natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Council asserted at the hearing that, by exercising its judicial task in respect of acts of Community institutions which have their source in Security Council resolutions, the Court would exceed its proper function and ‘speak on behalf of the international community’.
Nõukogu väitis kohtuistungil, et kui Euroopa Kohus mõistab õigust selliste ühenduse institutsioonide õigusaktide üle, mis tuginevad Julgeolekunõukogu resolutsioonidele, väljub ta temale pandud ülesannete piiridest ja „räägib rahvusvahelise üldsuse nimel”.
However, that assertion clearly goes too far.
See väide läheb aga ilmselgelt liiga kaugele.
Of course, if the Court were to find that the contested resolution cannot be applied in the Community legal order, this is likely to have certain repercussions on the international stage.
Loomulikult, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et vaidlusalust resolutsiooni ei saa ühenduse õiguskorras kohaldada, siis kahtlemata kaasneb sellega rahvusvaheline järelkaja.
It should be noted, however, that these repercussions need not necessarily be negative.
Tuleb mainida, et see järelkaja ei pruugi olla ilmtingimata negatiivne.
They are the immediate consequence of the fact that, as the system governing the functioning of the United Nations now stands, the only option available to individuals who wish to have access to an independent tribunal in order to obtain adequate protection of their fundamental rights is to challenge domestic implementing measures before a domesticcourt.
Tegemist on nimelt sellise tõsiasja vahetu tagajärjega, et praegu ÜRO toimimist reguleeriva süsteemi puhul on ainus võimalus isiku jaoks, kes soovib oma põhiõiguste kohaseks kaitseks pöörduda sõltumatusse kohtusse, siseriikliku rakendusmeetme vaidlustamine siseriiklikus kohtus.
46 Indeed, the possibility of a successful
46 Tegelikult ei saa kõnealuse meetme edukas vaidlustamine olla Julgeolekunõukogule päriselt üllatuseks, kuna seda tatud kohtud oluliselt.
Although the purpose of the Convention is the maintenance and further realisation of human rights and fundamental freedoms of the individual, it is designed to operate primarily as an interstate agreement which creates obligations between the Contracting Parties at the international level.
Kuigi nimetatud konventsiooni eesmärk on isiku inimõiguste ja põhivabaduste kaitse ja nende edasine rakendamine, on selle eesmärk toimida eeskätt riikidevahelise kokkuleppena, mis loob lepinguosalistele kohustusi rahvusvahelisel tasandil.
44This is illustrated by the Convention’s intergovernmental enforcement mechanism.
44Seda iseloomustab konventsiooni valitsustevaheline täitmise tagamise mehhanism.
45The EC Treaty, by contrast, has founded an autonomous legal order, within which States as well as individuals have immediate rights and obligations.
45Vastupidi sellele on asutamislepinguga loodud autonoomne õiguskord selline, kus liikmesriikidel ja isikutel on vahetud õigused ja kohustused.
The duty of the Court of Justice is to act as the constitutional court of the municipal legal order that is the Community.
Euroopa Kohtu ülesanne on toimida sisemise õiguskorra, mis moodustabki ühenduse, konstitutsioonikohtuna.
The European Court of Human Rights and the Court of Justice are therefore unique as regards their jurisdiction ratione personae and as regards the relationship of their legal system with public international law.
Euroopa Inimõiguste Kohus ja Euroopa Kohus erinevad teineteisest ratione personae pädevuse poolest ning oma õigussüsteemi seose poolest rahvusvahelise avaliku õigusega.
43 — See, for instance, Case C-36/02 Omega Spielhallen [2004] ECR I-9609, paragraph 33.
43 – Vt näiteks 14. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-36/02: Omega Spielhallen (EKL 2004, lk I-9609, punkt 33).
44 — See the Preamble to the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms, as well as Article 19 ECHR and Article 46(1) ECHR.
44 – Vt Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni preambul ning EIÕK artikkel 19 ja artikli 46 lõige 1.
46 — See paragraph 39 of the Report of 16 August 2006 of the UN Special Rapporteur on the promotion and protection of human rights and fundamental freedoms while countering terrorism (A/61/267): ‘Given that the effect of inclusion [on the list] is the freezing of assets, the right to contest inclusion is a necessity.
46 – Vt ÜRO eriraportööri inimõiguste ja põhivabaduste kaitse küsimustes terrorismile vastuseismise ajal 16. augusti 2006. aasta aruanne (A/61/267), punkt 39: „Võttes arvesse, et [loetelusse] lisamise tagajärjel külmutatakse rahalised vahendid, siis on loetelusse lisamise vaidlustamise õigus hädavajalik.
At the international level, these procedures do not at present exist.
Rahvusvahelisel tasandil ei ole praegu vastavaid menetlusi olemas.
They are present, in some instances, at the national level.
Teatavatel juhtudel on need praegu olemas riigi tasandil.
The Special Rapporteur is of the view that if there is no proper or adequate international review available, national review procedures — even for international lists — are necessary.
Eriraportöör on seisukohal, et kohase või piisava rahvusvahelise kontrolli puudumisel on vaja riiklikke kontrollimenetlusi, isegi rahvusvaheliste nimekirjade suhtes.
These should be available in the States that apply the sanctions’.
Need peaksid olemas olema riikides, kes kohaldavad sanktsioone.”
45 — See Article 46(2) ECHR.
45 – Vt EIÕK artikli 46 lõige 2.
KADI v COUNCIL AND COMMISSION of the Community legal order is therefore misconceived.
Euroopa Kohus endale pädevuse, mis väljub ühenduse õiguskorra piiridest.
challenge cannot be entirely unexpected on the Security Council’s part, given that it was expressly contemplated by the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team of the Sanctions Committee. 47
küsimust on sõnaselgelt käsitlenud sanktsioonide komitee analüüsi ja sanktsioonide monitooringu töörühm. 47
I accordingly conclude that the Court of First Instance erred in law in holding that it had no jurisdiction to review the contested regulation in the light of fundamental rights that are part of the general principles of Community law.
Eelnevale tuginedes järeldan, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui otsustas, et tal puudub pädevus kontrollida vaidlustatud määrust põhiõiguste seisukohalt, mis kuuluvad ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka.
In consequence, the Court should consider the appellant’s second plea well founded and set aside the judgment under appeal.
Järelikult peaks Euroopa Kohus leidma, et apellatsioonkaebuse esitaja teine väide on põhjendatud, ning tühistama vaidlustatud kohtuotsuse.
Moreover, the legal effects of a ruling by this Court remain confined to the municipal legal order of the Community.
Euroopa Kohtu otsuse õigusmõju piirdub ainult ühenduse sisemise õiguskorraga.
To the extent that such a ruling would prevent the Community and its Member States from implementing Security Council resolutions, the legal consequences within the international legal order remain to be determined by the rules of public international law.
Selles ulatuses, milles niisugune otsus takistab ühendusel ja liikmesriikidel rakendada Julgeolekunõukogu resolutsioone, tuleb vastavalt rahvusvahelise avaliku õiguse normidele kindlaks teha, millised on õiguslikud tagajärjed rahvusvahelises õiguskorras.
While it is true that the restrictions which the general principles of Community law impose on the actions of the institutions may inconvenience the Community and its Member States in their dealings on the international stage, the application of these principles by the Court of Justice is without prejudice to the application of international rules on State responsibility or to the rule enunciated in Article 103 of the UN Charter.
Kuigi on tõsi, et ühenduse õiguse üldpõhimõtetest tulenevad piirangud institutsioonide tegevusele võivad ebamugavaks muuta ühenduse ja selle liikmesriikide rahvusvahelise suhtluse, ei välista nende põhimõtete kohaldamine Euroopa Kohtu poolt ei riigi vastutust reguleerivate rahvusvaheliste normide ega ka ÜRO põhikirja artikli 103 kohaldamist.
The Council’s contention that, by reviewing the contested regulation, the Court would assume jurisdiction beyond the perimeters
Seega on ekslik nõukogu väide, et vaidlustatud määruse kohtulikul kontrollimisel võtab
Instead of referring the matter back to the Court of First Instance, I suggest that the Court make use of the possibility of giving final judgment in this case.
Selle asemel, et saata asi otsustamiseks tagasi Esimese Astme Kohtusse, leian, et Euroopa Kohtul tuleks käesolevas asjas teha lõplik otsus.
48 For reasons of expediency, I think it would be appropriate, in this regard, to concentrate on the principal aspect of the case, namely the issue whether the contested regulation infringes the appellant’s fundamental rights.
48 Otstarbekuse seisukohalt pean siinkohal kohaseks keskenduda käesoleva asja põhiküsimusele, nimelt, kas vaidlustatud määrus rikub apellatsioonkaebuse esitaja põhiõigusi.
47 — See, in particular, the Second Report of the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team (S/2005/83), in which it is noted, in paragraph 54, that ‘the way entities or individuals are added to the terrorist list maintained by the Council and the absence of review or appeal for those listed raise serious accountability issues and possibly violate fundamental rights, norms and conventions’ and, in paragraph 58, that ‘revisions to the process could help to reduce the possibility of one or more potentially negative court decisions’.
47 – Vt eeskätt analüüsi ja sanktsioonide monitooringu töörühma teine aruanne (S/2005/83), mille punktis 54 on märgitud, et „üksuste ja isikute loetelusse kandmise viis ning konntrolli ja edasikaebamise võimaluse puudumine loetelusse kantute jaoks tõstatab tõsiseid vastutusega seonduvaid küsimusi ja on võimalik, et on rikutud põhiõigusi, õigusnorme ja konventsiooni” ning punktis 58, et „kontroll selle menetluse üle aitaks vähendada ühe või mitme võimalikult negatiivse kohtuotsuse võimalust”.
In that connection, the Report specifically mentions the European Court of Justice.
Sellega seoses on aruandes mainitud eeskätt Euroopa Kohut.
See also Annex I to the Sixth Report of the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team (S/2007/132) for an overview of legal challenges to aspects of the sanctions programme.
Vt samuti analüüsi ja sanktsioonide monitooringu töörühma kuuenda aruande, mis puudutab ülevaadet õiguslike väljakutsete kohta seoses sanktsioonide programmiga (S/2007/132), I lisa.
48 — In accordance with Article 61 of the Statute of the Court.
48 – Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 61.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P the respondents conclude that the Court should treat assessments made by the Security Council with the utmost deference and, if it does anything at all, should exercise a minimal review in respect of Community acts based on those assessments.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P järeldavad vastustajad, et Euroopa Kohus peaks suhtuma Julgeolekunõukogu hinnangutesse äärmise aupaklikkusega, ning juhul kui ta otsustab midagi ette võtta, siis peaks see piirduma nendele hinnangutele tuginevate ühenduse õigusaktide minimaalse kontrolliga.
The appellant alleges several breaches of his fundamental rights and, on those grounds, seeks the annulment of the contested regulation in so far as it concerns him.
Apellatsioonkaebuse esitaja väitel on rikutud mitut põhiõigust ning seetõttu palub ta tühistada vaidlustatud määruse teda puu -dutavas osas.
The respondents — in particular the Commission and the United Kingdom — argue that, to the extent that the contested regulation may interfere with the appellant’s fundamental rights, this is justified for reasons relating to the suppression of international terrorism.
Vastustajad, eeskätt komisjon ja Ühendkuningriik, leiavad, et selles osas, milles vaidlustatud määrus ehk piirab apellatsioonkaebuse esitaja põhiõigusi, on see põhjendatud rahvusvahelise terrorismi kõrvaldamise vajadusega.
In this connection, they also argue that the Court should not apply normal standards of review, but instead should — in the light of the international security interests at stake — apply less stringent criteria for the protection of fundamental rights.
Siinkohal on nende teine argument, et võttes arvesse kaalulolevaid rahvusvahelise julgeoleku huve, peaks Euroopa Kohus kohaldama põhiõiguste kaitse leebemaid kriteeriume, mitte lähtuma kohtuliku kontrolli tavapärasest tasemest.
I disagree with the respondents.
Ma ei nõustu kostjatega.
They advocate a type of judicial review that at heart is very similar to the approach taken by the Court of First Instance under the heading of jus cogens.
Nad pooldavad sellist laadi kohtulikku kontrolli, mis on sisuliselt väga sarnane Esimese Astme Kohtu käsitletuga lähtuvalt ius cogens’ist.
In a sense, their argument is yet another expression of the belief that the present case concerns a ‘political question’ and that the Court, unlike the political institutions, is not in a position to deal adequately with such questions.
Teatud mõttes väljendab nende argument pelgalt teisel moel veendumust, et käesolev asi puudutab „poliitilist küsimust” ning et erinevalt poliitilistest institutsioonidest puudub Euroopa Kohtul pädevus niisuguste küsimuste asjakohaseks käsitlemiseks.
The reason would be that the matters at issue are of international significance and any intervention of the Court might upset globally-coordinated efforts to combat terrorism.
Põhjust nähakse selles, et kõnealused küsimused on rahvusvahelise tähtsusega ning igasugune Euroopa Kohtu sekkumine võiks ülemaailmselt koordineeritud terrorismivastase võitluse jõupingutusi häirida.
The argument is also closely connected with the view that courts are ill equipped to determine which measures are appropriate to prevent international terrorism.
Samuti on see argument tihedalt seotud seisukohaga, et kohtutel puuduvad vahendid määramaks, millised meetmed on kohased rahvusvahelise terrorismi ärahoidmiseks.
The Security Council, in contrast, presumably has the expertise to make that determination.
Vastupidi võib oletada, et Julgeolekunõukogu on selleks kompetentne.
For these reasons,
Nendele põhjendustele tuginedes
It is true that courts ought not to be institutionally blind.
On tõsi, et kohtud ei tohiks olla institutsiooniliselt pimedad.
Thus, the Court should be mindful of the international context in which it operates and conscious of its limitations.
Euroopa Kohus peaks tähelepanelikult jälgima rahvusvahelist tausta, milles ta tegutseb, ning olema teadlik temale kehivatest piirangutest.
It should be aware of the impact its rulings may have outside the confines of the Community.
Ta peaks teadma, milline on tema otsuse võimalik mõju väljaspool ühenduse piire.
In an increasingly interdependent world, different legal orders will have to endeavour to accommodate each other’s jurisdictional claims.
Maailmas, milles on üha enam levinud vastastikune sõltuvus, peavad eri õiguskorrad suutma kohaneda üksteise jurisdiktsioonilise jaotusega.
As a result, the Court cannot always assert a monopoly on determining how certain fundamental interests ought to be reconciled.
Järelikult ei saa Euroopa Kohus alati väita, et tal on ainupädevus otsustada, kuidas lepitada teatavaid põhimõttelisi huvisid.
It must, where possible, recognise the authority of institutions, such as the Security Council, that are established under a different legal order than its own and that are sometimes better placed to weigh those fundamental interests.
Võimalusel peaks Euroopa Kohus tunnustama selliste institutsioonide pädevust nagu Julgeolekunõukogu, mis on loodud teistsuguse õiguskorra alusel kui ta ise ning mis on mõnikord paremas olukorras selliste põhimõtteliste huvide vaagimisel.
However, the Court cannot, in deference to the views of those institutions, turn its back on the fundamental values that lie at the basis of the Community legal order and which it has the duty to protect.
Ometi ei saa Euroopa Kohus nende institutsioonide vaateid austades eirata ühenduse õiguskorra aluseks olevaid põhiväärtusi, mida ta on kohustatud kaitsma.
Respect for other institutions is meaningful only if it can be built on a shared understanding of these values and on a mutual commitment to protect them.
Teiste institutsioonide austamine omab mõtet üksnes juhul, kui see rajaneb nende väärtuste jagamisel ja nende kaitsmise vastastikusel kohustusel.
Consequently, in situations
Järelikult
‘It is when the cannons roar that we especially need the laws … Every struggle of the state — against terrorism or any other enemy — is conducted according to rules and law.
„Just siis kui kostab kahurimürinat, vajame eriti seadusi […] Igasugust riigi võitlust terrorismi või muu vaenlase vastu tuleb pidada kooskõlas normide ja seadustega.
There is always law which the state must comply with.
Alati on olemas seadus, mida riik peab järgima.
There are no “black holes”. … The reason at the foundation of this approach is not only the pragmatic consequence of the political and normative reality.
„Musti auke” ei ole olemas. […] Sellise käsitluse kujunemise põhjus ei ole mitte ainult poliitilise ja normatiivse reaalsuse pragmaatiline tagajärg.
Its roots lie much deeper.
Need juured on palju sügavamal.
It is an expression of the difference between a democratic state fighting for its life and the fighting of terrorists rising up against it.
Selles väljendub erinevus oma elu eest võitleva demokraatliku riigi ja tema vastu üles astunud terroristide võitluse vahel.
The state fights in the name of the law and in the name of upholding the law.
Riik võitleb seaduse nimel ja seaduse kaitsmise nimel.
The terrorists fight against the law, while violating it.
Terroristid võitlevad seaduse vastu seda rikkudes.
The war against terrorism is also law’s war against those who rise up against it.’ 49
Terrorismivastane sõda on ka õiguse sõda nende vastu, kes on tema vastu üles astunud.” 49
There is no reason, therefore, for the Court to depart, in the present case, from its usual interpretation of the fundamental rights that have been invoked by the appellant.
Järelikult ei ole põhjust, miks peaks Euroopa Kohus käesolevas asjas kõrvale kalduma põhiõiguste tavapärasest tõlgendusest, millele apellatsioonkaebuse esitaja tugineb.
The only novel question is whether the concrete needs raised by the prevention of international terrorism justify restrictions on the fundamental rights of the appellant that would otherwise not be acceptable.
Ainus uus küsimus seisneb selles, kas rahvusvahelise terrorismi tõkestamisest tuleneva konkreetse vajadusega on põhjendatud apellatsioonkaebuse esitaja põhiõiguste piirangud, mis muidu oleksid lubamatud.
This does not entail a different conception of those fundamental rights and the applicable standard of review.
See ei tähenda veel nende põhiõiguste ega ka kohaldatava kohtuliku kontrolli standardi teistsugust käsitlust.
It simply means that the weight to be given to the different interests
See tähendab lihtsalt seda, et tähtsus, mida omistatakse eri
49 — Supreme Court of Israel, HCJ 769/02 [2006] The Public Committee Against Torture in Israel et. al. v. The Govern­ment of Israel et. al., paragraphs 61 and 62 (internal quotation marks omitted).
49 – Iisraeli ülemkohus, HCJ 769/02 (2006) The Public Committee Against Torture in Israel jt vs. Iisraeli valitsus jt, punktid 61 ja 62 (sisemised jutumärgid välja jäetud).
The fact that the measures at issue are intended to suppress international terrorism should not inhibit the Court from fulfilling its duty to preserve the rule of law.
Asjaolu, et kõnealuste meetmete eesmärk on rahvusvahelise terrorismi kõrvaldamine, ei tohiks heidutada Euroopa Kohut täitmast õigusriikluse säilitamise ülesannet.
In doing so, rather than trespassing into the domain of politics, the Court is reaffirming the limits that the law imposes on certain political decisions.
Tehes seda ilma, et ta sekkuks poliitikasse, kinnitab Euroopa Kohus veelkord nende piiride olemasolu, mille õigus seab teatavatele poliitilistele otsustele.
This is never an easy task, and, indeed, it is a great challenge for a court to apply wisdom in matters relating to the threat of terrorism.
See ei ole kunagi lihtne ülesanne ning kohtutele on tõepoolest tõsine väljakutse teha tarku otsuseid terrorismiohuga seonduvates küsimustes.
Yet, the same holds true for the political institutions.
Ent sama kehtib ka poliitiliste institutsioonide kohta.
Especially in matters of public security, the political process is liable to become overly responsive to immediate popular concerns, leading the authorities to allay the anxieties of the many at the expense of the rights of a few.
Eeskätt avaliku julgeoleku küsimustes võib poliitiline protsess tulla ülemäära vastu rahva vahetule murele, mille tagajärjel vaigistavad ametivõimud enamuse hirme üksikute isikute õiguste arvel.
This is precisely when courts ought to get involved, in order to ensure that the political neces sities of today do not become the legal realities of tomorrow.
Just siis peaksid sekkuma kohtud tagamaks, et tänased poliitilised vajadused ei muutuks õiguslikuks reaalsuseks homme.
Their responsibility is to guarantee that what may be politically expedient at a particular moment also complies with the rule of law without which, in the long run, no democratic society can truly prosper.
Nende ülesanne on kindlustada, et see, mis on teatud hetkel poliitiliselt otstarbekas, oleks kooskõlas õigusriikluse põhimõttega, ilma milleta pikemas perspektiivis ei edene ükski demokraatlik ühiskond.
In the words of Aharon Barak, the former President on the Supreme Court of Israel:
Iisraeli ülemkohtu endisele presidendile Aharon Barakile kuuluvad alljärgnevad sõnad:
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P may justify restrictions on the right to property. However, that does not ipso facto relieve the authorities of the requirement to demonstrate that those restrictions are justified in respect of the person concerned.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P huvidele, mida tuleb alati asjaomaste põhiõiguste kohaldamisel vaagida, võib olla erinev sõltuvalt rahvusvahelise terrorismi tõkestamisest tulenevast eriomasest vajadustest.
Procedural safeguards are necessary precisely to ensure that that is indeed the case.
Kuid seda tuleb hinnata Euroopa Kohtu tavapärase kohtuliku kontrolli teostamise raames.
In the absence of those safeguards, the freezing of someone’s assets for an indefinite period of time infringes the right to property.
Käesoleva juhtumi asjaolud võivad nõuda, et leitakse teistsugune tasakaal põhiõiguste puhul kaitstavate väärtuste vahel, kuid põhiõigustest tulenev kaitse tase ei tohiks muutuda.
which are always to be balanced in the application of the fundamental rights at issue may be different as a consequence of the specific needs arising from the prevention of international terrorism.
vaid lähtuvalt antud asja konkreetsetest asjaoludest. Komisjon märgib õigesti, et rahvusvahelise terrorismi tõkestamine võib õigustada omandiõiguse piiramist.
But this is to be assessed in a normal exercise of judicial review by this Court.
Menetluslikud tagatised on vajalikud nimelt selleks, et tagada, et tegu on tõepoolest niisuguse juhtumiga.
The present circumstances may result in a different balance being struck among the values involved in the protection of fundamental rights but the standard of protection afforded by them ought not to change.
Selliste menetluslike tagatiste puudumisel on kellegi rahaliste vahendite külmutamise puhul määramata ajaks tegu omandiõiguse rikkumisega.
The appellant contends that, regarding the sanctions taken against him, no such safeguards are in place.
Apellatsioonkaebuse esitaja väidab, et seoses tema suhtes kohaldatud sanktsioonidega puuduvad tal nimetatud menetluslikud tagatised.
He maintains that he has not been given any opportunity of being heard on the facts and circumstances alleged and on the evidence adduced against him.
Ta lisab, et talle ei ole antud mingit võimalust olla ära kuulatud tema vastu esitatud väidetavate faktide, tingimuste ja tõendite tõelevastavuse ja asjakohasuse osas.