natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The resolutions provide, inter alia, that all States are to take measures to freeze the funds and other financial assets of individuals and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaida network and the Taliban, as designated by a committee of the Security Council composed of all its members (‘the Sanctions Committee’).
Kõnealused resolutsioonid näevad muu hulgas ette, et kõik riigid peavad võtma meetmeid, et külmutada rahalised vahendid ja muud finantsallikad, mis kuuluvad kõikidest liikmesriikidest koosneva Julgeolekunõukogu komitee (edaspidi „sanktsioonide komitee”) loetletud isikutele ja üksustele, kes on seotud Osama bin Ladeniga (enamike ühenduse institutsioonide poolt vastu võetud dokumentide eestikeelses versioonis Osama bin Laden), Al-Qaida võrgu ja Talibaniga.
On 8 March 2001, the Sanctions Committee published a first consolidated list of the persons and entities that were to be subjected to the freezing of funds.
Sanktsioonide komitee avaldas 8. märtsil 2001 nende isikute ja üksuste esimese konsolideeritud loetelu, kelle suhtes kohaldatakse rahaliste vahendite külmutamist.
That list has since been amended and supplemented several times.
Nimetatud loetelu on pärast seda korduvalt muudetud ja täiendatud.
In the light of those resolutions, the Council adopted Common Position 2003/140/CFSP 8in order to provide for the exceptions permitted by the Security Council.
Tuginedes eeltoodud resolutsiooni- dele, võttis nõukogu vastu ühise seisukoha 2003/140/ÜVJP 8 Julgeolekunõukogu lubatud erandite sätestamiseks.
In addition, on 27 March 2003, the
Lisaks muutis nõukogu 27. märtsil 2003 vaidlustatud
4 — Concerning restrictive measures against Usama bin Laden, members of the Al-Qaida organisation and the Taliban and other individuals, groups, undertakings and entities associated with them and repealing Common Positions 96/746/CFSP, 1999/727/CFSP, 2001/154/CFSP and 2001/771/CFSP (OJ 2002 L 139, p. 4).
4 – Nõukogu 27. veebruari 2003. aasta ühine seisukoht 2002/402/ÜVJP, mis käsitleb Osama bin Ladeni, organisatsiooni Al-Qaida, Talibani ja teiste nendega seotud isikute, rühmituste, ettevõtjate ja üksuste vastu suunatud piiranguid ja millega tunnistatakse kehtetuks ühised seisukohad 96/746/ÜVJP, 1999/727/ÜVJP, 2001/154/ÜVJP ja 2001/771/ÜVJP (EÜT 2002, L 139, lk 4; ELT eriväljaanne 18/01, lk 292).
See, in particular, Article 3 and the ninth recital in the Preamble.
Vt eeskätt artikkel 3 ja preambuli põhjendus 9.
8 — Concerning exceptions to the restrictive measures imposed by Common Position 2002/402/CFSP (OJ 2003 L 53, p. 62).
8 – Nõukogu 27. veebruari 2003. aasta ühine seisukoht 2003/140/ÜVJP, mis käsitleb erandite tegemist ühise seisukohaga 2002/402/ÜVJP kehtestatud piiravatesse meetmetesse (EÜT 2003, L 53, lk 62; ELT eriväljaanne 18/02, lk 80).
5 — S/RES/1267(1999) of 15 October 1999.6 — S/RES/1333(2000) of 19 December 2000.7 — S/RES/1390(2002) of 16 January 2002.
5 – 15. oktoobri 1999. aasta S/RES/1267(1999).6 – 19. detsembri 2000. aasta S/RES/1333(2000).7 – 16. jaanuari 2002. aasta S/RES/1390(2002).
Council amended the contested regulation as regards exceptions to the freezing of funds and economic resources.
NÕUKOGU JA KOMISJON määrust seoses rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise eranditega.
Following the repeal of Regulation No 467/2001, the Court of First Instance decided to treat the case as an action for annulment of the contested regulation directed against the Council alone, supported by the Commission and the United Kingdom.
9 määruse nr 467/2001 tühistamist otsustas Esimese Astme Kohus käsitleda kõnealust kohtuasja nii, et hagi on suunatud vaidlustatud määruse tühistamisele ja üksnes nõukogu vastu, keda toetavad komisjon ja Ühendkuningriik.
The contested regulation, as amended, provides in Article 2 that ‘all funds and other financial resources belonging to, or owned or held by, a natural or legal person, group or entity designated by the Sanctions Committee and listed in Annex I shall be frozen’.
Vaidlustatud määruse artikkel 2 muudetud kujul sätestab, et „[k]ülmutatakse kõik asjaomase sanktsioonide komitee kindlaksmääratud ja I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, rühmitustele või üksustele kuuluvad või nende omandis või valduses olevad rahalised vahendid ja majandusressursid”.
Article 2a provides for certain exceptions, for instance as regards food, medical expenses and reasonable legal fees, on condition that the Sanctions Committee has been notified and has not objected.
Artikkel 2a näeb ette teatavad erandid, näiteks seoses toiduainetega, ravimite ja ravikuludega ning mõistlike õigusabiteenustega tingimusel, et sanktsioonide komiteed on sellest teavitatud ja ta ei ole sellele vastu vaielnud.
By application lodged on 18 December 2001, the appellant brought an action before the Court of First Instance against the Council and the Commission, claiming that that Court should annul Regulations Nos 2062/2001 and 467/2001, in so far as they related to him.
Apellatsioonkaebuse esitaja esitas 18. detsembril 2001 Esimese Astme Kohtule hagi nõukogu ja komisjoni vastu, paludes kõnealusel kohtul tühistada määrused nr 2062/2001 ja nr 467/2001 teda puudutavas osas. Ühendkuningriigil lubati menetlusse astuda kostjate nõuete toetuseks.
Before the Court of First Instance, the appellant argued that the Council had lacked competence to adopt the contested regulation.
Apellatsioonkaebuse esitaja väitis Esimese Astme Kohtus, et nõukogul puudus vaidlustatud määruse vastuvõtmise pädevus.
Most importantly, the appellant asserted that that regulation breached a number of his fundamental rights, in particular the right to property and the right to a fair hearing.
Eeskätt rikuti kõnealuse määrusega apellatsioonkaebuse esitaja sõnul mitut tema põhiõigust, iseäranis õigust omandile ja õigust õiglasele kohtupidamisele.
By judgment of 21 September 2005 in Case T-315/01 Kadi v Council and Commission (‘the judgment under appeal’), 10the Court of First Instance upheld the contested regulation and rejected all of the appellant’s pleas.
21. septembri 2005. aasta otsusega kohtuasjas T-315/01: Kadi vs. nõukogu ja komisjon (edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”) 10jättis Esimese Astme Kohus vaidlustatud määruse jõusse ja jättis rahuldamata kõik apellatsioonkaebuse esitaja nõuded.
On 17 November 2005, the appellant brought the present appeal against the judgment of the Court of First Instance.
17. novembril 2005 esitas apellatsioonkaebuse esitaja Esimese Astme Kohtu otsuse peale käesoleva apellatsioonkaebuse.
Apart from the appellant, the parties to the present appeal proceedings are the Council, the Commission and the United Kingdom, as well as Spain, France and the Netherlands, as interveners in the appeal.
Lisaks apellatsioonkaebuse esitajale on käesoleva apellatsioonimenetluse pooled nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik ning menetlusse astujad Hispaania, Prantsusmaa ja Madalmaad.
For the sake of brevity I shall refer, on occasion, to the Council, the Commission and the United Kingdom as ‘the respondents’.
Lühiduse mõttes viitan ma edaspidi nõukogule, komisjonile ja Ühendkuningriigile ühiselt kui „vastustajad”.
9 — Council Regulation (EC) No 561/2003 amending, as regards exceptions to the freezing of funds and economic resources, Regulation (EC) No 881/2002 (OJ 2003 L 82, p. 1).
9 – Nõukogu 27. märtsi 2003. aasta määrus (EÜ) nr 561/2003, millega muudetakse seoses rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise eranditega määrust (EÜ) nr 881/2002 (ELT 2003, L 82, lk 1; ELT eriväljaanne 18/02, lk 91).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P justifications, both the Council and the United Kingdom agree with the Court of First Instance that the contested regulation finds its legal basis in Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P põhjendustele, nõustuvad nad Esimese Astme Kohtuga, et vaidlustatud määruse õiguslik alus on EÜ artiklid 60, 301 ja 308.
The Commission, however, takes a different view and concludes that Articles 60 EC and 301 EC alone would have provided a sufficient legal basis.
Komisjon on siiski teistsugusel seisukohal, leides, et piisav õiguslik alus oleks olnud ka ainult EÜ artiklid 60 ja 301.
My analysis of the appeal will proceed as follows.
Apellatsioonkaebuse analüüsimisel läh -tun järgmisest kavast.
First, I shall discuss the pleas concerning the legal basis of the contested regulation.
Kõigepealt käsitlen väiteid, mis puudutavad vaidlustatud määruse õiguslikku alust.
Subsequently, I shall address the pleas concerning the jurisdiction of the Community Courts to review whether the contested regulation breaches fundamental rights.
Seejärel analüüsin väiteid seoses ühenduse kohtute pädevusega kontrollida, kas vaidlustatud määrus rikub põhiõigusi.
Finally, I shall discuss the question of the appropriate standard of review and I shall assess whether or not the contested regulation infringes the fundamental rights invoked by the appellant.
Viimasena käsitlen kohase kohtuliku kontrolli ulatuse küsimust ja annan hinnan- gu selle kohta, kas vaidlustatud määrusega rikuti põhiõigusi, nagu apellatsioonkaebuse esitaja väitis.
The appellant’s first plea relates to the legal basis of the contested regulation.
Apellatsioonkaebuse esitaja esimene väide puudutab vaidlustatud määruse õiguslikku alust.
The judgment under appeal devotes considerable attention to this issue.
Vaidlustatud kohtuotsus pühendab sellele küsimusele palju tähelepanu.
Upon consideration of various alternatives, the Court of First Instance concluded that the combined effect of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC gave the Community power to adopt the contested regulation.
Olles kaalunud mitmesuguseid võimalusi, järeldas Esimese Astme Kohus, et nõukogu oli EÜ artiklite 60, 301 ja 308 alusel nende koosmõjus pädev võtma vastu vaidlustatud määruse.
11 The appellant argues that this finding is mistaken in law and maintains that the Community lacked competence altogether to adopt the contested regulation.
11Apellatsioonkae-buse esitaja leiab, et selle järelduse puhul on rikutud õigusnormi, ning väidab, et ühendusel puudus igasugune pädevus võtta vastu vaidlustatud määrus.
Though relying on slightly different
Kuigi nõukogu ja Ühendkuningriik tuginevad veidi erinevatele
I agree with that argument.
Ma nõustun selle väitega.
The Court of First Instance considered that the powers to impose economic and financial sanctions provided for by Articles 60 EC and 301 EC, namely, the interruption or reduction of economic relations with one or more third countries, do not cover the interruption or reduction of economic relations with individuals within those countries, but only with their governing regimes.
Esimese Astme Kohus leidis, et pädevus kohaldada EÜ artiklites 60 ja 301 sätestatud majandus- ja finantssanktsioone, nimelt katkestada majandussuhted või piirata neid ühe või mitme kolmanda riigiga, ei hõlma majandussuhete katkestamist või piiramist nende riikide isikutega, vaid üksnes seal valitsevate režiimidega.
That view is difficult to reconcile with the wording and the purpose of those provisions.
Selline seisukoht ei ole kooskõlas nimetatud sätete sõnastuse ja eesmärgiga.
Article 301 EC authorises the Council to ‘interrupt or to reduce … economic relations with one or more third countries’ through unspecified ‘urgent measures’ that are necessary to carry out the Union’s Common Foreign and Security Policy (‘CFSP’).
EÜ artikkel 301 lubab nõukogul „katkestada majandussuhted […] ühe või mitme kolmanda riigiga,” võttes määratlemata „kiireloomulisi meetmeid”, mis on vajalikud liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika (edaspidi „ÜVJP”) elluviimiseks.
As such, Article 301 EC is fundamentally concerned with the objectives of these measures, namely the objectives of the CFSP, to be achieved by affecting the Community’s economic relations with third countries.
EÜ artikkel 301 kui selline puudutab põhimõtteliselt nende meetmete – nimelt ÜVJP – eesmärki, mis saavutatakse, mõjutades ühenduse majandussuhteid kolmandate riikidega.
Article 60(1) EC authorises the Council to take such measures with respect to the ‘movement of capital and on payments as regards the third countries concerned’.
EÜ artikli 60 lõige 1 volitab nõukogu võtma selliseid meetmeid „asjassepuutuvate kolmandate riikide suhtes [seoses] kapitali liikumise ja maksetega”.
It therefore indicates the means for carrying out the objectives stated earlier; those means involve restricting the flow of funds into and
Seega viitab nimetatud säte eelnimetatud eesmärgi saavutamise viisile; kõnealune meede seisneb rahaliste vahendite liikumise piiramises ühendusse ja vastupidi.
11 — Paragraphs 87 to 135 of the judgment under appeal.
11 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 87–135.
Beyond these two provisions, the EC Treaty does not regulate what shape the measures should take, or who should be the target or bear the burden of the measures.
NÕUKOGU JA KOMISJON meetmeid võtta, kellele need tuleb suunata või kes peab kannatama nimetatud meetmetega kaasnevaid tagajärgi.
Rather, the only requirement is that the measures ‘interrupt or reduce’ economic relations with third countries, in the area of movement of capital or payments.
Selle asemel on ainsa nõudena kehtestatud, et meetmed peavad „katkestama või piirama” majandussuhteid kolmandate riikidega seoses kapitali liikumise ja maksetega.
this provision of much of its practical use.
tegelikku kasutamist.
Within the framework of the CFSP, the Union may decide, for reasons relating to the maintenance of international peace and security, to impose economic and financial sanctions against non-State actors who are situated in third countries.
ÜVJP raames võib Euroopa Liit kohaldada rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamise eesmärgil majandus- ja finantssanktsioone kolmandates riikides asuvate valitsusväliste üksuste vastu.
I fail to see why Article 301 EC should be interpreted more narrowly.
Ma ei saa aru, miks tuleb EÜ artiklit 301 tõlgendada veelgi kitsendavamalt.
As the Court of First Instance itself recognised, ‘the Union and its Community pillar are not to be prevented from adapting to [threats to international peace and security] by imposing economic and financial sanctions not only on third countries, but also on associated persons, groups, undertakings or entities engaged in international terrorist activity or in any other way constituting a threat to international peace and security’. 12
Esimese Astme Kohus tunnistas ise, et „[…] ei saa ka liitu ja selle ühenduse sammast takistada [rahvusvahelise rahu ja julgeolekuga seotud] ohtudele vastamast majandus- ja finantssanktsioonide kehtestamise kaudu mitte ainult kolmandate riikide, vaid ka seotud isikute, rühmituste, ettevõtjate või üksuste vastu, kes edendavad rahvusvahelist terroristlikku tegevust või rikuvad muul viisil rahvusvahelist rahu ja julgeolekut” 12.
The financial sanctions in the contested regulation meet that requirement: they are targeted predominantly at individuals and groups within third countries.
Vaidlustatud määruse finantssanktsioonid vastavad sellele nõudele, kuna need on peamiselt suunatud kolmandate riikide isikutele ja rühmitustele.
By affecting economic relations with entities within a given country, the sanctions necessarily affect the overall state of economic relations between the Community and that country.
Mõjutades majandussuhteid üksustega teatavas riigis, mõjutavad sanktsioonid paratamatult ka ühenduse majandsuhteid selle riigiga üldiselt.
Economic relations with individuals and groups from within a third country are part of economic relations with that country; targeting the former necessarily affects the latter.
Majandussuhted kolmandate riikide isikute ja rühmitustega on osa majandussuhetest selle riigiga; kui sanktsioonid on suunatud esimeste vastu, siis mõjutab see paratamatult ka teist.
To exclude economic relations with individuals or groups from the ambit of ‘economic relations with … third countries’ would be to ignore a basic reality of international economic life: that the governments of most countries do not function as gatekeepers for the economic relations and activities of each specific entity within their borders.
Kui välistada majandussuhted isikute ja rühmitustega mõiste „majandussuhted […] kolmanda riigiga” ulatusest, siis tähendab see rahvusvahelise majanduse tegelikkuse eiramist – enamiku riikide valitsused ei kontrolli iga nende riigipiiridesse jääva konkreetse üksuse majandussuhteid ja -tegevust.
The Court of First Instance found that Article 308 EC had to be brought into play in order to impose financial sanctions on individuals who do not exercise government control.
Esimese Astme Kohus leidis, et EÜ artikkel 308 tuli kasutusele võtta selleks, et saaks kohaldada finantssanktsioone isikute vastu, kes ei teosta riiklikku kontrolli.
However, the reliance on the notion of government control as a distinguishing factor highlights an underlying tension in the reasoning of the Court of First Instance.
Ometi toob tuginemine riiklikule kontrollile kui eristavale tingimusele esile Esimese Astme Kohtu arutluskäigu vastuolulisuse.
The Court of First Instance construed Article 308 EC as a ‘bridge’ between the CFSP and the Community pillar.
Esimese Astme Kohtu tõlgenduse kohaselt on EÜ artikkel 308 sillaks ÜVJP ja ühenduse samba vahel.
However, while Article 301 EC might be seen as a cross-pillar bridge, Article 308 EC surely cannot fulfil that function.
Kui EÜ artiklit 301 võib pidada sammastevaheliseks sillaks, siis kindlasti ei saa seda ülesannet täita EÜ artikkel 308.
Article 308 EC, like Article 60(1) EC, is strictly an enabling
Sarnaselt EÜ artikli 60 lõiguga 1 on EÜ artikkel 308 ainult võimuvolitusi andev säte, mis sätestab meetmed, mitte eesmärgi.
Moreover, the Court of First Instance’s restrictive reading of Article 301 EC deprives
Peale selle piirab Esimese Astme Kohtu EÜ artikli 301 kitsendav tõlgendus selle sätte
12 — Paragraph 133 of the judgment under appeal.
12 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 133.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P
Even though it refers to ‘objectives of the Community’, these objectives are exogenous to Article 308 EC; they cannot be introduced by Article 308 EC itself.
Olgugi et see viitab „ühenduse eesmärkidele”, ei kuulu need EÜ artikli 308 reguleerimisalasse ja neid eesmärke ei saa EÜ artikliga 308 kehtestada.
Hence, if one excludes the interruption of economic relations with non-State actors from the realm of acceptable means to achieve the objectives permitted by Article 301 EC, one cannot use Article 308 EC to bring those means back in.
Seega, kui välistada valitsusväliste üksustega majandussuhete katkestamine võimaliku meetmena, mida eesmärgi saavutamise nimel lubab võtta EÜ artikkel 301, siis ei saa meetme rakendamiseks tugineda EÜ artiklile 308.
Either a measure directed against non-State actors fits the objectives of the CFSP which the Community can pursue by virtue of Article 301 EC, or, if it does not, then Article 308 EC is of no help.
Valitsusväliste üksuste vastu suunatud meede on kas kooskõlas ÜVJP eesmärkidega, mida ühendus EÜ artikli 308 kohaselt järgib, või kui see nii ei ole, siis ei ole abi ka EÜ artiklist 308.
In the proceedings before the Court of First Instance, the appellant claimed that the contested regulation breached the right to a fair hearing, the right to respect for property and the principle of proportionality, and the right to effective judicial review.
Esimese Astme Kohtu menetluses väitis apellatsioonkaebuse esitaja, et vaidlustatud määrus rikkus tema õigust õiglasele kohtupidamisele, õigust omandile, proportsionaalsuse põhimõtet ja õigust tõhusale kohtulikule kontrollile.
13 However, before assessing the substance of these claims, the Court of First Instance examined the scope of its own jurisdiction to assess the conformity of the contested regulation with fundamental rights.
13 Enne kõnealuste väidete sisulist uurimist kontrollis Esimese Astme Kohus oma pädevuse ulatust hinnata vaidlustatud määruse põhiõigustele vastavust.
14In order to ascertain the appropriate scope of judicial review, the Court of First Instance considered the relationship between the Community legal order and the legal order established under the UN Charter.
14Selleks et kindlaks teha kohtuliku kontrolli kohane ulatus, uuris Esimese Astme Kohus ühenduse õiguskorra ja ÜRO põhikirjaga kehtestatud õiguskorra vahelist seost.
The reasoning of the Court of First Instance is extensive and sophisticated, but may be summarised as follows.
Esimese Astme Kohtu arutluskäik on pikk ja keerukas, kuid selle saab kokku võtta alljärgnevalt.
First, the Court of First Instance identified what essentially amounts to a rule of primacy, flowing from the EC Treaty, according to which Security Council resolutions adopted under Chapter VII of the UN Charter prevail over rules of Community law.
Esiteks tegi Esimese Astme Kohus kindlaks, mida sisuliselt tähendab EÜ asutamislepingust tulenev ülimuslikkuse reegel, mille kohaselt on ÜRO põhikirja VII peatüki alusel vastuvõetud Julgeolekunõukogu resolutsioonid ülimuslikud ühenduse õiguse suhtes.
The Court of First Instance essentially found that Community law recognises and accepts that, in keeping with Article 103 of the UN Charter, Security Council resolutions take
Sisuliselt leidis Esimese Astme Kohus, et ühenduse õigus tunnustab kooskõlas ÜRO põhikirja artikliga 103 Julgeolekunõukogu resolutsioonide ülimuslikkust
13 — Paragraph 59 of the judgment under appeal.14 — In paragraphs 181 to 232 of the judgment under appeal.
13 – Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 59.14 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 181–232.
My conclusion, therefore, is that the judgment of the Court of First Instance is vitiated by an error in law.
Eeltoodut arvestades jõuan järeldusele, et Esimese Astme Kohtu otsusega on rikutud õigusnormi.
If the Court were to follow my analysis concerning the legal basis it would have enough ground to set aside the judgment under appeal.
Kui Euroopa Kohus nõustub minu analüüsiga määruse õigusliku aluse kohta, siis on see piisav alus, et tühistada vaidlustatud kohtuotsus.
I none the less believe that, where pleas are raised concerning alleged breaches of fundamental rights, it is preferable for the Court to make use of the possibility of reviewing those pleas as well, both for reasons of legal certainty and in order to prevent a possible breach of fundamental rights from subsisting in the Community legal order, albeit by virtue of a measure that merely has a different form or legal basis.
Sellegipoolest leian, et Euroopa Kohtul on soovitatav kasutada võimalust kontrollida ka väidetavat põhiõiguste rikkumist, nii õiguskindluse huvides kui ka selleks, et välistada ühenduse õiguskorras võimalik põhiõiguste rikkumine, olgugi et lähtuda tuleb meetmest, millel on üksnes teistsugune vorm või õiguslik alus.
I shall accordingly proceed to assess the appellant’s remaining pleas in law.
Edaspidi käsitlen ma lähtuvalt eelnevast apellatsioonkaebuse esitaja ülejäänud õiguslikke väiteid.
15 Secondly, the Court of First Instance held that, in consequence, it had no authority to review, even indirectly, Security Council resolutions in order to assess their conformity with fundamental rights as protected by the Community legal order.
15Seepärast leidis Esimese Astme Kohus teiseks, et tal puudub pädevus kasvõi kaudselt kontrollida Julgeolekunõukogu resolutsioonide kooskõla põhiõigustega, mis on kaitstud ühenduse õiguskorras.
It observed that the Security Council resolutions at issue left no margin of discretion and, therefore, that it could not assess the contested regulation without engaging in such indirect review.
Ta märkis, et kõnealused Julgeolekunõukogu resolutsioonid ei jäta ruumi kaalutlusõiguseks ning et ta ei saa seepärast hinnata vaidlustatud määrust kaudset kontrolli teostamata.