natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such measures could be regarded as legitimate, whereas the grant of the exclusive rights in question is unjustified and, in any event, disproportionate in relation to the objectives in the public interest relied upon.
Sellekohaseid meetmeid võiks pidada õiguspäraseks, kuid kõnealuste ainuõiguste andmine on põhjendamatu ja igal juhul ebaproportsionaalne osutatud üldise huvi eesmärkidega võrreldes.
In addition, the Commission submits that freedom of establishment is also hindered by the fact that veterinary surgeons cannot obtain an inseminator’s licence to carry out the artificial insemination of semen in a selfemployed capacity until they have concluded an agreement with the managing director of an artificial insemination centre.
Lisaks on komisjon seisukohal, et asutamisvabadust takistatakse veel sellega, et veterinaararstidel on võimalik saada seemendaja tunnistus vabakutselisena seemendamisega tegelemiseks üksnes pärast seemendusjaama juhiga lepingu sõlmimist.
Secondly, the Commission claims that the legislation at issue undermines the freedom to provide services, namely the freedom to provide distribution and insemination services.
Teiseks väidab komisjon, et asjassepuutuvad õigusnormid riivavad teenuste osutamise vabadust, täpsemalt turustus- ja seemendusteenuse osutamise vabadust.
According to the Commission, the restriction on the freedom to provide the distribution service consists in the obligation to store semen in authorised artificial insemination centres, which alone may deliver it to breeders.
Komisjon leiab, et turustusteenuse osutamise vabaduse piiranguks on kohustus säilitada spermat heakskiidetud seemendusjaamades, kellel on ainsana õigus seda loomapidajatele tarnida.
The distribution services are hampered by the prohibition of any action not authorised by the insemination centre, which enjoys an exclusive right of action.
Turustusteenuste osutamist mõjutatakse sellega, et keelatakse igasugune tegevus, milleks ei ole saadud luba heakskiidetud seemendusjaamalt, kellel on ainsana õigus tegutseda.
The Commission maintains that that obstacle to the provision of cross-border services may affect all the activities of the service providers.
Komisjon rõhutab, et piiriüleste teenuste osutamise takistamine võib mõjutada teenuseosutajate tegevust üldiselt.
It claims that, even if a reason based on the protection of public health were relevant in the present case, the French rules go too far.
Ta märgib, et isegi kui rahvatervise kaitsele tuginev põhjendus oleks käesoleval juhul asjakohane, lähevad Prantsuse eeskirjad ikkagi lubatust kaugemale.
The Commission states that the obligation to store semen intended for intraCommunity trade, imposed by Directive 88/407 on health grounds, concerns only
Komisjon selgitab, et direktiiviga 88/407 tervishoiu kaalutlustel kehtestatud kohustus säilitada ühendusesiseseks kaubanduseks ettenähtud spermat puudutab üksnes
As regards the insemination service, the Commission submits that the freedom to provide that service is hindered because of the obligation on persons wishing to carry on that activity to sign a prior agreement with the managing director of an authorised insemination centre in order to obtain the required inseminator’s licence.
Seemendusteenuse kohta väidab komisjon, et sellekohase teenuse osutamise vabadust takistatakse sellega, et isikud, kes soovivad selle tegevusega tegeleda, on kohustatud nõutud seemendaja tunnistuse saamiseks sõlmima eelnevalt lepingu heakskiidetud seemendusjaama juhiga.
The Commission points out that the conclusion of those agreements is in fact left to the discretion and good will of the managing directors of the insemination centres, who refuse, however, to enter into such agreements with some independent inseminators.
Komisjon rõhutab, et selle lepingu sõlmimine on tegelikkuses seemendusjaama juhtide otsustuspädevuses ja sõltub nende heast tahtest, kuid et need juhid ei sõlmi seesuguseid lepinguid vabakutseliste seemendajatega.
The Commission does not dispute the legitimacy of an authorisation scheme for carrying out artificial insemination, but provided that it is only a means, for the inseminator, of demonstrating his abilities to the competent veterinary authority.
Komisjon ei vaidle vastu, et kunstliku seemendamisega tegelemise lubamise eeskirjad on õiguspärased, kuid seda tingimusel, et seda abinõu kasutatakse vaid selleks, et seemendaja saaks pädevale veterinaarametile oma oskusi tõendada.
By contrast, it does not accept that that authorisation should be granted only under an agreement with an authorised artificial insemination centre, a condition which has nothing to do with the inseminator’s competence.
Komisjon ei ole nõus aga sellega, et selline luba antakse vaid heakskiidetud seemendusjaamaga sõlmitud lepingu alusel, kuna selline tingimus ei ole kuidagi seotud seemendaja pädevusega.
The Commission adds that the Member State must take into account the knowledge and qualifications already acquired by the person concerned in another Member State (Case C-340/89 Vlassopoulou [1991] ECR I-2357, paragraph 15) and that the obligation, for selfemployed veterinary surgeons, to sign an agreement with an insemination centre in order to be able to obtain an inseminator’s licence, does not satisfy the criteria laid down by caselaw relating to the justification of prior administrative authorisation schemes (Case C-205/99 Analir [2001] ECR I-1271, paragraphs 35 to 38).
Komisjon lisab, et liikmesriik on kohustatud võtma arvesse teadmisi ja oskusi, mis huvitatud isik on teises liikmesriigis varem omandanud (7. mai 1991. aasta otsus kohtuasjas C-340/89: Vlassopoulou, EKL 1991, lk I-2357, punkt 15), ning et vabakutseliste veterinaararstide kohustus sõlmida seemendaja tunnistuse saamiseks seemendusjaamaga leping ei vasta eelneva loa andmise halduseeskirju käsitlevast kohtupraktikast tulenevatele kriteeriumidele (20. veebruari 2001. aasta otsus kohtuasjas C-205/99: Analir jt, EKL 2001, lk I-1271, punktid 35–38).
The Commission invokes as a further obstacle the fact that service providers from other Member States wishing to distribute and inseminate semen are prevented from offering both those services together, because of the requirement to deposit the semen with the centres which alone may deliver it to breeders.
Komisjon peab täiendavaks takistuseks seda, et teiste liikmesriikide teenuseosutajad, kes soovivad spermat turustada ja seemendada, ei saa nimetatud teenuseid koos osutada, kuna nad on kohustatud andma sperma üle seemendusjaamadele, kellel on ainsana lubatud seda loomapidajatele tarnida.
The French Republic contends, first of all, that the French legislation was fundamentally amended from 1 January 2007 and that, inter alia, the amended legislation provides for the abolition of exclusive rights over geographically defined areas.
Prantsuse Vabariik väidab esiteks, et Prantsuse õigusnorme on alates 1. jaanuarist 2007 põhjalikult muudetud ning et muu hulgas nähti ette piirkondliku ainuõiguse kaotamine.
It points out, however, that that reform is not concerned with removing an alleged incompatibility of the legislation which is the subject of this action with Community law.
Ta märgib siiski, et selle reformi eesmärk ei olnud käesoleva hagi esemeks olevate õigusnormide ja ühenduse õiguse väidetava vastuolu kõrvaldamine.
Concerning the legislation at issue, the French Republic does not dispute that that legislation constitutes an obstacle to the freedom of establishment.
Prantsuse Vabariik ei vaidle vastu, et asjassepuutuvad õigusnormid kujutavad endast asutamisvabaduse piirangut.
However, that restriction is not discriminatory, since it allows nationals from other Member States to open and operate an insemination centre in French territory, under the same conditions as those required so far as French nationals are concerned.
Selline piirang ei ole siiski diskrimineeriv, kuna see lubab teiste liikmesriikide kodanikel asutada ja pidada seemendusjaama samadel tingimustel, mida nõutakse Prantsuse kodanike puhul.
In any event, according to that Member State, that legislation is justified by overriding interests relating to the public interest.
Prantsuse Vabariigi arvates on asjaomased õigusnormid ülekaaluka üldise huvi tõttu igal juhul õigustatud.
The French Republic submits that the aim of granting exclusive territorial rights is not to delimit a determined geographical area, but to collect information.
Prantsuse Vabariik väidab, et piirkondliku ainuõiguse eesmärk ei ole konkreetse geograafilise piirkonna kindlaksmääramine, vaid andmete kogumine.
It is therefore possible to amend the extent of the areas and approximately 30 transfers have been made since the entry into force of Law No 66-1005.
Seega on võimalik piirkondade ulatust kohandada ning alates seaduse nr 66-1005 jõustumisest on tehtud ligi kolmkümmend ümberkorraldust.
That Member State submits that the authorisations granting exclusive rights for an unlimited duration to providers already in the area does not prevent new centres from being established.
Asjaomase liikmesriigi hinnangul ei välista load, mille alusel antakse kohapeal tegutsevatele teenuseosutajatele määramata ajaks ainuõigused, uute seemendusjaamade asutamise võimalust.
As regards the distribution service, the French Republic accepts that the sale, in France, of semen originating from an operator located in another Member State may include not only frozen semen but also fresh semen.
Turustusteenuse kohta möönab Prantsuse Vabariik, et teises liikmesriigis asuvalt ettevõtjalt pärineva sperma müük Prantsusmaal ei puuduta ainult sügavkülmutatud spermat, vaid võib hõlmata ka värsket spermat.
However, according to that Member State, such transactions concerning fresh semen, where they are not prohibited, are of no economic interest and are almost non-existent.
Selle liikmesriigi väitel ei paku aga värsket spermat puudutavad tehingud – juhul kui need ei ole keelatud – mingit majanduslikku huvi ja on peaaegu olematud.
So far as the insemination service is concerned, the French Republic concedes that the insemination of semen can be carried out only by licensed managers of insemin -ation centres or licensed inseminators.
Seemendusteenuse osas tunnistab Prantsuse Vabariik, et seemendamisega võivad tegeleda ainult need isikud, kellel on seemendusjaama juhi või seemendaja tunnistus.
It adds that, in respect of operators who
Ta lisab, et ettevõtjatele, kes ei ole seemendusjaama töötajad, iseäranis
That Member State observes, however, that that obligation on the independent operator does not amount to prohibiting the practice of insemination by a veterinary surgeon acting in a selfemployed capacity.
Asjaomane liikmesriik märgib, et sellise vabakutselisele ettevõtjale kehtestatud kohustusega ei keelata siiski vabakutselisena tegutseva veterinaararsti seemendustegevust.
The French Republic claims that that agreement ensures the applicable rules are observed and guarantees that the centre manager will be properly informed of the nature and content of the services provided.
Prantsuse Vabariik väidab, et leping tagab kehtivatest õigusnormidest kinnipidamise ja selle, et seemendusjaama juhile antakse osutatud teenuste olemuse ja sisu kohta nõuetekohaselt teavet.
That Member State admits that, like veterinary surgeons, breeders must request a special temporary inseminator’s licence for the purposes of the insemination of females from their own livestock population and that they must obtain an agreement from the territorially competent insemination centre.
Prantsuse Vabariik möönab, et nii nagu veterinaararstid, peavad ka tõuaretajad taotlema ajutist eritunnistust neile kuuluva karja lehmade seemendamiseks ning et nad peavad saama pädeva piirkondliku seemendusjaama nõusoleku.
It adds that the breeders must prove their ability or professional experience of farming or, if they do not, must receive training in the insemination of the bovine species.
Ta lisab, et loomapidajad peavad tõendama põllumajandustootja kvalifikatsioonile vastavaid oskusi ja kutsealaseid teadmisi või vastasel korral läbima veiste seemendajate koolituse.
That Member State concludes that any operator who has the qualifications or training required can apply for the licence necessary to carry out artificial insemination.
Asjaomane liikmesriik jõuab sellest tulenevalt järeldusele, et kõik ettevõtjad, kellel on nõutud kvalifikatsioon või kes on läbinud nõutud koolituse, võivad taotleda kunstliku seemendamisega tegelemiseks vajalikku tunnistust.
First of all, it is settled caselaw that the question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in that Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion (see, inter alia, Case C-168/03 Commission v Spain [2004] ECR I-8227, paragraph 24, and Case C-23/05 Commission v Luxembourg [2005] ECR I-9535, paragraph 9).
Kõigepealt tuleb märkida, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb liikmesriigi kohustuse rikkumist hinnata vastavalt olukorrale, milline see on liikmesriigis põhjendatud arvamuses antud tähtaja lõpul (vt eelkõige 14. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-168/03: komisjon vs. Hispaania, EKL 2004, lk I-8227, punkt 24, ja 27. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-23/05: komisjon vs. Luksemburg, EKL 2005, lk I-9535, punkt 9).
Thus, the national legislative process after that period has ended cannot be included in the Court’s examination.
Seega ei saa Euroopa Kohus anda hinnangut eelnimetatud tähtaja möödumise järgsele siseriiklikule õigusloome protsessile.
Secondly, it must be observed that the Court has not yet ruled on the compatibility of the French legislation at issue with the Treaty provisions on freedom of establishment and freedom to provide services.
Teiseks peab märkima, et Euroopa Kohus ei ole veel teinud otsust asjassepuutuvate Prantsuse õigusnormide ja asutamisvabadust ning teenuste osutamise vabadust reguleerivate asutamislepingu sätete kooskõla kohta.
In the case giving rise to the judgment in Case 271/81 Société coopérative d’amélioration de l’élevage et d’insémination artificielle du Béarn [1983] ECR 2057, the national court dealt only with the question of whether insemination centres had a commercial character within the meaning of Article 37 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 31 EC), holding that it was undeniable that those centres had monopolies.
28. juuni 1983. aasta otsuse aluseks olevas kohtuasjas 271/81: Société coopérative d’amélioration de l’élevage et d’insémination artificielle du Béarn (EKL 1983, lk 2057) küsis siseriiklik kohus vaid seda, kas seemendusjaamad on EÜ asutamislepingu artikli 37 (muudetuna EÜ artikkel 31) tähenduses kaubanduslikud seemendusjaamad, leides, et kõnealused jaamad on vaieldamatult monopoolses seisundis.
The exclusive rights of those centres were examined only from the point of view of the free movement of goods.
Nende jaamade ainuõiguseid kontrolliti ainult kaupade vaba liikumise aspektist.
The case giving rise to the judgment in Case C-323/93 Centre d’insémination de la Crespelle [1994] ECR I-5077 dealt with the compatibility of the French legislation with the Treaty provisions on the free movement of goods (Articles 30 and 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 28 EC and 30 EC)) and with the rules on competition set out in that treaty (Articles 86 and 90(1) of the EC Treaty (now Articles 82 EC and 86(1) EC)) and not the compatibility of that legislation with freedom of establishment and the freedom to provide services.
5. oktoobri 1994. aasta otsuse aluseks olevas kohtuasjas C-323/93: Centre d’insémination de la Crespelle (EKL 1994, lk I-5077) puudutas vaidlus Prantsuse õigusnormide kooskõla kaupade vaba liikumist reguleerivate asutamislepingu sätetega (EÜ asutamislepingu artiklid 30 ja 36 (muudetuna EÜ artiklid 28 ja 30)) ja asutamislepingus kehtestatud konkurentsieeskirjadega (EÜ asutamislepingu artikkel 86 ja artikli 90 lõige 1 (muudetuna EÜ artikkel 82 ja EÜ artikli 86 lõige 1)), mitte aga asjaomaste õigusnormide ning asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kooskõla.
As regards the case at the origin of the judgment in Case C-17/94 Gervais and Others [1995] ECR I-4353, the Court held that the provisions of the Treaty on freedom of establishment and the freedom to provide services do not apply to purely internal situations in a Member State (paragraphs 24, 28 and 39).
7. detsembri 1995. aasta otsuse aluseks oleva kohtuasja C-17/94: Gervais jt (EKL 1995, lk I-4353) kohta tuleb märkida, et Euroopa Kohus tegi otsuse, mille kohaselt ei kohaldata asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust reguleerivaid asutamislepingu sätteid tegevusele, mis leiab tervikuna aset ainult ühes liikmesriigis (punktid 24, 28 ja 39).
It also examined the compatibility of the national legislation only with Directives 77/504 and 87/328 (paragraph 33).
Peale selle hindas kohus siseriiklike õigusnormide kooskõla ainult direktiividega 77/504 ja 87/328 (punkt 33).
In contrast to the cases mentioned above, these proceedings for failure to fulfil obligations raise the question whether the French rules, which confer on authorised centres the exclusive right to provide the service of artificial insemination of bovine animals in a determined territory and make the issue of an inseminator’s licence subject to concluding an agreement with one of those centres, infringe Articles 43 EC and 49 EC.
Erinevalt eespool nimetatud kohtuasjadest tõstatab käesolev liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus küsimuse sellest, kas Prantsuse õigusnormid, millega antakse heakskiidetud seemendusjaamadele ainuõigus osutada konkreetses piirkonnas veiste kunstliku seemendamise teenust ja mille kohaselt tuleb seemendaja tunnistuse väljastamiseks sõlmida leping ühe sellise jaamaga, on EÜ artiklitega 43 ja 49 vastuolus.
First, so far as the restriction of the freedom of establishment is concerned, it must be stated at the outset that the French Republic accepts that the exclusive rights over defined geographical areas established to the benefit of insemination centres and the condition making the issue of an inseminator’s licence subject to the conclusion of an agreement with the territorially competent insemination centre hamper that freedom, although it submits that those measures do not totally prevent operators from other Member States from carrying out in France the artificial insemination of bovine animals.
Esiteks tuleb asutamisvabaduse piiramisega seoses alustuseks nentida, et Prantsuse Vabariik tunnistab, et seemendusjaamadele antud piirkondlik ainuõigus ja pädeva piirkondliku seemendusjaamaga lepingu sõlmimise tingimus seemendaja tunnistuse väljastamiseks kujutavad endast kõnesoleva vabaduse piirangut, kuid leiab sellele vaatamata, et need meetmed ei takista siiski täielikult teistest liikmesriikidest pärit ettevõtjate tegelemist veiste kunstliku seemendamisega Prantsusmaal.
In this respect, it must be recalled that Article 43 EC requires the elimination of restrictions on the freedom of establishment and that it is settled caselaw of the Court that all measures which prohibit, impede or render less attractive the exercise of that freedom must be regarded as restrictions within the meaning of that article (see Case C-442/02 CaixaBank France [2004] ECR I-8961, paragraph 11 and the caselaw cited).
Siinkohal tuleb meenutada, et EÜ artikkel 43 näeb ette asutamisvabaduse piirangute kaotamise ning et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb taolise piiranguna käsitleda mis tahes meetmeid, mis keelavad või takistavad nimetatud vabaduse kasutamist või muudavad selle vähem atraktiivseks (vt 5. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-442/02: CaixaBank France, EKL 2004, lk I-8961, punkt 11 ja viidatud kohtupraktika).
The exclusive rights over a geographical area conferred on authorised insemination centres restricting the overall number of operators permitted to open and manage such centres in French territory and the unlimited duration of those exclusive rights hamper the access of other operators, including those from other Member States, to the insemination market.
Heakskiidetud seemendusjaamadele antud piirkondlik ainuõigus, mis piirab nende ettevõtjate üldarvu, kellel on lubatud Prantsuse territooriumil selliseid jaamu asutada ja hallata, ning niisuguse ainuõiguse andmine määramata tähtajaks takistab teiste ettevõtjate, sealhulgas teistest liikmesriikidest pärit ettevõtjate juurdepääsu seemendamise turule.
The fact that the geographical areas covered by those exclusive rights can, as the French Republic claims, be adjusted or divided cannot affect that assessment.
Asjaolu, et sellist ainuõigust omavaid geograafilisi piirkondi on võimalik Prantsuse Vabariigi sõnul kohandada või osadeks jaotada, seda hinnangut ei muuda.
It must therefore be found that, as the Commission maintains, the national measures at issue, on account of their nature, render it difficult, if not impossible or, in any event, less attractive, to exercise freedom of establishment with a view to carrying on, in French territory, the distribution and insemination of bovine semen.
Seega tuleb märkida, nagu väidab komisjon, et asjassepuutuvad siseriiklikud meetmed on oma olemuselt sellised, mis muudavad Prantsuse territooriumil turustustegevuseks ja veiste seemendamiseks asutamisvabaduse kasutamise raskeks – kui mitte võimatuks – või igal juhul vähem atraktiivseks.
The fact that those measures are applicable without distinction to national operators and to those of other Member States does not preclude that finding, given that such national measures, even though applicable without discrimination on grounds of nationality, are liable to hamper or to render less attractive the exercise by Community nationals, including those of the Member State which enacted the measure, of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty (see, to that effect, Kraus, paragraph 32).
Seda järeldust ei kummuta asjaolu, et neid meetmeid kohaldatakse vahet tegemata nii asjaomase riigi kui ka teiste liikmesriikide ettevõtjatele, kuna taolised siseriiklikud meetmed, mida kohaldatakse ilma kodakondsusest lähtuva diskrimineerimiseta, võivad takistada või muuta asutamislepinguga tagatud põhivabaduse teostamise ühenduse kodanikele, sealhulgas meetmed võtnud liikmesriigi kodanikele, vähem atraktiivseks (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Kraus, punkt 32).
Secondly, concerning the freedom to provide services, it is settled caselaw that Article 49 EC requires not only the elimination of all discrimination on grounds of nationality against service providers, but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to national service providers and to those of other Member States, which is liable to prohibit, impede or render less advantageous the activities of a service provider established in another Member State where he lawfully provides similar services (Case C-433/04 Commission v Belgium [2006] ECR I-10653, paragraph 28, and Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraph 55).
Teiseks tuleb teenuste osutamise vabaduse osas meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale ei nõua EÜ artikkel 49 mitte ainult teenuseosutaja igasuguse diskrimineerimise keelamist kodakondsuse alusel, vaid ka kõigi piirangute kaotamist, isegi juhul, kui neid kohaldatakse vahet tegemata nii selle riigi kui ka teiste liikmesriikide teenuseosutajatele, kui need võivad keelata, takistada või muuta vähem atraktiivseks teenuseosutaja tegevuse, kelle asukoht on teises liikmesriigis, kus ta seaduslikult sarnaseid teenuseid osutab (vt 9. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-433/04: komisjon vs. Belgia, EKL 2006, lk I-10653, punkt 28, ja 11. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-208/05: ITC, EKL 2007, lk I-181, lk 55).