natgillin/translations-raw huggingface dataset:
39 — Cited in footnote 5, paragraph 36.
39 — Eespool viidatud kohtuostsus, punkt 36.
43 — Cited in footnote 16, paragraph 63.
43 — Eespool viidatud kohtuostsus, punkt 63.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P likely to be understood by the German public as an abbreviation of ‘Europäische Hypothekenbank’ (‘European mortgage bank’).
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P tähendab „Euroopa hüpoteegipank”.
Yet this word does not appear to enable the relevant public to identify the origin of the goods or services protected and to distinguish them from those of other undertakings, and thus does not seem able to fulfil the essential function of a trade mark.
See sõna aga ei näi võimaldavat asjaomasel avalikkusel kaubamärgiga kaitstud toodete või teenuste päritolu kindlaks teha ja neid teiste ettevõtete omadest eristada, ning ei täida seetõttu kaubamärgi põhiülesannet.
On the contrary, a word that may be understood as ‘European mortgage bank’ is likely to restrict unduly the availability of such a concept for the other operators which offer goods or services of the same type as those in respect of which registration is sought.
Vastupidi, sõna, mida võib mõista kui „Euroopa hüpoteegipank”, võib lubamatult piirata selle nimetuse kasutamist teiste ettevõtjate jaoks, kes pakuvad sama liiki tooteid või teenuseid, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotletakse.
As the appellant states, Article 7(1)(b) of the regulation is directed precisely at avoiding this. 45
Ometi, nagu hageja isegi märgib, on määruse artikli 7 lõike 1 punkti b eesmärk just seda vältida. 45
In the present case, the situation is entirely comparable.
Käesolevas kohtuasjas on olukord igati sellega võrreldav.
Both the judgment of the Court of First Instance and the decision of the Board of Appeal have taken the view that the word sign EUROHYPO is not distinctive, and consequently that its registration must be refused under Article 7(1)(b), on the ground that it is composed of two descriptive words whose combination does not create an impression sufficiently far removed from these elements to amount to more than the sum of its parts, while the question of descriptiveness is covered by Article 7(1)(c).
Nii Esimese Astme Kohtu kui ka apellatsioonikoja otsustes leiti, et sõnamärk EUROHYPO ei ole eristav ning et järelikult ei ole seda artikli 7 lõike 1 punkti b alusel lubatud registreerida põhjusel, et see koosneb kahest kirjeldavast sõnast, mille ühendamine ei loo nimetatud elementide summa ületamiseks piisavalt erinevat muljet sellest, mis tuleneb selle moodustavate osade lihtsast ühendamisest, samas kui kirjeldava iseloomu küsimust käsitleb artikli 7 lõike 1 punkt c.
Following the examples of SAT.1 v OHIM, BioID v OHIM and Deutsche SiSi-Werke v OHIM, it must be held that the ground of appeal alleging that the Court of First Instance applied a criterion relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation but not in that of Article 7(1)(b) is well founded.
Samamoodi nagu kohtuotsustes SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja Deutsche SiSI-Werke vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, tuleb tuvastada, et etteheide, et Esimese Astme Kohus kasutas kriteeriumi, mis on asjakohane mitte määruse artikli 7 lõike 1 punkti b, vaid sama sätte punkti c raames, on põhjendatud.
However, in an appeal, the jurisdiction of the Court of Justice is confined to a review of the findings of law on the pleas argued before the Court of First Instance.
Apellatsioonimenetluses piirdub aga Euroopa Kohtu pädevus Esimese Astme Kohtus arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega.
46 Therefore the judgment under appeal must be set aside in so far as the Court of First Instance erred in law in its interpretation of Article 7(1)(b) of the regulation by using a criterion relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation.
46Vaidlus-tatud kohtuotsus tuleb seega tühistada, kuna Esimese Astme Kohus rikkus määruse artikli 7 lõike 1 punkti b tõlgendamisel õigusnormi, kasutades kriteeriumi, mis on asjakohane määruse artikli 7 lõike 1 punkti c raames.
It is true that the descriptive character of the word sign EUROHYPO has been established above.
Tõsi küll, eespool on sõnamärgi EUROHYPO kirjeldav iseloom tuvastatud.
In this regard, and given that it is quite evident from the wording of Article 7(1) of the regulation that it is sufficient that one of the absolute grounds for refusal listed applies for the sign not to be registrable as a Community trade mark, 44the word sign EUROHYPO should be refused registration for the relevant services because of its descriptive character for the purposes of Article 7(1)(c).
Sellega seoses ja arvestades, et määruse artikli 7 lõikest 1 tuleneb selgesti, et tähise ühenduse kaubamärgina registreerimisest keeldumiseks piisab sellest, et kohaldatav on üks loetletud absoluutsetest keeldumispõhjustest 44, tuleks sõnamärgi EUROHYPO registreerimisest asjaomaste teenuste jaoks keelduda märgi kirjeldava iseloomu tõttu nimetatud artikli punkti c tähenduses.
Similarly, the applicant itself accepts that the word ‘eurohypo’ is
Samamoodi on hageja enda selgituste kohaselt väga tõenäoline, et saksakeelne avalikkus võib sõna „eurohypo” mõista lühendina nimest „Europäische Hypothekenbank”, see
45 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 26.
45 — Kohtuotsus SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 26.
This need was first established by the Court of Justice in the context of Article 3(1)(b) of Directive 89/104, in its judgment in Case C-104/01 Libertel [2003] ECR I-3793, paragraph 60.
Selle vajaduse direktiivi 89/104/EMÜ artikli 3 lõike 1 punkti b raames kehtestas Euroopa Kohus kõigepealt 6. mai 2003. aasta otsuses kohtuasjas C-104/01: Libertel (EKL 2003, lk I-3793, punkt 60).
46 — See, inter alia, Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraph 60; Storck v OHIM, cited in footnote 8, paragraph 61; and OHIM v Celltech, cited in footnote 8, paragraph 21.
44 — Eespool viidatud kohtuostsus DKV vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL 2002, lk I-7561, punkt 29).
44 — DKV v OHIM, cited in footnote 16, paragraph 29.
46 — Eelkõige 11. novembri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-186/02 P ja C-188/02 P: Ramondín jt vs. komisjon (EKL 2006, lk I-10653, punkt 60) ja eespool viidatud kohtuostsus: Storck vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 61 ja eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Celltech, punkt 21.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, applicable to the procedure on appeal by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suh -tes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Since Eurohypo has applied for costs and OHIM has been unsuccessful, the latter must be ordered to pay the costs of the two actions.
Kuna Eurohypo on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja ühtlustamisamet on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb mõlema kohtuastme kohtukulud välja mõista ühtlustamisametilt.
In the light of the foregoing, I propose that the Court:
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada järgmist:
‘(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM;
1) tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 3. mai 2006. aasta otsus T-439/04: Eurohypo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet;
(2) annul the decision of the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) of 6 August 2004;
2) tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 6. augusti 2004. aasta otsus;
(3) order OHIM to pay the costs of the two actions.’
3) mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused).
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)8 May 2008 *
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 13 July 2006,
Kohtuasjas C-304/06 P, mille ese on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 13. juulil 2006 esitatud apellatsioonkaebus,
Eurohypo AG, established in Eschborn (Germany), represented by C. Rohnke and M. Kloth, Rechtsanwälte, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other party to the proceedings being
Eurohypo AG, asukoht Eschborn (Saksamaa), esindajad: advokaadid C. Rohnke ja M. Kloth, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, hageja, teine menetlusosaline:
Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM), represented by G. Schneider and J. Weberndörfer, acting as Agents, defendant at first instance,
Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), esindajad: G. Schneider ja J. Weberndörfer, kostja Esimese Astme Kohtus,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
EUROOPA KOHUS (esimene koda), koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud A. Tizzano (ettekandja), A. Borg Barthet, M. Ilešič ja E. Levits, kohtujurist: V. Trstenjak, kohtusekretär: ametnik J. Swedenborg, arvestades kirjalikus menetluses ja 4. oktoobri 2007. aasta kohtuistungil esitatut, olles 8. novembri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
By its appeal, Eurohypo AG (‘the appellant’) seeks to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM (EUROHYPO) [2006] ECR II-1269 (‘the judgment under appeal’) in which the Court of First Instance dismissed the appellant’s action brought against the decision of the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) of 6 August 2004 (Case R 829/2002-4) (‘the contested decision’).
Äriühing Eurohypo AG (edaspidi „hageja”) palub apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 3. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas T-439/04: Eurohypo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EUROHYPO) (EKL 2006, lk II-1269, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega jäeti rahuldamata Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) neljanda apellatsioonikoja 6. augusti 2004. aasta otsuse (asi R 829/2002-4) peale esitatud kaebus, edaspidi „vaidlusalune otsus”).
By the contested decision, OHIM had refused to register the word sign EURO-HYPO as a Community trade mark for services in Class 36 of the Nice Agreement of 15 June 1957 concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks, as revised and amended (‘the Nice Agreement’), corresponding to the following description: ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing …’.
Vaidlusaluse otsusega keeldus ühtlustamisamet sõnamärgi „EUROHYPO” registreerimisest ühenduse kaubamärgina teenustele, mis kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) (edaspidi „Nizza kokkulepe”) klassi 36 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „finantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine […]”.
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods or service;
[…] b) kaubamärke, millel puudub eristusvõime; c) kaubamärke, mis koosnevad ainult sellistest märkidest või tähistest, mis tähistavad kaubanduses sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu või kaupade tootmise või teenuste pakkumise aega või muid kauba või teenuse omadusi;
(d) trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade;
SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET d) kaubamärke, mis koosnevad ainult märkidest või tähistest, mis on muutunud tavapäraseks igapäevases keelekasutuses või heausksetes ja kindlakskujunenud kaubandustavades;
Article 38(1) of Regulation No 40/94 provides:
Määruse nr 40/94 artikli 38 lõige 1 sätestab:
‘Where, under Article 7, a trade mark is ineligible for registration in respect of some or all of the goods or services covered by the Community trade mark application, the application shall be refused as regards those goods or services.’
„Kui kaubamärki ei või artikli 7 kohaselt registreerida mõne või kõigi ühenduse kaubamärgi taotlusega hõlmatud kaupade ja teenuste puhul, lükatakse taotlus tagasi nende kaupade või teenuste osas.”
Article 74(1) of Regulation No 40/94 provides:
Määruse nr 40/94 artikli 74 lõige 1 sätestab:
In proceedings before it the Office shall examine the facts of its own motion; …’
Asju menetledes kontrollib amet fakte omal algatusel […].”
Background
Vaidluse taust
On 30 April 2002, the appellant applied to OHIM for registration of the word sign EUROHYPO for services in Class 36 of the Nice Agreement and corresponding to the following description:
Hageja taotles 30. aprillil 2002 sõnalise tähise „EUROHYPO” registreerimist teenuste jaoks, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe klassi 36 ja vastavad järgmisele kirjeldusele:
‘Financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing; financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
„finantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine; finantsanalüüsid; investeeringud; kindlustus”.
Since the application was rejected by the OHIM examiner by decision of 30 August 2002, pursuant to Article 7(1)(b) and (c) and Article 7(2) of Regulation No 40/94, the appellant filed an appeal at OHIM.
Ühtlustamisameti kontrollija lükkas nimetatud taotluse 30. augusti 2002. aasta otsusega määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c ning selle artikli lõike 2 alusel tagasi ning hageja esitas selle otsuse peale ühtlustamisametile kaebuse.
In the contested decision OHIM partially upheld the appeal and annulled the examiner’s decision as regards ‘financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
Vaidlusaluse otsusega rahuldas ühtlustamisamet kaebuse osaliselt ning tühistas kontrollija otsuse osas, mis puudutab teenuseid „finantsanalüüsid; investeeringud; kindlustus”.
The appeal was, however, dismissed as regards the other services in Class 36, namely, ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial affairs; provision of financial services; financing’.
Seevastu jäeti kaebus rahuldamata osas, mis puudutab muid klassi 36 kuuluvaid teenuseid, s.o „[f]inantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine”.
Essentially, OHIM held that the components EURO and HYPO contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above and that the combination of those two components in one word did not render the mark less descriptive.
Ühtlustamisamet leidis sisuliselt, et tähise osad „EURO” ja „HYPO” sisaldavad vahetult mõistetavat viidet nimetatud viie teenuse omadustele ja nende kahe elemendi sidumine üheks sõnaks ei muuda kaubamärki vähem kirjeldavaks.
Therefore, it held that the word sign EUROHYPO was
Seetõttu järeldas ühtlustamisamet, et sõnaline tähis „EUROHYPO” on teenuseid „[f]inantstehingud;
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Menetlus Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
On 5 November 2004, the appellant brought an action before the Court of First Instance for annulment of the contested decision.
Hageja esitas 5. novembril 2004 vaidlusaluse otsuse peale Esimese Astme Kohtusse tühistamishagi.
In support of that action, the appellant raised two pleas in law claiming, respectively, infringement of Article 74(1), and of Article 7(1)(b), of Regulation No 40/94.
Oma hagi põhjenduseks esitas hageja kaks väidet, mis puudutavad vastavalt määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 rikkumist ning selle määruse artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist.
By its first plea, alleging infringement of Article 74(1) of Regulation No 40/94, the appellant claimed that, in the contested decision, OHIM did not exhaustively examine the public’s perception of the word sign EUROHYPO.
Oma esimeses väites, mis on tuletatud määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 rikkumisest, märkis hageja, et ühtlustamisamet ei olnud vaidlusaluses otsuses ammendavalt uurinud seda, kuidas avalikkus tajub sõnalist tähist „EUROHYPO”.
The Court of First Instance rejected that plea, holding, at paragraph 20 of the judgment under appeal that ‘… the fact that the Board of Appeal, being sufficiently convinced of the descriptiveness of the elements “euro” and “hypo” and the word “eurohypo” to refuse registration, chose not to carry out further research is not contrary to the first sentence of Article 74(1) of Regulation No 40/94’.
Esimese Astme Kohus lükkas selle väite tagasi, märkides vaidlustatud kohtuotsuse punktis 20, et „[…] asjaolu, et apellatsioonikoda oli registreerimisest keeldumiseks elementide „euro” ja „hypo” ja sõna „eurohypo” kirjeldavas iseloomus piisavalt veendunud ja otsustas täiendavaid uuringuid mitte teha, ei ole vastuolus määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 esimese lausega.”
By its second plea, the appellant claimed infringement of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 inasmuch as the Fourth Board of Appeal of OHIM had held that the word sign EUROHYPO was descriptive of the financial services at issue.
Oma teises väites tugineb hageja määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumisele, kuna ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda leidis, et sõnaline tähis „EUROHYPO” kirjeldab asjaomaseid finantsteenuseid.
As regards the basis of the contested decision, the Court of First Instance first observed, at paragraphs 41, 43 and 44 of the judgment under appeal:
Vaidlusaluse otsuse põhjenduste osas märkis Esimese Astme Kohus kõigepealt vaidlustatud kohtuotsuse punktides 41, 43 ja 44:
‘41 … contrary to OHIM’s submissions, it is clear from paragraph 12 et seq. of the contested decision that the decision to refuse registration of the word sign EUROHYPO, in respect of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services; financing”, refers only to Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
„41 Tuleb meenutada, et erinevalt ühtlustamisameti väidetest tuleneb vaidlus[aluse] otsuse punktist 12 ja järgnevatest punktidest, et otsus jätta rahuldamata teenustele „finantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine” sõnalise tähise EUROHYPO registreerimise taotlus viitab ainult määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktile b.
However, the analysis carried out in paragraphs 13 to 16 underpinning that decision to refuse registration concerns the descriptiveness of the word sign EUROHYPO.
Sellegipoolest puudutab punktides 13–16 esitatud hinnang, mis on asjaomase tagasilükkamise otsuse aluseks, sõnalise tähise EUROHYPO kirjeldavat iseloomu.
43 However, there is a clear overlap between the scope of the grounds for refusal set out in subparagraphs (b) to (d) of that provision ….
43 Samas esineb nimetatud õigusnormi punktides b, c ja d sätestatud keeldumispõhjuste rakendusalade osas selge kattumine […].
44 It is also clear from the caselaw of the Court of Justice and the Court of First Instance that a word mark which is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94
44 Samuti tuleneb Euroopa Kohtu ja Esimese Astme Kohtu praktikast, et sõnamärgil, mis on määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c mõttes asjaomaste kaupade
The Court of First Instance then stated at paragraph 45 of the judgment under appeal that ‘… the assessment of the legality of the contested decision requires verification as to whether the Board of Appeal has established that the word sign EUROHYPO was descriptive of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services; financing” within Class 36.
Seejärel märkis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 45: „[…] vaidlus[aluse] otsuse õiguspärasusele hinnangu andmine [sisaldab] selle kontrollimist, kas apellatsioonikoda on tõendanud, et sõnaline tähis EUROHYPO kirjeldab klassi 36 kuuluvaid teenuseid „finantstehingud; rahalised tehingud; kinnisvaratehingud; finantsteenused; finantseerimine”.
If that is the case the refusal to register is the result of a correct application of both Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 and Article 7(1) (c) and the contested decision must be upheld. …’.
Juhul kui see on nii, siis on registreerimisest keeldumisel kohaldatud õigesti määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b, samas on kohaldatud õigesti ka selle määruse artikli 7 lõike 1 punkti c ning seega tuleb vaidlus[alust] otsust kinnitada […]”.
The Court of First Instance then examined whether the word sign EUROHYPO was descriptive for the services at issue.
Seejärel uuris Esimese Astme Kohus seda, kas sõnaline tähis „EUROHYPO” on asjaomaseid teenuseid kirjeldav.
First, it held, at paragraphs 51 and 52 of the judgment under appeal, that OHIM had rightly found that the individual components EURO and HYPO were descriptive of the services at issue.
Esiteks leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 51 ja 52, et ühtlustamisamet on õigesti järeldanud, et elemendid „EURO” ja „HYPO” eraldi on asjaomaseid teenuseid kirjeldavad.
Second, the Court of First Instance examined whether the descriptive character of the components which comprised the word sign EUROHYPO also existed for the compound word itself.
Teiseks uuris Esimese Astme Kohus seda, kas sõnalise tähise „EUROHYPO” elementide kirjeldavus laieneb ka asjaomasele liitsõnale.
At paragraph 55 of the judgment under appeal, the Court found in the affirmative in the following terms:
Esimese Astme Kohus järeldas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 55 esitatud põhjustel, et see vastab tõele:
‘In the present cases the word sign EUROHYPO is a straightforward combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far
„55 Käesoleval juhul on sõnaline tähis EUROHYPO ühelt poolt lihtne kahest kirjeldavast elemendist koosnev kombinatsioon, mis ei loo nimetatud elementide
The applicant has not shown that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own.
Teisalt ei ole hageja tõendanud, et seda liitsõna on hakatud kasutama igapäevases kõnes ja et see on omandanud iseseisva tähenduse.
It argues, to the contrary, that the word sign EUROHYPO has not become part of everyday German for describing financial services.’
Ta väidab vastupidi, et sõnalist tähist EUROHYPO ei kasutata saksa keeles igapäevases kõnes finantsteenuste kirjeldamiseks.”
In addition, at paragraph 56 of the judgment under appeal the Court of First Instance held that the solution identified in the judgment of the Court of Justice in Case C-383/99 P Proctor & Gamble v OHIM [2001] ECR I-6251 (‘Baby-dry’) could not be transposed to the present case given that ‘… the term at issue in that case was a lexical invention which had an unusual structure, which is not the case for the word sign EUROHYPO’. 21
Lisaks sedastas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56, et Euroopa Kohtu 20. septembri 2001. aasta otsuses kohtuasjas C-383/99 P: Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, nn Baby-dry kohtuotsus (EKL 2001, lk I-6251) leitud lahendust ei ole käesoleval juhul võimalik kasutada, kuna „[…] [s]elles kohtuasjas käsitletav fraas oli oma ülesehituselt ebatavaline sõnaline väljamõeldis, millega aga ei ole tegemist sõnalise tähise EUROHYPO puhul.” 21