natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— that use must be in the course of trade;
– kasutamine toimub kaubandustegevuse käigus;
— it must be without the consent of the proprietor of the mark;
– see toimub ilma kaubamärgiomaniku nõusolekuta;
— it must be in respect of goods or services which are identical with, or similar to, those for which the mark is registered, and
– see toimub kaupade või teenuste puhul, mis on identsed või sarnased nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud, ja
— it must affect or be liable to affect the essential function of the trade mark, which is to guarantee to consumers the origin of the goods or services, by reason of a likelihood of confusion on the part of the public.
– see mõjutab kahjulikult või võib mõjutada kahjulikult kaubamärgi peamist ülesannet – tagada tarbijatele nende kaupade või teenuste päritolu seetõttu, et on tõenäoline, et avalikkus võib need omavahel segi ajada.
As regards more particularly the fourth condition, first, as pointed out in paragraph 47 above, Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public.
Mis puudutab täpsemalt neljandat tingimust, siis ühelt poolt – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 47 – kohaldatakse direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b vaid siis, kui kaubamärkide ja nendega tähistatud kauba või teenuste identsuse või sarnasuse tõttu on tõenäoline, et avalikkus võib need omavahel segi ajada.
Second, it is settled caselaw that the risk that the public might believe that the goods or services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings, constitutes a likelihood of confusion within the meaning of that provision (see, inter alia, Case C-342/97 Lloyd Schuhfabrik Meyer [1999] ECR I-3819, paragraph 17, and Medion, paragraph 26).
Teiselt poolt tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et segiajamise tõenäosus selle sätte tähenduses on olemas siis, kui avalikkus võib arvata, et kõnealused kaubad või teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt (vt eelkõige 22. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-342/97: Lloyd Schuhfabrik Meyer, EKL 1999, lk I-3819, punkt 17, ja eespool viidatud kohtuotsus Medion, punkt 26).
Thus, use of a sign which is identical with, or similar to, the trade mark which gives rise to a likelihood of confusion on the part of the public affects or is liable to affect the essential function of the mark.
Seega kaubamärgiga identse või sarnase tähise selline kasutamine, millest tulenevalt on tõenäoline, et avalikkus võib need omavahel segi ajada, mõjutab kahjulikult või võib mõjutada kahjulikult kaubamärgi peamist ülesannet.
It is clear that, in the case in the main proceedings, H3G used the sign similar to the bubbles trade marks in the course of a commercial activity with a view to gain and not as a private matter.
Vaidlust ei ole selles, et põhikohtuasja puhul kasutas H3G mullidega kaubamärgiga sarnast tähist kaubandustegevuse käigus, mille eesmärk on majandusliku kasu saamine, mitte erasfääris.
The mark was therefore being used in the course of trade (see, by analogy, Céline, paragraph 17).
Seega kasutati seda tähist kaubandustegevuse käigus (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Céline, punkt 17).
It is also clear that H3G used that sign without the consent of O2 and O2 (UK), the proprietors of the bubbles trade marks.
Samuti puudub vaidlus selle üle, et H3G kasutas seda tähist mullidega kaubamärkide omanike O2 ja O2 (UK) nõusolekuta.
Furthermore, that sign was used for services identical with those for which those marks are registered.
Lisaks sellele kasutati tähist teenuste puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks nimetatud kaubamärgid on registreeritud.
By contrast, in accordance with the the referring court’s own findings, the use by H3G, in the advertisement in question, of bubble images similar to the bubbles trade marks did not give rise to a likelihood of confusion on the part of consumers.
Seevastu tuleb möönda, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu enda tuvastuste kohaselt ei tinginud see, et H3G kasutas vaidlusaluses reklaamis mullidega kaubamärkide sarnaseid mullide kujutisi, tõenäosust, et üldsus võib need tähised omavahel segi ajada.
The advertisement, as a whole, was not misleading and, in particular, did not suggest that there was any form of commercial link between O2 and O2 (UK) on the one hand, and H3G, on the other.
Nimelt ei olnud vaidlusalune reklaam tervikuna eksitav ning eelkõige ei viidanud reklaam mis tahes kaubandusliku suhte olemasolule ühelt poolt O2 ja O2 (UK) ja teiselt poolt H3G vahel.
In that regard, contrary to the submission of O2 and O2 (UK), the referring court was right to limit its analysis to the context in which the sign similar to the bubbles trade marks was used by H3G, for the purpose of assessing the existence of a likelihood of confusion.
Selles osas ning vastupidi O2 ja O2 (UK) väidetele toimis eelotsusetaotluse esitanud kohus segiajamise tõenäosuse hindamisel õigesti, kui ta piirdus oma analüüsis üksnes olukorraga, milles H3G kasutas mullidega kaubamärgiga sarnast tähist.
It is true that the notion of likelihood of confusion is the same in Articles 4(1)(b) and 5(1)(b) of Directive 89/104 (see, to that effect, Case C-425/98 Marca Mode [2000] ECR I-4861, paragraphs 25 to 28).
Direktiivi 89/104 artikli 4 lõike 1 punktis b ja artikli 5 lõike 1 punktis b käsitletud segiajamise tõenäosuse mõiste on küll sama (vt selle kohta 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-425/98: Marca Mode, EKL 2000, lk I-4861, punktid 25–28).
Article 4(1)(b) of Directive 89/104, however, concerns the application for registration of a mark.
Kuid direktiivi 89/104 artikli 4 lõike 1 punktis b käsitatakse kaubamärgi registreerimise taotlust.
Once a mark has been registered its proprietor has the right to use it as he sees fit so that, for the purposes of assessing whether the application for registration falls within the ground for refusal laid down in that provision, it is necessary to ascertain whether there is a likelihood of confusion with the opponent’s earlier mark in all the circumstances in which the mark applied for might be used if it were to be registered.
Kui kaubamärk on registreeritud, siis on selle omanikul õigus kasutada seda oma soovi kohaselt nii, et selle hindamiseks, kas registreerimistaotlus tuleb jätta rahuldamata selles sättes ette nähtud keeldumispõhjuse alusel, tuleb kontrollida, kas vastulause esitaja varasema kaubamärgiga segiajamine on tõenäoline kõigis nendes olukordades, milles taotletavat kaubamärki – juhul kui see registreeritakse – võidakse kasutada.
By contrast, in the case provided for in Article 5(1)(b) of Directive 89/104, the thirdparty user of a sign identical with, or similar to, a registered mark does not assert any trade mark rights over that sign but is using it on an ad hoc basis.
Seevastu direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punktis b käsitletaval juhul ei väida registreeritud kaubamärgiga identset või sarnast tähist kasutav kolmas isik, et tal oleks selle tähisega seoses mõni kaubamärgist tulenev õigus, vaid kasutab seda lihtsalt teatavas konkreetses olukorras.
In those circumstances, in order to assess whether the proprietor of the registered mark is entitled to oppose that specific use, the assessment must be limited to the circumstances characterising that use, without there being any need to investigate whether another use of the same sign in different circumstances would also be likely to give rise to a likelihood of confusion.
Neil tingimustel tuleb selle hindamiseks, kas registreeritud kaubamärgi omanikul on õigus takistada niisugust konkreetset kasutamist, piirduda asjaoludega, mis sellist kasutamist iseloomustavad, ilma et oleks vaja uurida, kas sama tähise kasutamine erineval moel ja erinevatel asjaoludel võiks samuti tingida segiajamise tõenäosuse.
Thus, the fourth condition required before the proprietor of a registered mark is authorised to prevent the use of a sign similar to his trade mark for goods and services identical with, or similar to, those for which that mark is registered is not satisfied in the case in the main proceedings.
Eelnevast lähtudes ei ole põhikohtuasjas täidetud neljas tingimus, mis on nõutav selleks, et registreeritud kaubamärgi omanikul oleks lubatud keelata oma kaubamärgiga sarnase tähise kasutamine kaupade või teenuste puhul, mis on identsed või sarnased nendega, mille jaoks nimetatud kaubamärk on registreeritud.
Consequently, the answer to the first question must be that Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark is registered where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public, and that is so irrespective of whether or not the comparative advertisement satisfies all the conditions laid down in Article 3a of Directive 84/450 under which comparative advertising is permitted.
Seetõttu tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et registreeritud kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata kolmandal isikul kasutada võrdlevas reklaamis selle kaubamärgiga sarnast tähist kaupade või teenuste puhul, mis on identsed või sarnased nendega, mille jaoks nimetatud kaubamärk on registreeritud, kui sellisest kasutamisest tulenevalt ei ole tõenäoline, et avalikkus võib need tähised omavahel segi ajada, ja seda olenemata sellest, kas nimetatud võrdlev reklaam vastab kõigile direktiivi 84/450 artiklis 3a sätestatud lubatavuse tingimustele või mitte.
The second and third questions, concerning the interpretation of Article 3a(1) of Directive 84/450
Teine ja kolmas küsimus direktiivi 84/450 artikli 3a lõike 1 tõlgendamise kohta
By its second and third questions, the referring court asks whether Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted as meaning that a comparative advertisement in which the advertiser uses the trade mark of a competitor or a sign similar to that mark is permitted only if that use is indispensable in order to make a comparison
Teise ja kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada saada, kas direktiivi 84/450 artikli 3a lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et võrdlev reklaam, milles reklaami avaldaja kasutab konkurendi kaubamärki või selle kaubamärgiga sarnast tähist, on lubatud üksnes siis, kui selline kasutamine on tingimata vajalik reklaami avalikustaja kauba või teenuste ning konkurendi kauba või teenuste võrdlemiseks;
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) between the advertiser’s goods or services and those of the competitor and, as the case may be, whether the use of a sign similar to the competitor’s mark may be regarded as indispensable.
O2 HOLDINGS ja O2 (UK) ning kas konkurendi kaubamärgiga sarnase tähise kasutamist võib käsitada tingimata vajalikuna.
However, the referring court has requested the interpretation of that provision only in the event that the Court answers the first question referred in the affirmative.
Kuid eelotsusetaotluse esitanud kohus palus Euroopa Kohtul seda sätet tõlgendada vaid juhul, kui vastus esimesele eelotsuse küsimusele on jaatav.
Therefore, there is no need to examine the second and third questions referred.
Seetõttu ei ole teist ja kolmandat eelotsuse küsimust põhjust uurida.
Article 5(1) and (2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks and Article 3a(1) of Council Directive 84/450/EEC of 10 September 1984 concerning misleading and comparative advertising, as amended by Directive 97/55/EC of the European Parliament and of the Council of 6 October 1997, must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõikeid 1 ja 2 ning nõukogu 10. septembri 1984. aasta direktiivi 84/450/EMÜ eksitava ja võrdleva reklaami kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/55/EÜ, artikli 3a lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et registreeritud kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata kolmandal isikul kasutada võrdlevas reklaamis, mis vastab kõigile
Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark was registered where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public, and that is so irrespective of whether or not the comparative advertisement satisfies all the conditions laid down in Article 3a of Directive 84/450, as amended by Directive 97/55, under which comparative advertising is permitted.
Direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et registreeritud kaubamärgi omanikul ei ole õigust keelata kolmandal isikul kasutada võrdlevas reklaamis selle kaubamärgiga sarnast tähist kaupade või teenuste puhul, mis on identsed või sarnased nendega, mille jaoks nimetatud kaubamärk on registreeritud, kui sellisest kasutamisest tulenevalt ei ole tõenäoline, et avalikkus võib need tähised omavahel segi ajada; ja seda olenemata sellest, kas nimetatud võrdlev reklaam vastab kõigile direktiivi 84/450 (muudetud direktiiviga 97/55) artiklis 3a sätestatud lubatavuse tingimustele või mitte.
Joined Cases C-23/07 and C-24/07
Liidetud kohtuasjad C-23/07 ja C-24/07
(Agriculture — Regulations (EC) Nos 1493/1999, 753/2002 and 1429/2004 — Common organisation of the market in wine — Labelling of wines — Use of vine variety designations or synonyms thereof — Geographical indication ‘Tokaj’ for wines originating in Hungary — Possible use of vine variety designation ‘Tocai friulano’ or ‘Tocai italico’ in addition to the geographical indication of certain wines originating in Italy — Prohibited after a 13-year transitional period expiring on 31 March 2007 — Validity — Legal basis — Article 34 EC — Principle of nondiscrimination — Principles of international law on treaties — Accession of Hungary to the European Union — Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement)
Põllumajandus – Määrused (EÜ) nr 1493/1999, nr 753/2002 ja nr 1429/2004 – Veinituru ühine korraldus – Veinide märgistamine – Viinamarjasordi nimede või nende sünonüümide kasutamine – Ungarist pärit veinide geograafiline tähis „Tokaj” – Viinamarjasordi nimetuse „Tocai friulano” või „Tocai italico” teatavate Itaaliast pärit veinide geograafilise tähise lisanimetusena kasutamise võimalus – Kasutamise välistamine pärast 13-aastast üleminekuaega, mis lõpeb 31. märtsil 2007 – Kehtivus – Õiguslik alus – EÜ artikkel 34 – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Rahvusvaheliste lepingute õiguse põhimõtted – Ungari ühinemine Euroopa Liiduga – TRIPS-lepingu artiklid 22–24
Order of the Court (Second Chamber), 12 June 2008
Euroopa Kohtu määrus (teine koda), 12. juuni 2008 . . . . . . . . . . . . .
SUMMARY — JOINED CASES C-23/07 AND C-24/07
KOKKUVÕTE – LIIDETUD KOHTUASJAD C-23/07 JA C-24/07
Accession of new Member States to the Communities — Hungary — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
Uute liikmesriikide ühinemine ühendustega – Ungari – Ühine turukorraldus – Vein – Veinide kirjeldamine ja esitlemine
(Act of Accession 2003, Art. 2; Commission Regulations Nos 753/2002 and 1429/2004)
(2003. aasta ühinemisakt, artikkel 2; komisjoni määrused nr 753/2002 ja nr 1429/2004)
(Council Regulation No 1493/1999, Art. 53; Commission Regulation No 753/2002)
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Vein – Veinide kirjeldamine ja esitlemine (Nõukogu määrus nr 1493/1999, artikkel 53; komisjoni määrus nr 753/2002)
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Vein – Veinide kirjeldamine ja esitlemine (EÜ artikli 34 lõike 2 teine lõik; komisjoni määrus nr 753/2002, artikkel 19)
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Vein – Veinide kirjeldamine ja esitlemine (Komisjoni määrus nr 753/2002, artikli 19 lõige 2)
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Vein – Veinide kirjeldamine ja esitlemine
(TRIPS Agreement, Arts 23 and 24; Council Regulation No 1493/1999, Art. 50; Commission Regulation No 753/2002)
(TRIPS-leping, artiklid 23 ja 24; nõukogu määrus nr 1493/1999, artikkel 50; komisjoni määrus nr 753/2002)
produced in a specified region, after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period — a prohibition first laid down in the EC-Hungary Agreement on wines — they form an integral part of the acquis communautaire as it stood on 1 May 2004 and, after being reproduced in Regulation No 1429/2004, amending Regulation No 753/2002, they have continued to apply after that date.
lõppevat üleminekuaega – keeld, mis sätestati algselt EÜ-Ungari veinikokkuleppes –, 1. mail 2004 kehtiva ühenduse õigustiku lahutamatu osa ning pärast seda, kui neid on korratud määruses nr 1429/2004, millega muudetakse määrust nr 753/2002, kohaldatakse neid ka pärast 1. maid 2004.
The Act concerning the conditions of accession to the European Union of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded is to be interpreted as meaning that, in accordance with Article 2 of that act, in so far as the provisions laid down in Regulation No 753/2002 laying down certain rules for applying Regulation No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines,
Akti Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta tuleb tõlgendada nii, et ühinemisakti artikli 2 kohaselt on määruse nr 753/2002 (milles sätestatakse teatavad määruse nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas) sätted osas, milles need keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007
(see paras 60, 68, 71, operative part 1)
(vt punktid 60, 68, 71, resolutiivosa punkt 1)
of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines, produced in a specified region (‘psr’), after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide (mpv-kvali-teetveinide) kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
Article 53 of Regulation No 1493/1999 on the common organisation of the market in wine constitutes an adequate legal basis for the adoption by the Commission of the provisions laid down in Regulation No 753/2002 laying down certain rules for applying Regulation No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products and reproduced in Regulation No 1429/2004, the effect of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines, produced in a specified region, after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
Määruse nr 1493/1999 (veinituru ühise korralduse kohta) artikkel 53 kujutab endast piisavat õiguslikku alust, millele tuginedes võis komisjon võtta vastu määruse nr 753/2002 (milles sätestatakse teatavad määruse nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas) sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning mis keelavad kasutada nimetust „Tocai” teatavate Itaalia määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks pärast 31. märtsil 2007 lõppevat üleminekuaega.
The source of those provisions is a bilateral agreement.
Need sätted tulenevad kahepoolsest lepingust.
Similar measures are typically to be found in a series of bilateral agreements on trade in wine concluded by the Community with third States.
Sellised meetmed on mitmetes ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud veinikaubandusalastes kahepoolsetes lepingutes tavalised.
They are measures which are introduced gradually in order to resolve the difficulties concerning the designation of wines which arise in connection with trade in those products.
Tegemist on järkjärgult rakendatavate meetmetega, et lahendada veininimetustega seonduvaid probleeme, mis kõnealuste toodete kaubandusega seoses esinevad.
In adopting the provisions of Regulations Nos 753/2002 and 1429/2004 concerning that prohibition, the Commission merely set out a series of enacting terms already contained in a bilateral agreement, namely the EC-Hungary Agreement on wines, which were later, as acquis communautaire, reproduced in the Act of Accession.
Määruste nr 753/2002 ja nr 1429/2004 sätted, mis käsitlevad eelnimetatud keeldu, on komisjon vastu võtnud üksnes korrates meetmeid, mis olid ette nähtud juba kahepoolses lepingus, s.o EÜ-Ungari veinikokkuleppes, mis sätestati seejärel ühenduse õigustiku osana ühinemisaktis.
(see paras 73, 79, operative part 2)
(vt punktid 73, 79, resolutiivosa punkt 2)
Moreover, the priority given to the geographical indication over the vine variety name which resembles it is consistent with the provision made overall by Article 19 of Regulation No 753/2002 and with the general scheme of that article, under which the variety name may not appear on the label of a wine if it includes a geographical indication used to describe a quality wine psr.
Peale selle vastab geograafilisele tähisele antud eelis sellega sarnase viinamarjasordi nime ees nii kõikidele määruse nr 753/2002 artikli 19 sätetele kui ka selle artikli üldisele ülesehitusele, mille kohaselt ei või viinamarjasordi nime veini etiketile märkida, kui see sisaldab geograafilist tähist, mida kasutatakse mpv-kvaliteetveini kirjeldamiseks.
The prohibition on the use of such a name is therefore the general rule.
Seega on sellise nime kasutamise keeld üldreegel.
It is only ‘by way of derogation’ from that general rule that the use of such a name is permitted and then only under the national and Community rules in force on the date of entry into force of that regulation.
Sellise nime kasutamine on lubatud vaid erandina eelnimetatud üldreeglist ja seda ainult siseriiklike ja ühenduse eeskirjade alusel, mis kehtisid kõnesoleva määruse jõustumise kuupäeval.
The second subparagraph of Article 34(2) EC does not preclude the provisions laid down in Regulation No 753/2002 laying down certain rules for applying Regulation No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products and reproduced in Regulation No 1429/2004, the effect
EÜ artikli 34 lõike 2 teise lõiguga ei ole vastuolus määruse nr 753/2002 (milles sätestatakse teatavad määruse nr 1493/1999 rakenduseeskirjad veinisektori toodete kirjeldamise, nimetamise, esitlemise ja kaitse osas) sätted, mida on korratud määruses nr 1429/2004 ning