natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That same point of the annex to Recommendation 98/322 also refers to the cost allocation process, described in point 3 of that annex, and states that that process is valid for operating costs and investment costs and, in that regard, it expressly refers to depreciation as a category of operating costs.
Soovituse 98/322 lisa samas punktis käsitletakse ka kulude jaotamise menetlust, mida kirjeldab kõnealuse lisa punkt 3, ja täpsustatakse, et see menetlus kehtib tegevuskulude ning investeerimiskulude puhul, ning mainitakse sõnaselgelt kulumit kui tegevuskulude ühte alaliiki.
It follows from all of the above considerations that the answer to Question 2 must be that the interest on the capital invested and the depreciation of the fixed assets deployed for the initial implementation of the local loop are among the costs to be taken into account in accordance with the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Kõigist neist kaalutlustest nähtub, et teisele küsimusele tuleb vastata, et investeeritud kapitaliga seotud intressid ja kliendiliini rajamisel kasutatud põhivara kulum kuuluvad kulude hulka, mida tuleb arvesse võtta vastavalt määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud põhimõttele, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
Question 3(a): concerning the calculation basis of costs
Kolmanda küsimuse punkt a, mis puudutab kulude arvutamise alust
The national court requests the Court to answer the question whether the calculation basis of costs which must be taken into account when setting rates for unbundled
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub Euroopa Kohtul võtta seisukoha küsimuses, kas nende kulude arvutamise alus, mida tuleb arvesse võtta eraldatud
By that question the national court asks whether the calculation basis of costs must be based on the costs which represent the construction ex nihilo by an operator, other than the notified operator, of a new local access infrastructure for the provision of equivalent telecommunications services (‘the current cost’) or on the costs actually incurred by the notified operator and taking account of depreciation already made (‘the historic cost’).
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas kulude arvutamise alus peab põhinema kuludel, mis tekivad juhul, kui muu ettevõtja kui teavitatud operaator rajab täiesti uue kohaliku juurdepääsuinfrastruktuuri võrdväärsete sideteenuste osutamiseks (edaspidi „maksumus jooksvates hindades”), või kuludel, mida teavitatud operaator tegelikult kannab, võttes arvesse juba kogunenud kulumi (edaspidi „soetusmaksumus”).
It should be pointed out, at the outset, that Regulation No 2887/2000 does not give any guidance on the calculation basis of costs which must be taken into account when setting rates for unbundled access to the local loop.
Kõigepealt tuleb tõdeda, et määrus nr 2887/2000 ei sisalda ühtegi sätet nende kulude arvutamise aluse kohta, mida tuleb arvesse võtta eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kehtestamisel.
In those circumstances, it needs to be examined whether Directives 97/33 and 98/10, which Regulation No 2887/2000 seeks to supplement, contain any guidance on that issue.
Neil asjaoludel on põhjust uurida, kas direktiivid 97/33 ja 98/10, mida määrus nr 2887/2000 täiendab, sisaldavad selle kohta mingeid juhiseid.
In the first place, Deutsche Telekom, the German Government and the Bundesrepublik Deutschland, as party to the main proceedings, submit that, in spite of the lack of guidance in Regulation No 2887/2000 and the directives of the FRF applicable in the case in the main proceedings, significant indications do exist that the Community legislature opted in favour of a calculation method based on current costs.
Esiteks väidavad Deutsche Telekom, Saksamaa valitsus ja Bundesrepublik Deutschland kui põhikohtuasja pool, et vaatamata asjaolule, et määrus nr 2887/2000 ja põhikohtuasjas kohaldatavad ERR-i direktiivid ei sisalda vastavaid juhiseid, esineb märkimisväärseid viiteid sellele, et ühenduse seadusandja on otsustanud sellise arvutusmeetodi kasuks, mis põhineb maksumusel jooksvates hindades.
Indications to that effect are said to be apparent, first, from point 6 of Recommendation 98/195, which provides that activity-based allocations are to use current costs rather than historic costs, and that same point of the recommendation shows that the NRAs set deadlines for their notified operators to implement new costs accounting systems based on current costs where such systems are not already in place.
Kõnealused viited tulenevad esiteks soovituse 98/195 punktist 6, mis näeb ette, et kulude jaotamine tegevusalade alusel võtab arvesse pigem jooksvat kulu, mitte soetusmaksumust. Kõnealuse soovituse samast punktist nähtub ka, et RRA-d kehtestavad teavitatud operaatoritele tähtaja uute jooksvatel kuludel põhinevate kuluarvestussüsteemide rakendamiseks, kui selliseid süsteeme ei ole veel rakendatud.
The same goes, second, for point 4 of Recommendation 98/322 which provides that the evaluation of network assets at forwardlooking or current value of an efficient operator is a key element of the current cost accounting methodology.
Sama nähtub teiseks ka soovituse 98/322 punktist 4, mis näeb ette, et võrguressursside hindamine tõhusa ettevõtja tulevasele väärtusele või hetkeväärtusele on selle arvutusmeetodi oluline element, mis põhineb maksumusel jooksvates hindades.
Third, Article 1(6) of Recommendation 2000/417 confirms the abovementioned indications in providing that, in the application of the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation, as a general rule current costs have to be taken into account, namely the costs of building an efficient modern equivalent infrastructure and providing such a service at the time of valuation of the network.
Selles kontekstis kinnitab kolmandaks soovitus 2000/417 eespool mainitud viiteid, nähes artikli 1 lõikes 6 ette, et selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, tuleb üldjuhul arvesse võtta maksumust jooksvates hindades, st kulusid, mis kaasneksid tõhusa ja kaasaegse samaväärse infrastruktuuri ehitamise ning sellise teenuse pakkumisega võrgu hindamise hetkel.
Fourth, point 6 of Communication 2000/C 272/10, entitled ‘Duties of national regulatory and competition authorities’, also refers to the pricing system based on current costs.
Neljandaks viitab ka teatise 2000/C 272/10 punkt 6 „Siseriiklike reguleerivate ja konkurentsiasutuste kohused” hinnakujundussüsteemile, mis põhineb maksumusel jooksvates hindades.
In response to that line of argument, the Court finds that it is necessary to rely on Recommendation 2000/417 which, as opposed to the other recommendations cited above, concerns specifically unbundled access to the local loop and also refers to Directives 97/33 and 98/10.
Vastuseks nendele argumentidele on kohane tugineda soovitusele 2000/417, mis võrreldes muude eespool viidatud soovitustega käsitleb konkreetsemalt eraldatud juurdepääsu kliendiliinile ning viitab samal ajal direktiividele 97/33 ja 98/10.
Even if recommendations are not intended to produce
Kuigi soovituste eesmärk ei ole kohustuslike tagajärgede tekitamine, on liikmesriikide
Article 1(6) of Recommendation 2000/417 lays down the principle of a forwardlooking approach based on current costs.
Soovituse 2000/417 artikli 1 lõige 6 näeb põhimõttena ette jooksvatel hindadel põhineva tulevikku suunatud lähenemise.
As is apparent from that provision, that approach will foster fair and sustainable competition and provide alternative investment incentives.
Nagu nähtub kõnealusest sättest, aitab selline lähenemine kaasa ausale ja püsivale konkurentsile ning pakub ajendeid alternatiivseteks investeeringuteks.
However, it is clear from that provision that a different approach, in particular one based on historic costs to avoid distortions of competition, cannot be ruled out.
Samast sättest nähtub siiski selgelt, et ei ole välistatud ka mõni muu lähenemine, eelkõige selleks, et vältida soetusmaksumusest tulenevaid konkurentsimoonutusi.
Thus, the NRA is in a position to take account of each individual competitive situation.
RRA-l on võimalus võtta arvesse iga konkreetset konkurentsiolukorda.
In the second place, Deutsche Telekom, the German Government and the Bundesrepublik Deutschland, as party to the main proceedings, submit that, even supposing that it is not apparent from the regulatory framework applicable in the case in the main proceedings that the calculation of costs must be based on current costs, economic considerations specific to the telecommunications sector require in any case, as shown by the practice followed in certain Member States, a method of calculation based exclusively on those costs.
Teiseks väidavad Deutsche Telekom, Saksamaa valitsus ja Bundesrepublik Deutschland kui põhikohtuasja pool, et eeldades, et põhikohtuasjas kohaldatavast reguleerivast raamistikust ei nähtu, et kulude arvutamise alus peab põhinema maksumusel jooksvates hindades, sunnivad telekommunikatsioonisektorile omased majanduslikud kaalutlused – nagu annab tunnistust teatavates liikmesriikides järgitav praktika – igal juhul kasutama üksnes nendel kuludel põhinevat arvutusmeetodit.
In that regard, it must be held that, in view of the technological evolution in the telecommunications sector, it is possible that the current cost of certain investments, related in particular to the material used for the network put in place, may, in certain cases, be lower than the historic cost.
Selles suhtes tuleb märkida, et võttes arvesse tehnika arengut telekommunikatsiooni valdkonnas, ei ole välistatud, et teatavate investeeringute maksumus jooksvates hindades – eriti kasutusele võetud võrguseadmete puhul – võib mõningatel juhtudel olla väiksem kui soetusmaksumus.
It follows that the possibility for the notified operator to base the calculation basis of costs exclusively on the current costs of its investments enables it, in reality, to choose those which could enable it to set rates for unbundled access to the local loop as high as possible and to not take account of pricing elements which would favour beneficiaries.
Eelnevast järeldub, et teavitatud operaatori võimalus rajada kulude arvutamise alus üksnes oma investeeringute maksumusele jooksvates hindades lubab tal tegelikult valida need kulud, mis annavad talle võimaluse kehtestada eraldatud kliendiliinijuurdepääsule kõrgemad tariifid ja jätta arvesse võtmata hinnakujunduse elemendid, mis oleksid kasutusõiguse saanutele soodsamad.
In that respect, the notified operator could effectively circumvent the rules concerning the setting of rates for unbundled access to the local loop on the basis of costorientation.
Selles kontekstis võib teavitatud operaator tegelikult mööda hiilida eeskirjadest, mille kohaselt tuleb eraldatud kliendiliinijuurdepääsule kehtestada kulupõhised tariifid.
It must thus be held that a method of calculation based exclusively on current costs is also not the most appropriate method of applying the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Seega tuleb tõdeda, et arvutusmeetod, mis põhineb üksnes maksumusel jooksvates hindades, ei ole ka kõige kohasem selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.
In the third place, Arcor submits that, as the calculation basis, account must be taken of historic costs and not current costs, since, in the latter case, a beneficiary within the meaning of Regulation No 2887/2000 would be required to pay the notified operator an excessively high price given the age of the local access infrastructure; moreover, the network might already have been amortised.
Kolmandaks väidab Arcor, et arvutamise alusena tuleb arvesse võtta soetusmaksumust, mitte maksumust jooksvates hindades, kuna viimasel juhul oleks määruse nr 2887/2000 tähenduses kasutusõiguse saanul kohustus maksta teavitatud operaatorile ülemäära kõrget hinda, võttes arvesse kohaliku juurdepääsuinfrastruktuuri vanust, välistamata muu hulgas ka võimalust, et võrk võib olla juba amortiseerunud.
In that regard, it should be pointed out, first, that unbundled access to the local loop enables new telecommunications operators, which do not own their own infrastructures, to enter into competition with notified operators by using the latters’ infrastructures.
Siinkohal tuleb esiteks meenutada, et eraldatud juurdepääs kliendiliinile võimaldab uutel sideettevõtjatel oma infrastruktuuri puudumisel konkureerida teavitatud operaatoritega, kasutades viimaste infrastruktuuri.
As indicated in recital 6 in the preamble to Regulation No 2887/2000, it would be impossible to rapidly open the telecommunications sector to competition if it were necessary to wait for every operator concerned to be able to construct its own local infrastructure.
Nagu on märgitud määruse nr 2887/2000 põhjenduses 6, oleks telekommunikatsioonisektori kiire konkurentsile avamine võimatu, kui tuleks oodata, kuni iga asjaomane ettevõtja oma kohaliku infrastruktuuri rajab.
It is precisely with the aim of avoiding a new distortion of competition related to the lack of new networks for operators other than notified operators that Regulation No 2887/2000 provided for unbundled access to the local loop.
Just selleks, et vältida uut konkurentsimoonutust, mis on seotud uute võrkude puudumisega muudel ettevõtjatel kui teavitatud operaatorid, nägi määrus nr 2887/2000 ette eraldatud juurdepääsu kliendiliinile.
In those circumstances, it should be pointed out, second, that the pricing rule laid down in Article 3(3) of that regulation ensures that the local loop provider is able to cover its related costs in this regard plus a reasonable return in order to ensure the longterm development and upgrade of local access infrastructure.
Neil asjaoludel tuleb teiseks meenutada, et kõnealuse määruse artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduseeskiri võimaldab kliendiliini pakkujal katta sellega seotud kulud, saades samal ajal ka mõistlikku kasumit, et tagada kohaliku juurdepääsuinfrastruktuuri pikaajaline areng ja ajakohastamine.
Consequently, if, as claimed by Arcor, for the application of the pricing rule laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, the cost calculation basis were based exclusively on historic costs, which, depending of the age of the network, could potentially lead to account being taken of an almost entirely depreciated network and thus result in a very low tariff, the notified operator would be faced with unjustified disadvantages.
Järelikult, kui – nagu väidab Arcor – määruse nr 2887/2000 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud hinnakujunduseeskirja kohaldamisel põhineks kulude arvutamise alus üksnes soetusmaksumusel, mis olenevalt võrgu vanusest võiks viia peaaegu amortiseerunud võrgu arvessevõtmiseni ja tuua seega kaasa väga madala tariifi, satuks teavitatud operaator õigustamatult ebasoodsasse olukorda.
First, it would be required to open its network to competitors and, consequently, to accept the potential loss of part of its clientele.
Ühelt poolt oleks ta kohustatud avama oma võrgu konkurentidele ja seetõttu nõustuma osade klientide võimaliku kaotamisega.
Second, the remuneration which it would receive in consideration for the provision of unbundled access to the local loop would not enable it to make a reasonable profit from the operation, bearing in mind that it is also required, as stated in recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000, to ensure the longterm development and upgrade of the local infrastructure.
Teiselt poolt ei võimaldaks eraldatud kliendiliinijuurdepääsu pakkumise eest saadav tasu tal saada tehingust mõistlikku kasumit, unustamata seda, et tal on vastavalt määruse nr 2887/2000 põhjendusele 11 ka kohustus tagada kohaliku infrastruktuuri pikaajaline areng ja ajakohastamine.
It should be added in that regard that the costs related to maintaining and upgrading the local infrastructure are calculated in any case on the basis of the actual value of the notified operator’s fixed assets.
Siinkohal tuleb lisada, et kohaliku infrastruktuuri hooldamise ja ajakohastamise kulud arvutatakse igal juhul teavitatud operaatori põhivara tegeliku väärtuse alusel.
It follows that the cost calculation basis which must be taken into account when setting rates for unbundled access to the local loop cannot be based exclusively on historic costs, otherwise the notified operator would suffer, compared with the beneficiary, unjustified disadvantages, which is precisely what Regulation No 2887/2000 seeks to prevent.
Sellest järeldub, et nende kulude arvutamise alus, mida tuleb arvesse võtta eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifide kehtestamisel, ei saa põhineda üksnes soetusmaksumusel, kuna vastasel juhul asetataks teavitatud operaator võrreldes kasutusõiguse saanuga õigustamatult ebasoodsasse olukorda, mida määrusega nr 2887/2000 just soovitakse vältida.
The aim of that regulation is to enable both beneficiaries and the notified operator to operate on the market so as to establish normal competition in the medium term.
Kõnealuse määruse eesmärk on ju võimaldada kasutusõiguse saanutel ja teavitatud operaatoril samal ajal turul tegutseda, selleks et keskpika perioodi jooksul tekiks normaalne konkurents.
It results from all of the above that there is no indication in Regulation No 2887/2000 and Directives 97/33 and 98/10 of the FRF in favour of a method of calculation based exclusively on current costs or historic costs and that the taking into account of only one or other of those bases is likely to call into question the aim of that regulation, namely to intensify competition through the setting of harmonised conditions for unbundled access to the local loop, in order to foster the competitive provision of a wide range of electronic communications services.
Kõikidest eelnevatest kaalutlustest nähtub, et määruses nr 2887/2000 ega ERR-i asjakohastes direktiivides ei sisaldu juhiseid, mis räägiksid sellise arvutusmeetodi kasuks, mis põhineb üksnes maksumusel jooksvates hindades või üksnes soetusmaksumusel, ning et ainult ühe või teise aluse arvessevõtmine võib kahjustada määruse eesmärki, mis seisneb konkurentsi tõhustamises, sätestades eraldatud kliendiliinijuurdepääsu suhtes ühtlustatud tingimused, et edendada elektroonilise side teenuste laia valiku konkurentsivõimelist pakkumist.
In those circumstances, it is necessary to consider, irrespective of the reference made by the national court to current costs and historic costs, whether there is any other indication in Directives 97/33 and 98/10, which Regulation No 2887/2000 aims to supplement, concerning the calculation basis of costs.
Neil asjaoludel tuleb sõltumata eelotsusetaotluse esitanud kohtu viitest maksumusele jooksvates hindades ja soetusmaksumusele uurida, kas direktiivides 97/33 ja 98/10, mida määrus nr 2887/2000 täiendab, on muid juhiseid kulude arvutamise aluse kohta.
In that regard, the Court notes that, according to recital 10 in the preamble to Direct- ive 97/33, the level of charges should promote productivity and encourage efficient and sustainable market entry and should not be below a limit calculated by the use of long-run incremental cost and cost allocation and attribution methods based on actual cost causation, nor above a limit set by the stand-alone cost of providing the interconnection in question.
Siinkohal tuleb märkida, et direktiivi 97/33 põhjenduse 10 kohaselt peavad tariifid stimuleerima tootlikkust ning soodustama tõhusate ja jätkusuutlike ettevõtjate turuletulekut ega tohi olla madalamal tasemest, mis kinnitatakse pikaajaliste marginaalkulude alusel vastavalt tegelikel kuludel põhinevatele kulude jaotamise ja omistamise meetoditele, ega kõrgemal ülemmäärast, mis kehtestatakse kõnealuse vastastikuse sidumise teenuse osutamise omakulu alusel.
Also to that effect, Article 7(2) of that directive provides that charges for interconnection are to follow the principles of transparency and costorientation and that the burden of proof that charges are derived from actual costs including a reasonable rate of return on investment is to lie with the organisation providing interconnection to its facilities.
Samas tähenduses näeb kõnealuse direktiivi artikli 7 lõige 2 ette, et vastastikuse sidumise tasu peab lähtuma läbipaistvuse ja kulupõhisuse põhimõttest ning et ettevõtja, kes pakub oma seadmete vastastikuse sidumise teenust, on kohustatud tõendama, et tasud määratakse kindlaks tegelike kulude alusel, mis sisaldavad mõistlikku kasumit tehtud investeeringutelt.
Equally, Annex IV to Directive 97/33 categorises interconnection charges as actual charges payable by interconnected parties.
Samamoodi kvalifitseerib direktiivi 97/33 IV lisa vastastikuse sidumise tasud tegelikeks tasudeks, mida vastastikku seotud pooled peavad maksma.
In Annex V to Directive 97/33 the Community legislature refers to the ‘cost standard used’ and, where it is necessary to determine the method of calculation of those costs, that annex uses ‘historic costs’ as a reference, based on actual expenditure incurred for equipment and systems, or ‘forward-looking costs’, based on estimated replacement costs of equipment or systems.
Direktiivi 97/33 V lisas viitab ühenduse seadusandja „kasutatud kulustandardile” ning kulude arvutamise meetodi kindlaksmääramise puhul viitab kõnealune lisa „juba tehtud kulutustele”, mis põhinevad seadmetele ja süsteemidele tehtud tegelikel kulutustel, või „eeldatavatele kuludele”, mis põhinevad seadmete või süsteemide asendamise kulude hinnangul.
It results from the abovementioned provisions that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation requires account to be taken of actual costs, namely costs already paid by the notified operator and forwardlooking costs based on an estimation of the costs of replacing the network or certain parts thereof.
Eespool viidatud sätetest tuleneb, et põhimõte, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised, nõuab, et võetaks arvesse tegelikke kulusid, st teavitatud operaatori poolt juba tehtud kulutusi ja eeldatavaid kulusid, mis põhinevad võrgu või selle teatavate osade asendamise kulude hinnangul.
In the absence of specific Community legislation, it is the task of the NRAs to define the detailed rules for determining the calculation basis on which depreciation must be taken into account.
Kui ühenduse erinormid puuduvad, on RRA-de ülesanne määratleda üksikasjalikud eeskirjad selle kohta, kuidas määrata kindlaks arvutamise alus, mille kohaselt tuleb kulumit arvesse võtta.
Thus, pursuant to the provisions of Directive 97/33, which also apply to the local loop under Regulation No 2887/2000, the method of cost calculation may be based both on costs already paid by the notified operator — which presupposes the taking into account, as the basis of reference, of costs at their historic value — and on forwardlooking costs, which does not exclude the taking into account, as the basis of reference, of costs at their current value.
Vastavalt direktiivi 97/33 sätetele, mida kohaldatakse ka kliendiliinile määruse nr 2887/2000 kohaldamisalas, võib kuluarvestusmeetod põhineda korraga nii teavitatud operaatori poolt juba tehtud kulutustel, mis eeldab, et võrdlusalusena võetakse arvesse soetusmaksumust, ja eeldatavatel kuludel, mis ei välista, et võrdlusalusena võetakse arvesse maksumust jooksvates hindades.
It is under those conditions that the NRAs have to calculate the actual costs which have to be taken into account for the application of the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Neil asjaoludel peavad RRA-d välja arvutama tegelikud kulud, mida tuleb arvesse võtta selle põhimõtte kohaldamisel, mille kohaselt peavad eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifid olema kulupõhised.