natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court held that Community law precluded the tax relief from being refused generally for school fees paid to schools in another Member State.
Euroopa Kohus otsustas, et kui maksu vähendamise võimalusest teises liikmesriigis asuvatele koolidele tasutud koolituskulude puhul üldreeglina keeldutakse, on see ühenduse õigusega vastuolus.
In its reasoning, the Court distinguished two types of school nancing.
Kohus eristas oma arutluskäigus kahte koolide rahastamise liiki.
Only schools essentially nanced by private funds could rely on the freedom to provide services.
Teenuste osutamise vabadusele saavad tugineda ainult koolid, mida rahastatakse peamiselt eravahenditest.
In the case of schools established in a Member State other than Germany which were not essentially nanced from private funds, the freedom to provide services did not apply but the tax relief nonetheless could not be refused.
Muus liikmesriigis kui Saksamaal asuvate koolide puhul, mida ei rahastata peamiselt eravahenditest, ei ole teenuste osutamise vabadus kohaldatav, kuid maksu vähendamisest ei tohi sellegipoolest keelduda.
The rights conferred on citizens of the European Union prevented such an exclusion: even a young child could make use of the rights of free movement and residence, and the provisions at issue placed at an unjustiable disadvantage children who went to a school established in another Member State by comparison with those who had not availed themselves of their freedom of movement.
Selline välistamine ei vasta liidu kodanikele antud õigustele – ka väike laps võib tugineda ühenduse õigusega tagatud õigustele vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil ning kõnesolevate sätete tagajärjel seatakse teises liikmesriigis asuvas koolis õppinud lapsed põhjendamatult ebasoodsamasse olukorda kui lapsed, kes ei ole kasutanud oma õigust vabalt liikuda.
In the eld of the free movement of goods, the Court was required to rule on the compatibility of various national rules with the Treaty.
Kaupade vaba liikumise valdkonnas tuli Euroopa Kohtul otsustada erisuguste siseriiklike õigusnormide asutamislepingu sätetele vastavuse üle.
First, the judgment of 5 June 2007 in Case C-170/04 Rosengren and Others resulted from a reference for a preliminary ruling relating to the compatibility with the EC Treaty of a
Edasi leidis kohus, et seesugust meedet ei saa EÜ artikli 30 kohaselt õigustada inimeste elu ja tervise kaitse põhjustel.
Swedish law prohibiting the importation by private individuals of alcoholic beverages, the sale of which is subject, in Sweden, to a monopoly established by the same law.
Teiseks puutus Euroopa Kohus kohtuotsuses komisjon vs. Saksamaa (15. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-319/05) liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames taas kokku küsimusega aine ravimina või toiduainena määratlemise kohta.
The Court held this prohibition to be incompatible with Community law, having first established that the prohibition had to be assessed in the light of Article 28 EC, and not in the light of Article 31 EC on State monopolies of a commercial character, since it did not amount to a rule relating to the existence or operation of the monopoly, which concerned retail sale and not importation.
Saksamaa Liitvabariik määratles ravimina kapslites küüslaugupreparaadi, mis on teistes liikmesriikides toidu-lisandina seaduslikult turustatav, ning nõudis seega ravimi turustamisel eelnevat turuleviimise luba. Kohus märkis väljakujunenud kohtupraktikale toetudes, et sel viisil toimides rikkus Saksamaa Liitvabariik EÜ artiklitest 28 ja 30 tulenevaid kohustusi.
In so holding, the Court found that the Swedish measure amounted to a quantitative restriction on imports within the meaning of Article 28 EC given, first, the possibility for the holder of the monopoly to refuse an order for the supply and therefore, if necessary, the importation of the beverages concerned and, second, the inconveniences of such a measure for consumers.
Olles tuvastanud, et vastavalt asjassepuutuvatele ühenduse õigusnormidele15ei vasta vaidlusalune toode ravimi mõistele ei tutvustuse ega toime alusel, otsustas Euroopa Kohus, et Saksamaa meede takistab ühendusesisest kaubandust.
The Court then found that the measure could not be justied, under Article 30 EC, on grounds of protection of the health and life of humans: the Swedish law was unsuitable for attaining the objective of limiting alcohol consumption generally, because of the marginal nature of its eects in that regard, and was not proportionate to the objective of protecting young persons against the harmful eects of such consumption, since the prohibition was applied irrespective of the age of the private individual wishing to obtain the beverages concerned.
Peale selle ei saa kõnealust meedet EÜ artikli 30 kohaselt õigustada rahvatervise kaitse põhjustel, võttes arvesse, et sellist liiki sätte aluseks peab olema põhjalik hinnang väidetavale terviseohule ja et kaupade vaba liikumist vähem piirav meede, nagu vastav märgistus tarbijate hoiatamiseks selle toote tarbimisega seotud võimalike ohtude eest, oleks täitnud rahvatervise kaitse eesmärgi.
Second, in Case C-319/05 Commission v Germany (judgment of 15 November 2007), the Court was faced once again, in an action for failure to full obligations under the Treaty, with the question whether a substance should be classied as a medicinal product or as a foodstu.
Viimasena tuleks nimetada kohtuotsust komisjon vs. Madalmaad (20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-297/05), milles täpsustatakse Euroopa Kohtu praktikat, mis käsitleb teises liikmesriigis registreeritud sõidukite importimisele kohaldatavaid siseriiklikke norme.
The Federal Republic of Germany had classied as a medicinal product a garlic preparation in capsule form that was legally marketed as a food supplement in other Member States, and had consequently required prior marketing authorisation to be obtained for it.
Vastuseks küsimusele, kas ühenduse õigusega on kooskõlas Madalmaade õigusnormid, mis nõuavad, et enne Madalmaades registreerimist peavad sellised sõidukid läbima kontrolli identitseerimise eesmärgil ja tehnoülevaatuse, märkis kohus kõigepealt, et sõidukite identitseerimiseks rakendatud kontroll ei kujuta endast kaupade vaba liikumise piirangut.
In accordance with its settled caselaw the Court found that, in so doing, the Federal Republic of Germany had failed to full its obligations under Articles 28 and 30 EC.
See ei saa evida mingisugust tõrjuvat mõju sõiduki importimisel Madalmaadesse ega muuta importimist vähem atraktiivseks, kui võtta arvesse selle läbiviimise korda ja asjaolu, et tegemist on üksnes haldusformaalsusega, mis ei too kaasa mingisugust täiendavat kontrollimist ning on lahutamatult seotud registreerimistaotluse läbivaatamise endaga ja selle juurde kuuluva menetlusega.
After establishing that the product did not satisfy either the denition of medicinal product by presentation or the denition of medicinal product by function for the purposes of the relevant Community legislation (15), the Court held that the German measure created an obstacle to intra-Community trade.
Otsustades sõidukite registreerimisega tehtava tehnoülevaatuse vastavuse üle EÜ artiklitele 28 ja 30, leidis Euroopa Kohus, et selline meede on piirav, kuna seda kohaldatakse rohkem kui kolm aastat vanade, eelnevalt teises liikmesriigis registreeritud sõidukitele ja seega ei ole see liiklusohutuse ja keskkonnakaitse õiguspäraste eesmärkide suhtes proportsionaalne.
Furthermore, the measure could not be justied by reasons relating to the protection of public health, in accordance with Article 30 EC, since a provision of that type had to be based on a detailed assessment of the alleged health risk and a measure that restricted the free movement of goods less, such as suitable labelling warning consumers of the potential risks related to taking the product, could have met the objective of protecting health.
Kohus märkis sellega seoses, et on olemas vähem piiravad meetmed, näiteks teises liikmesriigis väljaantud sellise tõendi tunnustamine, mille kohaselt selle territooriumil registreeritud sõiduk on edukalt läbinud tehnoülevaatuse, ning Madalmaade tolliameti koostöö teiste liikmesriikide analoogsete asutustega võimalike puuduvate andmete osas.
Asked to decide whether Netherlands legislation requiring such vehicles to undergo an identication check and a roadworthiness test prior to registration in the Netherlands was compatible with Community law, the Court held, first of all, that the vehicle identication check did not constitute a hindrance to the free movement of goods.
Antud valdkonnas oli kohtupraktika eriti rikkalik, mis muudab sellest korrapärase ülevaate tegemise keerukaks, seda enam, et Euroopa Kohtule esitatud kohtuasjad puudutavad sageli mitme vabaduse üheaegset kasutamist.
It was unlikely to have any deterrent eect whatsoever on the import of a vehicle into the Netherlands or to make the import of vehicles less attractive, given the manner in which it was carried out and the fact
Kohtupraktika on jagatud nelja teema vahel, millest kolme iseloomustab valdkonnapõhine lähenemine, s.o töötajate vaba liikumine, asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus; neljandat teemat, kapitali
Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2001 L 311, p. 67).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavate ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 67).
Court of Justice that it constituted a simple administrative formality which did not introduce any additional check and which was integral to the actual processing of the registration application and to the conduct of the associated procedure.
Euroopa Kohus vaba liikumist iseloomustab valdkondadeülene lähenemine, s.o eelnimetatud vabadustest tulenevad piirangud liikmesriikide maksupädevuse teostamisel.
Ruling, secondly, on whether the roadworthiness test relating to the general condition of vehicles at the time of their registration in the Netherlands was compatible with Articles 28 and 30 EC, the Court stated that a restrictive measure of that kind, when applied to vehicles more than three years old which had previously been registered in another Member State, was not proportionate to the legitimate objectives of road safety and the protection of the environment.
Füüsiliste isikute ehk töötajate vaba liikumise valdkonnas võttis Euroopa Kohus muu hulgas seisukoha ühenduse kodanike, eeskätt ühenduse võõrtöötajate kolmandate riikide kodanikest pereliikmete, elamisõiguse ja sotsiaalsete soodustuste suhtes, mida neil on õigus saada. Peale selle tuleb ära märkida, et kohtuasjas Hartmann (18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-212/05) täpsustas kohus mõistet „võõrtöötaja”.
The Court observed in this regard that less restrictive measures existed, such as recognition of the proof issued in another Member State showing that a vehicle registered in its territory had passed a roadworthiness test, and cooperation between the Netherlands customs authorities and their counterparts in other Member States concerning any data that might be missing.
Kohus sedastas, et liikmesriigi kodanik, kes on teise liikmesriiki elama asunud, töötades samal ajal edasi esimesena nimetatud riigis, ning kes töötab sellest ajast alates piirialatöötajana, võib olla määruse nr 1612/6816 tähenduses „võõrtöötaja” staatuses.
Caselaw in this eld was particularly abundant, making a well-ordered presentation dicult, in particular as the cases brought before the Court often concerned the exercise of several freedoms simultaneously.
Liikumisvabadust kasutanud ühenduse kodaniku kolmanda riigi kodanikust pereliikme elamisõigusega seoses väärivad erilist tähelepanu kohtuasjad Jia (9. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-1/05) ja Eind (11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-291/05).
With regard to the free movement of natural persons, that is to say of workers, the Court ruled, inter alia, on the right of residence of nationals of third countries who are members of the family of a Community national, in particular a Community migrant worker, and the social advantages which those family members may claim.
Kohtuasjas Jia käsitles eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses olnud vaidlus juhtumit, kus Saksa kodaniku ämm, kes on Hiina kodanik, asus elama oma poja juurde Rootsi, kus tema minia tegutses füüsilisest isikust ettevõtjana.
It is also to be noted that the Court explained the concept of ‘migrant worker’ in its judgment of 18 July 2007 in Case C-212/05 Hartmann.
Turismiviisa lõppedes keelduti talle elamisloa andmisest põhjusel, et ta ei tõendanud piisavalt, et ta on oma pojast ja poja abikaasast majanduslik sõltuv.
Thus, a national of a Member State who, while maintaining his employment in that State, has transferred his residence to another Member State and has since then carried on his occupation as a frontier worker can claim the status of migrant worker for the purposes of Regulation No 1612/68 (16).
Euroopa Kohus vastas sellele küsimusele, et kohtuotsust Akrich arvestades ei kohusta ühenduse õigus liikmesriike seadma liikumisvabadust kasutanud ühenduse kodaniku pereliikmest kolmanda riigi kodanikule elamisloa andmise tingimuseks, et see pereliige oleks viibinud eelnevalt seaduslikult mõnes teises liikmesriigis.
In relation to the right of residence of nationals of third countries who are members of the family of a Community national who has exercised the right to freedom of movement, Case C-1/05 Jia [2007] ECR I-1 and Case C-291/05 Eind (judgment of 11 December 2007) warrant particular attention.
Nimetatud pereliige peab aga olema ühenduse kodaniku või tema abikaasa ülalpeetav, mis tähendab, et ta vajab nende isikute materiaalset tuge, et rahuldada oma põhivajadusi päritoluriigis või riigis, kust ta tuleb, sel ajal, mil ta taotleb nende juurde elama asumise õigust.
In Jia, the dispute before the national court concerned the case of a Chinese national who was the mother-in-law of a German national and went to join her son in Sweden where her daughter-in-law was self-employed.
Eespool viidatud kohtuasjas Eind otsustas Euroopa Kohus, et õigus perekonna taasühinemisele määruse nr 1612/68 artikli 10 alusel ei anna võõrtöötaja pereliikmetele endile õigust vabale liikumisele, vaid pigem kaitseb see säte võõrtöötaja õigusi, kelle pereliige on kolmanda riigi kodanik.
When her visitor’s visa expired she was refused a residence permit on the ground that she had not provided adequate proof that she was
Juhul kui töötaja pöördub pärast teises liikmesriigis töötamist tagasi liikmesriiki, mille kodanik ta on, on selle töötaja pereliikmest kolmanda riigi kodanikul tulenevalt muudetud määruse nr 1612/68 artikli 10 lõike 1 punktist a õigus elada selles liikmesriigis, mille kodanik töötaja on, ja seda vaatamata sellele, et nimetatud töötaja ei tee seal tõelist ja tegelikku tööd. Asjaolu, et ühenduse
Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475).
Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määrus (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 15).
Proceedings nancially dependent on her son and his wife. The national court, referring to the judgment in Case C-109/01 Akrich [2003] ECR I-9607, essentially asked whether the lawful-residence condition that was adopted in that judgment also applied to the circumstances of the case in point.
Areng ja tegevus töötaja pereliikmest kolmanda riigi kodanikul ei olnud enne selles liikmesriigis elamist, kus töötaja töötas, siseriiklikust õigusest tulenevat õigust elada liikmesriigis, mille kodanik töötaja on, ei oma mingit tähtsust nimetatud kolmanda riigi kodaniku viimati nimetatud riigis elamise õiguse hindamisel.
The Court stated in reply to this question that, having regard to the judgment in Akrich, Community law does not require Member States to make the grant of a residence permit to nationals of a third country, who are members of the family of a Community national who has exercised his or her right of free movement, subject to the condition that those family members have previously been residing lawfully in another Member State.
Ühenduse töötajad ja nende pereliikmed, kes elavad liikmesriigis, võivad saada samasuguseid sotsiaalseid soodustusi, nagu liikmesriigi töötajad.
However, such family members must be dependent on the Community national or his or her spouse in the sense that they need those persons’ material support in order to meet their essential needs in their State of origin or the State from which they have come at the time when they apply to join them.
Nii otsustas Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuasjas Hartmann, et määruse nr 1612/68 artikli 7 lõikega 2 on vastuolus see, kui teises liikmesriigis töötava võõrtöötaja abikaasale, kes on töötu ja kes elab teises liikmesriigis, keeldutakse andmast Saksa lapsehooldustasu tunnustega sotsiaalset soodustust põhjusel, et tal ei ole esimesena nimetatud riigis peamist ega alalist elukohta.
In Eind, the Court held that the right to family reunication under Article 10 of Regulation No 1612/68 does not entail for members of the families of migrant workers any autonomous right to free movement, since that provision benets the migrant worker whose family includes a national of a third country.
Selline elukoha tingimus kujutab endast kaudset diskrimineerimist, kui see võib oma olemuselt mõjutada pigem võõrtöötajaid või nende abikaasasid, kes elavad sagedamini mõnes teises liikmesriigis, kui selle riigi kodanikest töötajaid ning kui seetõttu tekib oht, et esimesena mainituid koheldakse halvemini.
Accordingly, in the event of a Community worker returning to the Member State of which he is a national, Community law does not require the authorities of that State to grant a right of entry and residence to a third-country national who is a member of that worker’s family because of the mere fact that, in the host Member State where that worker was gainfully employed, the third-country national held a valid residence permit issued on the basis of Article 10 of Regulation No 1612/68.
Seevastu kohtuasjas Geven (18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-213/05) selgitas Euroopa Kohus, et sama artikliga ei ole vastuolus see, kui liikmesriigi õiguse kohaselt keeldutakse andmast teise liikmesriigi kodanikule, kes elab selles liikmesriigis ning kes töötab esimesena nimetatud riigis osalise koormusega (alla 15 töötunni nädalas), lapsehooldustasu sarnast sotsiaalset soodustust põhjusel, et tal ei ole esimesena nimetatud riigis peamist ega alalist elukohta.
However, when that worker returns to the Member State of which he is a national, after being gainfully employed in another Member State, a third-country national who is a member of his family has a right under Article 10(1)(a) of Regulation No 1612/68 as amended to reside in the Member State of which the worker is a national, even where that worker does not carry on any eective and genuine economic activities.
Samamoodi selgitas Euroopa Kohus ka kohtuasjas Hendrix (11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-287/05), et EÜ artiklit 39 ja määruse nr 1612/68 artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklik õigusakt, millega rakendatakse muudetud määruse nr 1408/7117artikli 4 lõiget 2a ja artiklit 10a ning mis näeb ette, et mitteosamakselist erihüvitist võib maksta üksnes isikutele, kes elavad selle riigi territooriumil.
The fact that a third-country national who is a member of a Community worker’s family did not, before residing in the Member State where the worker was employed, have a right under national law to reside in the Member State of which the worker is a national has no bearing on the determination of the third-country national’s right to reside in the latter State.
Sellegipoolest ei tohi selle õigusakti rakendamine tuua kaasa isikule liikumisvabadusest tulenevate õiguste kahjustamist määral, mis läheb kaugemale sellest, mis on vajalik siseriikliku seadusega taotletava õiguspärase eesmärgi täitmiseks.
Community workers and members of their families who settle in a Member State can be entitled to the same social advantages as national workers.
Konkreetsemalt sotsiaalkindlustuse valdkonnas tuli Euroopa Kohtul langetada otsus eespool viidatud määruse nr 1408/71 mõningate sätete ja isikute vaba liikumise, eeskätt EÜ artikli 42 kooskõla kohta.
Thus, in Hartmann the Court held that Article 7(2) of Regulation No 1612/68 precludes the spouse of a migrant worker carrying on an occupation in one Member State, who does not work and is resident in another Member State, from being refused a social advantage with the characteristics of the German child-raising allowance on the ground that he did not have his permanent or ordinary residence in the former State.
Liidetud kohtuasjades Habelt, Möser ja Watcher (18. detsembri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-396/05, C-419/05 ja C-450/05), mis puudutasid Saksa kodanikust või Saksa päritolu ümberasustatud isikutele vanaduspensioni maksmist, tunnistas Euroopa Kohus isikute vaba liikumisega vastuolus olevaks Saksamaa Liitvabariigile antud loa võtta arvesse sissemakseperioode, mis on täitunud väljaspool selle liitvabariigi territooriumi, ainult tingimusel, et hüvitisesaaja elab Saksamaal.
Such a residence condition must be regarded as indirectly discriminatory since it is intrinsically liable to aect migrant workers or their spouses, who reside with greater frequency in another Member State, more than national workers and there is a consequent risk that it will place the former at a particular disadvantage.
Kui lubada pädeval liikmesriigil tugineda elukoha tingimuse kohaldamiseks põhjustele, mis on seotud selle liikmesriigi ühiskondlikku ellu integreerumisega, siis läheks see otseselt vastuollu liidu põhieesmärgiga soodustada isikute liikumist liidu piires ja nende integreerumist teiste liikmesriikide ühiskonda.
On the other hand, in its judgment of 18 July 2007 in Case C-213/05 Geven, the Court stated that the same article does not preclude the exclusion, by the national legislation of a Member State, of a national of another Member State who resides in that other State and is in minor employment (fewer than 15 hours’work a week) in the former State from receipt of a social advantage such as a child-raising allowance on the ground that he does not have his permanent or ordinary residence in the former State.
Järelikult muudab liikmesriigi ametiasutuste keeldumine võtta vanadushüvitiste arvutamisel arvesse sissemakseid, mida töötaja on välisriigis teinud, asjaomaste isikute jaoks liidu piires vaba liikumise õiguse kasutamise ilmselgelt raskemaks või isegi takistab seda ning piirab seega kõnesolevat vabadust.
However, implementation of that legislation must not entail an infringement of the rights derived by a person from the free movement of workers which goes beyond what is required to achieve the legitimate objective pursued by the national legislation.
Asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse valdkonnas selgitas Euroopa Kohus asutamislepingu sätete kohaldamisala ühendusevälist elementi sisaldavates olukordades ning tuvastas mitmesuguste piirangute olemasolu.