natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court observed that ‘in order to ensure both stability of the law and legal relations and the sound administration
11 – Vt 22. märtsi 1961. aasta otsus liidetud kohtuasjades 42/59 ja 49/59: Snupat vs. Ülemamet (EKL 1961, lk 99) ja 6. aprilli 1962. aasta otsus kohtuasjas 13/61: De Geus (EKL 1962, lk 89).
11 — See Joined Cases 42/59 and 49/59 Snupat v High Authority [1961] ECR 53 and Case 13/61 De Geus [1962] ECR 45.
Euroopa Kohtu poolt pikka aega tagasi ühenduse õiguse üldpõhimõtteks tunnis-
KEMPTER so would enable it to remedy an infringement of Community law by the decision at issue’.
1999. aasta otsusele Eco Swiss 18, et „ühenduse õigus ei kohusta siseriiklikku kohut jätma kohaldamata siseriiklikke menetlusnorme, mis annavad otsusele seadusjõu, isegi siis, kui see võimaldaks heastada selle otsusega toime pandud ühenduse õiguse rikkumise” 19.
19 of justice, it is important that judicial decisions which have become definitive after all rights of appeal have been exhausted or after expiry of the timelimits provided for in that connection can no longer be called in question’.
Kohus leidis, et „selleks, et tagada nii õiguse ja õigussuhete stabiilsus kui ka korrakohane õigusemõistmine, on oluline, et lõplikke kohtulahendeid, mis on jõustunud peale olemasolevate edasikaebevõimaluste ammendamist või selleks sätestatud tähtaegade möödumist, ei oleks enam võimalik vaidlustada” 14. Euroopa
14 The Court added that ‘recognition of the principle of State liability for a decision of a court adjudicating at last instance does not in itself have the consequence of calling in question that decision as res judicata [because] proceedings seeking to render the State liable do not have the same purpose and do not necessarily involve the same parties as the proceedings resulting in the decision which has acquired the status of res judicata’ 15 and because, in any case, they do not entail a review of the judicial decision which caused the damage.
Kohus lisas, et „selle põhimõtte tunnustamine, et liikmesriik vastutab viimases astmes asja lahendava siseriikliku kohtu otsuse eest, ei sea iseenesest kahtluse alla viimases astmes tehtud lõpliku kohtuotsuse seadusjõudu, [kuna] liikmesriigi vastutuse tuvastamise menetlusel on muu eesmärk ning nimetatud menetluse pooled ei ole samad kui seadusjõu omandanud lõpliku kohtuotsuse aluseks olnud kohtuasja pooled” 15ja kuna igal juhul ei kaasne sellega kahju tekitanud kohtuotsuse läbivaatamine.
In the same line of case-law, this time in relation to final administrative decisions, Kühne & Heitz gave the Court an opportunity to set out the way in which it seeks to reconcile the requirements arising from the primacy of Community law and from the retrospective effect of judgments giving a preliminary ruling with the requirements deriving from the principle of legal certainty in conjunction with the principle of res judicata. 43.
Kõnealust kohtupraktika suunda jätkates on Euroopa Kohtul olnud lõplikuks muutunud haldusaktide osas võimalus tuua eespool viidatud kohtuotsuses Kühne & Heitz esile, kuidas ühildada nõudeid, mis tulenevad ühenduse õiguse ülimuslikkuse põhimõttest ja Euroopa Kohtu eelotsuste tagasiulatuvast jõust ning teiselt poolt nõudeid, mis tulenevad õiguskindluse ja lõpliku kohtuotsuse seadusjõu põhimõtete koostoimest. 43.
17It inferred from this, referring also to its judgment in Eco Swiss, 18the principle that ‘Community law does not require a national court to disapply domestic rules of procedure conferring finality on a decision, even if to do
Ka 16. märtsi 2006. aasta otsuses Kapferer 16 rõhutas Euroopa Kohus lõplikuks
Kühne & Heitz concerned in particular whether a national authority’s obligation to apply a rule of Community law as interpreted by the Court even to legal relationships which arose or were formed before the Court’s preliminary ruling on a question of interpretation could prevail notwithstanding that 19 — Kapferer, paragraph 21.
18 – 1. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-126/97: Eco Swiss (EKL 1999, lk I-3055, punktid 46 ja 47).
The implications of the principle of res judicata are also at the heart of Case C-119/05 Lucchini, pending before the Court, in which Advocate General Geelhoed delivered his Opinion on 14 September 2006.
Kohtuotsuse seadusjõu põhimõtte ulatus on keskseks küsimuseks ka Euroopa Kohtus asjas C-119/05, mis on Euroopa Kohtus pooleli ja mille kohta kohtujurist Geelhoed esitas oma ettepaneku 14. septembril 2006.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 an administrative decision had become final before an application was made for its review to take account of the Court’s judgment.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-2/06 muutus lõplikuks enne, kui taotleti selle akti läbivaatamist nimetatud Euroopa Kohtu otsust arvestades.
Thus it lists four ‘circumstances’ characterising the main proceedings which, taken together, will give rise, through Article 10 EC, to an obligation of review on the part of the administrative body to which an application to that effect is addressed.
koos esinemisel tekib haldusorganil, kellele uuesti läbivaatamise taotlus esitatakse, EÜ artikli 10 alusel kohustus akt uuesti läbi vaadata.
The circumstances to which the Court refers in the grounds and in the operative part of the judgment should be recalled:
Neli kõnealust asjaolu, millele Euroopa Kohus viitab nii oma otsuse põhjenduses kui resolutiivosas, on järgmised:
— national law grants the administrative body the power to reopen the final administrative decision;
– haldusorganil on siseriikliku õiguse kohaselt õigus lõplikuks muutunud haldusakt kehtetuks tunnistada;
Observing that legal certainty is one of a number of general principles of Community law and that the finality of an administrative decision, which is acquired upon expiry of reasonable timelimits for legal remedies or by exhaustion of those remedies, contributes to such legal certainty, the Court concluded that ‘Community law does not require that administrative bodies be placed under an obligation, in principle, to reopen an administrative decision which has become final in that way’. 20
Võttes arvesse, et õiguskindluse põhimõte on üks mitmest ühenduse õiguse üldpõhimõttest ja et haldusakti lõplikkus, mille see akt omandab mõistlike kaebetähtaegade möödumisel või õiguskaitsevahendite ammendamisega, aitab kaasa õiguskindlusele, on Euroopa Kohus leidnud, et „ühenduse õigus ei nõua, et haldusorgan oleks põhimõtteliselt kohustatud kehtetuks tunnistama haldusakti, mis on muutunud lõplikuks” 20.
— that decision has become final as a result of a judgment of a national court ruling at final instance;
– kõnealune akt on muutunud lõplikuks viimases astmes asja lahendava siseriikliku kohtu otsuse tagajärjel;
The direction of the approach sought by the Court was accordingly set: having regard to the requirements of the principle of legal certainty, the rule is that a national authority is not obliged, under Community law, to reopen an administrative decision that has become final.
Sellega tõi Euroopa Kohus õiguskindluse põhimõttest tulenevate nõuete kohta välja tema soositava lähtenurga, mille kohaselt siseriiklik ametiasutus ei ole ühenduse õiguse alusel üldjuhul kohustatud lõplikuks muutunud haldusakti kehtetuks tunnistama.
It will be obliged to review such a decision and, as the case may be, to reopen it only exceptionally, in circumstances which the Court tried to set out exhaustively.
Siseriiklik haldusasutus on kohustatud lõplikuks muutunud haldusakti läbi vaatama ja vajaduse korral kehtetuks tunnistama üksnes erandjuhtudel, mida Euroopa Kohus on püüdnud ammendavalt loetleda.
— the judgment is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC; and
kõnealune kohtuotsus põhineb sellest hilisemat Euroopa Kohtu praktikat arvestades ühenduse õiguse vääral tõlgendusel, mis võeti vastu Euroopa Kohtult EÜ artikli 234 kolmandas lõigus sätestatud tingimustel eelotsust küsimata ja
In so doing, the Court drew heavily on the particular context of the case before it.
Euroopa Kohus loetles neli põhikohtuasja iseloomustavat „asjaolu”, mille
— the person concerned complained to the administrative body immediately after becoming aware of that decision of the Court.
– asjaomane isik on pöördunud haldusorgani poole vahetult pärast kõnealusest kohtupraktikast teadasaamist.
20 — Kühne & Heitz, paragraph 24. I - 424
20 – Eespool viidatud kohtuotsus Kühne & Heitz (punkt 24). I - 424
KEMPTER the review that the decision is contrary to the subsequent interpretation of Community law laid down by the Court and although the other circumstances mentioned in that judgment are present — could refuse to withdraw the decision if national law confers upon it a discretion in that respect.
KEMPTER on vastuolus Euroopa Kohtu poolt hilisemas praktikas antud ühenduse õiguse tõlgendusega ja kui esinevad teised kõnealuses otsuses loetletud asjaolud, keelduda vaidlustatud akti kehtetuks tunnistamast, kui tal on siseriikliku õiguse kohaselt selleks kaalutlusõigus.
According to the Court, ‘in such circumstances, the administrative body concerned is, in accordance with the principle of cooperation arising from Article 10 EC, under an obligation to review [a final administrative decision] in order to take account of the interpretation of the relevant provision of Community law given in the meantime by the Court.
Euroopa Kohtu hinnangul on „sellistel asjaoludel asjaomane haldusorgan EÜ artiklist 10 tuleneva koostööpõhimõtte alusel kohustatud [lõplikuks muutunud haldusakti] uuesti läbi vaatama, et võtta arvesse ühenduse asjakohasele õigusnormile Euroopa Kohtu poolt vahepeal antud tõlgendust.
[In addition, that] body will have to determine on the basis of the outcome of that review to what extent it is under an obligation to reopen, without adversely affecting the interests of third parties, the decision in question’. 21
[Lisaks] on nimetatud haldusorgan kohustatud akti uuesti läbivaatamise põhjal otsustama, millises ulatuses tuleb tal kõnealune haldusakt kolmandate isikute huve kahjustamata kehtetuks tunnistada” 21.
The conclusion thereby reached by the Court in Kühne & Heitz has given rise to a number of questions. 52.
See Euroopa Kohtu poolt eespool viidatud kohtuotsuses Kühne & Heitz tehtud järeldus on tõstatanud mitmeid küsimusi. 52.
I do not think the judgment in Kühne & Heitz can be interpreted in that way. In this regard I agree with the opinion of the Commission of the European Communities that the judgment must be interpreted as meaning that, where domestic law authorises the competent administrative body to withdraw a final administrative decision, that body is, in the circumstances specifically described in the judgment, required, by virtue of Article 10 EC, to withdraw the decision if the review of the decision shows that it has become incompatible with the interpretation of Community law given by the Court in the meantime. 22 51.
Ma ei leia, et eespool viidatud kohtuotsust Kühne & Heitz saab selliselt tõlgendada. Antud küsimuses nõustun Euroopa Ühenduste Komisjoniga osas, et nimetatud otsust tuleb tõlgendada selliselt, et kui siseriiklik õigus annab pädevale haldusorganile õiguse lõplikuks muutunud haldusakt kehtetuks tunnistada, on nimetatud haldusorgan kõnealuses kohtuotsuses täpselt loetletud asjaoludel EÜ artikli 10 alusel kohustatud tunnistama akti kehtetuks, kui akti uuesti läbivaatamise tulemusena selgub, et akt on vastuolus Euroopa Kohtu poolt vahepeal antud ühenduse õiguse tõlgendusega. 22 51.
Thus, the distinction made by the Court between review and withdrawal of the final administrative decision has prompted the Court’s conclusion to be understood as meaning that the obligation which it lays down relates only to a review of the decision and that the competent administrative body must comply in full with the procedural rules governing the withdrawal of such a decision in national law.
Asjaolu, et Euroopa Kohus eristab lõplikuks muutunud haldusakti läbivaatamist ning kehtetuks tunnistamist, on andnud alust tõlgendada kõnealuses otsuses tehtud järeldust selliselt, et selles sätestatud kohustus kehtib üksnes nimetatud akti uuesti läbivaatamise kohta ja et pädev haldusorgan on kohustatud järgima kõiki nimetatud haldusakti kehtetuks tunnistamise suhtes kehtivaid siseriiklikke menetlusnorme.
According to this reading of Kühne & Heitz, the competent administrative body would certainly be required, pursuant to Article 10 EC, to review a final administrative decision, but — even if it is clear from 53.
Sellisest eespool viidatud kohtuotsuse Kühne & Heitz tõlgendusest tuleneb, et pädev haldusorgan on EÜ artikli 10 alusel igal juhul kohustatud lõplikuks muutunud haldusakti uuesti läbi vaatama, kuid võib, ka juhul, kui läbivaatamise tulemusena selgub, et vaidlustatud akt 53.
It seems to me that, by wording paragraph 27 of the judgment in that way, the Court intended to make it clear that while, by virtue of Article 10 EC and in the circumstances mentioned, a review becomes obligatory for the competent administrative body,
Olen seisukohal, et Euroopa Kohus soovis otsuse punkti 27 sellise sõnastusega täpsustada, et kuigi EÜ artikli 10 alusel ja mainitud asjaoludel on pädev haldusorgan kohustatud haldusakti uuesti läbi vaatama, ei ole vaidlustatud lõplikuks muutunud haldus-
22 — See the Commission’s observations, paragraph 40.
22 – Vt komisjoni märkused (punkt 40).
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 the contested final administrative decision is not, however, withdrawn automatically because withdrawal depends specifically on the outcome of the review.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-2/06 akti kehtetuks tunnistamine automaatne, kuna see sõltub akti uuesti läbivaatamise tulemusest.
body to withdraw its administrative decision to the full extent necessary to take account of the outcome of the review.
tuse tunnistada tema poolt vastu võetud haldusakt kehtetuks sellises ulatuses, mis on kõiki akti uuesti läbivaatamise tulemusi arvesse võttes vajalik.
In my view, that is what was meant by the Court in specifying, in Kühne & Heitz, the purpose of the obligation of review, namely ‘to take account of the interpretation of the relevant provision of Community law given in the meantime by the Court’. 25 56.
Olen seisukohal, et just seda pidas Euroopa Kohus silmas, kui sedastas eespool viidatud kohtuotsuses Kühne & Heitz, et haldusakti uuesti läbivaatamise kohustuse lõppeesmärk on „võtta arvesse ühenduse asjakohasele õigusnormile Euroopa Kohtu poolt vahepeal antud tõlgendust” 25. 56.
In addition, the approach chosen by the Court in that judgment, consisting in giving an interpretation of Article 10 EC in close conjunction with the circumstances of the main proceedings, has given rise to doubts as to the scope of the judgment.
Lisaks on Euroopa Kohtu poolt kõnealuses kohtuotsuses valitud käsitlus, milleks on EÜ artikli 10 tõlgendamine otseses seoses põhikohtuasja asjaoludega, tõstatanud küsimusi nimetatud kohtuotsuse ulatuse kohta.
Some commentators are uncertain as to whether the judgment establishes a principle or is only a sui generis decision, as could be suggested by the express, and repeated, reference to the circumstances of the main proceedings.
On kaheldud, kas tegemist on teedrajava või üksnes üksikjuhtu käsitleva kohtuotsusega, mida võib järeldada sõnaselgest ja korduvast põhikohtuasja asjaolude mainimisest.
In the factual context of Kühne & Heitz I understand the Court’s differentiation between the review and the withdrawal of such a decision. Pursuant to that judgment, the competent administrative body must, when reviewing the administrative decision requiring the repayment of export refunds, determine whether there was a right to export refunds for each product exported, in the case in point poultrymeat parts, and, if so, in what amount. In practical terms, therefore, the review consists in applying to the facts of the case the interpretation given by the Court in Voogd Vleesimport en -export, 23namely that ‘a leg to which a piece of back remains attached must … be described as a leg, within the meaning of tariff subheadings 02.02 B II e) 3 of the old nomenclature and 0207 41 51 000 of the new, if that piece of back is not sufficiently large to give the product its essential character’, 24and in drawing the appropriate conclusions in relation to all the exported goods. 55.
Euroopa Kohtu poolt välja toodud erisus akti uuesti läbivaatamise ja akti kehtetuks tunnistamise vahel tuleneb eespool viidatud kohtuotsuse Kühne & Heitz aluseks olnud asjaoludest. Kõnealuse otsuse kohaselt on pädev haldusorgan kohustatud eksporditoetuste tagasimaksmist sätestava haldusakti uuesti läbivaatamisel kindlaks tegema, kas tagasimaksu õigus tekkis seoses kõikide eksporditud toodetega, antud juhul linnuliha lõikudega, ja sellele küsimusele jaatava vastuse korral tegema kindlaks tagasimaksmisele kuuluvate eksporditoetuste summa. Seega tähendab kõnealuse haldusakti uuesti läbivaatamine konkreetselt, et antud asjaolude suhtes kohaldatakse Euroopa Kohtu poolt 5. oktoobri 1994. aasta otsuses Voogd Vleesimport en -export 23antud tõlgendust, mille kohaselt „kanakints, millele kinnitub kana seljatükk, loetakse kanakintsuks varasema nomenklatuuri alamrubriigi 02.02 B ii e) 3 ja uue nomenklatuuri alamrubriigi 0207 41 51 000 tähenduses, kui nimetatud seljatükk ei ole piisavalt suur, et toote põhiolemus tuleneks asjaomasest tükist” 24ja selle alusel tehakse kõikide eksporditavate toodete suhtes kohased järeldused. 55.
In a situation of that kind I think that Article 10 EC requires the administrative
Leian, et sellistel asjaoludel näeb EÜ artikkel 10 haldusorgani suhtes ette kohus-
Some of those doubts can be removed, to a certain extent, by the Court’s subsequent case-law.
Euroopa Kohtu hilisem praktika vastab mõnele mainitud küsimusele.
In referring to Kühne & Heitz on several occasions and in raising the ‘circumstances’ listed in it to the status of 23 — Case C-151/93 [1994] ECR I-4915.24 — Paragraph 20.
Viidates korduvalt eespool viidatud kohtuotsusele Kühne & Heitz ja nimetades seal loetletud „asjaolusid” „tingimusteks”, näib Euroopa Kohus soovivat tuua mainitud otsust oma praktikas välja kui 23 – 5. oktoobri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-151/93: Voogd Vleesimport en -export (EKL 1994, lk I-4915).
‘conditions’, the Court appears to intend to mark the judgment as a reference point in its case-law, which can be detached from the factual details and the national law of that particular case.
KEMPTER lähtepunkti, mida võib käsitleda lahus konkreetsetest asja faktilistest asjaoludest ja asjaomasest siseriiklikust õigusest.
by the Court, without the national court ruling at final instance having sought a preliminary ruling from the Court, contrary to the third paragraph of Article 234 EC.
EÜ artikli 234 kolmanda lõiguga.
29Kapferer and i-21 Germany and Arcor bear witness to this categorisation as, in those cases, the Court refers to Kühne & Heitz in order to distinguish them from it, in a more or less clear-cut way. 30 58.
29Eespool viidatud kohtuotsused Kapferer ning i-21 Germany ja Arcor kinnitavad kõnealust liigitust, kuna neis viidatakse eespool viidatud kohtuotsusele Kühne & Heitz, et selgesti neid otsuseid viimati mainitud otsusest eristada. 30 58.
Thus, in Kapferer, the Court refers to the
Niisiis viitab Euroopa Kohus eespool viidatud otsuses Kapferer „tingimusele”, mille kohaselt asjaomasel haldusorganil on õigus tunnistada lõplikuks muutunud haldusakt kehtetuks.
‘condition’ that the body concerned should be empowered to reopen a final decision.
26Lisaks märgib Euroopa Kohus oma 19. septembri 2006. aasta otsuses i-21 Germany ja Arcor 27, et eespool viidatud kohtuotsusest Kühne & Heitz tuleneb, et „EÜ artiklist 10 tuleneva koostööpõhimõtte kohaselt on haldusakti andmise eest vastutav haldusorgan kohustatud selle akti uuesti läbi vaatama ja võib-olla ka kehtetuks tunnistama, kui on täidetud neli tingimust” 28. 60.
26In addition, in i-21 Germany and Arcor 27 the Court states that it follows from paragraph 28 of Kühne & Heitz that ‘the administrative body responsible for the adoption of an administrative decision is, in accordance with the principle of cooperation arising from Article 10 EC, under an obligation to review and possibly to reopen that decision if four conditions are fulfilled’. 28 60.
Seega näib, et Euroopa Kohus on eriti ettevaatlik, kui ta kannab jõustunud kohtuotsusele üle eespool viidatud otsuses Kapferer kohtuotsuses Kühne & Heitz lõplikuks muutunud haldusakti suhtes sedastatud põhimõtted. 31Kuigi Euroopa Kohus viitab kõnealuses otsuses sätestatud esimesele tingimusele, et haldusorganil on siseriikliku õiguse kohaselt õigus oma vastuvõetud akt kehtetuks tunnistada, toimub see ettevaatlikult, märkides samas, et eespool viidatud 29 – Nagu komisjon oma kirjalike märkuste punktis 21 rõhutab, on võimalik asuda seisukohale, et eespool viidatud otsuses Kühne & Heitz kehtestas Euroopa Kohus isikute kasuks peale liikmesriigi kohustuse heastada viimases astmes lahendava kohtu ühenduse õigust rikkuva otsusega tekitatud kahju (mis tuleneb kohtuotsusest Köbler) ka teise õiguskaitsevahendi, mis võimaldab isikul vaatamata asjaomaste ühenduse õigusnormide väärale tõlgendusele ja eelotsusetaotluse esitamise kohustuse rikkumisele teostada oma õigusi, mis tulenevad ühenduse õigusest. 59.
Accordingly, in Kapferer the Court appears to be at the very least cautious with regard to the possibility of transposing the principles developed in Kühne & Heitz in relation to a final administrative decision to the context of a final judicial decision. 31Whilst the Court refers cautiously to the first condition laid down by that judgment, namely that the body concerned should be empowered under national law to reopen the 29 — As the Commission notes in paragraph 21 of its observations, it is possible to take the view that, in Kühne & Heitz, the Court instituted in favour of individuals, in addition to the State’s obligation to make reparation for the infringement of Community law by a national court ruling at final instance (which derives from Köbler), a second remedy to enable individuals to assert — in spite of the interpretation contrary to Community law of the relevant provisions and the breach of the obligation to seek a preliminary ruling — a right which they are guaranteed by Community law. 59.
Siiski näib eespool viidatud kohtuotsuse Kühne & Heitz peamine eesmärk olevat käsitleda üksikjuhtumit, nimelt taotlust vaadata uuesti läbi pärast siseriiklike õiguskaitsevahendite ammendamist lõplikuks muutunud haldusakt, mis on sellest hilisemat Euroopa Kohtu praktikat arvestades vastuolus ühenduse õigusega, kui viimases astmes asja lahendav siseriiklik kohus ei küsinud Euroopa Kohtult eelotsust, mis on vastuolus 30 – Samuti tuleb märkida, et Finanzgericht Hamburgi poolt kohtuasjas C-274/04: ED & F Man Sugar (EKL 2006, lk I-3269) esitatud teisele eelotsuse küsimusele vastates oleks Euroopa Kohus võinud võtta seisukoha eespool viidatud kohtuotsuse Kühne & Heitz suhtes. Kuid võttes arvesse vastust esimesele küsimusele, ei pidanud Euroopa Kohus vajalikuks teisele küsimusele vastata. 26 – Punkt 23.