natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It shall seek the opinion of the [Contact] Committee established pursuant to Article 23a [composed of representatives of the competent authorities of the Member States].
Komisjon palub artikli 23a kohaselt asutatud [liikmesriikide pädevate asutuste esindajatest koosneval kontakt]komiteel esitada arvamus.
It shall forthwith publish the measures taken in the Official Journal of the Euro­pean Communities and at least once a year the consolidated list of the measures taken by Member States.
Komisjon avaldab võetud meetmed viivitamata Euroopa Ühenduste Teatajas ja vähemalt kord aastas liikmesriikide võetud meetmete koondloendi.
The facts set out in the judgment under appeal which seem to me to be necessary for an understanding of the legal problems raised by the Commission’s appeal are the following.
Vaidlustatud otsuses esitatud asjaolud, mis näivad mulle olulised selleks, et mõista komisjoni esitatud apellatsioonkaebusega tõstatatud õigusprobleeme, on järgmised.
Infront is involved in the acquisition, management and marketing of television broadcasting rights for sporting events and typically purchases those rights from the event’s organiser.
Infront tegeleb spordiürituste televisiooni teel ülekandmise õiguste omandamise, haldamise ja turustamisega ning ostab neid õigusi tavaliselt nende ürituste korraldajatelt.
It resells the rights thus acquired to broadcasters.
Ta müüb nõnda omandatud õigused edasi ringhäälinguorganisatsioonidele.
Member States shall ensure, by appropriate means, within the framework of their legislation that broadcasters under their jurisdiction do not exercise the exclusive rights purchased by those broadcasters following the date of publication of this Directive in such a way that a substantial proportion of the public in another Member State is deprived of the possibility of following events which are designated by that other Member State in accordance with the preceding paragraphs via whole or partial live coverage or, where necessary or appropriate for objective reasons in the public interest, whole or partial deferred coverage on free television as determined by that other Member State in accordance with paragraph 1.’
Liikmesriigid tagavad asjakohaste vahenditega oma õigusaktide raames, et nende jurisdiktsiooni alla kuuluvad ringhäälinguorganisatsioonid ei kasuta pärast käesoleva direktiivi avaldamiskuupäeva nende ostetud ainuõigusi nii, et sellega võetakse ära teise liikmesriigi elanikkonna oluliselt osalt võimalus jälgida selle teise liikmesriigi poolt kooskõlas eelnevate lõigetega määratletud üritusi täieliku või osalise otseülekandena või siis täieliku või osalise hilisema edastusena, kui viimane on objektiivsetel põhjustel avalikkuse huvides vajalik või asjakohane, nagu see teine liikmesriik on lõike 1 kohaselt määranud.”
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P taken under Article 3a(1) of the Directive, including a list of events of major importance for society in that State.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-125/06 P vastavalt direktiivi artikli 3a lõikele 1 ja mis sisaldasid selle riigi ühiskondlikult väga tähtsate ürituste loetelu.
On 18 November 2000, the Commission, in accordance with Article 3a(2) of the Directive, published the measures in question.
Komisjon avaldas kõnesolevad meetmed 18. novembril 2000 vastavalt direktiivi artikli 3a lõikele 2.
Those measures include extracts from United Kingdom legislation and the list of events of major importance for society in that Member State, including the FIFA World Cup finals.
Need meetmed hõlmavad Ühendkuningriigi õigusaktide väljavõtteid, samuti loetelu selle liikmesriigi ühiskondlikult väga tähtsatest üritustest, mille hulgas on FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumised.
By letter of 22 January 2001, the Commission, in reply to Infront’s requests by letters of 7 and 22 December 2000, informed it that the verification procedure for the measures notified by the United Kingdom had been completed and that the list of events was regarded as being compatible with Community law.
Ta väitis eelkõige, et kõnesolevat loetelu ei võetud vastu selgel ja läbipaistval viisil, et nimetatud loend sisaldab üritusi, mis ei ole Ühendkuningriigi ühiskonnas väga tähtsad, et siseriiklikus ja ühenduse nõuandeprotsessis esinesid tõsised puudused, ning vaidlustas asjaomaste õigus- ja haldusnormide tagasiulatuva jõu.
By letter of 14 July 2000, addressed to the Commission, Infront submitted that the list drawn up by the United Kingdom could not be approved because it was incompatible both with Article 3a of the Directive and with other provisions of Community law.
Infronti 7. ja 22. detsembri 2000. aasta kirjades tehtud taotlustele vastuseks teatas komisjon talle 22. jaanuari 2001. aasta kirjas, et Ühendkuningriigi teatatud meetmete kontrollimise menetlus on lõppenud ja et ürituste loetelu leitakse olevat ühenduse õigusega kooskõlas.
On 28 July 2000, the Director-General of the Commission’s Directorate-General for Education and Culture sent a letter to the United Kingdom stating that the measures notified by that Member State concerning the television coverage of events of national interest in the United Kingdom gave rise to no objection on the Commission’s part.
Komisjoni hariduse ja kultuuri peadirektoraadi peadirektor saatis 28. juulil 2000 Ühendkuningriigile kirja, märkides, et meetmed, millest see liikmesriik teatas ja mis käsitlevad Ühendkuningriigi jaoks riikliku tähtsusega ürituste teleülekandeid, ei kutsu esile komisjoni vastuväiteid.
By letter of 7 November 2000, Infront informed the Commission that it was aware of that approval and complained of the infringement of its property rights.
Infront esitas 12. veebruaril 2001 Esimese Astme Kohtule hagi, milles ta palus osaliselt või täielikult tühistada otsus, mille komisjon tegi direktiivi artikli 3a alusel ja milles tuvastati, et Ühendkuningriigi teatatud meetmed on ühenduse õigusega kooskõlas.
On 12 February 2001, Infront brought an action before the Court of First Instance for the annulment, in whole or in part, of the Commission’s decision under Article 3a of the Directive that the measures notified by the United Kingdom were compatible with Community law.
Infront teatas 7. novembri 2000. aasta kirjas komisjonile, et ta on sellest nõusolekust teadlik, ning vaidlustas oma omandiõiguse rikkumise.
By separate document of 11 June 2001, the Commission raised an objection, under Article 114 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, to the admissibility of that action.
Komisjon esitas 11. juuni 2001. aasta dokumendiga Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 114 alusel selle hagi vastuvõetamatuse vastuväite.
The Court reserved its decision on that objection for the final judgment.
Esimese Astme Kohus liitis selle põhikohtuasjaga.
It also granted the Kingdom of Denmark, the French Republic, the United Kingdom, the European Parliament and the Council of the European Union leave to intervene in support of the forms of order sought by the Commission.
Ta lubas ka Taani Kuningriigil, Prantsuse Vabariigil, Ühendkuningriigil ning Euroopa Parlamendil ja Euroopa Liidu Nõukogul komisjoni nõuete toetuseks menetlusse astuda.
The Kingdom of Denmark withdrew its intervention.
Taani Kuningriik loobus menetlusse astumisest.
The Council lodged no pleading.
Nõukogu ei esitanud oma seisu -kohti.
The Court of First Instance held that the contested letter produced legal effects for the Member States since it envisaged publication in the Official Journal of the measures notified to the Commission and such publication triggered the mechanism for mutual recognition laid down by Article 3a(3) of the Directive.
Esimese Astme Kohus leidis, et vaidlustatud kiri tekitab liikmesriikidele õiguslikke tagajärgi, sest selles on nähtud ette, et komisjonile teatatud meetmed avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ning et see avaldamine toob kaasa direktiivi artikli 3a lõikes 3 ette nähtud vastastikuse tunnustamise.
It stated that publication informed the Member States of the existence of those measures and enabled them to comply with their obligations under that provision. 6
Ta märkis, et see avaldamine võimaldab liikmesriikidel nendest meetmetest teada saada ning täita oma kohustusi, mis tulenevad sellest õigusnormist. 6
In the Court of First Instance’s view, Article 3a(2) of the Directive confers on the Commission the power to make a decision, notwithstanding the fact that the provision does not expressly refer to the adoption by the Commission of a ‘decision’. 7
Esimese Astme Kohus leidis, et vaidlustatud aktiks on 28. juuli 2000. aasta kiri, milles komisjon teavitas Ühendkuningriiki, et selle liikmesriigi direktiivi artikli 3a alusel võetud meetmed on ühenduse õigusega kooskõlas.
The Court of First Instance held that the contested measure was the letter of 28 July 2000, in which the Commission informed the United Kingdom that the measures adopted by that Member State under Article 3a of the Directive were compatible with Community law.
Ta meenutas, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on toiminguteks ja otsus-
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P jurisdiction, and that in which it wished to assign those rights to a television broadcaster established in another Member State.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-125/06 P
The Court of First Instance then examined Infront’s standing to bring the proceedings.
Esimese Astme Kohus analüüsis seejärel Infronti õigust olla kohtumenetluses pool.
It held that Infront was directly and individually concerned by the contested letter for the following reasons.
Ta leidis, et vaidlustatud kiri puudutab viimast otseselt ja isiklikult järgmistel põhjustel.
A — The question whether Infront was directly concerned
A. Kas kiri puudutab Infronti otseselt
As regards the first case, the Court of First Instance held that Infront was not directly concerned by the contested measure because the approval, by the Commission, of the measures notified by the United Kingdom had no bearing on their applicability in that Member State. 9
Mis puudutab esimest juhtumit, siis leidis Esimese Astme Kohus, et vaidlustatud akt ei puuduta Infronti otseselt, sest Ühendkuningriigi teatatud meetmete heakskiitmine komisjonis ei ole nende kohaldamise seisukohast selles liikmesriigis oluline. 9
The Court of First Instance noted, first of all, that it has consistently been held that, in order to be of direct concern to an individual within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, the Community measure in question must directly affect the applicant’s legal situation and its implementation must be purely automatic and result from Community rules alone without the application of other intermediate rules. 8
Esimese Astme Kohus meenutas esiteks, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt puudutab kõnesolev ühenduse õigusakt eraisikut EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses otseselt siis, kui see mõjutab vahetult huvitatud isiku õiguslikku olukorda ning selle rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme. 8
It noted, in that regard, that the measures entered into force in the United Kingdom prior to their notification to the Commission and were therefore capable of producing legal effects there before such notification.
Ta märkis selles osas, et meetmed jõustusid nimetatud riigis enne seda, kui nendest komisjonile teatati, ning et neil võis seal seega olla tagajärgi enne teatamist.
It concluded that the Commission, by the contested letter, could neither grant the United Kingdom prior authorisation to adopt those measures nor authorise their retrospective maintenance, but only enabled that State to profit from their mutual recognition by the other Member States. 10
Ta järeldas sellest, et komisjon ei saanud vaidlustatud kirjaga anda Ühendkuningriigile nende meetmete vastuvõtmiseks eelnevat luba ega lubada meetmete kehtivust tagasiulatuvalt, vaid võimaldas sellel liikmesriigil saada osa nimetatud meetmete vastastikusest tunnustamisest teiste liikmesriikide poolt. 10
As regards the second case, the Court of First Instance stated that the Member State other than the United Kingdom in which
Mis puudutab teist juhtumit, siis mär kis Esimese Astme Kohus, et mõnel teisel liikmesriigil kui Ühendkuningriik, kelle
It then examined whether, in the light of that caselaw, Infront was directly concerned in the two cases envisaged by Infront in its action, namely that in which the television broadcasting rights for the matches of the FIFA World Cup finals, which it held for 2002 and 2006, were sold by it, for retransmission in the United Kingdom, to a television broadcaster under the United Kingdom’s
Seejärel analüüsis ta, kas vastavalt sellele kohtupraktikale puudutab kiri Infronti otseselt kahe juhtumi korral, mida see oma hagiavalduses käsitleb, nimelt esiteks juhul, kui ta müüb FIFA maailmameistrivõistluste finaalmängude teleringhäälingu alased õigused, mida ta omab aastateks 2002 ja 2006, ülekannete jaoks Ühendkuningriigis selle
COMMISSION v INFRONT WM legislation implementing Article 3a(3) of the Directive, those authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for broadcasting the events in question as defined by the Member State in its measures approved and published in the Official Journal by the Commission’.
KOMISJON VS. INFRONT WM raames, peavad need ametiasutused tagama, et nende jurisdiktsiooni all olevad ringhäälinguorganisatsioonid järgiksid selliste asjaomaste ürituste ülekandmise tingimusi, mida liikmesriik on määratlenud oma meetmetes, mille komisjon on heaks kiitnud ja Euroopa Ühenduste Teatajas avaldanud”.
13 the television broadcaster which acquired Infront’s broadcasting rights was established would be required to satisfy itself that that broadcaster did not circumvent the measures approved by the Commission and that that obligation arose from the contested letter which validated those measures, thenceforth, for the purposes of their mutual recognition by the other Member States. 11
13 territooriumil on asutatud Infrontile kuulunud ülekandeõigused omandanud ringhäälinguorganisatsioon, lasub kohustus tagada, et see organisatsioon ei rikuks komisjoni heaks kiidetud ning Euroopa Liidu Teatajas avaldatud meetmeid, ning et see kohustus tuleneb vaidlustatud kirjast, mis tunnistab need meetmed ex nunc kehtivaks teiste liikmesriikide poolt vastastikuse tunnustamise otstarbel. 11
The Court of First Instance then considered the Commission’s argument that only television broadcasters established in the United Kingdom would be interested in purchasing from Infront the rights to broadcast the FIFA World Cup finals.
Esimese Astme Kohus analüüsis seejärel komisjoni argumenti, mille kohaselt olid ainult Ühendkuningriigi ringhäälinguorganisatsioonid huvitatud FIFA maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste ülekandeõiguste ostmisest Infrontilt.
The Court of First Instance concluded that the case now before the Court is different from the case which gave rise to the judgment in DSTV v Commission, 12cited by the Commission, concerning the second subparagraph of Article 2a(2) of the Directive, which requires a posteriori verification of the compatibility with Community law of the measures adopted by a Member State in order to prevent the broadcasting on its territory of programmes from other Member States.
Esimese Astme Kohus järeldas sellest, et käesolev kohtuasi erineb Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2000. aasta otsuse aluseks olevast kohtuasjast DSTV vs. komisjon 12, millele komisjon tugineb ja mis käsitleb direktiivi artikli 2a lõike 2 teist lõiku, milles on ette nähtud liikmesriigi selliste meetmete ühenduse õigusele vastavuse järelkontroll, mida ta on rakendanud eesmärgiga keelata oma territooriumil teistest liikmesriikidest tulevaid edastusi.
It stated, furthermore, that the contested letter did not leave the national authorities any discretion, once the measures were published, as to the performance of their obligations.
Ta märkis lisaks, et vaidlustatud kiri ei jäta meetmete avaldamise hetkest siseriiklikele ametiasutustele nende kohustuste rakendamise osas mingit kaalutlusruumi.
In the Court of First Instance’s view, ‘[a]lthough the detailed rules for the control which the national authorities are required to exercise under the mechanism of mutual recognition are determined by each Member State in the framework of its
Nimelt arvab Esimese Astme Kohus, et „[k]uigi kontrolli tingimused, mida siseriiklikud ametiasutused peavad vastastikuse tunnustamise korra raames läbi viima, määratleb iga liikmesriik oma direktiivi artikli 3a lõiget 3 ülevõtvate õigusnormide
The Commission maintained, indeed, that even if its preliminary verification of the measures notified were to cause other Member States to ensure that broadcasters in their jurisdiction respected the list of events of major importance for society, that would have no effect in the present case.
Komisjon väitis nimelt, et isegi kui teatatud meetmete eelnev kontrollimine komisjonis kohustaks liikmesriike kindlustama, et nende jurisdiktsiooni all olevad ringhäälinguorganisatsioonid järgiksid ühis -kondlikult väga tähtsate sündmuste loetelu, puudub sellel käesolevas asjas mõju.
In the Commission’s submission, it was inconceivable that Infront would sub-license its television rights for the United Kingdom to a television broadcaster not established in the United Kingdom, as those rights were granted on a national basis.
Komisjoni arvates ei ole mõeldav, et Infront loovutab oma Ühendkuningriiki puudutavad televisioonialaste õiguste all-litsentsid ring -häälinguorganisatsioonile, kes ei asu Ühendkuningriigis, kuna need õigused loovutatakse siseriikliku õiguse alusel.
It stated that, at the national level, the income of television
Siseriiklikul tasandil saaksid ringhäälinguorganisatsioonid tulu riigi üldsusele suunatud reklaamist,
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P broadcasters was generated from advertising directed at the national audience, national licence fees or national subscription fees for pay television.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-125/06 P siseriiklikest litsentsitasudest või siseriiklikest tasulise televisiooni abonementidest.
As their interest was in providing programmes to a national audience, only those broadcasters reaching a high proportion of the national population would be prepared to pay very large amounts for the broadcasting rights held by Infront.
Kuna nende organisatsioonide huvi on seega edastada saateid siseriiklikule üldsusele, nõustuvad Infrontile kuuluvaid teleülekandeõigusi väga kalli hinna eest ostma vaid need, kes katavad ulatusliku osa siseriiklikust elanikkonnast.
Therefore, since the potential sub-licensees of such rights for the United Kingdom were entities under the jurisdiction of the United Kingdom authorities, only the national measures directly affected Infront.
Kuna selliste Ühendkuningriigi all-litsentsi õiguste omanikud on seega Ühendkuningriigi asutuste jurisdiktsiooni all olevad organisatsioonid, avaldavad Infrontile otsest õigusmõju üksnes siseriiklikud meetmed.
14 established in the United Kingdom would be interested in purchasing from [Infront] the rights to broadcast the FIFA World Cup finals in order to broadcast them in the United Kingdom, it should be noted that such an assumption deprives Article 3a(3) of the Directive of all practical effect.
14 maailmameistrivõistluste finaalkohtumiste ülekandmise õiguste ostmisest [Infrontilt], et edastada neid Ühendkuningriigis, siis selle oletuse kohta tuleb välja tuua, et see välistab igasuguse direktiivi artikli 3a lõike 3 tõhusa mõju.
According to recitals 18 and 19 to Directive 97/36, the purpose of that article is to ensure wide access by the public to television coverage of events considered to be of major importance for society by the Member States and, on the basis of the principle of mutual recognition, to require the Member States to ensure that broadcasters under their jurisdiction respect the list of events established by another Member State so as not to deprive a substantial proportion of the public in that State of the possibility of following the events designated by that State.
Tuleb meelde tuletada, et direktiivi 97/36 kaheksateistkümnenda ja üheksateistkümnenda põhjenduse kohaselt on selle artikli eesmärk tagada avalikkusele laialdane juurdepääs liikmesriikide poolt ühiskondlikult väga tähtsate ürituste teleülekannetele ning kohustada liikmesriike vastastiku-s e tunnustamise põhimõtte alusel tagama, et nende jurisdiktsiooni all olevad ringhäälinguorganisatsioonid järgiksid teise liikmesriigi poolt koostatud ürituste loendit selleks, et selle riigi elanikkonna oluliselt osalt ei võetaks ära võimalust selle riigi poolt määratletud üritusi jälgida.
The Commission also noted, in that context, that the television broadcasting market in the United Kingdom was one of the most competitive in Europe and that 25% of the broadcasters operating in the sector were licensed in the United Kingdom. 15
Komisjon märkis selles kontekstis ka, et Ühendkuningriigi teleülekannete turg on üks Euroopa konkurentsivõimelisemaid ning et 25% selles sektoris tegutsevatest ringhäälinguorganisatsioonidest evivad litsentsi Ühendkuningriigi jaoks. 15
The Court of First Instance held as follows:
Esimese Astme Kohus asus järgmisele seisukohale:
148 The facts of the case which gave rise to the judgment of the House of Lords [of 25 July 2001] in R v ITC ex parte TV Danmark 1 Ltd [2001] UKHL 42 …, although relating to events designated by the Kingdom of Denmark, also confirm the existence of situations implementing the mechanism of mutual recognition established by Article 3a(3) of the Directive.
148. […] House of Lordsi [25. juuli 2001. aasta] kohtuotsuse R vs. ITC, ex parte TV Danmark 1 Ltd, [2001] UKHL 42 aluseks olevad faktilised asjaolud, kuigi need käsitlesid Taani Kuningriigi määratletud üritusi, kinnitavad pealegi, et direktiivi artikli 3a lõikes 3 kehtestatud vastastikuse tunnustamise korda on kohaldatud.
Report from the Commission to the Council, the European Parliament and the Economic and Social Committee on the Application of [the Directive] (COM(2001) 9 final) states that in three cases, television broadcasters under the jurisdiction of the United Kingdom have broadcast events listed by the Kingdom of Denmark in a way that prevented a substantial part of the Danish population from seeing those events.
B. Kas kiri puudutab Infronti isiklikult nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele direktiivi kohaldamise kohta (KOM(2001) 9 (lõplik)), et Ühendkuningriigi jurisdiktsiooni all olevad ringhäälinguorganisatsioonid kandsid kolmel korral üle Taani Kuningriigi loendisse kantud üritusi nii, et sellega võeti ära Taani elanikkonna oluliselt osalt võimalus nimetatud üritusi jälgida.
The Court of First Instance noted first of all that, according to well-established caselaw, persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by virtue of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them individually just as in the case of the person to whom the decision is addressed.
Esimese Astme Kohus meenutas kõigepealt, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saavad muud isikud peale nende, kellele otsus on adresseeritud, üksnes siis väita, et mingi otsus puudutab neid isiklikult, kui see otsus mõjutab neid teatud neile eriomaste tunnuste või neid iseloomustavate faktiliste asjaolude tõttu, mis neid kõigist teistest eristavad, ning individualiseerib neid seeläbi analoogiliselt selle otsuse adressaadiga.