natgillin/translations-raw huggingface dataset:
22The Court in its Adria-WienPipeline and Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke judgment restated that the standstill obligation ‘is the safeguard of the review machinery established by Article 88 EC which, in turn, is essential for protecting the proper functioning of the common market’. 23 31.
22 Euroopa Kohus kinnitas otsuses Adria-Wien Pipeline ja Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke, et meetmete rakendamise keeld „kindlustab EÜ artikliga 88 loodud kontrollsüsteemi, mis on omakorda vajalik ühisturu nõuetekohase toimimise kaitsmiseks.” 23 31.
In my view, in order to preserve the carefully crafted system of review of State aids, failure to comply with the requirements of
Selleks et säilitada hoolikalt kujundatud riigiabi kontrollsüsteem, tuleb minu
21 — Case C-301/87 France v Commission (‘Boussac’) [1990] ECR I-307.
21 – 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon, nn Boussaci kohtuotsus (EKL 1990, lk I-307).
22 — See Opinion in ‘Boussac’, cited in footnote 21, point 19.
22 – Vt eespool 21. joonealuses märkuses viidatud Boussaci kohtuasjas tehtud kohtujuristi ettepanek, kohtujuristi ettepaneku punkt 19.
Advocate General Jacobs stressed the necessity to ensure strict compliance with the procedures laid down in Article 88 EC, in particular, in the absence of a procedural regulation on the matter.
Kohtujurist Jacobs rõhutas vajadust kindlustada EÜ artiklis 88 sätestatud menetluste range järgimine, eriti kui asjas puudub menetlusmäärus.
Contrary to the arguments of a number of the interveners, I do not consider that an effective sanction for violation of the notification and standstill obligations laid down in Article 88(3) EC would be, inter alia, for the national court to order the recipient of an unlawful aid that was subsequently declared compatible by the Commission with the common market to pay interest on the aid for the period in which it was paid prematurely.
Vastupidi mõne menetlusse astuja väidetele ei leia ma, et EÜ artikli 88 lõikes 3 sätestatud teavitamiskohustuse ja meetmete rakendamise keelu rikkumise korral oleks tõhusaks karistuseks muu hulgas see, kui siseriiklik kohus kohustab abi saajat, juhul kui ebaseaduslik abi tunnistatakse hiljem ühisturuga kokkusobivaks, maksma intressi perioodi eest, mil seda maksti ennatlikult.
Moreover, I do not consider that the possibility for competitors to seek compensation for damages caused by such premature payment would be an effective sanction.
Ma ei arva ka, et tõhus karistus oleks konkurentide võimalus nõuda sellise ennatliku makse tõttu tekitatud kahju hüvitamist.
23 — Cited in footnote 12, paragraph 25.
23 – Viidatud eespool 12. joonealuses märkuses, punkt 25.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-199/06 aid control laid down by Articles 87 EC and 88 EC and ensures that it is not diminished.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-199/06 kontrollsüsteemis ja kindlustab, et see ei vähene.
to pay interest for the premature payment of aid or by an action for compensation for damages suffered.
menetlusosalistel oleks juhul, kui praegune ebaseadusliku abi tagasinõudmise karistus asendataks näiteks vaid kohustusega maksta ennatliku abimakse eest intressi või tekitatud kahju hüvitamise hagiga, mingi stiimul alustada menetlust siseriiklikus kohtus.
Indeed, at the oral hearing the representative of the French Government indicated that it was unlikely that a competitor would be able to prove a causal link between the premature payment of aid and any alleged damage suffered.
Kohtuistungil tehtud märkuses märkis Prantsuse valitsuse esindaja, et ei ole tõenäoline, et konkurent suudaks tõendada põhjuslikku seost ennatliku makse ja mis tahes väidetavalt kannatatud kahju vahel.
Such an approach would not act as a cogent deterrent to infringement of Article 88(3) EC and would considerably undermine the possibility of effective review of aid by the Commission in accordance with Article 88 EC.
Kaugel sellest, et nõrgendada komisjoni rolli, muutes väidetavalt selle abi kokkusobivust tunnistava lõpliku otsuse mõnes asjas vähetähtsaks või koguni tähtsusetuks, kaitseb see menetlus komisjoni rolli EÜ artiklites 87 ja 88 sätestatud riigiabi
Moreover, contrary to the arguments of some interveners, I do not believe that it is possible to reinterpret or alter the longstanding caselaw of the Court on this matter as recently confirmed in the Transalpine Ölleitung case, or to draw any meaningful distinction on the basis of the factual situation prevailing before the national court in the present case and those in the FNCE, Van Calster or Transalpine Ölleitung cases.
Vastupidi mõne menetlusse astuja seisukohtadele ei leia ma, et selles küsimuses oleks võimalik teisiti tõlgendada või muuta Euroopa Kohtu kauaaegset praktikat, mida kinnitati hiljuti kohtuasjas Transalpine Ölleitung, või leida siseriikliku kohtu ees oleva asja faktiliste asjaolude pinnalt mingisugune mõtestatud erisus käesoleva asja ja kohtuasjade FNCE, van Calster või Transalpine Ölleitung vahel.
It is very clear, for example, from a reading of the FNCE and Van Calster cases that the Court intended to extend to charges collected to finance unlawful aid the general principle that a Commission decision declaring aid compatible cannot retrospectively validate the aid.
Näiteks kohtuasju FNCE ja van Calster tõlgendades on selge, et Euroopa Kohus soovis ebaseadusliku abi finantseerimiseks kogutud maksudele laiendada üldpõhimõtet, mille kohaselt ei kinnita komisjoni otsus abi kokkusobivuse kohta seda abi tagasiulatuvalt.
The Court did not intend to limit that general principle to the repayment of charges.
Euroopa Kohus ei soovinud piirata seda üldpõhimõtet maksude tagastamisega.
As to its ruling in Transalpine Ölleitung, the Court reconfirmed the long-established principle that it is for the national courts pursuant to Article 88(3) EC to safeguard the rights of individuals against possible disregard, by the national authorities, of the prohibition on putting aid into effect before the Commission has adopted a final decision authorising that aid.
Kohtuasjas Transalpine Ölleitung tehtud otsuses kinnitas Euroopa Kohus kauaaegset põhimõtet, mille kohaselt on siseriiklike kohtute ülesanne vastavalt EÜ artikli 88 lõikele 3 kaitsta üksikisikute õigusi siseriiklike ametivõimude poolse abi rakendamise keelu võimaliku täitmata jätmise eest enne komisjoni lõplikku otsust, millega sellise abi andmine heaks kiidetakse.
In addition and without prejudice to the previous point, the Court considered that, in the light of the very specific facts of the case where some
Lisaks sellele ja ilma et see mõjutaks eelmist seisukohta, leidis Euroopa Kohus arvestades käsitletava
CLEF AND MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION have notified certain payments in the belief that they did not constitute aid.
CELF JA MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION vastata kohtuasjas Altmark Trans ja Regierungspärsidium Magdeburg kehtestatud neljale kriteeriumile ning võivad seetõttu kuuluda EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse.
the form of a tax rebate to them, the national courts when safeguarding individuals’ rights must take the Community interest fully into consideration and must not adopt a measure which would have the sole effect of extending the circle of recipients of the aid.
Kohtuasjale Ferring tuginedes ei pruukinud liikmesriigid teatud maksetest teavitada, arvates, et need ei ole käsitletavad abina.
Given that the payments to CELF took place on an annual basis between 1980 and 2002, it seems unlikely that those longstanding payments could have been induced in error as a result of the ruling in Ferring which was handed down on 22 November 2001.
Seega leidis Euroopa Kohus viidatud otsuse punktis 50, et „siseriiklikud kohtud peavad tagama selle, et mis tahes nende poolt lubatud tasakaalustavad meetmed peatavad EÜ artikli 88 lõiget 3 rikkudes antud abi toime tegelikult, mitte ainult ei laienda abisaajate ringi”.
At the oral hearing the representatives of the French, Danish and German Governments indicated that the ruling of the Court in this case could have far-reaching financial implications.
Taani ja Saksamaa valitsuse esindajad, et viidatud asjas tehtud Euroopa Kohtu otsusel võivad olla kaugeleulatuvad finantsmõjud.
During the period between the Ferring 24 and Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg 25judgments handed down by this Court, payments were made by Member States as compensation for the discharge of public service obligations which might in hindsight fail to satisfy the four criteria laid down in Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg and thus be caught by Article 87(1) EC.
Ajal, mis jäi kohtuasjades Ferring 24ja Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg 25Euroopa Kohtu poolt otsuste tegemise vahele, tegid liikmesriigid avalike teenuste osutamise kohustuse täitmise hüvitamiseks makseid, mis ei pruugi esmapilgul
On the basis of the Ferring case, Member States may not
24 – 22. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-53/00: Ferring (EKL 2001, lk I-9067).
24 — Case C-53/00 [2001] ECR I-9067.25 — Case C-280/00 [2003] ECR I-7747.
25 – 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EKL 2003, lk I-7747).
I therefore conclude that in accordance with the terms of Article 88(3) EC a Member State, which has granted unlawful aid in breach of the notification and standstill requirements established by that provision, must recover that aid from the beneficiary,
Seetõttu järeldan ma, et kooskõlas EÜ artikli 88 lõike 3 nõuetega peab liikmesriik, kes on andnud ebaseaduslikku abi selles sättes kehtestatud teavitamiskohustust ja
As with the first question, the second question also triggered diverging reactions from the interveners.
Sarnaselt esimesele küsimusele tõi ka teine küsimus kaasa menetlusse astujate erinevaid reaktsioone.
even where the procedure under Article 88 EC has resulted in a final decision declaring the aid in question compatible with the common market.
meetmete rakendamise keeldu rikkudes, selle abi saajalt tagasi nõudma, isegi kui EÜ artikli 88 alusel toimunud menetluse järgi on tehtud lõplik otsus, mis tunnistas kõnesoleva abi ühisturuga kokkusobivaks.
B — Second question
B. Teine küsimus
It is settled caselaw that acts of the Community institutions are in principle presumed to be lawful and accordingly produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse ühenduse institutsioonide õigusaktide puhul reeglina, et nad on õiguspärased ning loovad õiguslikke tagajärgi seni, kuni neid vastu võtnud institutsioon ei ole neid tühistanud, neid ei ole tühistatud tühistamishagi menetluse raames või tunnistatud kehtetuks eelotsusemenetluses või õigusvastasuse tõttu.
26However, according to Article 231 EC, if an action for annulment is well founded, the Court of Justice declares the act concerned to be void.
26 Kui hagi on põhjendatud, tunnistab Euroopa Kohus vastavalt EÜ artiklile 231 asjassepuutuva õigusakti tühiseks.
The annulment of an act leads to its retroactive disappearance with regard to all persons. 27
Õigusakti tühistamine tähendab selle tühistamist tagasiulatuvalt kõigi õigussubjektide suhtes. 27
The referring court’s second question arises if the first question is answered as I suggest in point 37 above.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu teine küsimus kerkib juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse minu poolt eespool punktis 37 tehtud ettepaneku järgi.
In that question, the referring court asks whether, for the purpose of calculating the sums to be repaid, unlawful aid paid during the period subsequent to a Commission decision declaring that aid compatible with the common market, but prior to the annulment by the Court of First Instance of the European Communities of that decision, must be taken into account.
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas tagasimaksmisele kuuluva summa arvutamisel tuleb arvesse võtta ajavahemikku, mille kestel oli ebaseaduslik abi komisjoni otsusega tunnistatud ühisturu reeglitega kokkusobivaks, enne kui Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtus selle otsuse tühistas.
In the present case the decisions of the Commission dated 18 May 1993 and 10 June 1998 finding the aid to CELF compatible with the common market were annulled by the Court of First Instance in its judgments of 18 September 1995 and 28 February 2002 respectively.
Käesoleval juhul tühistas Esimese Astme Kohus komisjoni 18. mai 1993. aasta ja 10. juuni 1998. aasta otsused, mille kohaselt oli CELF-ile antud abi ühisturuga kokkusobiv, vastavalt 18. septembril 1995 ja 28. veebruaril 2002.
Those judgments thus led to the retroactive disappearance of the decisions in question.
Need kohtuotsused tühistasid tagasiulatuvalt kõnealused komisjoni otsused.
Considering the answer indicated to Question one above, the third decision of the Commission of 20 April 2004, declaring the aid to CELF paid between 1980 and 2002 compatible with the common market,
Arvestades eeltoodud, esimesele küsimusele antud vastust, ei seadusta kolmas, komisjoni 20. aprilli 2004. aasta otsus, mille kohaselt on
26 — Case C-475/01 Commission v Greece [2004] ECR I-8923, paragraph 18 and the caselaw referred to therein.
26 – 5. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-475/01: komisjon vs. Kreeka (EKL 2004, lk I-8923, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).
27 — See Joined Cases C-442/03 P and C-471/03 P P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission [2006] ECR I-4845, paragraph 43 and the caselaw cited therein. 39.
27 – Vt 1. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-442/03 P ja C-471/03 P: P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (EKL 2006, lk I-4845, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika). 39.
This question seems to have been prompted by the fact that the Commission on three occasions declared the aid in question compatible with the common market and that on two occasions, to date, the Court of First Instance annulled the Commission’s decisions.
See küsimus näib olevat tingitud asjaolust, et komisjon on kolmel korral tunnistanud kõnealuse abi ühisturuga kokkusobivaks ja seni on kahel juhul Esimese Astme Kohus komisjoni otsused tühistanud.
By its question, the referring court asks in effect whether such a situation might constitute an exceptional circumstance likely to preclude repayment of the unlawful aid for certain periods.
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas sellise olukorra näol võiks tegemist olla erakorralise asjaoluga, mis võiks välistada ebaseadusliku abi tagasimaksmise teatud perioodide suhtes.
by the Commission under Article 88 EC, undertakings to which aid has been granted may not, in principle, entertain a legitimate expectation that the aid is lawful unless it has been granted in compliance with the procedure laid down in that article.
seaduslikkuse osas õiguspärasele ootusele ainult siis, kui abi anti nimetatud artiklis sätestatud menetlust järgides, pidades silmas riigiabi kohustuslikku kontrollimist komisjoni poolt vastavalt EÜ artiklile 88.
A diligent businessman should normally be able to determine whether that procedure has been followed. 28
Hoolas ettevõtja peab suutma tavaliselt kindlaks teha, kas kõnealust menetlust on järgitud. 28
The national court in this case must, however, prior to ordering recovery of the aid to CELF, examine whether CELF may entertain any legitimate expectations or whether there exist any special circumstances which would militate against repayment of the aid.
Enne kui siseriiklik kohus määrab, et CELF-ilt tuleb saadud abi tagasi nõuda, peab kohus uurima, kas CELF-il võib olla õiguspärane ootus või esinevad muud erilised asjaolud, mis räägiksid abi tagasinõudmise vastu.
In this regard, a number of interveners have argued that, given that the Commission adopted, pursuant to its exclusive competence on the matter, a number of decisions declaring the aid to CELF compatible with the common market, the national court when calculating the amount to be recovered should not take into account the amounts paid during the period subsequent to a Commission decision declaring the aid compatible and the annulment of the decision by the Court of First Instance.
Selles suhtes on mõned menetlusse astujad väitnud, et arvestades asjaolu, et komisjon on oma ainupädevust kasutades võtnud vastu mitmeid otsuseid, mis tunnistavad CELF-ile antud abi ühisturuga kokkusobivaks, ei peaks siseriiklik kohus tagasimaksmisele kuuluva summa arvutamisel arvesse võtma summasid, mis maksti ajavahemikul, mille kestel oli abi komisjoni otsusega tunnistatud ühisturu reeglitega kokkusobivaks, enne kui Esimese Astme Kohus selle otsuse tühistas.
Moreover, as pointed out by Advocate General Tizzano in his Opinion in P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission, 29a diligent businessman should also be aware that a Commission decision is liable to be challenged before the Community Courts. The Court also held in Italy v Commission ‘… that, so long as the Commission has not taken a decision approving aid and so long as the period for bringing an action against such a decision has not expired, the recipient cannot be certain as to the lawfulness of the 28 — See Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14, and Case C-169/95 Spain v Commission [1997] ECR I-135, paragraph 51.
Lisaks on kohtujurist Tizzano kohtuasjas P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon 29 tehtud ettepanekus välja toonud, et hoolas ettevõtja peaks samuti teadma, et komisjoni otsuse võib ühenduse kohtus vaidlustada. Kohtuasjas Itaalia vs. komisjon on Euroopa Kohus samuti leidnud, et „juhul, kui komisjon ei ole teinud heakskiitvat otsust või kui sellise otsuse vastu hagi esitamise tähtaeg ei ole möödas, ei saa abi saaja olla kindel kavan- 28 – Vt 20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-5/89: komisjon vs. Saksamaa (EKL 1990, lk I-3437, punkt 14) ja 14. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-169/95: Hispaania vs. komisjon (EKL 1997, lk I-135, punkt 51).
29 — ‘… judicial review by the Community Court of decisions concerning State aid cannot be regarded as an exceptional and unforeseeable event, forming as it does an integral and essential part of the system established by the Treaty for that purpose.
29 – „[…] ühenduse kohtu teostatavat kohtulikku kontrolli riigiabi valdkonnas tehtud otsuste üle ei saa pidada erandlikuks ja ettenägematuks sündmuseks, sest see on asutamislepinguga selles valdkonnas kehtestatud süsteemi lahutamatu ja oluline osa.
A diligent businessman should be well aware of the fact that a Commission decision to the effect that a State measure does not constitute State aid is, within the timelimit of two months referred to in Article 230 EC, liable to be challenged before the Community Court.’ Judgment cited in footnote 27; see point 153 of the Opinion.
Hoolas ettevõtja peaks niisiis teadma, et komisjoni otsuse, milles kinnitatakse, et riiklik meede ei kujuta endast riigiabi, võib EÜ artiklis 230 ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul ühenduse kohtus vaidlustada”; vt eespool 27. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuses tehtud kohtujuristi ettepaneku punkt 153.
I do not share that view.
Ma ei jaga seda seisukohta.
As indicated above, in the normal course of events a Member State should, pursuant to Article 88(3) EC, notify any planned State aid and not put it into effect unless the Commission adopts a final decision declaring the aid compatible with the common market.
Nagu eespool viidatud, peaks liikmesriik tavaliselt vastavalt EÜ artikli 88 lõikele 3 teavitama mis tahes plaanitud riigiabist ja hoiduma selle rakendamisest enne komisjoni lõplikku otsust, mis tunnistab abi ühisturuga kokkusobivaks.
It is settled caselaw that due to the mandatory nature of the supervision of State aid
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saavad ettevõtjad reeglina toetuda abi
EC must be understood to mean a decision of the Commission declaring aid compatible with the common market which has not been the object of review proceedings pursuant to Article 230 EC within the twomonth period laid down in that provision or, where such proceedings have been brought, has had its validity upheld by the Community Courts.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-199/06 datud abi seaduslikkuses, mis saab ainsana tekitada temas õiguspärase ootuse.” 30 mõista kui komisjoni otsust, mis tunnistab abi ühisturuga kokkusobivaks, mida ei ole EÜ artiklis 230 ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul ühenduse kohtus vaidlustatud või siis, kui selline menetlus toimub, on ühenduse kohus selle otsuse kehtivust kinnitanud.
In addition, as the Court of First Instance pointed out, to conclude otherwise would render ineffective the review conducted by the Community judicature of the legality of a Commission decision declaring State aid compatible.
Lisaks – nagu Esimese Astme Kohus märkis – võtaks vastupidine järeldus kasuliku mõju ühenduse kohtu teostatavalt kontrollilt komisjoni riigiabi ühisturuga kokkusobivaks lugeva otsuse seaduslikkuse üle.
31 The annulment of such a decision would ultimately become a pyrrhic victory, since the negative effects of the aid could not be remedied by recovery of aid.
31Sellise otsuse tühistamine tooks lõpuks kaasa tõelise Pyrrhose võidu, sest abi negatiivseid tagajärgi ei saaks abi tagasinõudmisega kõrvaldada.
If a Commission decision declaring unlawful aid compatible with the common market were automatically to give rise to legitimate expectations on the part of the recipients of aid, competitors of those recipients or other third parties harmed by the Commission’s decision would have no interest in seeking its annulment.
Kui asuda seisukohale, et komisjoni otsus, mis tunnistab ebaseadusliku abi ühisturuga kokkusobivaks, tekitab automaatselt abisaajate õiguspärase ootuse, ei oleks nende abisaajate konkurentidel või kolmandatel komisjoni otsusega kahjustatud isikutel enam mingit huvi seda akti vaidlustada.
In my view, in the context of the recovery by a Member State of unlawful aid and in the light of the caselaw of the Court, the term ‘final decision’ as referred to in Article 88(3)
Minu hinnangul tuleb EÜ artikli 88 lõikes 3 nimetatud mõistet „lõplik otsus” liikmesriigi poolt ebaseadusliku abi tagasinõudmise ja Euroopa Kohtu praktika kontekstis
30 — Case C-91/01 Italy v Commission [2004] ECR I-4355, paragraph 66.
30 – 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus C-91/01: Itaalia vs. komisjon (EKL 2004, lk I-4355, punkt 66).
31 — See Joined Cases T-116/01 and T-118/01 P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission [2003] ECR II-2957, paragraph 209. 48.
31 – Vt 5. augusti 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-116/01 ja T-118/01 P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (EKL 2003, lk II-2957, punkt 209). 48.
I accordingly consider that the answer to the second question should be that the obligation to repay unlawful aid applies to any period prior to the adoption by the Commission of a final decision declaring the aid compatible with the common market pursuant to the procedure under Article 88 EC, the term ‘final decision’ being understood to mean a decision which has not been the object of review proceedings pursuant to Article 230 EC within the twomonth period laid down in that provision or, where such proceedings have been brought, has had its validity upheld by the Community Courts.
Seega leian ma, et teisele küsimusele tuleks vastata, et ebaseadusliku abi tagasimaksmise kohustus puudutab ajavahemikku enne komisjoni lõplikku otsust, mis tunnistab abi EÜ artikli 88 järgi toimuvas menetluses ühisturuga kokkusobivaks, ja mõistet „lõplik otsus” tuleb mõista kui otsust, mida ei ole EÜ artiklis 230 ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul ühenduse kohtus vaidlustatud või siis, kui selline menetlus toimub, on ühenduse kohus selle otsuse kehtivust kinnitanud.
I therefore consider that the questions referred by the French Conseil d’État should be answered as follows:
Esitatud põhjendustest lähtudes teen ettepaneku vastata Conseil d’État’ esitatud küsimustele järgmiselt:
In Case C-199/06,
12. veebruar 2008 *