natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, disclosure of the legal service’s opinions could create uncertainty regarding the legality of legislative acts adopted further to those opinions and, therefore, jeopardise the legal certainty and stability of the Community legal order.
Teiseks võib nende avalikustamine tekitada ebakindlust pärast arvamuse andmist vastu võetud õigustloovate aktide seaduslikkuse suhtes ja ohustada sellega õiguskindlust ja ühenduse õiguskorra stabiilsust.
As for the overriding public interest put forward by Mr Turco, the Council stated as follows:
Ülekaaluka avaliku huvi kohta, millele tugines M. Turco, märkis nõukogu järgmist:
‘The Council considers that such an overriding public interest is not constituted by the mere fact that the release of those documents containing the legal service’s advice on legal questions arising in the debate on legislative initiatives would be in the general interest of increasing transparency and openness of the institution’s decisionmaking process.
„Nõukogu leiab, et niisugune ülekaalukas üldine huvi ei ole tekkinud üksnes asjaolust, et seadusandliku algatuse arutelul tõusetunud õiguslikke küsimusi käsitlevat õigustalituse arvamust sisaldavate dokumentide avalikustamine teeniks üldist huvi institutsiooni otsustamisprotsessi läbipaistvuse ja avalikkuse suurendamisega.
In fact, this criterion would apply to virtually all written opinions or similar documents of the legal service, thereby making it practically impossible for the Council to refuse access to any legal service opinion under Regulation No 1049/2001.
Kui see kriteerium oleks tõepoolest kohaldatav õigustalituse kõigile kirjalikele arvamustele või sarnastele dokumentidele, ei oleks nõukogul praktiliselt võimalik määruse nr 1049/2001 alusel keelata juurdepääsu õigustalituse mis tahes arvamusele.
The Council considers that such a result would be clearly contrary to the will of the legislator as it is expressed in Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, since it would deprive that provision of any practical effect.’
Nõukogu leiab, et selline tagajärg oleks ilmselgelt vastuolus määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2 väljendatud seadusandja tahtega, kuna nimetatud säte kaotaks täielikult oma kasuliku mõju.”
Procedure before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Menetlus Esimese Astme Kohtus ja edasikaevatud kohtuotsus
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 28 February 2003, Mr Turco brought an action for annulment of the contested decision.
M. Turco esitas vaidlusaluse otsuse tühistamise nõude Esimese Astme Kohtu kantseleisse 28. veebruaril 2003 saabunud hagiavaldusega.
In support of that action, he raised, as regards the refusal of access to the legal opinion in question, a single plea in law alleging infringement of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, which was divided into three parts.
Ta esitas seoses õigusliku arvamusega oma hagi põhjendamiseks vaid ühe väite, mis käsitleb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 rikkumist ja jaguneb kolme ossa.
First and primarily, he submitted that there had been an error as to the legal basis of the contested decision, since legal opinions drawn up in the context of the examination of legislative proposals are, in his view, covered by the exception laid down by
Esiteks väitis ta peamiselt seda, et vaidlusaluse otsuse õigusliku aluse osas on õigusnormi valesti kohaldatud, kuna õiguslikud arvamused, mis on koostatud seoses õigustloovate aktide vastuvõtmise ettepanekutega, kuuluvad tema arvates määruse
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL
ROOTSI JA TURCO VS.
Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 and not by that referred to in Article 4(2) of that regulation, which covers only legal opinions drawn up in the context of court proceedings.
NÕUKOGU nr 1049/2001 artikli 4 lõikega 3 kehtestatud erandi, mitte sama määruse artikli 4 lõikes 2 mainitud erandi kohaldamisalasse, mis hõlmab ainult kohtumenetluse jaoks koostatud õiguslikke arvamusi.
That interpretation was rejected by the Court of First Instance; it held that it was at variance with the wording of Article 4(2), which does not include such a restriction, and that it would mean that the inclusion of legal advice among the exceptions under Regulation No 1049/2001 had no practical effect, since the Community legislature intended, in that provision, to provide for an exception relating to legal advice distinct from that relating to court proceedings.
Esimese Astme Kohus ei nõustunud selle tõlgendusega ja leidis, et see läheb vastuollu osutatud artikli 4 lõike 2 sõnastusega, mis ei sisalda niisugust piirangut, ja et selle tagajärjel kaotaks õigusnõustamise mainimine määruses nr 1049/2001 ette nähtud erandite hulgas täielikult oma kasuliku mõju, kuigi ühenduse seadusandja soovis selle sättega kehtestada erandi, mis käsitleb õigusnõustamist väljaspool kohtumenetlust.
Legal advice drawn up by the Council’s legal service in the context of court proceedings was already covered by the exception relating to the protection of court proceedings.
Õiguslikud arvamused, mille nõukogu õigustalitus koostab kohtumenetluse tarbeks, on juba hõlmatud erandiga, mis puudutab kohtumenetluse kaitset.
Consequently, according to the Court of First Instance, the Council could legitimately rely on the exception relating to legal advice which is set out in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, in order to decide whether it should give the applicant access to the legal opinion in question.
Seega võis nõukogu Esimese Astme Kohtu hinnangul õiguspäraselt määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teises taandes ette nähtud õigusnõustamist käsitlevale erandile tuginedes määratleda, kas ta peab andma apellandile juurdepääsu asjaomasele õiguslikule arvamusele.
Secondly and in the alternative, Mr Turco submitted that there had been a misapplication of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, as the Council was wrong to take the view that the opinions issued by its legal service, by their very nature, merit the protection which that provision ensures.
Teiseks, M. Turco väitis teise võimalusena, et osutatud artikli 4 lõiget 2 on kohaldatud vääralt, kuna nõukogu leidis ekslikult, et tema õigustalituse antud arvamusi on nende olemusest tulenevalt vaja kaitsta selle sätte kohaselt.
Furthermore, the Council ought not to base its decisions on presumptions of a general nature and can decide on the application of the exception concerned only on a case-by-case basis, after a specific analysis of each legal opinion whose disclosure is sought.
Lisaks ei oleks nõukogu tohtinud lähtuda üldistest eeldustest ja oleks saanud otsustada asjaomase erandi kohaldamise üle ainult üksikjuhtude kaupa, olles konkreetselt läbi vaadanud iga õigusliku arvamuse, mille avalikustamist on taotletud.
Mr Turco also disputed the relevance of the need identified by the Council in the contested decision to protect the legal opinion in question.
M. Turco vaidlustas ühtlasi vajaduse asjaomast õiguslikku arvamust kaitsta, millele viitas nõukogu vaidlusaluses otsuses.
In that regard, the Court of First Instance held that disclosure of advice such as the legal opinion in question could, first, give rise to lingering doubts as to the lawfulness of legislative acts to which such advice relates and, secondly, could compromise the independence of the opinions of the Council’s legal service; thus the Council made no error of assessment in deciding that there was a general interest in the protection of legal opinions such as that in question.
Selle kohta leidis Esimese Astme Kohus, et kui avalikustada sellised arvamused nagu asjaomane õiguslik arvamus, võib see esiteks tekitada kahtlusi arvamuses käsitletava õigusakti seaduslikkuses ja teiseks seada kahtluse alla nõukogu õigustalituse arvamuste sõltumatuse, mistõttu nõukogu ei ole teinud kaalutlusviga, kui ta leidis, et on olemas üldine huvi kaitsta selliseid arvamusi nagu antud asjas.
Furthermore, the Court of First Instance pointed out that the reasoning for the partial refusal of access to the legal opinion at issue and the decision to disclose the introductory paragraph thereof showed that the
Lisaks märkis Esimese Astme Kohus, et asjaomasele õiguslikule arvamusele juurdepääsu osalise keelamise põhjendused ja otsus avalikustada selle sissejuhatav lõik näitavad, et nõukogu uuris
In this connection, the Court of First Instance stated as follows in paragraphs 69 to 80 of the judgment under appeal:
Selle kohta sõnastas ta oma arvamuse edasikaevatud kohtuotsuse punktides 69–80 järgmiselt:
‘69 It is appropriate to note that the institution is bound to assess in each individual case whether the documents whose disclosure is sought actually fall within the exceptions set out in Regulation No 1049/2001 (see, by analogy, as regards Decision 94/90, Joined Cases C-174/98 P and C-189/98 P Netherlands and van der Wal v Commission [2000] ECR I-1, paragraph 24).
„69 Siinkohal tuleb selgitada, et institutsioon on kohustatud igal üksikjuhul hindama, kas dokumendid, mille avalikustamist taotletakse, kuuluvad tõepoolest määruses nr 1049/2001 loetletud erandite alla (vt analoogia alusel otsust 94/90 puudutav asi, Euroopa Kohtu 11. jaanuari 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-174/98 P ja C-189/98 P: Madalmaad ja van der Wal vs. komisjon, EKL 2000, lk I-1, punkt 24).
70 In this case, the document in question is an opinion of the Council’s legal service concerning a proposal for a Council directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
70 Käesolevas asjas tuleb tõdeda, et asjaomane dokument on nõukogu õigustalituse arvamus, mis käsitleb nõukogu direktiivi ettepanekut, milles nähti ette miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmiseks liikmesriikides.
71 However, the fact that the document in question is a legal opinion cannot, of itself, justify application of the exception relied upon.
71 Ainuüksi fakt, et asjaomane dokument on õiguslik arvamus, ei saa siiski õigustada kõnealuse erandi kohaldamist.
Indeed, as previously observed, any exception to the right of access to the institutions’ documents under Regulation No 1049/2001 must be interpreted and applied strictly (see, to that effect, Case T-20/99 Denkavit Nederland v Commission [2000] ECR II-3011, paragraph 45).
Nagu eespool meenutatud, tuleb määruse nr 1049/2001 alusel institutsioonide dokumentidele juurdepääsu õigusest tehtud erandeid tõlgendada ja kohaldada kitsalt (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 13. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas T-20/99: Denkavit Nederland vs. komisjon, EKL 2000, lk II-3011, punkt 45).
72 It is therefore for the Court to assess, in this case, whether the Council has made an error of assessment in finding, pursuant to the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, that the disclosure of the legal opinion in question would undermine the protection to which that type of document may be entitled.
72 Esimese Astme Kohtul tuleb seega kontrollida, kas nõukogu tegi käesolevas asjas kaalutlusvea, kui ta määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teise taande kohaldamisel leidis, et asjaomase õigusliku arvamuse avalikustamine kahjustaks seda liiki dokumentidele pakutud kaitset.
73 In order to justify its refusal to disclose the entirety of the legal opinion in question, the Council contends, in essence, in the contested decision, that the advice of its legal service is an important instrument enabling it to ensure that its acts
73 Õigustades oma otsust asjaomast õiguslikku arvamust mitte avalikustada täies ulatuses, on nõukogu [vaidlusaluses] otsuses selgitanud, et tema õigustalituse arvamused on olulised töövahendid, mille abil kontrollitakse nõukogu
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL are compatible with Community law and to pursue the discussion of the legal aspects at issue.
ROOTSI JA TURCO VS. NÕUKOGU toimingute vastavust ühenduse õigusele ja arendatakse arutelu kõnealuse asja õiguslike aspektide üle.
It argues also that such disclosure could give rise to uncertainty as regards the legality of legislative acts adopted following such advice.
Nõukogu esitab seisukoha, et taoline avalikustamine võiks tekitada ebakindlust pärast arvamuse andmist vastu võetud õigusaktide seaduslikkuse suhtes.
The Council also refers to the Opinion of Advocate General Jacobs in [Case C-350/92] Spain v Council [[1995] ECR I-1985], as well as the order in [Case T-610/97 R] Carlsen and Others v Council [[1998] ECR II-485], and the judgment in [Case T-44/97] Ghignone and Others v Council [[2000] ECR-SC I-A-223 and II-1023].
Nõukogu osutab ühtlasi kohtujurist Jacobsi ettepanekule kohtuasjas [C-350/92:] Hispaania vs. nõukogu, [milles on tehtud Euroopa Kohtu 13. juuli 1995. aasta otsus (EKL 1995, lk I-1985),] ning [Esimese Astme Kohtu presidendi 3. märtsi 1998. aasta] määrusele [kohtuasjas T-610/97 R:] Carlsen jt vs. nõukogu [(EKL 1998, lk II-485)], samuti [Esimese Astme Kohtu 8. novembri 2000. aasta] otsusele [kohtuasjas T-44/97:] Ghignone jt vs. nõukogu [(EKL AT 2000, lk I-A-223 ja II-1023)].
74 It is true that that reasoning, relating to the need for protection relied upon, seems to relate to all the Council’s legal advice on legislative acts and not specifically to the legal opinion in question.
74 Vastab tõele, et sellised põhjendused kaitse vajalikkusest tunduvad kehtivat nõukogu õigusakte käsitlevate kõigi õiguslike arvamuste kohta, mitte spetsiaalselt asjaomase õigusliku arvamuse kohta.
However, the generality of the Council’s reasoning is justified by the fact that giving additional information, making particular reference to the contents of the legal opinion in question, would deprive the exception relied upon of its effect.
Siiski on nõukogu põhjenduste üldine iseloom õigustatud asjaoluga, et asjaomase õigusliku arvamuse sisuga seotud täiendava teabe esitamine muudaks erandi kohaldamise tarbetuks.
75 In addition, although the Council at first refused the applicant access to the legal opinion in question, it is clear from the contested decision that it finally agreed to disclose the introductory paragraph only of the opinion.
75 Lisaks sellele, kuigi nõukogu jättis esialgu hageja teabenõude asjaomase õigusliku arvamusega tutvumiseks rahuldamata, ilmneb vaidlustatud otsusest siiski, et ta soostus lõpuks avalikustama arvamuse sissejuhatava lõigu.
In that introductory paragraph, it is stated that the opinion in question contains the advice of the Council’s legal service on the question of the Community’s powers regarding access of third-country nationals to the labour market.
Selle sissejuhatava lõigu sõnastusest nähtub, et asjaomane arvamus sisaldab nõukogu õigustalituse nõuannet küsimuses, milline on ühenduse pädevus kolmandate riikide kodanike tööturule pääsemise valdkonnas.
76 It follows that the complaint that the Council did not consider the contents of the legal opinion in question for the purpose of giving a decision on the request for access in question is unfounded.
76 Sellest järeldub, et kaebus, mille kohaselt nõukogu ei uurinud asjaomase õigusliku arvamuse sisu vaidlusaluse teabenõude üle otsustamisel, on põhjendamatu.
77 As regards the relevance of the need, identified by the Council in the contested decision, for protection of that advice, the Court finds that the disclosure of the legal opinion in question would have the effect of making public the Council’s
77 Seoses nõukogu [vaidlusaluses] otsuses esiletoodud vajadusega kaitsta kõnealust arvamust leiab Esimese Astme Kohus, et asjaomase õigusliku arvamuse avalikustamise tulemusena oleks avalikustatud nõukogu sisemised arutelud küsimuses,
78 The disclosure of such advice could, given the particular nature of such documents, give rise to lingering doubts as to the lawfulness of the legislative act in question.
78 Sellise arvamuse avalikustamine oleks seega võinud nende dokumentide olemust arvestades tekitada kahtlusi asjaomase õigusakti seaduslikkuses.
79 In addition, it is important to point out that the Council is justified in considering that the independence of the opinions of its legal service, drawn up at the request of other services of that institution or at least intended for them, can constitute an interest to be protected.
79 Lisaks on oluline tõdeda, et nõukogu on põhjendatult leidnud, et selle institutsiooni teiste talituste palvel või vähemalt nende jaoks koostatud õigustalituse arvamuste sõltumatus võib vajada kaitset.
In that regard, the applicant has not explained how, in the circumstances of this case, disclosure of the legal opinion in question would help to protect the Council’s legal service from improper external influences.
Selles osas ei ole hageja selgitanud, millises ulatuses käesolevas asjas oleks asjaomase õigusliku arvamuse avalikustamine kaitsnud nõukogu õigustalitust väljastpoolt tulevate ebaseaduslike mõjutuste eest.
80 In the light of the foregoing, the Council made no error of assessment in considering that there was an interest in protecting the legal opinion in question.’
80 Eelnevat arvestades ei teinud nõukogu kaalutlusviga, leides, et vajadus kaitsta asjaomast õiguslikku arvamust on olemas.”
Thirdly, Mr Turco submitted, still in the alternative, that the principle of transparency constitutes an ‘overriding public interest’ within the meaning of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 and that the legal opinion in question should, in any event, have been disclosed in accordance with that principle.
Kolmandaks väitis M. Turco samuti täiendava võimalusena, et läbipaistvuse põhimõte tähendab „ülekaalukat üldist huvi” määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 tähenduses ja et asjaomane õiguslik arvamus oleks sellest põhimõttest lähtudes tulnud igal juhul avalikustada.
As regards that part of the plea, the Court of First Instance held, in paragraphs 82 to 85 of the judgment under appeal, that the Council was justified in considering that the overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document
Väite selle osa kohta otsustas Esimese Astme Kohus edasikaevatud kohtuotsuse punktides 82–85, et nõukogu leidis põhjendatult, et ülekaalukas üldine huvi, mis võib õigustada dokumendi avalikustamist, peab üldreeglina erinema M. Turco osutatud
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL must, as a general rule, be distinct from the principles relied upon by Mr Turco, which underlie Regulation No 1049/2001 in its entirety, stating:
ROOTSI JA TURCO VS. NÕUKOGU põhimõtetest, millel põhineb määruse nr 1049/2001 tervikuna, sõnastades selle järgmiselt:
‘82 … those principles are implemented by the provisions of Regulation No 1049/2001 as a whole, as evidenced by recitals 1 and 2 of the preamble, which refer explicitly to the principles of openness, of democracy and of greater participation of citizens in the decisionmaking process …
„82 […] tuleb selgitada, et need põhimõtted viiakse ellu määruse nr 1049/2001 sätete kogumi kaudu, mida kinnitavad nimetatud määruse esimene ja teine põhjendus, mis sõnaselgelt osundavad avalikkuse, demokraatia ja kodanike laiaulatuslikuma otsustamisprotsessis osalemise põhimõtetele […].
83 The overriding public interest, under Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, capable of justifying the disclosure of a document which undermines the protection of legal advice must therefore, as a rule, be distinct from the above principles which underlie that regulation.
83 Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2 nimetatud ülekaalukas üldine huvi, mis võib õigustada õigusnõustamist kahjustava dokumendi avalikustamist, peab oma olemuselt erinema ülalnimetatud põhimõtetest, mis on kõnealuse määruse aluseks.
If that is not the case, it is, at the very least, incumbent on the applicant to show that, having regard to the specific facts of the case, the invocation of those same principles is so pressing that it overrides the need to protect the document in question.
Kui see nii ei ole, on taotleja vähemalt kohustatud tõendama, et konkreetse juhtumi erilistes tingimustes on samade põhimõtete kohaldamine niivõrd oluline, et see on kaalukam vaidlusaluse dokumendi kaitse vajadusest.
That is not, however, the case here.
Käesoleval juhul see nii ei ole.
84 In addition, although it may be possible that the institution in question itself identifies an overriding public interest capable of justifying the disclosure of such a document, it is for the applicant who intends to rely on such an interest to invoke it in his application so as to invite the institution to give a decision on that point.
84 Lisaks, kuigi on võimalik, et asjaomane institutsioon määratleb ise ülekaaluka üldise huvi, mis võib õigustada sellise dokumendi avalikustamist, on taotleja, kes üldisele huvile tugineb, kohustatud oma taotluses seda esitama, et institutsioon saaks selles küsimuses väljendada oma seisukohta.
85 In this case, since the Council did not make an error of assessment in finding that the overriding public interests invoked by the applicant did not justify disclosure of the legal opinion in question, it cannot be criticised for not having identified other overriding public interests.’
85 Käesolevas asjas, kuna nõukogu ei ole teinud kaalutlusviga, hinnates, et hageja osutatud ülekaalukas üldine huvi ei ole oma olemuselt selline, mis õigustaks asjaomase õigusliku arvamuse avalikustamist, ei saa talle ette heita, et ta ei ole esile toonud muid ülekaalukaid üldisi huve.”
Consequently, the Court of First Instance dismissed the application in so far as it related to the refusal of access to the legal opinion in question.
Sellest tulenevalt jättis Esimese Astme Kohus asjaomasele õiguslikule arvamusele juurdepääsu keelamise osas hagi rahuldamata.
Procedure before the Court and forms of order sought by the parties
Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
By their appeals, the Kingdom of Sweden and Mr Turco request that the judgment under appeal be set aside in so far as it refuses to grant Mr Turco access to the legal opinion in question.
Rootsi Kuningriik ja M. Turco nõuavad oma apellatsioonkaebustes edasikaevatud kohtuotsuse tühistamist selles osas, mis keelas M. Turcol tutvuda nõukogu õigusliku arvamusega.
Mr Turco on the other hand, asks that, if necessary, the case be referred back to the Court of First Instance for judgment.
M. Turco seevastu taotleb kohtuasja saatmist Esimese Astme Kohtule uueks lahendamiseks, kui see osutub vajalikuks.
By order of the President of the Court of 19 April 2005, the two appeals were joined for the purposes of the written and oral procedure and the judgment.
Euroopa Kohtu presidendi 19. aprilli 2005. aasta määrusega liideti need kaks apellatsioonkaebust kirjaliku ja suulise menetluse ning kohtuotsuse huvides.
By order of the President of the Court of 5 October 2005, the Kingdom of the Netherlands was granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the appellants.
Euroopa Kohtu president andis 5. oktoobri 2005. aasta määrusega Madalmaade Kuningriigile loa hagejate nõuete toetuseks menetlusse astuda.
The Kingdom of Denmark, the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland submit that the appeals should be upheld.
Taani Kuningriik, Madalmaade Kuningriik ja Soome Vabariik paluvad apellatsioonkaebused rahuldada.
The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, the Council and the Commission contend that the appeals should be dismissed.
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ning nõukogu ja komisjon paluvad jätta apellatsioonkaebused rahuldamata.
The appeals put forward five pleas in law, the first three of which refer to the three parts of the plea in law relied on by Mr Turco at first instance.
Apellatsioonkaebustes on esitatud viis väidet, millest esimesed kolm viitavad selle väite kolmele osale, millele tugines M. Turco esimeses kohtuastmes.