natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Regulation also provides for competitions to continue to be held, up to the year 2010, for the recruitment of o cials whose main language is one of the 11 languages of the old Member States.
Ombudsman leidis, et kõnealune tingimus ei ole põhimõ eliselt diskrimineeriv ega ebaõiglane, võ es aluseks i) osapoolte esitatud või Eurostati veebilehel esitatud teatud statistilised andmed Interneti-kasutuse või juurdepääsuvõimaluste kohta; ii) asjaolu, et puuduvad tõendid selle kohta, et paljude isikute puhul, kes on huvitatud EPSO kaudu kandideerimisest või konkurssidel osalemisest, on see takistatud seoses piiratud juurdepääsuga Internetile; iii) üldtuntud asjaolu, et juurdepääs Internetile laieneb pidevalt; iv) EPSO põhjendused süsteemi kasutamiseks, nimelt suurem läbipaistvus ja paranenud juurdepääs teabele.
The first set of competitions was restricted to nationals of the new Member States.
Ombudsman ei välistanud siiski võimalust, et teatud juhtudel võib kandidaatidel või potentsiaalsetel kandidaatidel esineda olulisi ja objektiivselt põhjendatud takistusi EPSOsse taotluse esitamisel või EPSOga suhtlemisel Interneti vahendusel.
Candidates had to have one of the 10 languages of the new Member States as their main language.
Sellistel juhtudel nõuab ülalnimetatud mi ediskrimineerimise põhimõte, et EPSO pakuks oma veebipõhisele registreerimisele ja suhtlusele alternatiivi.
They also had to demonstrate a satisfactory knowledge of one of the 11 languages of the old Member States.
Seega leidis ombudsman, et EPSO poolt sellise võimaluse pakkumata jätmine on haldusomavoli ning pöördus EPSO poole vastava soovituse projektiga.
Furthermore, they were obliged to take part of the tests in English, French, or German.
Ta tegi asjakohase analüüsi põhjal ka e epaneku, et EPSO võiks erandite taotluste puhul nõuda selliste lisatõendite esitamist, mida võiks puudutatud isikult antud olukorras mõistlikult eeldada.
The second set of competitions was open to nationals of all 25 Member States.
EPSO ei nõustunud soovituse projektiga ning toetus väidetele, mida ombudsman ei pidanud veenvaks.
Candidates had to have one of the 11 languages of the old Member States as their main language and demonstrate a satisfactory knowledge of another of those 11 languages.
Ombudsman märkis muu hulgas, et korralduslik mugavus selles mõ es, et välditakse erandite taotluste õiglase ja võrdse hindamisega kaasnevaid takistusi, ei ole piisav põhjendus vastasel juhul aset leidvale võrdse kohtlemise põhimõ e rikkumisele kandidaatide või potentsiaalsete kandidaatide suhtes, arvestades vastavat soovituse projektis toodud analüüsi.
They were not, however, obliged to demonstrate knowledge of English, French, or German.
Ombudsman jäi seetõ u oma seisukoha juurde ülalmainitud haldusomavoli suhtes ning lõpetas juhtumi kriitilise märkusega.
EPSO also pointed to Regulation 401/2004 (“the Regulation”) as the legal basis for the competitions in question.
Euroopa Personalivaliku Ameti (EPSO) vastu esitatud kaebuse 3114/2005/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The Ombudsman asked EPSO to explain why only the 11 “old” languages were acceptable as the second language and why only candidates from new Member States were required to have knowledge of English, French, or German.
Kaebus puudutas värbamiskonkurssidel esitatavaid keelenõudeid pärast 1. mai 2004. aasta laienemist, mil Euroopa Liiduga ühines kümme uut liikmesriiki.
The Ombudsman’s analysis of the case began by recalling Article 12 of the EC Treaty, which forbids discrimination on grounds of nationality, and the case-law of the Community Courts concerning the principle of non-discrimination.
Peatselt pärast laienemist võeti vastu määrus, millega kaldutakse ajutiselt kõrvale personalieeskirjade
The Ombudsman considered that the requirements as regards the main languages of the competitions were authorised by the Regulation.
Euroopa Personalivaliku Amet (EPSO) korraldas seega kahte liiki konkursse.
The Ombudsman also accepted that it might be justifiable to require knowledge of specific languages to ensure e cient internal communication.
Kandidaatide peakeeleks pidi olema üks vanade liikmesriikide 11 keelest ning nad pidid oskama rahuldaval tasemel veel ühte neist 11 keelest.
But EPSO had not explained why it considered it was essential for candidates from the new Member States to know English, French, or German, but not
Siiski ei olnud nad kohustatud tõestama oma inglise, prantsuse või saksa keele oskust.
Council Regulation (EC, EURATOM) 401/2004 of 23 February 2004 introducing, on the occasion of the accession of Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia, and Slovenia, special temporary measures for the recruitment of o cials of the European Communities, OJ 2004 L 67, p. 1.
Nõukogu 23. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 401/2004, millega kehtestatakse Küprose, Tšehhi Vabariigi, Eesti, Ungari, Läti, Leedu, Malta, Poola, Slovakkia ja Sloveenia Euroopa Liiduga liitumise tõ u ajutised erimeetmed Euroopa ühenduste ametnike töölevõtmiseks, ELT 2004 L 67, lk 1.
ANNUAL REPORT 2007 necessary for candidates in the second set of competitions to demonstrate knowledge of one of those languages, even though the two groups of candidates would carry out substantially identical functions.
Samas ei selgitanud EPSO, miks oli inglise, prantsuse või saksa keele oskus hädavajalik uute liikmesriikide kandidaatide korral, aga mi e teist liiki konkurssidel osalejatele, samas kui mõlemad kandidaatide rühmad asuksid täitma samu ülesandeid.
The Ombudsman therefore concluded that EPSO had infringed the principle of non-discrimination and made a critical remark.
Sel põhjusel järeldas ombudsman, et EPSO on rikkunud mi ediskrimineerimise põhimõtet, ning tegi kriitilise märkuse.
Failure to ensure compliance of river reconstruction works with EU law
Euroopa Liidu õiguse rikkumine jõe taastamisel
Summary of decision on complaint 1807/2006/MHZ against the European Investment Bank (EIB)
Euroopa Investeerimispanga vastu esitatud kaebuse 1807/2006/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
Two Polish environmental NGOs complained to the Ombudsman that, contrary to its “Environmental Statement”, the EIB failed to ensure compliance of 2001 flood reconstruction and repair works with the Environmental Impact Assessment Directive.
Kaks Poola keskkonnavabaühendust esitasid ombudsmanile kaebuse, mille kohaselt ei suutnud Euroopa Investeerimispank (EIP) erinevalt oma keskkonnaaruandes väidetust tagada 2001. aasta üleujutuse järgsetel taastamis- ja parandustöödel vastavust keskkonnamõju hindamise direktiivile.
The complainants also alleged that the EIB failed to exercise due diligence in its October 2004 monitoring mission to Poland, and claimed that it should ensure that all projects that it agrees to finance in non-Member States comply with the Directive.
Kaebuse esitajad väitsid samuti, et EIP ei rakendanud vajalikku hoolsust oma 2004. aasta oktoobri järelevalvemissioonil Poolas, ning nõudsid, et EIP peab tagama, et kõik kolmandates riikides rahastatavad projektid oleksid direktiiviga kooskõlas.
Finally, the complainants complained that the EIB refused access to the Project’s Finance Contract and related documents.
Viimaks väitsid kaebuse esitajad, et EIP keeldus lubamast juurdepääsu projekti rahastamise lepingule ja seotud dokumentidele.
In its opinion, the EIB took the view that, on the basis of (i) its assessment of the relevant Reports sent by the Polish authorities and (ii) its monitoring visits to Poland, including the 2004 visit, the relevant procedures applied by the Polish authorities were acceptable.
EIP võ is oma arvamuses seisukoha, et Poola ametiasutuste menetlused olid lubatavad vastavalt i) Poola ametiasutuste saadetud asjaomaste aruannete põhjal kujundatud hinnangule ja ii) järelevalvevisiitidele Poola, sealhulgas 2004. aasta visiidile.
The EIB refused access to the Finance Contract and implied that finance contracts were covered by professional secrecy as a ma4 er of principle.
EIP ei lubanud juurdepääsu rahastamislepingule ning vihjas, et nende lepingute korral on põhimõ eliselt tegu ärisaladusega.
However, in the course of the inquiry, it disclosed the related documents.
Uurimise käigus EIP siiski avalikustas kõnealused dokumendid.
The European Anti-Fraud O ce
Euroopa Pe ustevastane Amet
Request for access to a list creates a “disproportionate burden”
Nimekirjale juurdepääsu taotluse rahuldamine on „liiga koormav”
Summary of decision on complaint 2350/2005/GG against the European Anti-Fraud O ce
Euroopa Pe ustevastase Ameti vastu esitatud kaebuse 2350/2005/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
A German journalist asked the European Anti-Fraud O ce (OLAF) for access to a complete list of its correspondence with the German federal government and the governments of the German Länder in the years 2000 to 2004.
Saksamaa ajakirjanik palus Euroopa Pe ustevastaselt Ametilt (OLAF) luba juurdepääsuks OLAFi ning Saksamaa föderaalvalitsuse ja Saksamaa liidumaade valitsuste aastate 2000–2004 kirjavahetuse täielikule nimekirjale.
He based his request on Article 11 of Regulation 1049/2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents27.
Kaebuse esitaja taotluse aluseks oli määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele)27 artikkel 11.
OLAF replied that such a list did not exist and that it would be a disproportionate burden on its sta� to produce one.
OLAF vastas, et sellist nimekirja ei ole olemas ning et selle koostamine oleks OLAFi töötajatele liiga koormav.
OLAF o� ered that it was ready to help as much as possible if the complainant narrowed down his request, which, however, the la4 er refused to do.
OLAF pakkus, et on valmis kaebuse esitajat igati aitama, kui kaebuse esitaja oma taotlust täpsustaks, millest kaebuse esitaja aga keeldus.
In the course of the Ombudsman’s inquiry, OLAF maintained its position.
Ombudsmani uurimise jooksul jäi OLAF oma seisukoha juurde.
It argued that the complainant’s request would require it to review some 8 000 documents.
OLAFi väitel tooks kaebuse esitaja taotluse rahuldamine kaasa vajaduse vaadata läbi ligikaudu 8 000 dokumenti.
Most of its heads of unit would have to be involved in order to check the correspondence falling under their responsibility.
Kaasata tuleks enamik üksuste juhte, et kontrollida, kas kirjavahetus kuulub nende vastutusalasse.
In addition, a German lawyer and the data protection o cer would have to ensure that data protection requirements were met.
Lisaks peaksid Saksamaa jurist ja andmekaitseametnik tagama andmekaitsenõuete järgimise.
According to OLAF, this would distract its limited human resources from their core task of deterring and detecting fraud.
OLAFi arvates juhiks see asutuse piiratud inimressursid kõrvale põhitegevuselt, mis on pe uste ärahoidmine ja avastamine.
However, as proof of its good will, OLAF provided the complainant with a list covering the relevant correspondence that had been exchanged in the last three months of 2004.
Samas andis OLAF kaebuse esitajale oma hea tahte tõendiks nimekirja, mis hõlmab asjakohast kirjavahetust 2004. aasta viimase kolme kuu jooksul.
The Ombudsman noted that OLAF did not deny the complainant’s right to receive information of the type he requested, but only contended that compiling all the information would require a disproportionate e� ort.
Ombudsman märkis, et OLAF ei eiranud kaebuse esitaja õigust saada taotletud teavet, kuid kaitses seisukohta, et kogu nõutud teabe kogumine nõuaks liigset pingutust.
He recalled that, according to case-law of the Community courts, a request for access to documents could only be rejected on this basis in exceptional cases.
Ombudsman meenutas, et lähtudes ühenduse kohtute pretsedendiõigusest võib dokumentidele juurdepääsu taotluse tagasi lükata üksnes erandjuhtudel.
In the Ombudsman’s view, this case-law was also relevant in the present case.
Ombudsmani arvates on nimetatud pretsedendiõigus asjakohane ka käesoleva juhtumi korral.
The Ombudsman was not convinced that complying with the complainant’s request would require a disproportionate e� ort by OLAF.
Ombudsman ei olnud veendunud, et kaebuse esitaja taotluse rahuldamine nõuaks OLAFilt liigset pingutust.
Only around one-fi h of the documents on the list provided by OLAF were relevant.
OLAFi antud nimekirjas loetletud dokumentidest oli asjakohane üksnes ligikaudu viiendik.
It thus appeared that the overall number of documents concerned was far smaller than OLAF had indicated.
Seega näis, et asjakohaste dokumentide üldarv oleks oluliselt väiksem OLAFi osutatust.
The Ombudsman accepted that the remaining list was still very long and that, therefore, ascertaining that it did not include confidential data was likely to require a considerable amount of work.
Ombudsman möönis, et ülejäänud nimekiri oli endiselt väga pikk ning et seetõ u
Given that OLAF rejected the Ombudsman’s proposal for a friendly solution in this case and, subsequently, his drarecommendation, the Ombudsman closed the case with critical remarks relating both to its procedural and its substantive aspects.
Kohtuasi C-72/95 Kraaijeveld [1996] EKL I-5403, punktid 32 ja 49.
Publication of incorrect and misleading information on rights of air passengers
Ebatäpse ja eksitava teabe avaldamine lennureisijate õiguste kohta
Summary of decisions on complaint 1475/2005/(IP)GG and 1476/2005/(BB)GG against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuste 1475/2005/(IP)GG ja 1476/2005/(BB)GG asjus langetatud otsuste kokkuvõ ed
Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/9128 entered into force on 17 February 2005.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijate lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistati kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/9128, jõustus 17. veebruaril 2005.
In order to inform passengers of their new rights under Regulation 261/2004, the Commission prepared and published a leaflet, a poster, and a fact sheet.
Reisijate teavitamiseks nende uutest õigustest vastavalt määrusele 261/2004 koostas ja avalikustas komisjon lendlehe, plakati ja teabelehe.
The Commission also produced a short video presentation and issued a press release to mark the coming into force of the Regulation.
Komisjon tegi ka lühikese videoesitluse ning andis pressiteate uue määruse jõustumisest.
All these materials were also made available on the Commission’s website.
Kõik need teabematerjalid tehti avalikult kä esaadavaks ka komisjoni veebisaidil.
Two associations of airlines — the European Regions Airlines Association (ERA) and the International Air Carrier Association (IACA) — considered that the material published by the Commission contained incorrect and misleading information.
Kaks lennue evõtjate ühendust – Euroopa Piirkondlike Lennue evõtjate Ühendus (ERA) ja Rahvusvaheline Lennutranspordie evõtjate Ühendus (IACA) – leidsid, et komisjoni avaldatud materjal sisaldab ebatäpset ja eksitavat teavet.
A er the Commission had rejected the bulk of their objections, the two associations turned to the Ombudsman.
Kui komisjon oli enamiku nende väidetest tagasi lükanud, pöördusid nimetatud kaks ühendust ombudsmani poole.
Both associations alleged that the information concerning passengers’ rights under Regulation 261/2004, which the Commission had published in its poster, leaflet, fact sheet, and included in its video presentation, contained inaccurate and misleading statements.
Mõlemad ühendused väitsid, et komisjoni plakatil, lendlehel, teabelehel ja videoesitlusel sisalduv teave lennureisijate õiguste kohta vastavalt määrusele 261/2004 sisaldab ebatäpseid ja eksitavaid väiteid.
The complainants claimed that the Commission should withdraw these statements.
Kaebuse esitajad nõudsid komisjonilt nende väidete tagasivõtmist.
The complaint submi4 ed by ERA covered certain further issues (alleged failure to act fairly and reasonably and to be service-minded, accessible, and helpful; alleged failure to reply to le4 ers within an appropriate period of time; and a claim for an apology).
ERA esitatud kaebus puudutas teatud teisi teemasid (väidetav suutmatus tegutseda õiglaselt ja mõistlikult ning olla teeninduskeskne, avatud ja abivalmis; väidetav kirjadele vastamata jätmine mõistliku aja jooksul ning vabandamise nõue).
Case 1476/2005/(BB)GG
Juhtum 1476/2005/(BB)GG
In its observations, IACA pointed out that it was pleased to note that, due to the Ombudsman’s drarecommendation, the Commission had withdrawn its misleading documentation on passenger rights from its website.
IACA avaldas oma tähelepanekutes heameelt, et tänu ombudsmani soovituste projektile eemaldas komisjon oma veebisaidilt eksitava dokumentatsiooni lennureisijate õiguste kohta.
IACA stressed that it was satisfied with the procedure leading to the publication of the new version of the Commission’s poster on 4 April 2007.
IACA rõhutas, et ta on rahul menetlusega, mis toob kaasa komisjoni plakati uue versiooni avaldamise 4. aprillil 2007.
In view of the above, the Ombudsman considered that the Commission had satisfactorily implemented the dra recommendation that was made in this case.
Arvestades ülaltoodut, leidis ombudsman, et komisjon on juhtumi osas koostatud soovituste projekti rakendanud rahuldavalt.
Case 1475/2005/(IP)GG
Juhtum 1475/2005/(IP)GG
In its observations, ERA welcomed the action taken by the Commission and added that the Commission had accepted all the comments it had made on the new information material.
ERA tervitas oma tähelepanekutes komisjoni astutud samme ning lisas, et komisjon on nõustunud kõigi märkustega, mis olid tehtud uue teabematerjali kohta.
However, ERA considered that three issues still needed to be addressed: (i) Since the old version of the poster was still on display at many EU airports, the Ombudsman was requested to make a specific recommendation that the Commission should instruct airports to withdraw these posters. (ii) The Ombudsman should, furthermore, seek a commitment from the Commission that it will consult airline associations and act on their input prior to changing the new poster or producing any new material. (iii) The Commission had not apologised to the complainant and had made no reference to this part of the dra recommendation in its detailed opinion.
ERA leidis siiski, et kolm küsimust vajavad edasist uurimist: i) seoses asjaoluga, et plakati vana versioon on endiselt nähtaval paljudes EL-i lennujaamades, paluti ombudsmanil teha komisjonile soovitus, et viimane annaks lennujaamadele suunised plakatite eemaldamiseks; ii) ombudsman peaks saama komisjoni nõusoleku, et viimane kohustuks konsulteerima lennuühendustega ja astuma samme nende tegevuse osas enne plakatite väljavahetamist või mingi muu materjali tootmist; iii) komisjon ei ole kaebuse esitaja ees vabandanud ega ole oma üksikasjalikus arvamuses seda soovituste projekti osa maininud.
The Ombudsman was requested to pursue this issue.
Ombudsmanil paluti selles osas asja edasi uurida.
As regards the first issue (which had also been mentioned by IACA), the Ombudsman noted that he trusted that the Commission would take the necessary steps in this direction once the issue had been drawn to its a4 ention through this decision.
Ombudsman märkis esimese küsimuse osas (seda oli maininud ka IACA), et ta usub, et komisjon astuks vajalikke samme selles suunas siis, kui teemale on käesoleva otsuse kaudu tähelepanu pööratud.
The Ombudsman however invited the Commission to report to him on this issue by 31 July 2007.
Ombudsman kutsus siiski komisjoni üles vastama talle sellel teemal 31. juuliks 2007.
As regards the second issue, the Ombudsman took the view that it would not be appropriate to extend his examination to this further claim at this advanced stage of his inquiry.
Mis puudutab teist küsimust, siis asus ombudsman seisukohale, et uurimise antud etapis ei ole asjakohane selle väite kaasamine uurimisse.
The complainant remained free to submit a new complaint concerning this issue, a er having made the appropriate prior approaches to the Commission.
Kaebuse esitajal on õigus pärast eelnevalt asjakohaselt komisjoni poole pöördumist antud teemal uus kaebus esitada.
As regards the third issue, the Ombudsman regre4 ed the position that the Commission had adopted in this respect.
Kolmanda küsimuse osas väljendas ombudsman kahetsust komisjoni käitumise pärast.
The Ombudsman reiterated his view that the Commission ought to have presented its apologies in the present case.
Ombudsman kordas oma varem avaldatud arvamust, mille kohaselt oleks komisjon pidanud selles juhtumis vabanduse esitama.
He took the view, however, that it would not be appropriate to make a special report to the European Parliament in this case.
Ta arvas siiski, et käesoleval juhul ei ole Euroopa Parlamendile eriaruande esitamine asjakohane.
The Ombudsman therefore closed the case with a critical remark.
Seetõ u lõpetas ombudsman juhtumi kriitilise märkusega.
Recovery of sums unduly paid to heir of a former o cial
Endise ametniku pärijale alusetult makstud summade sissenõudmine
Summary of decision on complaint 1617/2005/(BB)JF against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 1617/2005/(BB)JF kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant was the only heir of a former employee of the Commission who died in November 1998.
Kaebuse esitaja oli novembris 1998 surnud komisjoni endise töötaja ainus pärija.
In May 2003, the Commission asked the complainant to repay his father’s pension for the month of December 1998, which it had unduly paid.
2003. aasta mais palus komisjon kaebuse esitajal tagasi maksta 1998. aasta detsembrikuu eest alusetult välja makstud isa pensioni.
The complainant, although initially accepting to reimburse the sum in instalments, through a payment plan covering 12 months, alleged that it would be unfair for the Commission to enforce the recovery order.
Hoolimata oma esialgsest nõusolekust maksta summa 12-kuulise maksegraafiku alusel osamaksetena tagasi väitis kaebuse esitaja, et komisjoni poolt oleks ebaõiglane sundida teda sissenõudekorraldust täitma.
He argued that he had acted in good faith and that he was unaware of the amounts in the relevant bank account because of tragic circumstances, namely, multiple bereavements over a short time.
Kaebuse esitaja väitel tegutses ta heas usus ning ei olnud summadest asjaomasel pangaarvel teadlik kurblooliste asjaolude tõ u, olles lühikese aja jooksul läbi elanud mitu rasket kaotust.
The complainant claimed that the Commission should cancel the said recovery order.
Kaebuse esitaja nõudis, et komisjon nimetatud sissenõudekorralduse tühistaks.
In his observations, the complainant explained that he had changed his view regarding the recovery a er he learned about the Appointing Authority’s power to waive a debt, in accordance with Article
Oma arvamuses kaebuse kohta võ is komisjon seisukoha, mille kohaselt oli enammaksmine nii ilmne, et kaebuse esitaja pidi tavapärase hoolsuse juures sellest teadlik olema.
85 of the Sta� Regulations.
Kaebuse esitaja selgitas, et ta oli oma seisukohta sissenõude osas muutnud pärast seda, kui sai teada ametisse nimetava asutuse pädevusest loobuda võla sissenõudmisest vastavalt personalieeskirjade artiklis 85 sätestatule.
He emphasised that he was receiving unemployment benefit and would have liked the Commission to adopt a more humane and less mechanical approach to his case.
Ta rõhutas, et saab töötu abiraha ning et ta oleks oodanud komisjonilt tema juhtumi käsitlemisel enam inimlikkust ja paindlikkust.
In his proposal for a friendly sol ution, the Ombudsman noted that the overpayment in question occurred as a result of an error by the Commission.
Ombudsman märkis oma sõbraliku lahendi e epanekus, et vaidlusalune enammakse leidis aset komisjoni eksimuse tõ u.