natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘The aid to [CELF] for processing small orders of Frenchlanguage books, implemented by France between 1980 and 2001, is aid that is caught by Article 87(1) [EC].
„[CELF-ile] prantsuskeelsete raamatute väikeste tellimuste töötlemiseks Prantsusmaa poolt ajavahemikul 1980 kuni 2001 antud abi on abi [EÜ] artikli 87 lõike 1 tähenduses.
It is, however, compatible with the common market under Article 87(3)(d) [EC].’
Abi on sellele vaatamata kooskõlas ühisturuga vastavalt [EÜ] artikli 87 lõike 3 punktile d.”
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 20 August 2004, the applicant brought the present action.
Esimese Astme Kohtu kantseleisse 20. augustil 2004 saabunud avaldusega esitas hageja käesoleva hagi.
By letter lodged at the Court Registry on 2 December 2004, the French Republic sought leave from the Court to intervene in the present proceedings in support of the form of order sought by the Commission, which was granted by order of the President of the Third Chamber of the Court of First Instance on 20 January 2005.
Prantsuse Vabariik palus 2. detsembril 2004 Esimese Astme Kohtu kantseleisse saabunud kirjas luba astuda menetlusse nõukogu nõuete toetuseks ning Esimese Astme Kohtu kolmanda koja esimehe 20. jaanuari 2005. aasta määrusega see taotlus rahuldati.
On 22 March 2007, the Court requested the Commission to reply in writing to certain questions and to produce various documents.
22. märtsil 2007 palus Esimese Astme Kohus komisjonil vastata kirjalikult teatud küsimustele ning esitada teatud dokumendid.
The Commission complied with that request within the prescribed period.
Komisjon täitis selle nõude ettenähtud tähtaja jooksul.
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court of First Instance (Third Chamber) decided to open the oral procedure.
Ettekandja-kohtuniku ettekande põhjal otsustas Esimese Astme Kohus (kolmas koda) avada suulise menetluse.
The parties presented oral argument and replied to the Court’s questions at the hearing held on 23 May 2007.
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 23. mai 2007. aasta kohtuistungil.
— annul the last sentence of Article 1 of the contested decision;
– tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 viimane lause;
— in the alternative, annul the last sentence of Article 1 of the contested decision in so far as the Commission declared the contested aid compatible before 1999 or, alternatively, 1997 or 1994;
– teise võimalusena tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 viimane lause osas, milles vaidlusalune abi on tunnistatud kokkusobivaks enne aastat 1999, või alternatiivselt enne aastat 1997 või 1994;
— in the further alternative, annul the last sentence of Article 1 of the contested decision in so far as it declares the contested aid compatible before 1 November 1993;
– kolmanda võimalusena tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 viimane lause osas, milles vaidlusalune abi on tunnistatud kokkusobivaks enne aastat 1993;
— order the applicant to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja hagejalt
The applicant relies on three pleas in law in support of its application, the third plea being divided into two parts.
Hageja esitab hagi toetuseks kolm väidet, millest kolmas jaguneb kaheks osaks.
The first plea alleges that there is no legal basis for declaring the contested aid compatible with the common market prior to 1 November 1993.
Esimene väide tugineb asjaolule, et vaidlusaluse abi ühisturuga kokkusobivaks tunnistamiseks enne aastat 1993 puudus õiguslik alus.
The second plea alleges that the contested decision is inconsistent with Article 88(3) EC.
Teine väide tugineb asjaolule, et vaidlustatud otsus ei ole kooskõlas EÜ artikli 88 lõikega 3.
The third plea alleges infringement of Article 87(3)(d) EC.
Kolmas väide tugineb EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d rikkumisele.
The first part of the third plea alleges that the contested aid is discriminatory, whereas the second part is based on alleged manifest errors of assessment.
Kolmanda väite esimene osa tugineb vaidlusaluse abi diskrimineerivale laadile ning teine osa põhineb ilmselgetel hindamisvigadel.
It is appropriate to examine the first plea first of all and subsequently the second part of the third plea.
Esmalt tuleb uurida esimest väidet ning seejärel kolmanda väite teist osa.
The first plea, alleging a lack of legal basis prior to 1 November 1993
Esimene väide, mis tugineb asjaolule, et enne 1. novembrit 1993 õiguslik alus puudus
The applicant submits that, by declaring the contested aid compatible with the common market under Article 87(3)(d) EC in the last sentence of Article 1 of the contested decision, the Commission adopted the decision on an incorrect legal basis.
Hageja väidab, et tunnistades vaidlusaluse abi vaidlustatud otsuse artikli 1 viimases lauses ühisturuga kokkusobivaks vastavalt EÜ artikli 87 lõike 3 punktile d, on komisjon tuginenud valele õiguslikule alusele.
The applicant is of the view that, since that provision was introduced by the EU Treaty, which entered into force on 1 November 1993, the contested aid could have been declared compatible with the common market only with effect from that date.
Hageja leiab, et kuna see säte lisati EL lepinguga, mis jõustus 1. novembril 1993, saab vaidlusaluse abi tunnistada ühisturuga kokkusobivaks vaid sellest kuupäevast hilisema aja osas.
The applicant submits that the principle of non-retroactivity prohibits the application of a Community act before the date of its entry into force.
Hageja väidab, et vastavalt tagasiulatuva jõu puudumise põhimõttele on keelatud kohaldada ühenduse õigusakti enne selle jõustumise kuupäeva.
There are very few exceptions to that principle, including where express provision is made for transitional measures or where it clearly follows from the objectives or general scheme of the act in question.
Selle põhimõtte suhtes kehtivad vaid mõningad harvad erandid, eelkõige juhud, kus üleminekusätted on sõnaselgelt ette nähtud või kui see tuleneb selgelt kõnealuse akti eesmärgist või ülesehitusest.
The applicant submits that the EU Treaty makes no provision for transitional measures and that there is nothing to suggest that the signatories to the treaty intended to give Article 87(3)(d) EC retroactive effect.
Hageja väidab, et EL leping ei näe ette üleminekusätteid ning miski ei näita, et lepingule allakirjutanud riigid oleks soovinud anda EÜ artikli 87 lõike 3 punktile d tagasiulatuva jõu.
The applicant refers to the Commission notice of 22 May 2002 on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (OJ 2002 C 119, p. 22), which confirmed that the compatibility of unlawful State aid with the common market must, as a general rule, be assessed ‘in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted’.
Hageja viitab komisjoni 22. mai 2002. aasta teatisele ebaseadusliku riigiabi hindamise suhtes kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta (EÜT 2002, C 119, lk 22), mis kinnitab, et õigusvastaselt antud abi kokkusobivust ühisturuga tuleb üldreeglina hinnata „sisuliste kriteeriumide alusel, mis on kehtestatud abi andmise kuupäeval kehtivate õigusaktidega”.
The applicant considers that, if the aid which was not notified were assessed in the light of the provision in force at the time of the Commission’s decision and not at the time when it was granted, the effect would be to reward an unlawful act, since the aid would benefit retroactively from a decision declaring it compatible which would not have been given if the Member State concerned had complied with Article 88 EC and notified the aid to the Commission before granting it.
Hageja leiab, et kui toetusi, millest ei teatatud, hinnataks vastavalt neile sätetele, mis kehtisid komisjoni poolt otsuse tegemise kuupäeval, mitte vastavalt toetuste andmise ajal kehtinud sätetele, oleks see õigusvastane, kuna seeläbi tunnistataks tagasiulatuvalt kokkusobivaks abi, mida ei oleks saanud kokkusobivaks tunnistada juhul, kui asjassepuutuv liikmesriik oleks EÜ artiklist 88 kinni pidanud ja enne toetuse andmist sellest komisjonile teatanud.
Moreover, the applicant states that the derogation in Article 87(3)(d) EC cannot be regarded as being covered by Article 87(3)(c) EC.
Lisaks kinnitab hageja, et EÜ artikli 87 lõike 3 punktis d ette nähtud erandit ei saa pidada sama lõike punkti c alla kuuluvaks.
It points out that, in the contested decision, the Commission did not apply Article 87(3)(c) EC in the present case.
Ta tuletab meelde, et käesoleval juhul ei ole komisjon vaidlustatud otsuses EÜ artikli 87 lõike 3 punkti c kohaldanud.
The applicant also submits that the result of such an interpretation would be to deprive the derogation in Article 87(3)(d), introduced by the EU Treaty, of any effect.
Lisaks väidab hageja, et selline tõlgendus võtaks EL lepinguga lisatud lõike 3 punktilt d igasuguse mõju.
In its defence, the Commission states that a legal situation is governed by the legislation in force at the time when that situation has become definitive.
Komisjon kinnitab vastuses, et õiguslikku olukorda reguleerivad õigusnormid, mis kehtivad hetkel, mil olukord muutub lõplikuks.
In the present case, the relevant point of reference is when the decision on the compatibility of the contested aid was adopted.
Käesoleval juhul tähendab see ajahetke, mil võeti vastu otsus vaidlusaluse abi kokkusobivaks tunnistamise kohta.
The Commission states that it follows from the general principles of law that, as a rule, new laws, including treaty provisions, apply to the future effects of situations which arose under the old law.
Komisjon märgib, et õiguse üldpõhimõtetest tuleneb, et üldreeglina kohaldatakse varasema seaduse kehtivusajal tekkinud olukordade tulevastele tagajärgedele uusi seadusi, sh asutamislepingute sätteid.
In any event, Article 87(3)(d) EC must be immediately applicable in view of the objectives and the general scheme of that provision.
Igal juhul kuulub EÜ artikli 87 lõike 3 punkt d selle eesmärki ja ülesehitust arvestades kohaldamisele viivitamatult.
The Commission submits that a decision on the compatibility of State aid with the common market is not a mere formality requiring a specific legal basis.
Komisjon väidab, et otsus riigiabi ühisturuga kokkusobivuse kohta ei ole puhtalt formaalne toiming, mis nõuab täpset õiguslikku alust.
The Commission is required to consider whether the aid in question would make a real contribution to the attainment of a legitimate objective in the public interest on the one hand and any adverse effects it may have on competition on the other hand.
Komisjon peab hindama ühelt poolt seda, kuidas konkreetselt täidab kõnealune abi üldise huvi eesmärki, ning teiselt poolt selle negatiivset mõju konkurentsile.
In carrying out that assessment, it must simply determine whether or not, at the time of its examination, the Community interest requires the aid to be repaid, since, from an economic point of view, the effects of unlawful aid do not cease at the time when it is granted but continue as long as the recipient remains active on the market.
Sellise analüüsi raames peab ta hindama üksnes seda, kas uurimise ajal on ühenduse huvidest lähtudes nõutav, et abi tagastataks või mitte, kuna majanduslikust vaatenurgast võetuna ei kao õigusvastase abi mõju abi andmise kuupäeval, vaid see kestab edasi, kuivõrd ettevõtja tegutseb turul edasi.
The Commission states that if it did not apply the new compatibility criterion immediately, its decision would run counter to an objective that is now laid down in the treaty.
Komisjon täpsustab, et kui ta ei oleks kohaldanud uut kokkusobivuse kriteeriumi viivitamatult, oleks tema otsus olnud vastuolus ühega asutamislepingu eesmärkidest.
It considers that aid cannot be required to be repaid on the sole ground that it was disbursed too early.
Ta leiab, et abi tagastamist ei saa nõuda ainult seetõttu, et see abi on välja makstud liiga vara.
The Commission submits that its view was confirmed by the Court of First Instance in its judgment in Case T-176/01 Ferriere Nord v Commission [2004] ECR II-3931.
Komisjon väidab, et tema seisukohta kinnitab Esimese Astme Kohtu poolt 18. novembril 2004. aastal kohtuasjas T-176/01: Ferriere Nord vs. komisjon (EKL 2004, lk II-3931) tehtud otsus.
The Commission is of the view that the application of a new rule to its examination of aid that has not been notified does not necessarily constitute a ‘reward [of] an unlawful act’.
Komisjon on seisukohal, et teatamata abi analüüsimine uue eeskirja kohaselt ei ole ilmtingimata „õigusvastane”.
Indeed, such an immediate application could act against the interests of the Member State if stricter compatibility criteria were applied.
Selline viivitamatu kohaldamine võib osutuda liikmesriigile ebasoodsaks juhul, kui kokkusobivuse kriteeriume muudetakse rangemaks.
Finally, the Commission submits that there is no overriding reason in the interest of legal certainty which could justify, in the present case, limiting the temporal scope of Article 87(3)(d) EC.
Lõpuks väidab komisjon, et käesoleval juhul ei õigusta EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d piiratud ajalist kohaldamist ükski õiguskindlusest tulenev imperatiivne põhjus.
In the alternative, the Commission submits that the derogation relating to cultural objectives, which has appeared in Article 87(3)(d) since 1993, was previously covered by subparagraph (c) of that provision and has simply been more clearly identified by the addition of subparagraph (3)(d).
Teise võimalusena väidab komisjon, et alates 1993. aastast EÜ artikli 87 lõike 3 punktis d ära toodud kultuurilise eesmärgiga seonduv erand kuulus varem sama lõike punkti c alla ning selle lõike 3 punktile d lisamisega on üksnes määratlust täpsustatud.
The French Republic adopts the Commission’ arguments.
Prantsuse Vabariik toetab komisjoni argumente.
It is apparent from the last sentence of Article 1 of the contested decision that the contested aid was declared compatible with the common market under Article 87(3)(d) EC.
Vaidlustatud otsuse artikli 1 viimasest lausest nähtub, et vaidlusalune abi tunnistati ühisturuga kokkusobivaks vastavalt EÜ artikli 87 lõike 3 punktile d.
That provision constitutes a derogation from the general prohibition of State aid under Article 87(1) EC, introduced by the EU Treaty, which entered into force on 1 November 1993.
Viimatinimetatud säte kujutab endast erandit EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud riigiabi andmise üldkeelust, mis lisati EL lepinguga, mis jõustus 1. novembril 1993.
The applicant submits, in essence, that such a legal basis could not be used to declare the aid compatible with the common market for the period from 1980 to 31 October 1993.
Hageja väidab sisuliselt, et kõnealust sätet ei saa kasutada õigusliku alusena selleks, et tunnistada abi ühisturuga kokkusobivaks ajavahemikus 1980 kuni 31. oktoober 1993.
In general, the principle of legal certainty precludes a Community measure from taking effect from a point in time before its publication, save where, exceptionally, the purpose to be achieved so demands and where the legitimate expectations of those concerned are duly respected (Case 98/78 Racke [1979] ECR 69, paragraph 20).
Selle kohta tuleb märkida, et üldreeglina on õiguskindluse põhimõttest tulenevalt keelatud ühenduse õigusakti kohaldamise alguspunkti määrata õigusakti enda avaldamisest varasemaks ajaks, välja arvatud erandjuhtudel, kui taotletav eesmärk seda nõuab ja tingimusel, et huvitatud isikute õiguspärane ootus on nõuetekohaselt tagatud (Euroopa Kohtu 25. jaanuari 1979. aasta otsus kohtuasjas 98/78: Racke, EKL 1979, lk 69, punkt 20).
Thus, although procedural rules are generally held to apply to all proceedings pending at the time when they enter into force, that is not the case with substantive rules (Joined Cases 212/80 to 217/80 Meridionale industria salumi [1981] ECR 2735, paragraph 9).
Kuigi menetlusnorme kohaldatakse üldiselt kõikide nende jõustumise hetkel pooleli olevate vaidluste suhtes, ei kehti see materiaalõigusnormide kohta (Euroopa Kohtu 12. novembri 1981. aasta otsus liidetud kohtuasjades 212/80–217/80: Meridionale industria salumi, EKL 1981, lk 2735, punkt 9).
In order to ensure observance of the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, the substantive rules of Community law must be interpreted as applying to situations existing before their entry into force only in so far as it clearly follows from their terms, objectives or general scheme that such effect must be given to them (see Joined Cases C-74/00 P and C-75/00 P, Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission [2002] ECR I-7869, paragraph 119 and the caselaw cited).
Ühenduse materiaalõigusnorme õiguskaitse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete järgimise tagamiseks tuleb tõlgendada nii, et need oleks enne nende jõustumist tekkinud olukordade suhtes kohaldatavad üksnes siis, kui selline võimalus tuleneb selgelt nende sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest (vt Euroopa Kohtu 24. septembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-74/00 P ja C-75/00 P: Falck ja Acciaierie Bolzano vs. komisjon, EKL 2002, lk I-7869, punkt 119 ja viidatud kohtupraktika).
That conclusion applies irrespective of whether such rules might produce favourable or unfavourable effects for the person concerned (see, to that effect, Case 234/83 Gesamthochschule Duisburg [1985] ECR 327, paragraph 20, and Case C-28/00 Kauer [2002] ECR I-1343, paragraph 20).
See järeldus kehtib sõltumatult sellest, kas nende normide mõju huvitatud isikutele on soodne või ebasoodne (vt selle kohta Euroopa Kohtu 29. jaanuari 1985. aasta otsus kohtuasjas 234/83: Gesamthochschule Duisburg, EKL 1985, lk 327, punkt 20, ja 7. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-28/00: Kauer, EKL 2002, lk I-1343, punkt 20).
On the other hand, Community legislation applies immediately to the future effects of a situation which arose under the old law (Case 270/84 Licata v CES [1986] ECR 2305, paragraph 31, and Case C-162/00 Pokrzeptowicz-Meyer [2002] ECR I-1049, paragraph 50).
Seevastu ühenduse õigusnormid kuuluvad varasema seaduse kehtimise ajal tekkinud olukordade tulevaste tagajärgede suhtes kohaldamisele viivitamatult (Euroopa Kohtu 10. juuli 1986. aasta otsus kohtuasjas 270/84: Licata vs. CES, EKL 1986, lk 2305, punkt 31, ja 29. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-162/00: Pokrzeptowicz-Meyer, EKL 2002, lk I-1049, punkt 50).
Against that background, it should be noted that the EU Treaty does not lay down transitional provisions for the application of Article 87(3)(d) EC.
Pärast nende lähtekohtade meenutamist tuleb nentida, et EL leping ei näe EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d kohaldamise osas ette üleminekusätteid.
Moreover, there is nothing in that provision from which it could be concluded that it is intended to govern situations which arose prior to the date when it entered into force.
Lisaks ei võimalda ükski kõnealuse sätte element järeldada, et selle eesmärk oleks reguleerida sätte jõustumisest varasemaid olukordi.
Indeed, the Commission did not state in the contested decision that Article 87(3)(d) EC had to be applied retroactively in the present case in view of the objectives or the general scheme of that provision, or that it was necessary to ensure that the system of control operated by the Commission in relation to aid granted by the Member States functions properly. Nor did it put forward any such arguments in its defence.
Pealegi ei ole komisjon vaidlustatud otsuses märkinud, et EÜ artikli 87 lõike 3 punktile d tagasiulatuva jõu andmine on käesoleval juhul vajalik selle sätte eesmärki ja ülesehitust arvestades, ega ka seda, et see oleks vajalik komisjoni poolt liikmesriikidele antud toetuste osas läbiviidavate kontrollimiste süsteemi toimimise huvides.
It is therefore necessary only to examine whether the contested aid had become definitively compatible or incompatible at the time when the contested decision was adopted.
Seega tuleb uurida vaid seda, kas vaidlusalust abi iseloomustavad jooned ühisturuga kokkusobivust või -sobimatust silmas pidades olid vaidlustatud otsuse vastuvõtmise hetkeks lõplikud.
All new aid which has not been notified and has already been disbursed is necessarily incompatible with the common market if it is capable of distorting competition by selectively favouring certain undertakings or the production of certain goods during the period in which it was paid and if it is not covered by any derogation from the general prohibition of State aid under Article 87(1) EC.
Igasugune uus abi, millest ei ole teatatud ja mis on välja makstud, on igal juhul ühisturuga kokkusobimatu juhul, kui see võib kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud tooteid perioodil, mil seda maksti, ning kui see ei kuulu ühegi EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud riigiabi andmise üldkeelu suhtes ette nähtud erandi alla.
In any event, once it has produced its effect, the aid in question becomes definitively compatible or incompatible with the common market.
Igal juhul on abi ühisturuga kokkusobiv või -sobimatu laad saavutanud lõplikkuse siis, kui abiga taotletav mõju on saavutatud.
That is particularly so in the present case, since the contested aid was awarded and granted by the French Republic and used by CELF in order to offset the extra costs of processing small orders on an annual basis.
Nii on see ka käesoleval juhul, kus Prantsuse Vabariik määras ja maksis välja vaidlusaluse abi ning CELF kasutas seda iga-aastaselt väikeste tellimuste töötlemisega seotud lisakulutuste hüvitamiseks.
Therefore, contrary to what the Commission maintains, the analysis as to whether aid that has been paid and not notified is compatible with the common market, especially aid such as that in the present case, does not only require an assessment of whether, at the time when the relevant decision was adopted, the Community interest demanded that the aid be repaid.
Seega, vastupidiselt komisjoni poolt väidetule ei tule sellise väljamakstud, kuid teatamata abi – nagu seda on käesolevas asjas käsitletu – ühisturuga kokkusobivuse analüüsimisel hinnata mitte ainult seda, kas vastava otsuse vastuvõtmise hetkel on ühenduse huvidest lähtudes nõutav, et abi tagastataks või mitte.
The Commission must also ascertain whether, during the period in which the aid in question was paid, that aid was likely to distort competition.
Tegelikult peab komisjon kontrollima ka seda, kas ajavahemikul, mil kõnealust abi maksti, võis see abi kahjustada konkurentsi.
The Commission enjoys a wide discretion to admit aid by way of derogation from the general prohibition in Article 87(1) EC.
Komisjonil on abi EÜ artikli 87 lõikes 1 sätestatud keelu suhtes kehtivate erandite alusel lubatavaks tunnistamisel lai kaalutlusõigus.
The assessment in such cases of whether State aid is or is not compatible with the common market raises problems which presuppose the examination and appraisal of economic facts and conditions which may be both complex and liable to change rapidly (Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, paragraph 15).
Neil juhtudel tekib riigiabi ühisturuga kokkusobivuse või kokkusobimatuse üle otsustamisel probleeme seoses kiiresti muutuda võivate keeruliste majanduslike faktide ja tingimuste arvessevõtmise ja hindamisega (Euroopa Kohtu 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1990, lk I-307, punkt 15).
However, that discretion cannot be used while disregarding the fact that it was during the period in which the aid in question was unlawfully paid that it could have distorted competition in a manner contrary to the Community interest, as determined under the existing legislative framework.
Sellegipoolest ei või selle kaalutlusõiguse kasutamisel jätta arvestamata asjaolu, et kõnealune abi sai kahjustada konkurentsi ühenduse huvidega vastuolus oleval moel – nagu kehtivate õigusaktidega määratletud – ajavahemikul, mil selle andmine oli õigusvastane.
It follows that the Commission has erred in law by applying Article 87(3)(d) EC to the period before 1 November 1993 instead of applying the substantive rules in force during the period in question.
Sellest tuleneb, et komisjon on rikkunud õigusnormi, kui kohaldas 1993. aasta 1. novembrist varasema perioodi suhtes sel ajal kehtinud materiaalõigusnormide asemel EÜ artikli 87 lõike 3 punkti d.