natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(ii) the contracting authorities listed in Annex I whose estimated value net of VAT is not less than the equivalent in [euros] of 130 000 SDRs; in the case of contracting authorities in the field of defence, this shall apply only to contracts involving products covered by Annex II.’
II lisas käsitletud toodetega, tingimusel et eeldatav maksumus käibemaksuta ei ole väiksem kui 200 000 [eurot], ii) I lisas loetletud tellijad ja mille eeldatav maksumus käibemaksuta ei ole väiksem kui 130 000 [eurot]; kui tegemist on riigikaitse valdkonna tellijatega, kohaldatakse seda ainult II lisas loetletud toodetega seotud lepingute suhtes;”
Article 6(1) to (3) of the same directive provides:
Sama direktiivi artikli 6 lõiked 1 ja 3 sätestavad:
In awarding public supply contracts the contracting authorities shall apply the procedures defined in Article 1(d), (e) and (f), in the cases set out below.
Riiklike tarnelepingute sõlmimisel kohaldavad tellijad artikli 1 punktides d, e ja f määratletud menetlust allpool esitatud juhtudel.
The contracting authorities may award their supply contracts by negotiated procedure in the case of irregular tenders in response to an open or restricted procedure or in the case of tenders which are unacceptable under national provisions that are in accordance with provisions of Title IV, in so far as the original terms for the contract are not substantially altered.
Tellijad võivad tarnelepinguid sõlmida läbirääkimistega menetluse alusel, kui avatud või piiratud menetluse puhul esitatud pakkumised ei vasta nõuetele või kui pakkumised ei ole kooskõlas IV jaotisele vastavate siseriiklike sätetega, juhul kui lepingu algtingimusi sellega oluliselt ei muudeta.
The contracting authorities shall in these cases publish a tender notice unless they include in such negotiated procedures all the enterprises satisfying the criteria of Articles 20 to 24 which, during the prior open or restricted procedure, have submitted tenders in accordance with the formal requirements of the tendering procedure.
Sel juhul avaldavad tellijad lepingu kohta teate, välja arvatud juhul, kui niisugusesse läbirääkimistega menetlusse kaasatakse kõik ettevõtjad, kes vastavad artiklite 20–24 kriteeriumidele ja kes esitasid algse avatud või piiratud menetluse käigus pakkumismenetluse vorminõuetele vastavad pakkumised.
(c) when, for technical or artistic reasons, or for reasons connected with protection of exclusive rights, the products supplied may be manufactured or delivered only by a particular supplier;
[…] c) kui tehnilistel või kunstilistel põhjustel või ainuõiguste kaitsega seotud põhjustel saab tarnitavaid tooteid valmistada või tarnida ainult üks konkreetne tarnija;
(e) for additional deliver[ies] by the original supplier which are intended either as a partial replacement of normal supplies or installations or as the extension of existing supplies or installations where a change of supplier would oblige the contracting authority to acquire material having different technical characteristics which would result in incompatibility or disproportionate technical difficulties in operation and maintenance.
[…] e) esialgse tarnija lisatarnete puhul, mis on mõeldud olemasolevate toodete või seadmete osaliseks asendamiseks või olemasolevate toodete või seadmete täiendamiseks, kui tarnija vahetamine sunniks tellijat hankima teistsuguste tehniliste omadustega materjali, mis tooks kaasa ühildamatuse või ebaproportsionaalsed tehnilised raskused käitamisel ja hooldamisel.
The length of such contracts as well as that of recurrent contracts may, as a general rule, not exceed three years.’
Selliste lepingute ja samuti uuendatavate lepingute kehtivusaeg ei või üldiselt olla pikem kui kolm aastat.”
Article 33 of Directive 93/36 is worded as follows:
Direktiivi 93/36 artikkel 33 on sõnastatud järgmiselt:
‘Directive 77/62/EEC … is hereby repealed, without prejudice to the obligation of the Member States concerning the deadlines for transposition into national law and for application indicated in Annex V.
„Direktiiv 77/62/EMÜ […] tunnistatakse kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud V lisas sätestatud kõnealuste direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega.
References to the repealed Directives shall be construed as reference to this Directive and should be read in accordance with the correlation table set out in Annex VI.’
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja neid loetakse vastavalt VI lisas esitatud vastavustabelile.”
Since the Commission was unaware of any information pertaining to the organisation of a tendering procedure at Community level for the supply of helicopters to meet the requirements of various corps of the Italian State, it considered that such Agusta and Agusta Bell helicopters had been purchased directly, without any competitive tendering procedure at Community level, in breach of the provisions of Directives 77/62 and 93/36.
Komisjon, leidmata teavet ühenduse tasandil pakkumismenetluse korraldamise kohta helikopterite ostmiseks Itaalia riigi eri ametkondade tarbeks, asus seisukohale, et „Agusta” ja „Agusta Bell” helikopterid olid ostetud otse, ilma ühenduse tasandil mingit pakkumismenetlust korraldamata, rikkudes direktiivis 77/62 ja direktiivis 93/36 sätestatud korda.
Accordingly, on 17 October 2003, it sent the Italian Republic a letter of formal notice, inviting it to present its observations within a period of 21 days from the receipt of that letter.
Sellest tulenevalt saatis komisjon 17. oktoobril 2003 Itaalia Vabariigile märgukirja, kutsudes viimast esitama märkusi 21 päeva jooksul alates selle kirja kättesaamisest.
The Italian authorities replied to that letter by fax of 9 December 2003.
Itaalia ametiasutused vastasid sellele kirjale 9. detsembri 2003. aasta faksiga.
Since it considered that the Italian authorities had not provided sufficient arguments to refute the observations formulated in the letter of formal notice, and in the absence of further communication from them, the Commission, on 5 February 2004, sent the Italian Republic a reasoned opinion, inviting it to comply therewith within a period of two months from its notification.
Komisjon asus seisukohale, et Itaalia ametiasutused ei esitanud piisavalt argumente, et kummutada kõnealuses põhjendatud arvamuses sõnastatud märkusi, ning muud vastust saamata saatis komisjon Itaalia Vabariigile 5. veebruaril 2004 põhjendatud arvamuse, kutsudes viimast oma tegevust põhjendatud arvamusega kooskõlla viima kahe kuu jooksul alates selle teatavaks tegemisest.
The Italian authorities replied to that reasoned opinion by three letters of 5 April, 13 May and 27 May 2004.
Itaalia ametiasutused vastasid kõnealusele põhjendatud arvamusele 5. aprillil ja 13. ning 27. mail 2004 saadetud kolme kirjaga.
Since it considered that the Italian Republic’s arguments in reply to the reasoned opinion were insufficient and finding that it had adopted no measure intended to terminate the impugned practice in awarding public supply contracts, the Commission decided to bring the present action.
Leides, et Itaalia Vabariigi poolt põhjendatud arvamusele vastuseks esitatud argumendid on ebapiisavad ning märkides, et viimane ei võtnud meetmeid talle ette heidetava hankelepingute sõlmimise praktika lõpetamiseks, otsustas komisjon esitada käesoleva hagi.
The Italian Republic pleads that the action is inadmissible on the ground that the Commission made no complaint, in the prelitigation procedure, about contracts for military supplies.
Itaalia Vabariik väidab, et hagi on vastuvõetamatu, kuna kohtueelses menetluses komisjon sõjalisi tarneid ei arvustanud.
Only civilian supplies were in question.
Tegemist oli vaid tsiviiltarnetega.
Consequently, there are divergences between, on the one hand, the complaints made in the course of the prelitigation procedure and, on the other, those formulated in the present action.
Järelikult esineb vasturääkivus ühelt poolt kohtueelses menetluses esitatud ja teiselt poolt käesolevas hagis sõnastatud etteheidete vahel.
The Italian Republic submits also that the part of the action covering the supply contracts concluded for the requirements of the Corpo forestale dello Stato (State Forestry Corps) is inadmissible.
Itaalia Vabariik leiab ka, et see osa hagist, mis puudutab Corpo forestale dello Stato (metsaülemate korpus) tarbeks sõlmitud asjade hankelepinguid, on vastuvõetamatu.
It is contrary to the principle of no double jeopardy,
See on vastuolus ne bis in idem põhimõttega, kuivõrd selle kategooria lepingutega
In addition, in its rejoinder, the Italian Republic contends that, having regard to the vague and imprecise character of the facts reported by the Commission both in the letter of formal notice and in the reasoned opinion, the action does not satisfy the requirements of coherence and detail under the caselaw, which has gravely affected its rights of defence.
Lisaks väidab Itaalia Vabariik oma vasturepliigis, et nii märgukirjas kui põhjendatud arvamuses komisjoni väidetavate asjaolude ebamäärast ja ebatäpset laadi arvestades ei vasta hagi kohtupraktikas välja kujunenud koherentsuse ja täpsuse nõuetele, mis on tõsiselt mõjutanud selle liikmesriigi kaitseõigust.
The Commission counters that the prelitigation procedure never concerned military supplies, but concerned civilian supplies for, in particular, the requirements of certain military corps of the Italian State.
Komisjon vaidleb vastu sellele, nagu kohtueelses etapis ei oleks sõjalisi tarneid kunagi käsitletud, ja see puudutas vaid tsiviiltarneid, mis olid muu hulgas mõeldud Itaalia Vabariigi teatavate sõjaväeliste korpuste tarbeks.
It points out also that the subjectmatter of the proceedings which gave rise to the judgment in Commission v Italy, cited above, differed from that of the present action.
Komisjon väidab veel, et menetlusel, mis viis eespool viidatud kohtuotsuseni komisjon vs. Itaalia, oli käesolevast hagist erinev ese.
It is settled caselaw that the purpose of the prelitigation procedure is to give the Member State concerned an opportunity, on the one hand, to comply with its obligations under Community law and, on the other, to avail itself of its right to defend itself against the objections formulated by the Commission (see, among others, Case C-152/98 Commission v Netherlands [2001] ECR I-3463, paragraph 23; Case C-439/99 Commission v Italy [2002] ECR I-305, paragraph 10; and Case C-185/00 Commission v Finland [2003] ECR I-14189, paragraph 79).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kohtueelse menetluse eesmärk anda asjaomasele liikmesriigile võimalus ühelt poolt viia oma tegevus kooskõlla ühenduse õigusest tulenevate kohustustega ning teisalt esitada komisjoni väidetele vastuväited (vt eelkõige 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-152/98: komisjon vs. Madalmaad, EKL 2001, lk I-3463, punkt 23; 15. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-439/99: komisjon vs. Itaalia, EKL 2002, lk I-305, punkt 10, ja 27. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-185/00: komisjon vs. Soome, EKL 2003, lk I-14189, punkt 79).
The proper conduct of that procedure thus constitutes an essential guarantee required by the EC Treaty in order to protect the rights of the Member State concerned.
Kõnealuse menetluse nõuetekohane läbiviimine on seega oluline liikmesriikide õiguste kaitse garantii, mida nõuab EÜ asutamisleping.
It is only when that guarantee is observed that the contentious procedure before the Court can enable it to judge whether that State has in fact failed to fulfil the obligations which the Commission alleges it has breached (see, in particular, Case C-145/01 Commission v Italy [2003] ECR I-5581, paragraph 17).
Ainult siis, kui seda garantiid on järgitud, saab Euroopa Kohus otsustada võistlevas menetluses, kas riik on tegelikult kohustusi rikkunud, nagu väidab komisjon (vt eelkõige 5. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-145/01: komisjon vs. Itaalia, EKL 2003, lk I-5581, punkt 17).
It is in the light of that caselaw that it is necessary to examine whether the Commission has respected the rights of the defence with regard to the Italian Republic in the prelitigation procedure.
Seda kohtupraktikat arvestades tuleb uurida, kas komisjon on taganud Itaalia Vabariigi kaitseõiguste järgimise kohtueelses menetluses.
First, as regards the alleged divergences between the complaints made during the prelitigation procedure and those formulated before the Court, it suffices to state that the reasoned opinion and the application commencing the proceedings, which are in almost identical terms, are based on the same complaints.
Esiteks, mis puudutab väidetavaid vasturääkivusi ühelt poolt kohtueelses menetluses esitatud ja teiselt poolt Euroopa Kohtus sõnastatud etteheidete vahel, siis piisab tõdemusest, et põhjendatud arvamus ja hagiavaldus, mis sõnastuselt on peaaegu identsed, põhinevad samadel etteheidetel.
Therefore, the Italian Republic’s argument to show that the complaints raised in the course of the prelitigation procedure do not correspond to those developed in that application cannot be accepted.
Seega ei saa nõustuda Itaalia Vabariigi argumendiga, et kohtueelses menetluses esitatud etteheited ei vasta hagiavalduses esitatud etteheidetele.
Secondly, as regards the alleged lack of clarity and precision in the definition of the complaints made against the Italian Republic in the prelitigation procedure, it must be observed that, while the reasoned opinion referred to in Article 226 EC must contain a coherent and detailed statement of the reasons which led the Commission to conclude that the State in question has failed to fulfil one of its obligations under the Treaty, the letter of formal notice cannot be subject to such strict requirements of precision, since it cannot, of necessity, contain anything more than an initial brief summary of the complaints (see, in particular, Case 274/83 Commission v Italy [1985] ECR 1077, paragraph 21; Case C-279/94 Commission v Italy [1997] ECR I-4743, paragraph 15; and Case C-221/04 Commission v Spain [2006] ECR I-4515, paragraph 36).
Teiseks, mis puudutab väidetavat selguse ja täpsuse puudumist Itaalia Vabariigi vastu esitatud etteheidete määratlemisel kohtueelses menetluses, siis tuleb meenutada, et kuigi EÜ artiklis 226 viidatud põhjendatud arvamus peab sisaldama asjakohast ning üksikasjalikku ülevaadet põhjustest, millele toetudes komisjon leiab, et asjaomane riik on rikkunud asutamislepingust tulenevaid kohustusi, ei ole üksikasjalikkuse nõuded märgukirja suhtes sama ranged ning märgukiri võib sisaldada ainult etteheidete esialgset lühikest kokkuvõtet (vt eelkõige 28. märtsi 1985. aasta otsus kohtuasjas 274/83: komisjon vs. Itaalia, EKL 1985, lk 1077, punkt 21; 16. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-279/94: komisjon vs. Itaalia, EKL 1997, lk I-4743, punkt 15, ja 18. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-221/04: komisjon vs. Hispaania, EKL 2006, lk I-4515, punkt 36).
In this case, the Commission’s allegations in the prelitigation procedure were sufficiently clear to enable the Italian Republic to deploy its defence, as is shown by the course which that part of the procedure took.
Käesoleval juhul olid komisjoni poolt kohtueelses menetluses esitatud väited piisavalt selged selleks, et Itaalia Vabariik sai välja tuua oma kaitseargumendid, nagu on näha ka selle menetlusfaasi edasisest käigust.
Thirdly, as regards the alleged breach of the principle of no double jeopardy, Case C-525/03 Commission v Italy, cited above, was a case with a completely different subjectmatter since, in that instance, the Commission’s action concerned an ordinance of the President of the Italian Council of Ministers authorising recourse to negotiated procedures by derogation from Community directives on public supply contracts, and the action was declared inadmissible since that ordinance had ceased to have any effect before the expiry of the period fixed in the reasoned opinion.
Kolmandaks, mis puudutab väidetavat ne bis in idem põhimõtte rikkumist, siis tuleb märkida, et eespool viidatud 27. oktoobri 2005. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Itaalia oli kohtuasjal hoopis teine ese, kuna tollel juhul puudutas komisjoni hagi Itaalia Ministrite Nõukogu presidendi määrust, millega asjade riigihankeid käsitlevaid ühenduse direktiive rikkudes kiideti heaks läbirääkimistega menetluse kasutamine, mis tunnistati vastuvõetamatuks, kuivõrd nimetatud määrus oli põhjendatud arvamusega kehtestatud tähtajaks kaotanud kogu oma mõju.
The subjectmatter of the present action is not a re-examination of the legality of the abovementioned ordinance, but concerns a longstanding practice of the Italian State of directly awarding contracts for the purchase of Agusta and Agusta Bell helicopters without any competitive tendering procedure at Community level.
Käesoleva hagi ese ei ole mitte eelmainitud määruse seaduslikkuse uuesti läbivaatamine, vaid see puudutab Itaalia riigi pikaaegset praktikat, mis seisneb „Agusta” ja „Agusta Bell” helikopterite ostmises otse, ilma ühenduse tasandil mingit pakkumismenetlust korraldamata.
Accordingly, the Italian Republic’s plea of inadmissibility must be rejected.
Järelikult tuleb Itaalia Vabariigi esitatud vastuvõetamatuse vastuväide tagasi lükata.
In support of its action, the Commission alleges that it has established the existence of a general practice of directly awarding contracts for the purchase of Agusta and Agusta Bell helicopters to cover the requirements of various military and civilian corps of the Italian State.
Oma hagi toetuseks väidab komisjon, et ta on tuvastanud üldise praktika, mis seisneb Itaalia riigi erinevate sõjaväeliste ja tsiviilkorpuste tarbeks „Agusta” ja „Agusta Bell” helikopterite ostmises pakkumismenetlust korraldamata.
It refers to several contracts concluded in the period 2000 to 2003 with the Corpo dei Vigili del Fuoco (Corps of Fire Brigades), the Carabinieri, the Corpo Forestale dello Stato, the Guardia Costiera (Coastguard), the Guardia di Finanza (Revenue Guard Corps), the Polizia di Stato (State Police) and the Department of Civil Protection in the Presidency of the Council of Ministers.
Komisjon viitab mitmetele aastatel 2000–2003 Corpo dei Vigili del Fuoco (tuletõrjekorpus), Carabinieri (karabinjeerid), Corpo forestale dello Stato, Guardia Costiera (piirivalve), Guardia di Finanza (finantspolitsei), Polizia di Stato (riigipolitsei) ning Ministrite Nõukogu juhatuse kodanikukaitse osakonna poolt sõlmitud lepingutele.
As regards the period prior to the year 2000, the Italian authorities admitted having purchased Agusta and Agusta Bell helicopters without any competitive tendering procedure.
2000. aastale eelnenud perioodi osas on Itaalia ametiasutused tunnistanud „Agusta” ja „Agusta Bell” helikopterite ostmist ilma mingit pakkumismenetlust korraldamata.
The Commission observes finally that the fleets of the State corps concerned are formed exclusively of such helicopters none of which was purchased following a competitive tendering procedure at Community level.
Komisjon osutab lõpuks sellele, et asjaomaste riiklike korpuste lennupark koosnes üksnes niisugustest helikopteritest, millest ükski ei olnud ostetud ühenduse tasandil korraldatud pakkumismenetluse tulemusena.
Since those contracts satisfy the conditions specified by Directive 93/36, the Commission submits that they should have been the subject of an open or a restricted procedure, in compliance with Article 6 of that directive, but not of a negotiated procedure.
Komisjon leiab, et kuna need lepingud vastavad direktiivis 93/36 esitatud tingimustele, oleksid nende suhtes pidanud läbi viima mitte läbirääkimistega menetluse, vaid avatud või piiratud menetluse vastavalt selle direktiivi artiklile 6.
The Italian Republic contends, first of all, that the supplies intended for the military corps of the Italian State are covered by Articles 296 EC and 2(1)(b) of Directive 93/36.
Itaalia Vabariik väidab kõigepealt, et Itaalia riigi sõjaväelistele korpustele mõeldud tarned on hõlmatud EÜ artikliga 296 ja direktiivi 93/36 artikli 2 lõike 1 punktiga b.
It submits that those provisions are applicable because the helicopters in question are ‘dual-use items’, that is to say, they may serve both military and civilian purposes.
Tegelikult on need sätted selle liikmesriigi sõnul kohaldatavad, sest kõnealused helikopterid on „kaheotstarbelised”, see tähendab, et neid võib kasutada nii tsiviil- kui sõjalisel otstarbel.
That Member State argues next that, because of the technical specificity of the helicopters and of the additional nature of the supplies in question, it could, pursuant to Article 6(3)(c) and (e) of Directive 93/36, use the negotiated procedure.
Nimetatud liikmesriik väidab järgmiseks seda, et helikopterite tehnilise spetsiifika ja kõnealuste tarnete täiendava iseloomu tõttu on tal õigus sõlmida lepinguid läbirääkimistega menetluse alusel, kohaldades direktiivi 93/36 artikli 6 lõike 3 punkte c ja e.
Generally, it points out that its practice does not differ from that implemented in the majority of the Member States which produce helicopters.
Nimetatud liikmesriik väidab üldiselt, et tema praktika ei erine sellest, mida rakendatakse enamuses teistes helikoptereid tootvates liikmesriikides.
The Italian Republic argues, finally, that, until the end of the 1990s, the relations of the Italian State with Agusta could be analysed as ‘in-house’ relations as referred to in Case C-107/98 Teckal [1999] ECR I-8121.
Itaalia Vabariik väidab lõpuks, et kuni 90-ndate lõpuni olid tal Agustaga in house suhted 18. novembri 1999. aasta otsuse tähenduses kohtuasjas C-107/98: Teckal (EKL 1999, lk I-8121).
At the outset, it is important to note that it is common ground between the parties that the value of the contracts in question exceeded the threshold fixed in Article 5(1)(a) of Directive 93/36, capable of bringing them within the scope of that directive.
Alustuseks on oluline märkida, et pooled on üksmeelel selles osas, et kõnealuste lepingute maksumus ületas direktiivi 93/36 artikli 5 lõike 1 punktis a kindlaks määratud künnise, mis tooks need lepingud selle sätte kohaldamisalasse.
It must also be stated that the documents concerning the helicopter purchase contracts annexed to the Italian Republic’s defence confirm the Commission’s view that the purchase of those helicopters using the negotiated procedure was a consistent practice of long standing.
Samuti tuleb märkida, et helikopterite ostu puudutavad dokumendid, mis on lisatud Itaalia Vabariigi esitatud kostja vastusele, kinnitavad komisjoni väidet, mille kohaselt nimetatud helikopterite ostmine läbirääkimistega menetluse alusel viitas väljakujunenud ja pikaaegsele praktikale.
— The ‘in-house’ relationship between the Italian State and Agusta
— Itaalia riigi ja Agusta vahelised in house suhted
According to the Court’s settled caselaw, a call for tenders, under the directives relating to public procurement, is not compulsory, even if the contracting party is
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei ole pakkumismenetluse korraldamine vastavalt riigihankelepingute sõlmimist käsitlevatele direktiividele isegi
COMMISSION v ITALY an entity legally distinct from the contracting authority, where two conditions are met.
KOMISJON VS. ITAALIA niisugusel juhul, kui hankija lepingupooleks on õiguslikult eraldiseisev isik, kohustuslik siis, kui on täidetud kaks tingimust.