not keeping up with the changing regulations we have to respect’, explains Joseph Costard, an oyster farmer and president of the Normandy-North Sea regional section of the National Oyster Farming Committee.
2000. aastal vastu võetud Prantsusmaa seadusega muudeti kohustuslikuks kõigi kohalike huvirühmade koondumine ruumilise korralduse kavade abil: selliseid kavasid kutsutakse territoriaalse sidususe skeemideks.
After their dialogue, the Pays de Coutances grouping of municipalities will have its territorial coherence plan laying down guidelines for the region’s future. In the short term, the aim is to work on building capacity to treat waste water and runoff water so that the inland areas do not endanger shellfish farming.
2000. aastal vastuvõetud Prantsusmaa seadusega muudeti selline kooskõlastamine kohustuslikuks, seega peavad kommuunid moodustama sidusad rühmad ja koostama vastavad ruumilise hõivamise kavad, milles võetakse arvesse kõikide osapoolte huvisid – selliseid kavasid kutsutakse territoriaalse sidususe skeemideks (SCoT).
In the medium term, sufficiently large areas will have to be set aside so that the land-based activities have enough room to develop.
Selline kava on praegu koostamisel Pays de Coutancesis, mis hõlmab Lääne-Cotentini karploomakasvatuspiirkonda.
Regulations on the purification of shellfish are evolving as scientific knowledge advances.
„Areng ei tohi olla laastav,” selgitab Coutancesi linnapea Yves Lamy, kes on ühtlasi SCoT komisjoni esimees.
Zones where shellfish did not have to be purified will soon be changing status to come into line with the rules.
„See tähendab, et ümberkorraldusi tuleb loomulikult teha, kuid eeskätt tuleb kogu tegevus kooskõlastada piirkondlike huvirühmadega, et oleks selge, milliste ümberkorraldustega on tegemist, ja et vältida ükskõik kuhu ja ükskõik milliste meetoditega ehitamist. Just selline kooskõlastamine ongi SCoT kava ülesanne.