natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first intervener contends that the Court should:
Menetlusse astuja 1 palub Esimese Astme Kohtul:
— order the applicant to pay the costs, including those of the first intervener.
– mõista kohtukulud välja hagejalt ja jätta hageja kohtukulud tema enda kanda.
The second intervener contends that the Court should:
Menetlusse astuja 2 palub Esimese Astme Kohtul:
— dismiss the applicant’s application;
– jätta hageja nõue rahuldamata;
— order the applicant to pay the costs, and to pay the extra-judicial costs of the second intervener.
– mõista kohtukulud ja õigusabikulud välja hagejalt.
I — Principal form of order sought: annulment of the contested decision
I – Esimese võimalusena esitatud nõue tühistada vaidlustatud otsus
The applicant raises three pleas in law alleging, first, an infringement of Article 82 EC; second, that the operative part of the contested decision is defective; and third, misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
Hageja esitab kolm väidet, mis puudutavad esiteks EÜ artikli 82 rikkumist, teiseks vaidlustatud otsuse resolutiivosa puudulikkust ning kolmandaks võimu kuritarvitamist ja proportsionaalsuse, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumist.
A — First plea in law: infringement of Article 82 EC
A – Esimene väide, mis puudutab EÜ artikli 82 rikkumist
The first plea in law is in four parts.
Esimene väide koosneb neljast osast.
The first part alleges the absence of an abuse as the applicant did not have sufficient scope to avoid a margin squeeze.
Esimene osa puudutab kuritarvituse puudumist, kuna hageja tegutsemisruum oli hinnakruvi efekti vältimiseks ebapiisav.
The second complains of the unlawfulness of the method used by the Commission to establish
Teine osa puudutab selle meetodi õigusvastasust, mida komisjon kasutas hinnakruvi efekti
The third alleges an error by the Commission in calculating the margin squeeze, and the fourth alleges the lack of any effect on the market of the margin squeeze identified.
Kolmas osa puudutab viga, mille komisjon tegi hinnakruvi efekti arvutamisel, ning neljas puudutab asjaolu, et tuvastatud hinnakruvi ei mõjutanud turgu.
First part: absence of an abuse as the applicant did not have sufficient scope to avoid a margin squeeze
Esimene osa, mis puudutab kuritarvituse puudumist seetõttu, et hageja tegutsemisruum oli hinnakruvi efekti vältimiseks ebapiisav a) Poolte argumendid
The applicant submits that it did not have sufficient scope to avoid the margin squeeze alleged in the contested decision.
Hageja väidab, et tal ei olnud vaidlustatud otsuses tuvastatud väidetava hinnakruvi efekti vältimiseks piisavat tegutsemisruumi.
First, it notes that the Commission itself found that the applicant did not have scope to fix charges for wholesale access.
Esiteks tuletab ta meelde, et komisjon ise tuvastas, et hagejal puudus tegutsemisruum võrguteenuste hindade kehtestamiseks.
Charges for wholesale access, which are fixed by RegTP, ought to correspond to the cost of efficient service provision.
Võrguteenuste hinnad, mille kehtestab RegTP, peavad vastama teenuse tõhusa osutamise kuludele.
Therefore, they do not necessarily correspond to the applicant’s costs.
Seega ei pea need tingimata vastama hageja kuludele.
Second, the applicant did not have scope to fix its charges for retail access either.
Teiseks ei ole hagejal ka tegutsemisruumi abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste hindade kehtestamiseks.
As regards the period from 1998 to 2001, any abuse by the applicant is precluded by the fact that RegTP alone — and previously the BMPT — is responsible for the applicant’s charges for narrowband connections (see paragraphs 73 to 79 below).
Mis puudutab ajavahemikku 1998–2001, siis on hagejapoolne kuritarvitus välistatud, kuna üksnes RegTP – ja varem BMPT – vastutab hageja kitsasribaühenduste hindade eest (vt allpool punktid 73–79).
As to the period after January 2002, it is only the applicant’s conduct in fixing charges for broadband connections that could be abusive, since the Commission itself acknowledged in the contested decision that the applicant has not had any scope to fix charges for narrowband connections since 2002.
Mis puudutab 2002. aasta jaanuarist hilisemat perioodi, siis võib üksnes hageja tegevus lairibaühenduste hindade määramisel olla kuritarvitav, kuivõrd komisjon ise möönis vaidlustatud otsuses, et alates 2002. aastast ei olnud hagejal mingit tegutsemisruumi kitsasribaühenduste hindade kehtestamisel.
However, as regards the period after January 2002, any scope the applicant may have had to fix charges for broadband connections (assuming that was established), would in any event have no bearing on the margin squeeze alleged (see paragraphs 80 to 83 below).
Samas ei oma hageja võimalik tegutsemisruum lairibaühenduste hindade määramisel 2002. aasta jaanuarist hilisemal perioodil – isegi kui eeldada, et see on tõendatud – mingil juhul tähtsust väidetava hinnakruvi efekti seisukohast (vt allpool punktid 80–83).
First, as far as narrowband connections are concerned (analogue and ISDN lines), the applicant explains that, under German law, all its retail prices had to be examined and approved in advance by RegTP or, before 1998, by the BMPT.
Esiteks selgitab hageja kitsasribaühenduste (analoog- ja ISDN-liinid) kohta, et vastavalt Saksa õigusele peab RegTP (või enne 1998. aastat BMPT) kõiki hageja jaehindu eelnevalt kontrollima ja need heaks kiitma.
The applicant — who, under Paragraph 29(1) of the TKG, could not depart from the charges thus authorised without incurring a fine — cannot therefore be regarded as having infringed Article 82 EC by applying those charges.
Seega ei saa järeldada, et hageja, kes vastavalt TKG § 29 lõikele 1 ei või kõrvale kalduda tariifidest, milleks sellisel viisil on luba antud, kuna vastasel juhul võidakse talle määrata trahv, on neid tariife kohaldades rikkunud EÜ artiklit 82.
As to the setting of charges, the applicant observes that, under the price cap system, RegTP initially defines the basket of services and the targets for the movement of prices which limit basket price adjustments (‘price indices’ or ‘price caps’).
Tariifide kehtestamise osas tuletab hageja meelde, et hinnalaesüsteemi raames määrab RegTP kõigepealt kindlaks teenuste portfellid ja hindade muutumisega seotud eesmärgid, mis piiravad tariifide muutmist portfellides („hinnaindeksid” ja „hinnalaed”).
Next, RegTP examines the individual price adjustments proposed by the applicant.
Teiseks vaatab RegTP läbi konkreetsete tariifide muutmise, milleks hageja on ettepaneku teinud.
Accordingly, under Paragraphs 24 and 27 of the TKG, RegTP should ascertain — irrespective of compliance with the ceiling fixed for the basket in question — whether the charges requested have been set (without any justification) below the cost of efficient service provision or whether they contravene other legal provisions, particularly Article 82 EC.
Selleks peab RegTP vastavalt TKG §-dele 24 ja 27 sõltumata asjaomase portfelli jaoks kindlaks määratud hinnalae järgimisest kontrollima, kas taotletavaid tariife ei ole kehtestatud põhjendamatult allpool teenuste tõhusa osutamise kulusid või kas tariifid ei ole vastuolus muude õigusnormidega, sealhulgas EÜ artikliga 82.
RegTP should therefore refuse a retail price adjustment sought by the applicant if the prices contravene Article 82 EC, particularly because of an anticompetitive margin squeeze.
RegTP peab seega hageja taotletavale jaehindade muutmisele loa andmisest keelduma, kui hinnad on näiteks konkurentsivastase hinnakruvi efekti tõttu vastuolus EÜ artikliga 82.
The applicant maintains that, before 1 May 2002 — in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG, under which authorisations for the applicant’s charges granted ‘before 1 January 1998 … remain[ed] in force until 31 December 2002 at the latest’ — it was bound by the mandatory tariffs for analogue lines which were based on an authorisation that was granted by the BMPT without any time-limit.
Hageja rõhutab esiteks, et enne 1. maid 2002 oli ta analoogliinide osas seotud kohustuslike tariifidega, mis põhinesid tähtajatul loal, mille BMPT andis TKG § 97 lõike 3 alusel, mille kohaselt hageja tariifidega seotud load, mis on antud „enne 1. jaanuari 1998 […] kehtivad mitte kauem kui kuni 31. detsembrini 2002”.
The applicant also notes that its application of 31 October 2002 for an increase in its retail access charges was only partly accepted by RegTP, within the limit of the price cap, by decision of 19 December 2002.
Hageja märgib teiseks, et mis puudutab tema 31. oktoobri 2002. aasta taotlust tõsta abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehindu, siis rahuldas RegTP oma 19. detsembri 2002. aasta otsusega selle hinnalae piires üksnes osaliselt.
Moreover, since 1 January 2002, charges for enduser lines are in a separate basket for which a specific reference value has been set.
Ta märgib ka, et alates 1. jaanuarist 2002 kuuluvad ühendustariifid eraldiseisvasse portfelli, millele on kehtestatud spetsiifiline referentsväärtus.
Telephone call charges have no bearing on compliance with those values.
Kõnehinnad ei mõjuta mingil viisil nende kehtestatud väärtuste järgimist.
The Commission itself recognises that the applicant has not had any opportunity to increase its charges for narrowband access since 2002.
Komisjon ise on tunnistanud, et hagejal ei olnud alates 2002. aastast mingit võimalust kitsasribaühendusega juurdepääsu hinda tõsta.
The fact that the applicant did not make any further applications to increase authorised charges between 1998 and 2001 does not mean that the applicant can be held responsible for the level of charges set by RegTP and, therefore, for an alleged margin squeeze.
Asjaolu, et ajavahemikus 1998–2001 ei esitanud hageja täiendavaid taotlusi heakskiidetud hindade tõstmiseks, ei tähenda, et hageja peaks kandma vastutust RegTP kehtestatud tariifide suuruse ja seega väidetava hinnakruvi efekti eest.
The mere right to submit applications for price adjustment cannot be regarded as an autonomous price-fixing power.
Pelka õigust esitada tariifide muutmise taotlusi ei saa samastada autonoomse õigusega hindu kehtestada.
RegTP’s procedure for examining and authorising charges on a case by case basis was put in place precisely to ensure through advance regulation that the incumbent operator does not apply abusive pricing, in accordance with the obligation imposed on the Member States by Article 17 of Directive 98/10/EC of the European Parliament and of the Council of 26 February 1998 on the application of open network provision (ONP) to voice telephony and on universal service for telecommunications in a competitive environment (OJ 1998 L 101, p. 24).
RegTP poolt juhtumipõhiselt läbiviidav tariifide kontrollimise ja loa andmise menetlus on kooskõlas kohustusega, mis on liikmesriikidele pandud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/10/EÜ avatud võrgu pakkumise kohaldamise kohta kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenuse kohta konkurentsitingimustele vastavas keskkonnas (EÜT L 101, lk 24) artikliga 17, kehtestatud just selleks, et tagada eelneva reguleerimise teel, et pikaajaline haldaja ei kohaldaks kuritarvitavaid tariife.
Charges which are checked and authorised cannot be described as an abuse on the part of the undertaking which applies them.
Kontrollitud ja heaks kiidetud tariifid ei saa tähendada neid kohaldava ettevõtja poolset kuritarvitamist.
Furthermore, the applicant explains that the advance regulation exercised by RegTP serves to establish the structure of the market through administrative intervention and — in the areas subject to advance regulation — transfers responsibility for maintaining the structure of the market from the regulated undertaking to the regulatory authority.
Lisaks täpsustab hageja, et RegTP-poolne eelnev reguleerimine aitab kaasa turu struktuuri kujundamisele haldussekkumise kaudu ning asendab reguleeritavates valdkondades reguleeritava ettevõtja kohustuse säilitada turu struktuuri reguleeriva asutuse vastutusega turu struktuuri säilitamise eest.
Accordingly, the applicant is obliged to request price adjustments from RegTP only in the event of a change in the underlying circumstances.
Sel põhjusel on hageja kohustatud RegTP-lt tariifide muutmist taotlema üksnes juhul, kui muutub tariifide aluseks olev faktiline olukord.
In any event, even on the assumption that the applicant can be held responsible for a certain tariff level on the basis of its right to request a price adjustment, there was no change of circumstances such as to require the applicant to make further applications to increase its retail prices.
Isegi kui eeldada, et hageja õigus taotleda tariifide muutmist võiks õigustada seda, et teda peetakse vastutavaks teatava hinnataseme eest, ei toimunud igal juhul ühtki asjaolude muutust, mis oleks hagejat kohustanud esitama täiendavaid taotlusi jaehindade tõstmiseks.
On the contrary, since 1998, the costs of providing connections have remained almost unchanged, and wholesale access charges have even been considerably reduced.
Vastupidi, alates 1998. aastast jäid võrguühenduste kasutusse andmise kulud peaaegu muutumatuks ja võrguteenuste hinnad isegi langesid märkimisväärselt.
Furthermore, in the same period, RegTP concluded in its decisions of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003 that no margin squeeze existed to the detriment of competitors.
Pealegi leidis RegTP samal perioodil oma 8. veebruari 1999. aasta, 23. detsembri 1999. aasta, 30. märtsi 2001. aasta, 21. detsembri 2001. aasta, 11. aprilli 2002. aasta ja 29. aprilli 2003. aasta otsustes, et puudub konkurente kahjustav hinnakruvi efekt.
In addition, by judgment of 16 January 2002, the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court of Düsseldorf, Germany) held that the applicant’s authorised charges did not contravene Article 82 EC.
Lisaks leidis Oberlandesgericht Düsseldorf (Düsseldorfi kõrgem piirkondlik kohus, Saksamaa) 16. jaanuari 2002. aasta otsuses, et hageja tariifid, mis on heaks kiidetud, ei riku EÜ artiklit 82.
As regards the judgment of the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice, Germany) of 10 February 2004, setting aside the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002, the applicant submits that that judgment confirms that RegTP checks whether a charge to which a request for authorisation relates is compatible with Article 82 EC and that responsibility for any infringement of Article 82 EC can only exceptionally be ascribed to the undertaking which applied for the charge to be authorised.
Mis puudutab Bundesgerichtshofi (kõrgeim kohus, Saksamaa) 10. veebruari 2004. aasta otsust, millega Oberlandesgericht Düsseldorfi 16. jaanuari 2002. aasta otsus tühistati, siis väidab hageja, et see otsus kinnitab esiteks, et RegTP kontrollib loataotluse esemeks oleva tariifi vastavust EÜ artiklile 82, ja teiseks, et tariifile loa andmise taotluse esitanud ettevõtjat võib EÜ artikli 82 võimaliku rikkumise eest vastutavaks pidada üksnes erandjuhul.
The applicant observes that RegTP itself has concluded on several occasions since 1998 that there is no margin squeeze to the detriment of the applicant’s competitors.
Hageja tuletab meelde, et RegTP ise on alates 1998. aastast korduvalt leidnud, et puudub hageja konkurente kahjustav hinnakruvi efekt.
Furthermore, the Bundesgerichtshof expressly left open the question of the applicant’s responsibility under competition law on account of the regulated charges.
Bundesgerichtshof jättis pealegi selgelt lahtiseks küsimuse, milline on hageja konkurentsiõiguslik vastutus tulenevalt reguleeritud tariifidest.
Second, the applicant submits that any abuse in the period beginning in 2002 which is based solely on the alleged scope for increases in T-DSL (ADSL) charges cannot be ascribed to the applicant.
Teiseks väidab hageja, et võimalikke kuritarvitusi, mis on seotud 2002. aastal alanud perioodiga ja mis põhinevad üksnes tema väidetaval tegutsemisruumil T-DSL-i (ADSL) hindade tõstmise valdkonnas, ei saa talle süüks panna.
The Commission cannot consider that discretion in isolation, since the margin squeeze was not calculated on the basis of the T-DSL (ADSL) charges alone, but on the basis of all the retail prices.
Ühelt poolt ei saa komisjon kõnealust tegutsemisruumi vaadelda eraldi, kuna hinnakruvi efekti arvutamine toimus mitte ainult T-DSL-i (ADSL) hindade, vaid kõikide jaehindade alusel.
Moreover, contrary to the Commission’s contention, the applicant could not increase its charges indefinitely.
Teiselt poolt ei saanud hageja vastupidi komisjoni väidetule tariife lõputult suurendada.
Thus, the applicant claims that the basic component of the charge, namely the price of the basic subscription (analogue or ISDN connection), requires the prior authorisation of RegTP.
Hageja väidab, et tariifi alus, st baasühenduse hind (analoog- või ISDN-ühendus), nõuab RegTP eelnevat luba.
In addition, the surcharge for switching from an analogue or ISDN connection to an ADSL connection is subject to subsequent review by RegTP.
Pealegi teostab RegTP analoog- või ISDN-ühenduselt ADSL-ühendusele ülemineku hinnalisa üle järelkontrolli.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 30 March 2001 and 25 January 2002.
Hageja viitab siinkohal RegTP 30. märtsi 2001.. aasta ja 25. jaanuari 2002. aasta otsustele.
In those circumstances, the applicant — whose charges had to be fixed, in accordance with Paragraph 24 of the TKG, on the basis of the cost of efficient service provision — certainly did not have unlimited scope to increase its ADSL charges.
Neil asjaoludel ei olnud hagejal, kelle tariifid peavad vastavalt TKG §-le 24 olema kehtestatud lähtuvalt teenuste tõhusa osutamise kuludest, mingit piiramatut tegutsemisruumi, et oma ADSL-i hindu tõsta.
In its decision of 25 January 2002, RegTP closed the proceeding initiated against the applicant concerning predatory pricing in relation to ADSL.
25. jaanuari 2002. aasta otsusega lõpetas RegTP hageja suhtes alustatud menetluse, mis puudutas ADSL-iga seotud turuhindadest madalamaid hindu.
The applicant observes further that the Commission refers only to the figures taken from RegTP’s decision of 30 March 2001 in order to show that the applicant has had scope to increase its ADSL charges since 2002.
Hageja märgib veel, et komisjon viitab üksnes RegTP 30. märtsi 2001. aasta otsusest nähtuvatele arvudele, et tõendada, et hagejal oli alates 2002. aastast tegutsemisruum ADSL-i hindade tõstmiseks.
In addition, the applicant submits that, on the basis of the Commission’s calculations, with the exception of the start-up phase, its retail prices for ADSL services (analogue lines since 2001 and ISDN lines since 2002) were higher than those of its wholesale access, having been increased by specific costs associated with retail access.
Lisaks väidab hageja, et komisjoni arvutuste kohaselt olid – välja arvatud algfaasis –ADSL-i teenuste (analoogliinid alates 2001 ja ISDN-liinid alates 2002) jaehinnad kõrgemad kui võrguteenuste hinnad, millele on lisatud abonentidele osutatavate teenustega seotud tootepõhised kulud.
There was therefore no margin squeeze on that market.
Seega puudus kõnealusel turul hinnakruvi efekt.
Moreover, the real cause of the alleged margin squeeze was RegTP’s setting of low charges for analogue lines.
Pealegi oli väidetava hinnakruvi efekti tegelik põhjus see, et RegTP kehtestas analoogliinidele madalad hinnad.
Therefore since, according to the Commission itself, there are separate markets for broadband connections (ADSL) and narrowband connections (analogue and ISDN lines), the applicant maintains that even if it had any scope on the broadband connections market to enable it to increase its charges for ADSL lines, neither an increase in or a reduction of ADSL charges would have any repercussions on the continued existence of an anticompetitive margin squeeze on the narrowband connections market. Correction of ADSL charges could not eliminate the alleged dysfunctioning of the
Seega, kuna komisjoni enda sõnul on lairibaühenduste (ADSL) ja kitsasribaühenduste (analoog- ja ISDN-liinid) turud eraldiseisvad, väidab hageja, et isegi kui tal oleks lairibaühenduste turul tegutsemisruum, mis võimaldaks tal ADSL-liinide tariife suurendada, ei mõjutaks ADSL-i hindade tõstmine ega langetamine mingil määral konkurentsivastase hinnakruvi efekti
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION narrowband connections market, any more than fixing ADSL charges would provoke that dysfunctioning.
ADSL-i hindade korrigeerimine ei saaks kõrvaldada kitsasribaühenduste turu toimimise väidetavaid tõrkeid, samuti nagu ADSL-i hindade kehtestamine ei ole neid tõrkeid põhjustanud.
In its reply, the applicant submits further that, although a single wholesale service provides access to a number of downstream markets, each of those downstream markets must be investigated as to the existence of a margin squeeze.
Ta lisab veel oma repliigis, et kuna üksainus võrguteenus võimaldab juurdepääsu mitmele turustusahelas järgnevale turule, tuleks iga sellise turu osas uurida, kas esineb hinnakruvi efekt.
The applicant also challenges the Commission’s argument that the wholesale market for local network access is a unified market.
Hageja vaidleb muu hulgas vastu komisjoni argumendile, mille kohaselt kliendiliinile juurdepääsu kui võrguteenuse turg on ühtne.
Full access to the local network can provide endusers only with either broadband connections or narrowband connections.
Ühelt poolt rõhutab ta, et täielik juurdepääs kliendiliinile võib olla aluseks abonentidele suunatud pakkumisele, mis piirdub lairibaühenduste või kitsasribaühendustega.
Moreover, broadband connections can be marketed separately from narrowband connections on the basis of line sharing.
Teiselt poolt rõhutab hageja asjaolu, et lairibaühendusi võib turustada kitsasribaühendustest eraldi liinide jagamise alusel.
Full access to the local network is therefore not necessary for ADSL services.
Täielik juurdepääs kliendiliinile ei ole seega ADSL-i teenuste jaoks vajalik.
If the Commission had taken account of the charges for line sharing — which are significantly lower than the charges for wholesale access — in assessing the margin squeeze, the result would have been more favourable for the applicant.
Kui komisjon oleks hinnakruvi efekti hindamisel võtnud arvesse liinide jagamise tariife, mis on tunduvalt väiksemad kui võrguteenuste hinnad, oleks tulemus olnud hageja jaoks soodsam.
Lastly, the applicant submits that the Commission failed to show in the contested decision how the applicant could have reduced the alleged margin squeeze by increasing ADSL charges.
Lõpuks väidab hageja, et komisjon ei ole vaidlustatud otsuses näidanud, kuidas hageja oleks saanud väidetavat hinnakruvi efekti ADSL-i hindu tõstes vähendada.
In view of the cross-price elasticity between ADSL and traditional connections and between the different ADSL variants (over analogue connections and ISDN), which the Commission accepts, a more thorough investigation would have been appropriate to determine whether an increase in ADSL charges would actually have resulted in an increase in weighted retail prices.
Pidades silmas ADSL-i ja tavaühenduste ning ADSL-i erinevate variantide (analoog- ja ISDN-ühenduste kaudu) vahelist hindade ristelastsust, mille olemasolu komisjon möönab, peaks läbi viima põhjalikuma uurimise, et teha kindlaks, kas ADSL-i hindade tõstmine oleks tõepoolest viinud kaalutud jaehindade tõusuni.
The applicant notes in that regard that there is cross-price elasticity between ADSL and narrowband connections.
Ühelt poolt märgib hageja, et ADSL-i ja kitsasribaühenduste vahel on olemas hindade ristelastsus.
If it had demanded higher ADSL charges in the past than those which it applies, the number of ADSL customers would have been lower.
Kui hageja oleks minevikus küsinud kõrgemaid ADSL-i hindu kui need, mida ta kohaldab, oleks ADSL-i klientide arv olnud väiksem.
There is also considerable cross-price elasticity even within the ADSL sector.
Teiselt poolt on ka ADSL-i enda valdkonnas olemas tugev hindade ristelastsus.