natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It also argued that the rights of complainants in the context of the procedure pursuant to Articles 81 EC and 82 EC and in matters relating to anti-dumping are not applicable in the context of the procedure for monitoring State aid, because each field has its own rules.
Ta väitis ühtlasi, et kaebajate õigused EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise ning dumpinguvastase menetluse raames ei ole riigiabi kontrollimise menetlusele ülekantavad, sest igas valdkonnas on omad eeskirjad.
It referred, in that connection, to the judgment in Commission v max.mobil, 31in which the Court ruled that the rights conferred on the complainant by Council Regulation No 17 32were not applicable to Article 86 EC. 33
Ta viitas selles suhtes 22. veebruari 2005. aasta kohtuotsusele komisjon vs. max.mobil 31, milles Euroopa Kohus otsustas, et nõukogu määrusega nr 17 32kaebajatele antud õigused ei ole kohaldatavad seoses EÜ artikliga 86. 33
The Commission noted that the Community judicature, in its caselaw, had
Komisjon rõhutas, et EÜ artiklite 81 ja 82 raames kaebuste rahuldamatajätmi-
32 — Council Regulation of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959-1962, p. 87).
32 – 6. veebruari 1962. aasta esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 [81] ja 86 [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204).
34 — It refers to Article 6 of Commission Regulation (EC) No 2842/98 of 22 December 1998 on the hearing of parties in certain proceedings under Articles [81] and [82] of the EC Treaty (OJ 1998 L 354, p. 18).
34 – Ta tsiteerib komisjoni 22. detsembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2842/98 poolte ärakuulamise kohta teatavates EÜ asutamislepingu artiklite 85 [81] ja 86 [82] alusel algatatud menetlustes (EÜT L 354, lk 18; ELT eriväljaanne 07/04, lk 204) artiklit 6.
It points out that those rights are now set out in Article 7 of Commission Regulation (EC) No 773/2004 of 7 April 2004 relating to the conduct of proceedings by the Commission pursuant to Articles 81 and 82 of the EC Treaty (OJ 2004 L 123, p. 18), which provides:‘1.
Ta rõhutab, et need õigused on praegu ette nähtud komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 773/2004 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaste menetluste teostamist komisjonis, ELT L 123, lk 18; ELT eriväljaanne 08/03, lk 81) artiklis 7, mis sätestab järgmist:„1.
Where the Commission considers that on the basis of the information in its possession there are insufficient grounds for acting on a complaint, it shall inform the complainant of its reasons and set a timelimit within which the complainant may make known its views in writing.
Kui komisjon leiab tema käsutuses oleva teabe põhjal, et kaebuse kohaselt tegutsemiseks ei ole piisavalt alust, põhjendab ta oma seisukohta kaebuse esitajale ja näeb ette tähtaja, mille jooksul kaebuse esitaja võib esitada oma kirjalikud seisukohad.
The Commission shall not be obliged to take into account any further written submission received after the expiry of that time-limit. 2.
Pärast kõnealust kuupäeva laekunud kirjalikku teavet ei ole komisjon kohustatud arvesse võtma. 2.
If the complainant makes known its views within the timelimit set by the Commission and the written submissions made by the complainant do not lead to a different assessment of the complaint, the Commission shall reject the complaint by decision. 3.
Kui kaebuse esitaja avaldab oma seisukohad komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul ning kaebust ei hinnata kaebuse esitaja kirjaliku teabe põhjal ümber, lükkab komisjon kaebuse oma otsusega tagasi. 3.
If the complainant fails to make known its views within the timelimit set by the Commission, the complaint shall be deemed to have been withdrawn.’
Kui kaebuse esitaja ei avalda oma seisukohti komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul, loetakse kaebus tagasivõetuks.”
33 — Commission v max.mobil, paragraph 71.
33 – Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. max.mobil (punkt 71).
C — My assessment
C. Minu hinnang
Article 20 of Regulation No 659/1999 and the other relevant provisions thereof
Määruse nr 659/1999 artikkel 20 ja teised asjassepuutuvad sätted
Article 20(2) of Regulation No 659/1999, it should be recalled, provides:
Tuletan meelde, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõige 2 sätestab:
As a preliminary point, it should be noted that, contrary to what is stated in the contested order, the appellant applied to the Court of First Instance not for annulment of the letter of 2 December 2004 but for annulment of the Commission’s decision to close the file on its complaint, which the Commission notified to the appellant in that letter.
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et vastupidiselt vaidlustatud kohtumäärusest tulenevale ei palunud hageja Esimese Astme Kohtul tühistada mitte 2. detsembri 2004. aasta kirja, vaid oma kaebuse menetlemise lõpetamise komisjoni poolt, millest viimane teda selle kirjaga teavitas.
Where the Commission takes a decision on a case concerning the subjectmatter of the information supplied, it shall send a copy of that decision to the interested party.’
Kui komisjon teeb otsuse küsimuse kohta, millega esitatud teave on seotud, saadab ta otsuse koopia huvitatud poolele.”
The action for annulment brought by the appellant before the Court of First Instance therefore relates not to the letter of 2 December 2004 as such, which indeed is purely informative in nature, as the Commission has emphasised, but rather to the closure of the file on the complaint, which took place on 2 June 2004.
Hageja tühistamishagi Esimese Astme Kohtule ei ole seega esitatud mitte 2. detsembri 2004 kirja vastu, mis on tõepoolest puhtalt teavitav, nagu rõhutas komisjon, vaid hoopis kaebuse menetlemise lõpetamise vastu, mis toimus 2. juunil 2004.
It is true that that provision is not expressed in the same terms as those applicable to the handling of a complaint in the context of Articles 81 EC and 82 EC, such as those of Article 7 of Regulation No 773/2004.
See säte ei ole küll sõnastatud samamoodi nagu EÜ artiklite 81 ja 82 raames esitatud kaebuse menetlemist puudu- tavad sätted, näiteks määruse nr 773/2004 artikkel 7.
35It is also common ground that Regulation No 659/1999 lays down specific rights not for complainants as such, but only for those who are interested parties.
35Samuti on teada, et määrus nr 659/1999 ei näe ette eriõigusi kaebajatele iseenesest, vaid ainult juhul, kui kaebajad on huvitatud pooled.
It also seems indisputable that the rules relating to the rights of complainants contained in the regulations which provide
Samuti ei paista olevat vaidlust selle üle, et kaebajate õigusi käsitlevad eeskirjad määrustes, mis näevad ette
35 — That latter provision expressly provides, it should be recalled, that where the Commission considers that there are insufficient grounds for acting on a complaint, it must inform the complainant and set a timelimit within which the complainant may make known its views.
35 – Tuletan meelde, et viimatinimetatud säte näeb sõnaselgelt ette, et kui komisjon leiab, et kaebuse kohaselt tegutsemiseks ei ole piisavalt alust, põhjendab ta oma seisukohta kaebuse esitajale ja näeb ette tähtaja, mille jooksul kaebuse esitaja võib esitada oma kirjalikud seisukohad.
Then, if the complainant does so within the timelimit set and the submissions made by the complainant do not lead to a different assessment of the complaint, the Commission must reject the complaint by decision.
Seejärel, kui kaebuse esitaja avaldab oma seisukohad komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul ning kaebust ei hinnata kaebuse esitaja kirjaliku teabe põhjal ümber, lükkab komisjon kaebuse oma otsusega tagasi.
I, like the appellant, take the view that that closure of the file constitutes an actionable decision.
Ma arvan nagu hageja, et see lõpetamine on vaidlustatav akt.
I base that analysis on the following three elements, that is, first, the content of Article 20 of Regulation No 659/1999, read in the light of the other provisions thereof, secondly, the definition of the concept of actionable decision in the caselaw and, finally, the caselaw on the rights of complainants in the context of the procedure for monitoring State aid.
Minu arvamus põhineb kolmel järgmisel punktil, milleks on esiteks määruse nr 659/1999 artikli 20 sisu koostoimes selle määruse teiste sätetega, teiseks vaidlustatava akti määratlus kohtupraktikas ja lõpuks kaebajate õigusi käsitlev kohtupraktika riigiabi kontrollimise menetluse raames.
ATHINAÏKI TECHNIKI v COMMISSION for the implementation of Articles 81 EC and 82 EC, such as Regulation No 773/2004, are not applicable as such to the procedure for monitoring State aid, which is the subjectmatter of specific codification.
EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise – nagu määrus nr 773/2004 –, ei ole sellistena ülekantavad riigiabi kontrollimise menetlusele, mis on eriliselt kodifitseeritud.
In the light of those considerations, the second sentence of Article 20(2) of Regulation No 659/1999 may therefore be construed as meaning that where the Commission considers, on the basis of information in its possession, that there are insufficient grounds for initiating the formal investigation procedure, it must inform the complainant thereof, so that the latter may, where appropriate, provide additional information.
Nendest põhjendustest lähtudes võib määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 teist lauset seega mõista nii, et kui komisjon leiab oma käsutuses oleva teabe põhjal, et ametliku uurimismenetluse algatamine ei ole piisavalt põhjendatud, peab ta sellest kaebajale teatama, et viimane saaks vajadusel esitada lisateavet.
Then, under the third sentence of Article 20(2) of that regulation, where the Commission takes a decision to close the file on the complaint, it must, in the interests of sound administration, send a copy of that decision to the complainant, since the latter is not its addressee.
Seejärel peab komisjon – kui ta otsustab kaebuse menetlemise lõpetada – vastavalt selle määruse artikli 20 lõike 2 kolmandale lausele saatma selle otsuse koopia hea halduse eesmärgil kaebajale, sest viimane ei ole otsuse adressaat.
However, I take the view that those factors are not sufficient to show that Article 20(2) of Regulation No 659/1999 must necessarily be interpreted as meaning that the closure of the file on a complaint in the field of State aid does not constitute a decision and need simply be notified to the complainant, as the Commission and the intervener argue.
Seega arvan ma, et nendest elementidest ei piisa tõendamaks, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõiget 2 tuleb tingimata tõlgendada nii, et riigiabialase kaebuse menetlemise lõpetamine ei ole otsus ja et sellest tuleb kaebajale lihtsalt teatada, nagu väidavad komisjon ja menetlusse astuja.
Moreover, that interpretation of Article 20(2) of Regulation No 659/1999 seems wholly consistent with the practice adopted by the Commission in this case.
Pealegi näib määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 niisugune tõlgendus olevat hästi kooskõlas komisjoni teguviisiga käesolevas kohtuasjas.
Indeed, the wording of Article 20(2) of that regulation and the absence of complainants’ rights in the context of the procedure for monitoring State aid must be understood, in my view, in the light of the fact that that procedure, unlike that applicable to the implementation of Articles 81 EC and 82 EC, consists in a dialogue between the Commission and the Member State concerned.
Minu arvates tuleb selle määruse artikli 20 lõike 2 sõnastust ja kaebajate õiguste puudumist riigiabi kontrollimise menetluses mõista lähtuvalt asjaolust, et see menetlus seisneb vastupidiselt EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamisele kohaldatavale menetlusele komisjoni ja asjaomase liikmesriigi dialoogis.
Indeed, according to the account of the facts in the contested order, the Commission, by letter of 16 September 2003, informed Athinaïki Techniki that, on the basis of the information in its possession, there were insufficient grounds for continuing the examination of that case and asked Athinaïki Techniki to send it additional information concerning any aid which was not connected with the tendering of the casino.
Vastavalt asjaolude esitusele vaidlustatud kohtumääruses teatas komisjon 16. septembri 2003. aasta kirjaga Athinaïki Technikile, et tema käsutuses oleva teabe põhjal ei ole selle asja uurimise jätkamine piisavalt põhjendatud, ja palus viimasel edastada talle lisateavet abi kohta, mis ei ole seotud kasiino enampakkumisega.
Subsequently, in the absence of such information, it notified the complainant, by the letter of 2 December 2004, that, since it lacked additional information to justify continuing the investigation, it had, for the purposes of further administrative action, closed the file on the case on 2 June 2004.
Kuna sellist teavet ei esitatud, teatas ta seejärel kaebajale 2. detsembri 2004. aasta kirjaga, et uurimise jätkamist õigustava lisateabe puudumisel lõpetas ta asja halduslikult 2. juunil 2004.
At this stage of the analysis, it appears to me that Article 20(2) of Regulation No 659/1999 may therefore be interpreted as meaning that the Commission is entitled to close the file on a complaint concerning unlawful aid if it has in its possession insufficient evidence for taking a view.
Analüüsi selles järgus näib mulle, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõiget 2 saab tõlgendada nii, et komisjonil on õigus ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemine lõpetada, kui tal ei ole otsuse tegemiseks piisavalt teavet.
However, the content of that provision does not, in my view, support the assertion that that closure of the file is not a decision.
Selle sätte sisu põhjal ei saa minu arvates siiski väita, et see lõpetamine ei ole olemuselt otsus.
It is true that those two articles make no provision for cases in which the file on a complaint is closed.
Tõsi küll, need kaks artiklit ei näe ette kaebuse menetlemise lõpetamist.
The absence of such provision in Article 4 of Regulation No 659/1999 is perfectly logical in the light of the fact that that latter article lists the decisions which may be taken following notification by a Member State.
On täiesti loogiline, et see ei ole määruse nr 659/1999 artiklis 4 ette nähtud, arvestades asjaolu, et selles artiklis loetletakse otsused, mis komisjon võib teha pärast liikmesriigi teatist.
Indeed, the notification of aid and the procedure for monitoring State aid provided for by Regulation No 659/1999 have the purpose of allowing the Member State concerned and interested undertakings to know whether or not the planned measure is compatible with the common market and may be implemented.
Nimelt on määruses nr 659/1999 ettenähtud abist teatamise ja riigiabi kontrollimise menetluse eesmärk võimaldada asjaomasel liikmesriigil ja huvitatud ettevõtjatel teada saada, kas kavandatav meede on või ei ole ühisturuga kokkusobiv ja kas seda võib rakendada.
As a result, that notification must necessarily be followed by a Commission decision finding that the notified measure (i) is not aid, (ii) constitutes aid compatible with the common market, or (iii) raises doubts as to such compatibility and requires a formal investigation procedure to be initiated.
Järelikult peab sellele teatamisele tingimata järgnema komisjoni otsus, et teatatud meede ei ole abi või et see on ühisturuga kokkusobiv abi või et meetme ühisturuga kokkusobivuse osas on kahtlusi ja on vaja algatada ametlik uurimismenetlus.
The Commission therefore cannot close without further action the file on a notification from a Member State.
Komisjon ei saa seega lõpetada liikmesriigi teatise menetlemist otsust tegemata.
If the notification is incomplete, Article 5 of Regulation No 659/1999 provides that the Commission must request from the Member State concerned the necessary additional information and that, if that information is not provided, that notification is to be deemed to be withdrawn.
Kui teatis ei ole täielik, näeb määruse nr 659/1999 artikkel 5 ette, et komisjon peab paluma asjaomasel liikmesriigil esitada vajalikku lisateavet ja et teatis loetakse tagasivõetuks, kui lisateavet ei anta.
Accordingly, first, Article 10(1) of that regulation requires the Commission to examine without delay a complaint informing it of unlawful aid.
Nii kohustab esiteks nimetatud määruse artikli 10 lõige 1 komisjoni ebaseaduslikust abist teavitavat kaebust viivitamatult kontrollima.
That provision thus reproduces the caselaw according to which the Commission is required to conduct a diligent and impartial examination of the complaint.
See säte kordab ka kohtupraktikat, mille kohaselt peab komisjon kaebuse hoolikalt ja erapooletult läbi vaatama.
We have seen that that obligation may extend so far as to require it to examine matters of fact and law which were not expressly relied on by the complainant.
Nägime, et komisjon võib selle kohustuse raames olla koguni sunnitud kontrollima faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, millele kaebaja sõnaselgelt ei tugine.
However, the file on a complaint alleging unlawful aid must be capable of being closed without further action if the Commission has in its possession insufficient evidence for taking a view by means of one of the decisions set out in Article 4 of Regulation No 659/1999, since the complainant is not in the same situation as a Member State which notifies the existence of aid.
Seevastu ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemise võib lõpetada otsust tegemata, kui komisjonil ei ole vajalikke andmeid, et võtta seisukoht määruse nr 659/1999 artiklis 4 loetletud otsusega, sest kaebaja ei ole samas olukorras nagu abist teatav liikmesriik.
Secondly, Article 13(1) of that regulation provides that the examination of possible unlawful aid is to result in a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4) of the same regulation.
Teiseks sätestab kõnealuse määruse artikli 13 lõige 1, et võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus vastavalt sama määruse artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4.
It is also settled caselaw that in order to ascertain whether or not a measure produces such effects it is necessary to look to its substance. 37
Samuti on välja kujunenud, et akti selliste tagajärgede kindlaksmääramiseks tuleb lähtuda akti sisust. 37
Although the possibility of closure of the file on a complaint is not covered by Article 4 of that regulation, to which Article 13(1) thereof refers, the fact remains that that Article 4 and Article 10(1) of Regulation No 659/1999 confirm, in my view, that that closure of the file is in the nature of a decision, by providing that any complaint concerning allegedly unlawful aid must be the subjectmatter of a diligent examination and that that examination must culminate in a decision.
Kuigi kaebuse menetlemise lõpetamise võimalust ei ole ette nähtud selle määruse artiklis 4, millele viidatakse sama määruse artikli 13 lõikes 1, kinnitavad määruse nr 659/1999 artikkel 4 ja artikli 10 lõige 1 minu arvates ikkagi, et see lõpetamine on olemuselt otsus, nähes nii ette, et kõiki väidetavalt ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebusi tuleb hoolikalt kontrollida ja selle kontrolli tulemusel otsus teha.
That analysis seems to me to be confirmed by the definition of the concept of actionable decision in the case-law.
Seda hinnangut arvates „vaidlustatava kohtupraktikas.
First of all, an institution empowered to find that there has been an infringement and to inflict a sanction in respect of it and to which private persons may make complaint, as is the case with the Commission in the field of competition, necessarily adopts a measure producing legal effects when it terminates an investigation initiated upon a complaint by such a person.
Kõigepealt annab institutsioon, kelle pädevuses on tuvastada õigusrikkumisi ja nende eest karistada ning kellele üksikisikud võivad kaebusi esitada – nagu komisjon konkurentsiõiguse alal –, tingimata siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitava akti, kui ta lõpetab uurimise, mille ta selle kaebuse põhjal algatas.
A decision to close the file on a complaint cannot be described as preliminary or preparatory.
Kaebuse menetlemise lõpetamise akti ei saa käsitada esialgsena või ettevalmistavana.
In fact, unlike a communication which is intended to afford to the undertakings concerned the opportunity of making known their point of view on the Commission’s statement of objections and which does not prevent the Commission from altering its position, the decision to close the file on a complaint is the final step in the procedure; it cannot be followed by any other decision amenable to annulment proceedings. 39
Erinevalt teatisest, mis on mõeldud selleks, et asjaomased ettevõtjad saaksid avaldada oma seisukohti komisjoni etteheidete kohta, ja milles komisjon ei võta lõplikku seisukohta, on kaebuse menetlemise lõpetamise akt menetluse viimane staadium: sellele ei järgne teist akti, mille peale tühistamishagi esitada. 39
The Court has consistently held that only a measure whose legal effects are binding on the applicant and are capable of affecting his interests is an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 230 EC. 36
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab tühistamishagi EÜ artikli 230 tähenduses esitada vaid toimingute või otsuste peale, mis tekitavad selliseid siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus olukorras. 36
It seems to me that those reasons are perfectly capable of being applied to the closure of the file on a complaint in the context of the procedure applicable in matters relating to State aid.
Need põhjendused on minu arvates täielikult ülekantavad kaebuse menetlemise lõpetamisele riigiabi suhtes kohaldatava menetluse raames.
36 — Case C-147/96 Netherlands v Commission [2000] ECR I-4723, paragraph 25 and caselaw cited.
36 – 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-147/96: Madalmaad vs. komisjon (EKL 2000, lk I-4723, punkt 25 ja viidatud kohtupraktika).
See, for a recent application, the order in Case C-163/06 P Finland v Commission [2007] ECR I-5127, paragraph 40.
Vt hiljutise kohaldamise kohta 21. juuni 2007. aasta määrus kohtuasjas C-163/06 P: Soome vs. komisjon (EKL 2007, lk I-5127, punkt 40).
37 — Netherlands v Commission, paragraph 27.38 — Case C-39/93 P [1994] ECR I-2681.39 — Paragraphs 27 and 28.
38 – C-39/93 P (EKL 1994, lk I-2681).39 – Punktid 27 ja 28.
In the light of the Court’s reasons for recognising that the closure of the file on a complaint based on Article 82 EC is an actionable decision, the closure of the file on a complaint concerning alleged State aid deserves, in my view, the same classification.
Arvestades põhjusi, mille pärast Euroopa Kohus möönis, et EÜ artiklil 82 põhineva kaebuse menetlemise lõpetamine on olemuselt vaidlustatav akt, tuleb väidetava riigiabi kohta esitatud kaebust minu arvates kvalifitseerida samamoodi.
Accordingly, first of all, in the context of that procedure, a private individual may make a complaint to the Commission, which is empowered to find that there has been an infringement and to inflict a sanction in respect of it if it should be found that the measure complained of in fact constitutes State aid incompatible with the common market.
Seega võib selle menetluse raames kõigepealt üksikisik komisjonile kaebuse esitada ja komisjoni pädevuses on tuvastada õigusrikkumine ning selle eest karistada, kui selgub, et kaebuse esemeks olev meede on tõepoolest ühisturuga kokkusobimatu riigiabi.
Next, where the Commission closes the file on a complaint concerning alleged State aid, it necessarily adopts a measure producing legal effects, since that closure of the file terminates the preliminary examination procedure which it had to initiate upon that complaint, in accordance with the caselaw and Article 10 of Regulation No 659/1999.
Kui komisjon lõpetab seejärel väidetava riigiabi kohta esitatud kaebuse menetlemise, annab ta tingimata akti, mis tekitab õiguslikke tagajärgi sellega, et see lõpetab esialgse uurimismenetluse, mille komisjon pidi selle kaebuse tagajärjel algatama vastavalt kohtupraktikale ja määruse nr 659/1999 artiklile 10.