natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows from all of the above considerations that the answer to Question 3(a) must be that, when applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, in order to determine the calculation basis of the costs of the notified operator, the NRAs have to take account of actual costs, namely costs already paid by the notified operator, and forwardlooking costs, the latter being based, where relevant, on an estimation of the costs of replacing the network or certain parts of it.
Kõigist eelnevatest kaalutlustest järeldub, et kolmanda küsimuse punktile a tuleb vastata, et määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, peavad RRA-d teavitatud operaatori kulude arvutamise aluse kindlaksmääramisel arvesse võtma tegelikke kulusid, st teavitatud operaatori poolt juba tehtud kulutusi, ja eeldatavaid kulusid, mis põhinevad vajaduse korral võrgu või selle teatavate osade asendamise kulude hinnangul.
Question 3(b) and (c): proof of costs
Kolmanda küsimuse punktid b ja c, mis puudutavad kulude tõendamist
By Question 3(b) the national court asks the Court of Justice to determine whether the costs which have to be taken into account in the application of the pricing
Kolmanda küsimuse punktis b palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul kindlaks teha, kas kulusid, mida määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette
If that question is to be answered in the negative, the national court asks, by Question 3(c), whether those costs may be proven by a valuation made on the basis of a bottomup or top-down analytical cost model.
Kui vastus sellele küsimusele on eitav, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus oma kolmanda küsimuse punktis c teada, kas kõnealuseid kulusid saab tõendada analüütilisel altüles või ülalt-alla kulumudelil põhineva hindamise teel.
In that regard, the national court also asks the Court to determine, in particular, the methodological requirements of that valuation.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub ühtlasi Euroopa Kohtul kindlaks määrata selle hindamise metodoloogilised nõuded.
— Question 3(b): accounting documents
– Kolmanda küsimuse punkt b, mis puudutab raamatupidamisdokumente
As regards proof, on the basis of complete and comprehensible accounting documents, of the costs which have to be taken into consideration when applying the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, it should be noted that that regulation and Directives 97/33 and 98/10 do not contain any provisions in that regard.
Mis puudutab nende kulude tõendamist täielike ja arusaadavate raamatupidamisdokumentidega, mida tuleb määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduse põhimõtte kohaldamisel arvesse võtta, siis on alust tõdeda, et nii kõnealune määrus kui direktiivid 97/33 ja 98/10 ei näe selle kohta ette ühtegi sätet.
Arcor submits, however, that there are indications in Annex V to Directive 97/33 that the Community legislature sought to ensure the adoption of a costaccounting system based on detailed documents in such a way that a notified operator cannot circumvent that system by sending incomplete and incomprehensible accounting documents. That implies that the NRAs are to use theoretical costaccounting models.
Arcor väidab siiski, et direktiivi 97/33 V lisas esineb viiteid sellele, et ühenduse seadusandja soovib tagada sellise kuluarvestussüsteemi rakendamise, mis põhineb üksikasjalikel dokumentidel, nii et teavitatud operaator ei saaks ebatäielikke või arusaamatuid raamatupidamisdokumente esitades süsteemist mööda hiilida, mis tähendab, et RRA-d kasutavad teoreetilisi kuluarvestusmudeleid.
Supposing that to be the case, in the absence of an express provision to that effect, it cannot be inferred from Annex V to Directive 97/33 alone that there is an obligation to prove in each case, by means of complete and comprehensible documents, the costs taken into account when applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Eeldusel, et see on nii, ei saa vastava sõnaselge sätte puudumisel üksnes direktiivi 97/33 V lisast järeldada, et igal juhul on olemas kohustus täielike ja arusaadavate raamatupidamisdokumentidega tõendada kulusid, mida võetakse arvesse selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
In that regard, the Court observes that Article 4(2)(b) of Regulation No 2887/2000 provides that the NRA is to have the power to require notified operators to supply information relevant for the implementation of that regulation.
Siinkohal tuleb märkida, et määruse nr 2887/2000 artikli 4 lõike 2 punkt b näeb ette, et RRA-l on volitused nõuda teavitatud operaatoritelt asjakohast teavet määruse rakendamise kohta.
Thus, pursuant to that provision, NRAs may request information even in respect of documents justifying costs which have to be taken into consideration when applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Selle sätte kohaselt võivad RRA-d seega nõuda teavet ning seda isegi juhul, kui on tegemist dokumentidega, millega tõendatakse kulusid, mida tuleb arvesse võtta määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
It follows from the above that the answer to Question 3(b) must be that, pursuant to Article 4(2)(b) of Regulation No 2887/2000, the NRA may request notified operators to supply relevant information on the documents justifying the costs taken into account when applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Eelnevast nähtub, et kolmanda küsimuse punktile b tuleb vastata, et määruse nr 2887/2000 artikli 4 lõike 2 punkti b kohaselt võib RRA nõuda teavitatud operaatorilt asjakohast teavet neid kulusid tõendavate dokumentide kohta, mida võetakse arvesse põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
Since Community law does not contain any provision concerning the accounting documents to be checked, it is the task of the NRAs alone, in accordance with the law applicable, to examine whether, for the purposes of cost-accounting, the documents produced are the most appropriate ones.
Kuna ühenduse õiguses ei ole sätet, mis käsitleks kontrollimisele kuuluvaid raamatupidamisdokumente, on üksnes RRA pädevuses vastavalt kohaldatavale õigusele uurida, kas esitatud dokumendid on kuluarvestuse seisukohast kõige sobivamad.
— Question 3(c): analytical cost models
– Kolmanda küsimuse punkt c, mis puudutab analüütilisi kulumudeleid
As regards analytical cost models, it should be noted, as a preliminary point, that, in the analytical model for bottomup costs, it is necessary to take account of the current value of the investments in the construction of a new network.
Analüütiliste kulumudelite osas tuleb kõigepealt meenutada, et altüles analüütilise kulumudeli puhul, mida nimetatakse ka bottom up mudeliks, tuleb arvesse võtta selle investeeringu hetkeväärtus, mis oleks vajalik uue võrgu rajamiseks.
That model is based on the costs which an operator would incur to acquire and exploit its own network.
See mudel põhineb kuludel, mida ettevõtja oleks võrgu omandamiseks ja haldamiseks teinud.
By contrast, the top-down model is based on the costs actually incurred by the notified operator.
Seevastu ülalt-alla mudel, mida nimetatakse ka top down mudeliks, põhineb kuludel, mida teavitatud operaator on tegelikult kandnud.
In that regard, it should be noted at the outset that neither Regulation No 2887/2000 nor Directives 97/33 and 98/10 contain any concrete and consistent guidance on the question referred by the national court.
Siinkohal on alust esmalt tõdeda, et määrus nr 2887/2000 ega direktiivid 97/33 ja 98/10 ei sisalda konkreetseid ega üksteisega ühilduvaid juhiseid eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuse kohta.
In addition, the fifth recital in the preamble to Recommendation 98/322 states that although the bottomup economic/engineering models are becoming highly sophisticated, they are as yet imperfect, and thus reconciliation of top-down and bottomup approaches is advised for the foreseeable future.
Lisaks on soovituse 98/322 põhjenduses 5 märgitud, et altüles majandusmudelid muutuvad väga keerukaks, jäädes samal ajal ebatäiuslikuks, mistõttu on soovitav lähitulevikus altüles ja ülalt-alla lähenemisi ühtlustada.
Therefore, it is apparent from Regulation No 2887/2000 and the legislation of the FRF applicable in the case in the main proceedings that there is no evidence to establish to the required legal standard that the Community legislature opted for either a bottomup or a top-down accounting model.
Nii määrusest nr 2887/2000 kui ka ERR-i hulka kuuluvatest põhikohtuasjas kohaldatavatest õigusaktidest nähtub, et puuduvad juhised, mis õiguslikult piisavalt kinnitaksid, et ühenduse seadusandja on otsustanud kas altüles või ülalt-alla raamatupidamismudeli kasuks.
In the absence of further clarification, it must be found that Community law leaves to the NRAs, on the basis of the applicable law, the choice of costaccounting method which they deem most appropriate in a specific case.
Kuna puuduvad muud täpsustused, tuleb tõdeda, et ühenduse õigus jätab RRA-dele kohaldatava õiguse alusel võimaluse kasutada kuluarvestusmeetodeid, mis tunduvad neile konkreetsel juhul kõige sobivamad.
In those circumstances it is not necessary to answer the subsequent question concerning the methodological requirements of the valuation based on an analytical model of bottomup or top-down costs.
Neil asjaoludel ei ole vaja vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu järgmisele küsimusele, mis puudutab altüles või ülalt-alla analüütilisel kulumudelil põhineva hindamise metodoloogilisi nõudeid.
The answer to Question 3(c) must therefore be that when NRAs are applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, Community law does not preclude them, in the absence of complete and comprehensible accounting documents, from determining the costs on the basis of an analytical bottomup or top-down cost model.
Järelikult tuleb kolmanda küsimuse punktile c vastata, et ühenduse õigus ei välista võimalust, et juhul, kui selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, puuduvad täielikud ja arusaadavad raamatupidamisdokumendid, teevad RRA-d kulud kindlaks altüles või ülalt-alla analüütilist mudelit kasutades.
Question 1: the scope of the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
Esimene küsimus, mis puudutab selle põhimõtte kohaldamisala, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised
By its first question the national court asks whether Article 1(4) of Regulation No 2887/2000 must be understood as meaning that the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, laid down in Article 3(3) of that regulation, constitutes a minimum requirement from which national law of the Member States may not deviate to the prejudice of beneficiaries.
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõiget 4 tuleb mõista nii, et kõnealuse määruse artikli 3 lõikes 3 ette nähtud põhimõte, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, on miinimumnõue, millest liikmesriikide siseriiklikud õigusaktid ei tohi kasutusõiguse saanute kahjuks kõrvale kalduda.
In that regard, pursuant to Article 1(4) thereof, Regulation No 2887/2000 is without prejudice to the rights of Member States to maintain or introduce measures in conformity with Community law which contain more detailed provisions than those set out in that regulation and/or are outside the scope of that regulation, inter alia with respect to other types of access to local infrastructures.
Siinkohal tuleb meenutada, et vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõikele 4 ei piira määrus liikmesriikide õigust säilitada või kasutusele võtta ühenduse õigusele vastavaid meetmeid, mis sisaldavad üksikasjalikumaid sätteid kui määruses ette nähtud ja/või määruse reguleerimisalast väljaspool olevad sätted, mis muu hulgas käsitlevad juurdepääsuinfrastruktuuride teisi tüüpe.
As regards Article 3(3) of that regulation, it should also be pointed out that it merely states, in a general manner, that notified operators are to charge prices for unbundled access to the local loop set on the basis of costorientation, without any further details.
Mis puudutab sama määruse artikli 3 lõiget 3, siis tuleb ka meenutada, et see piirdub üldise konstateeringuga, et teavitatud operaatorid kehtestavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsule kulupõhised tariifid, ega lisa ühtegi täpsustust.
In view of the wording of those provisions of Regulation No 2887/2000 and the facts of the case in the main proceedings, it must be found that, by its first question, the national court asks the Court of Justice, in essence, whether detailed national measures, adopted in accordance with the provisions of Article 1(4) of that regulation, are capable of rendering inapplicable the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, as laid down in Article 3(3) of that regulation.
Pidades silmas määruse nr 2887/2000 eespool viidatud sätteid ja põhikohtuasja faktilist konteksti, tuleb tõdeda, et esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt teada, kas määruse artikli 1 lõike 4 alusel vastu võetud üksikasjalikud siseriiklikud meetmed võivad muuta kohaldamatuks põhimõtte, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, nagu on sätestatud kõnealuse määruse artikli 3 lõikes 3.
In that regard, the Court notes, first, that Article 1(4) of Regulation No 2887/2000 does grant the Member States the possibility to maintain in force or to introduce measures which contain more detailed provisions than those laid down in that regulation and, in particular, those concerning the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Siinkohal tuleb esiteks täpsustada, et määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõige 4 jätab liikmesriikidele küll võimaluse säilitada või kasutusele võtta meetmeid, mis sisaldavad üksikasjalikumaid sätteid kui määruses ette nähtud sätted, ning täpsemalt meetmeid, mis on seotud põhimõttega, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
However, such a provision cannot be interpreted as granting the Member States the right to derogate from that principle by maintaining in force or adopting national measures.
Kõnealust sätet ei tohi siiski tõlgendada nii, et see annab liikmesriikidele õiguse siseriiklike meetmete säilitamise või vastuvõtmise teel kõnealusest põhimõttest kõrvale kalduda.
It is apparent from the wording of Article 1(4) of Regulation No 2887/2000 that that provision permits the Member State concerned to supplement, by means of detailed national provisions, the relevant provisions of that regulation, in this case those concerning the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, but not to derogate from it.
Määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõikes 4 kasutatud sõnastusest nähtub ju, et see säte võimaldab asjaomasel liikmesriigil üksikasjalike siseriiklike sätetega täiendada kõnealuse määruse asjakohaseid sätteid – käesoleval juhul sätteid, mis on seotud põhimõttega, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised –, mitte aga nendest sätetest kõrvale kalduda.
The discretionary power which Article 1(4) of Regulation No 2887/2000 grants to the Member State concerned is necessary in the light of the fact that, as pointed out in paragraphs 48 and 49 above, that regulation does not contain any specific information concerning the definition of that principle.
Õigus, mille määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõige 4 annab asjaomasele liikmesriigile, on vajalik seetõttu, et nagu märgiti käesoleva kohtuotsuse punktides 48 ja 49, ei sisalda määrus konkreetseid andmeid kõnealuse põhimõtte määratluse kohta.
Consequently, the possibility of maintaining in force or introducing measures containing more detailed provisions, recognised in Article 1(4) of Regulation No 2887/2000, authorises the Member States to lay down provisions of national law giving concrete expression to the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation provided that they respect the limits laid down in Article 1(4).
Järelikult lubab määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõikes 4 sätestatud õigus säilitada või kasutusele võtta meetmeid, mis sisaldavad üksikasjalikumaid sätteid, liikmesriikidel oma siseriiklikes õigusaktides ette näha sätteid, mis täpsustavad põhimõtet, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, tingimusel et liikmesriigid järgivad määruse artikli 1 lõikes 4 kehtestatud piire.
In addition, it should be pointed out that that regulation was adopted, as is stated in recital 14 in the preamble thereto, in accordance with the principle of subsidiarity set out in Article 5 of the Treaty and it is only in that context that it is expressly stated that the Member States retain the possibility to establish specific rules in the field in question.
Pealegi tuleb meenutada, et nagu on märgitud määruse põhjenduses 14, võeti see vastu asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõtet järgides, ja just ainult selles kontekstis on sõnaselgelt märgitud, et liikmesriikidele jääb võimalus kõnealuses valdkonnas spetsiifilisi norme kehtestada.
Furthermore, the parties to the main proceedings which submitted observations to the Court of Justice do not argue that the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation can not apply by reason of Article 1(4) of Regulation No 2887/2000, since the national provisions applicable in the main proceedings, namely Paragraph 24 of the TKG 1996 and Paragraphs 2 and 3 of the TEntgV, constitute a detailed application of that principle.
Lisaks on kohane täpsustada, et põhikohtuasja pooled, kes esitasid Euroopa Kohtule märkusi, ei ole esitanud argumenti, et põhimõte, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, võib olla kohaldamatu määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõike 4 sätete tõttu, kuna põhikohtuasjas kohaldatavad siseriiklikud sätted, st TKG 1996 § 24 ja TEntgV §-d 2 ja 3 kujutavad endast selle põhimõtte üksikasjalikku kohaldamist.
By contrast, they have submitted that the pricing principle at issue in the main proceedings must be given concrete expression by national provisions in the context of the discretion which the Member States enjoy in the field and that, in any event, that discretion has not been exceeded in this instance.
Seevastu on väidetud, et põhikohtuasjas kõne all olevat hinnakujunduse põhimõtet tuleb siseriiklike sätetega täpsustada liikmesriikidel selles valdkonnas oleva kaalutlusruumi raames ja et igal juhul ei ole käesoleval juhul selle kaalutlusruumi piire ületatud.
In those circumstances, the question arises, second, as to whether the national provisions at issue in the main proceedings, such as Paragraph 24 of the TKG 1996 and Paragraphs 2 and 3 of the TEntgV, constitute detailed provisions within the meaning of Article 1(4) of Regulation No 2887/2000.
Neil asjaoludel tekib teiseks küsimus, kas põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud sätted, nagu TKG 1996 § 24 ja TEntgV §-d 2 ja 3, kujutavad endast üksikasjalikke sätteid määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõike 4 tähenduses.
It is clear from a mere reading of those national provisions that they are detailed provisions within the meaning of Article 1(4) of that regulation.
On väljaspool kahtlust, et kõnealuste siseriiklike sätete üksnes grammatiline tõlgendamine võimaldab jõuda järeldusele, et tegemist on üksikasjalike sätetega määruse artikli 1 lõike 4 tähenduses.
Those national provisions implement, in accordance with Community law, the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation by means of technical measures regarding, inter alia, the charges and documents which have to be produced by the undertaking which has made an application for rates approval.
Põhimõtet, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, rakendavad kõnealused siseriiklikud sätted ühenduse õigust järgides tehniliste meetmete abil, mis on muu hulgas seotud tasude ja selliste dokumentidega, mida tariifiloa taotluse esitanud ettevõtja peab esitama.
It follows from the above that the answer to Question 1 must be that the possibility granted to the Member States, in Article 1(4) of Regulation No 2887/2000, to adopt detailed national measures cannot render inapplicable the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation as laid down in Article 3(3) of that regulation.
Eelnevast lähtuvalt tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 2887/2000 artikli 1 lõikega 4 liikmesriikidele antud võimalus võtta vastu üksikasjalikke siseriiklikke meetmeid ei tohi muuta kohaldamatuks põhimõtet, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, nagu on sätestatud kõnealuse määruse artikli 3 lõikes 3.
Question 3(e): the discretion of the NRAs in applying the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
Kolmanda küsimuse punkt e, mis puudutab RRA hindamispädevust selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised
It should be pointed out that Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, entitled ‘Supervision by the [NRA]’, provides that the NRA is to ensure that charging for unbundled access to the local loop fosters fair and sustainable competition.
Tuleb meenutada, et määruse nr 2887/2000 artikli 4 „RRA järelevalve” lõige 1 näeb ette, et RRA tagab, et eraldatud kliendiliinijuurdepääsu hinna määramisel peetakse silmas ausat ja püsivat konkurentsi.
In that regard, Article 4(2) of that regulation states that the NRA is to have the power, first, to impose changes on the reference offer for unbundled access to the local loop and related facilities, including prices, where such changes are justified, and, second, to require notified operators to supply information relevant for the implementation of that regulation.
Sama artikli lõikes 2 on märgitud, et RRA-l on volitused esiteks kehtestada muudatusi eraldatud kliendiliinijuurdepääsu ja sellega seotud vahendite standardpakkumises, sealhulgas hindades, kui sellised muudatused on õigustatud, ja teiseks nõuda teavitatud operaatoritelt asjakohast teavet kõnealuse määruse rakendamise kohta.
It is apparent from those provisions that the NRAs have broad discretion to intervene in the various pricing aspects for the provision of unbundled access to the local loop, including the discretion to change prices, and thus the proposed tariffs.
Nendest sätetest tuleneb, et RRA-del on ulatuslik pädevus sekkuda eraldatud kliendiliinijuurdepääsu hindade kujundamise erinevate aspektide puhul ning seda kuni hindade, st väljapakutud tariifide muutmiseni.