natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a preliminary point, the Commission contends that the appellant misunderstands the nature of the Court’s findings in relation to the fifth ground of appeal.
Komisjon on kõigepealt seisukohal, et apellatsioonkaebuse esitaja hindab valesti viienda õigusväitega seotud Esimese Astme Kohtu järelduste olemust.
That ground of appeal does not concern points of law, but contains assessments of fact which cannot be the subjectmatter of proceedings on an appeal on a point of law.
Need ei puuduta õiguslikke küsimusi, vaid käsitlevad asjaoludele antud hinnanguid, mis ei saa olla apellatsioonimenetluse ese.
Moreover, in the fifth ground of appeal, the appellant has inadmissibly restated its submissions at first instance.
Peale selle on apellatsioonkaebuse esitaja lubamatult esitanud viienda õigusväite raames uuesti oma esimeses kohtuastmes toodud argumendi.
It is unable to show in what respect the Court of First Instance made an error of law in this connection.
Ta ei suuda näidata, mil viisil on Esimese Astme Kohus rikkunud selles osas õigusnormi.
Its allegations are unsubstantiated and without any probative value.
Tema väited on sisutud ning tõendusväärtuseta.
The keeping of registers is not prescribed either in the Association Agreement or in any other provisions applicable here.
Registrite pidamist ei näe ette assotsiatsioonileping ega ka teised käesolevas asjas rakendatavad sätted.
imports at issue here dated from the period between April 1995 and November 1997, whereas doubts regarding the authenticity and the accuracy as to content of Turkish A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
apellatsioonkaebuse esitaja arvates lasus komisjonil, meenutab komisjon, et käesolevas asjas vaidlusalune import toimus perioodil aprill 1995 – november 1997, samas kui kahtlus Türgi sertifikaatide A.TR.1 ehtsuse ja sisulise õigsuse osas tekkis alles pärast seda, nimelt alates 1998. aastast.
In the Commission’s view, the appellant’s interpretation of Article 905 et seq. of the CCC implementing regulation and Article 218(3) of the CCC is incorrect, since the decision at issue here was adopted within the aforementioned periods and was not annulled by the Court of First Instance.
Komisjoni arvates on apellatsioonkaebuse esitaja poolt ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklile 905 jj ja ühenduse tolliseadustiku artikli 218 lõikele 3 antud tõlgendus ebaõige, sest vaidlusalune otsus tehti eelnimetatud tähtaegade piires ning kohus ei ole seda ka nimetatud perioodil tühistanud.
By its sixth ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance should have classified the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council as a fault.
Kuuenda õigusväitega väidab apellatsioonkaebuse esitaja, et Esimese Astme Kohus ei klassifitseerinud tollikomitee/assotsiatsiooninõukogu kokkukutsumata jätmist komisjoni poolt vääraks toimimisviisiks.
It refers in this respect to the judgment in ‘Turkish televisions’. 3
Selles osas tugineb ta kohtuotsusele Türgi televiisorid 3.
By its eighth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance failed to recognise that, even on the assumption that the certificates at issue were false, having regard to the gross misconduct of the Turkish authorities and the Commission it was unfair, in view of the relationship between economic operators and the administration, to leave the appellant to bear a loss stemming from the decision at issue.
Kaheksanda õigusväitega heidab apellatsioonkaebuse esitaja ette, et – isegi kui oletada, et vaidlusalused sertifikaadid ei ole ehtsad – Esimese Astme Kohus jättis tähelepanuta selle, et seoses Türgi ametiasutuste ja komisjoni raskete rikkumistega oli ettevõtjate ja haldusasutuste suhet arvesse võttes ebaõiglane jätta vaidlusalusest otsusest tulenev kahju apellatsioonkaebuse esitaja kanda.
The Commission contends that, in view of the Turkish authorities’ consistent and impeccable willingness to cooperate, it had no reason to call on the Customs Committee or the Association Council.
Komisjon toob esile, et Türgi ametiasutuste järjekindla ja laitmatu koostöövalmiduse tõttu ei olnud tal põhjust tollikomiteed või assotsiatsiooninõukogu kokku kutsuda.
The Commission states out that it did not express a view in the decision at issue on the question of the appellant’s care or negligence, and that therefore the appellant’s submissions concerning this question are of no consequence.
Komisjon tuletab meelde, et vaidlustatud otsuses ei võtnud ta apellatsioonkaebuse esitaja hoolsuse või hooletuse osas seisukohta, seega on apellatsioonkaebuse esitaja õiguslik väide selles küsimuses ainetu.
By its seventh ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance failed to take into account the appellant’s legitimate interest in the annulment of the contested decision with respect to A.TR.1 certificate D437214 since, in view of the three-year period prescribed in Article 218(3) of the CCC and having regard to the Court’s judgment regarding an alleged ‘forging’ of certificate D437214, it was no longer permissible to charge the duty, once
Seitsmenda õigusväitega toob apellatsioonkaebuse esitaja välja, et Esimese Astme Kohus ei tunnustanud tema õigustatud huvi vaidlusaluse otsuse tühistamiseks sertifikaati A.TR.1. D437214 puudutavas osas, kuna võttes arvesse ühenduse tolliseadustiku artikli 218 lõikes 3 seatud kolmeaastast tähtaega, ei olnud seoses Esimese Astme Kohtu otsusega sertifikaadi D437214 väidetava võltsimise kohta enam lubatav juba korra vähen-
3 — Joined Cases T-186/97, T-187/97, T-190 to T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216 to T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 and T-147/99 Kaufring and Others [2001] ECR II-1337.
3 – Esimese Astme Kohtu 10. mai 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-186/97, T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97–T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 ja T-147/99: Kaufring jt (EKL 2001, lk II-1337).
By its ninth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance found that there was no active involvement on the part of the Turkish customs authorities in the issuing and use of the 32 A.TR.1 certificates in question in this case for the purposes of Article 220(2)(b) of the CCC.
Üheksanda õigusväitega heidab apellatsioonkaebuse esitaja ette, et Esimese Astme Kohus ei tunnistanud Türgi tolliasutuste aktiivset kaasabi kõnealuse 32 sertifikaadi A.TR.1 väljastamisel ja kasutamisel ühenduse tolliseadustiku artikli 220 lõike 2 punkti b mõttes.
In that regard, the Commission submits that, in view of the fact that this case concerns forged certificates which were not issued by the Turkish authorities, it is precisely any ‘active error’ on the part of the Turkish authorities for the purposes of Article 220(2)(b) of the CCC that is lacking.
Selles osas selgitab komisjon, et võttes arvesse asjaolu, et käesoleval juhul on tegemist võltsitud, mitte Türgi ametiasutuste poolt väljaantud sertifikaatidega, puudub Türgi ametiasutuste viga ühenduse tolliseadustiku artikli 220 lõike 2 punkti b mõttes.
The codification of Community customs legislation was not confined to the technical reproduction of existing customs legislation; amendments were also made, at the same time, with the aim of making the customs legislation more consistent, simplifying it and remedying existing omissions with a view to adopting complete Community legislation in this area.
Ühenduse tolliõiguse kodifitseerimine ei piirdunud üksnes olemasoleva tolliõiguse normitehnilise taasesitusega; ühtlasi tehti ka muudatusi, mis pidid muutma tolliõiguse ühtsemaks, seda lihtsustama ning täitma olemasolevaid lünki, luues seeläbi tervikliku ühenduse regulatsiooni.
Accordingly, the Customs Code lays down new provisions for, inter alia, the postclearance recovery, repayment and remission of import and export duties, which in part carried forward the earlier legislation and in part introduced amendments. 4
Nii näeb ühenduse tollikoodeks muu hulgas ette uued sätted impordi- ja eksporditollimaksude tollivormistusjärgse sissenõudmise, tagasimaksmise ja vähendamise kohta, mis arendasid osaliselt edasi varasemaid sätteid, osaliselt viisid aga sisse muudatusi. 4
The older Community provisions which were repealed in the course of introducing the Customs Code included, pursuant to Article 251 of the CCC, Regulation (EEC) No 1697/79, 5 Article 13 of which is regarded as the predecessor provision of the presentday Article 239 of the CCC 6and has been interpreted on several occasions by the Court.
Vanemate ühenduse õigusnormide hulka, mis tühistati tolliseadustiku kehtestamisega, kuulus ühenduse tolliseadustiku artikli 251 kohaselt määrus (EMÜ) nr 1697/79 5, mille artikkel 13 oli praeguse ühenduse tolliseadustiku artikli 239 eelkäijaks 6 ning mida Euroopa Kohus oli korduvalt tõlgendanud.
Like that earlier provision, Article 239 of the CCC is also a general equitable provi-
Nagu eelnimetatud varasema sätte puhul, nii on ka ühenduse tolliseadus-
5 — Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties
5 – Nõukogu 24. juuli 1979. aasta määrus (EMÜ) nr 1697/79 impordi- või eksporditollimaksude maksmist nõudvale tolliprotseduurile suunatud kauba eest tasumata jäänud impordi- või eksporditollimaksude tollivormistusjärgse sissenõudmise kohta.
Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code entered into force on 22 October 1992 and, pursuant to Article 253 thereof, was to apply from 1 January 1994.
22. oktoobril 1992 jõustus määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, mida kohaldatakse artikli 253 alusel alates 1. jaanuarist 1994.
The customs provisions contained in a large number of Community regulations and directives were assembled, on the basis of the Customs Union, in a Customs Code containing the customs legislation including the implementing provisions to be adopted at Community and national level.
Arvukates ühenduse määrustes ja direktiivides sisalduvad tollieeskirjad koondati tolliliidu raames tollikoodeksisse, mis kätkeb endas tolliõigust koos ühenduse ja liikmesriikide tasandil väljaantud rakenduseeskirjadega.
Based on the concept of an internal market, the general rules and procedures of the Customs Code were to ensure the common implementation of all tariff and
Ühenduse tolliseadustiku üldsätted ja menetlusnormid peaksid lähtuvalt siseturu mõttest tagama, et tollitariifidega seotud ja ka muid (sh põllumajanduse ja kaubanduspoliitika alaseid)
9Both the Court in its caselaw and the Community legislature in the CCC implementing regulation have spe -cified when such ‘special situations’ within the meaning of Article 239 of the CCC exist.
9Seda, millal taolised erilised asjaolud ühenduse tolliseadustiku artikli 239 mõttes eksisteerivad, on täpsustanud nii Euroopa Kohus oma praktikas kui ka ühenduse seadusandja ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruses.
10 sion 7under which, for the purpose of ensuring the protection of legitimate expectations in situations other than those arising most often in practice and for which express provision is made, import and export duties which are legally payable may be repaid or remitted, provided that no deception or obvious negligence is attributable to the person concerned.
10 saab võlgnetavat impordi- või eksporditollimaksu õiguspärase ootuse kaitse tagamise eesmärgil tagasi maksta või vähendada ka muudel kui kõige sagedamini esinevatel ja selgelt reguleeritud juhtudel, tingimusel et asjaomast isikut ei saa süüdistada pettuses või ilmses hooletuses.
When deciding whether a special situation within the meaning of that provision exists, the Commission must, within the limits of the wide discretion which it has in that regard, assess all of the facts and circumstances and balance, on the one hand, the Community interest in ensuring that the customs provisions are respected and, on the other, the interest of the economic operator acting in good faith in not suffering harm which goes beyond normal commercial risks.
Otsustamaks selle üle, kas tegemist on eriolukorraga antud sätte mõttes, peab komisjon talle selles küsimuses antud ulatusliku kaalutlusõiguse raames hindama asjaolusid kogumis ning samuti kaaluma ühenduse huvi järgida tollisätteid ja heauskse ettevõtja huvi mitte kanda kahju, mis väljub normaalse ettevõtlusriski piirest.
In any event, pursuant to Article 904 of the CCC implementing regulation, Community law expressly does not recognise as
Ühenduse õigus ei tunnusta aga sõnaselgelt taolise erilise asjaoluna ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 904
9 — Case C-86/97 Trans-Ex-Import [1999] ECR I-1041, paragraph 21; Case C-61/98 De Haan Beheer [1999] ECR I-5003, paragraph 52; and Kaufring and Others, cited in footnote 3, paragraph 218.
9 – Euroopa Kohtu 25. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-86/97: Trans-Ex-Import (EKL 1999, lk I-1041, punkt 21) ja 7. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-61/98: De Haan Beheer (EKL 1999, lk I-5003, punkt 52); Esimese Astme Kohtu 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas Kaufring jt (viidatud 3. joonealuses märkuses, punkt 218).
The general provision in Article 239 of the CCC applies, in particular, where, in view of the relationship between a trader and the administration, it would be inequitable to require the trader to bear a loss which he normally would not have incurred.
Ühenduse tolliseadustiku artikli 239 üldnormi kohaldatakse eriti siis, kui asjaolud, mis iseloomustavad ettevõtja ja ametiasutuste vahelist suhet, on sellised, et ei oleks õiglane lasta ettevõtjal kanda kahju, mida ta ei oleks tavapäraselt kandnud.
7 — Joined Cases 244/85 and 245/85 Cerealmangimi and Italgrani v Commission [1987] ECR 1303, paragraph 10, and Case C-446/93 SEIM [1996] ECR I-73, paragraph 41. Sack, J., Zollrecht, Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts, vol.
7 – 12. märtsi 1987. aasta otsus liidetud kohtuasjades 244/85 ja 245/85: Cerealmangimi ning Italgrani vs. komisjon (EKL 1987, lk 1303, punkt 10) ning 18. jaanuari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-446/93: SEIM (EKL 1996, lk I-73, punkt 41).
Other authors, such as Müller-Eiselt, P., cited above (footnote 6), p. 106, mention solely or mainly Article 239 of the CCC as the relevant provision.
Teised autorid nagu näiteks Müller-Eiselt, P., viidatud eespool 6. joonealuses märkuses, lk 106, nimetavad olulise sättena ainult või peamiselt ühenduse tolliseadustiku artiklit 239.
It would be more correct to use the second indent of Article 239(1) of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation as the basis for the remission or repayment of import duties on account of special circumstances.
Õigem oleks erilistel asjaoludel imporditollimaksu vähendamisel või tagasimaksmisel kasutada õigusliku alusena ühenduse tolliseadustiku artikli 239 lõike 1 teist taanet koosmõjus ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikliga 905.
8 — Case 58/86 Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons [1987] ECR 1525, paragraph 22.
8 – 26. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas 58/86: Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons (EKL 1987, lk 1525, punkt 22).
Article 239 of the CCC pursues two different aims.
Ühenduse tolliseadustiku artikkel 239 järgib kahte eesmärki.
First, it expands the groups of cases contained in Articles 236, 237 and 238 to include a catalogue of individual cases specified in the CCC implementing regulation (Article 900 of the CCC implementing regulation), in which repayment or remission is also possible.
Esiteks laiendab ta artiklites 236, 237 ja 238 sisalduvaid juhtumite gruppe ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruses sätestatud üksikjuhtumite loeteluga (ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikkel 900), mille puhul on tagasimaksmine või vähendamine samuti võimalik.
The fact that this catalogue is in the CCC implementing regulation enables the Commission, acting within the limits of its delegated legislative powers under the third indent of Article 202 EC and pursuant, for example, to proposals from the national customs administrations or to the Court’s caselaw, to include further individual cases in that group.
Asjaolu, et see kataloog on ära toodud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruses, võimaldab komisjonil talle EÜ artikli 202 kolmanda taande alusel delegeeritud õigusloome pädevuse raames lisada sellesse gruppi teisi üksikjuhtumeid, näiteks siseriiklike tolliasutuste ettepanekute või Euroopa Kohtu praktika alusel.
Secondly, the national administration is enabled, over and above all the cases mentioned in Articles 236 to 238 and in Article 900 of the CCC implementing regulation, to grant a repayment or a remission in ‘special’ individual cases where there are circumstances which do not result from deception or obvious negligence on the part of the person concerned (Article 899(2) of the CCC implementing regulation).
Teiseks antakse siseriiklikele haldusasutustele pädevus võimaldada lisaks ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklites 236–238 ja 900 loetletud juhtumitele tagasimaksmist või vähendamist ka erijuhtudel, mil eksisteerivad asjaolud ei tulene asjaomase isiku poolsest pettusest või hooletusest (ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 899 teine taane).
However, the cases of repayment listed in the CCC and the CCC implementing regulation are not ex -haustive since, in addition, there are further situations in which repayment is merited.
Ühenduse tolliseadustikus ja selle rakendusmääruses esitatud tagasimaksmise juhtude loetelu ei ole siiski ammendav, kuna lisaks sellele on olemas veel tagasimaksmist õigustavaid asjaolusid.
In that way, equitable considerations can play a part and fairness in individual cases can be achieved.
Sel moel võivad kohaldamisele tulla õigluse vaatepunktid ning jõutakse üksikjuhu õiglase lahenduseni.
Here too, the caselaw of the Community courts plays a special role.
Ka siin mängib ühenduse kohtute praktika olulist rolli.
Thus, Huchatz, W., in Zollkodex (ed. von Witte, P.), 4thedition, Munich 2006, Article 239, paragraph 30, points out that, in order to complete the concept of ‘special situations’ within the meaning of Article 239(1) of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation, recourse may be had to the caselaw, especially that of the Court of Justice (including with regard to the earlier legislation).
Nii soovitabki Huchatz, W., Zollkodex (väljaandja von Witte, P.), 4. väljaanne, München 2006, artikkel 239, punkt 30, pöörduda eelkõige Euroopa Kohtu (ka varasemat õigust käsitleva) praktika poole, selleks et muuta sisukamaks eriliste asjaolude mõiste ühenduse tollikoodeksi artikli 239 lõike 1 teise taande ja ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 905 mõttes.
Procedural considerations such a special situation the presentation in good faith of preference or other documents subsequently found to be forged or falsified.
Protsessiõiguslikud kaalutlused kohast dokumentide või tariifse sooduskohtlemise dokumentide heauskset esitamist, mis hiljem osutuvad valeks või võltsituks.
By incorporating that exclusion, the Community legislature incorporated the Court’s previous caselaw into the customs legislation of the Community. 11
Selle välistava koosseisu sisseviimisega on ühenduse seadusandja Euroopa Kohtu senise praktika ühenduse tolliõigusesse üle võtnud. 11
From a procedural point of view, in view of the appellant’s extensive and detailed observations on the exact course of the events which gave rise to these proceedings, I feel compelled to point out that an appeal to the Court of Justice under the second paragraph of Article 225(1) EC is limited to points of law.
Pidades silmas apellatsioonkaebuse esitaja ulatuslikke ja detailseid selgitusi käesoleva õigusvaidluse aluseks olevate sündmuste täpse kulgemise kohta, pean ma protsessiõiguslikust seisukohast tungivalt vajalikuks meenutada, et EÜ artikli 225 lõike 1 teise lõigu alusel saab Euroopa Kohtusse edasi kaevata üksnes õigusküsimustes.
Article 58 of the Statute of the Court of Justice states that the appeal may lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of pro -cedure or the infringement of Community law.
Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 58 täpsustab, et apellatsioonkaebuse aluseks võib olla üksnes Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine, menetlusnormide rikkumine või ühenduse õiguse rikkumine.
Given that, on the one hand, at first instance the appellant contested the Commission’s decision by way of an action for annulment under Article 230 EC essentially on the ground that, in its case, there was a special situation within the meaning of the second indent of Article 239 of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation, and, on the other hand, Article 904 of the CCC implementing regulation appears, at least prima facie, to preclude its claim for remission of import duties, it must be assumed that those provisions constitute the substantive framework within which the Court of Justice will have to decide whether the present appeal is admissible and well founded.
Võttes esiteks arvesse, et apellatsioonkaebuse esitaja vaidlustas esimeses kohtuastmes komisjoni otsuse EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagiga peamiselt põhjendusel, et tema juhtumi puhul on tegemist eriliste asjaoludega ühenduse tolliseadustiku artikli 239 lõike 1 teise taande tähenduses koosmõjus ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikliga 905, ning teiseks, et vähemalt esmapilgul näib ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikkel 904 vastu seisvat apellatsioonkaebuse esitaja imporditollide vähendamise taotlusele, tuleb lähtuda sellest, et eespool nimetatud õigusnormid moodustavad materiaal-õigusliku raamistiku, mille piires Euroopa Kohus otsustab käesoleva apellatsioonkaebuse vastuvõetavuse ja põhjendatuse üle.
In assessing whether a plea may properly be put forward in the context of an appeal, it should therefore be noted that the purpose of the appeal procedure is to review the application of the law by the Court of First Instance and not to repeat the proceedings at first instance.
Apellatsioonkaebuses esitatud väite vastuvõetavuse üle otsustades tuleb seega arvestada, et apellatsioonimenetluse eesmärk on õiguse rakendamise järelevalve Euroopa Kohtu poolt, mitte esimese astme kohtumenetluse kordamine.
The mere repetition of the pleas in law at first instance does not constitute an admissible plea on appeal.
Esimeses kohtuastmes esitatud väidete tühipaljas kordamine ei kujuta endast apellatsioonkaebuse vastuvõetavat väidet.
The appeal must, on the contrary, indicate precisely the contested elements of the judgment which the appellant seeks to have set aside and also the arguments on which the claim that it should be set aside is based. 12
Pigem peab apellatsioonkaebus täpselt kirjeldama nii vaidlustatud kohtuotsuse edasikaevatavaid osi kui ka argumente, millele tühistamisavaldus tugineb. 12
Case C-41/00 P Interporc v Commission [2003] ECR I-2125, paragraph 15, and Case C-496/99 P Commission v CAS Succhi di Frutta [2004] ECR I-3801, paragraph 48.
6. märtsi 2003. aasta otsus kohtuasjas C-41/00 P: Interporc vs. komisjon (EKL 2003, lk I-2125, punkt 15) ja 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-496/99 P: komisjon vs. CAS Succhi di Frutta (EKL 2004, lk I-3801, punkt 48).
11 — See the leading case, namely Joined Cases 98/83 and 230/83 Van Gend und Loos [1984] ECR 3763, paragraphs 15 to 17, in which the fact of having been furnished with invalid certificates of origin was not held to be a special circumstance, on the ground that such a circumstance may be regarded as one of the professional risks which a customs agent, by the very nature of his functions, runs.
11 – Vt põhjapanev 13. novembri 1984. aasta kohtuotsus liidetud kohtuasjades 98/83 ja 230/83: Van Gend en Loos (EKL 1984, lk 3763, punktid 15–17), milles ei tunnustatud kehtetute päritolutunnistuste saamist erilise asjaoluna, põhjendades, et sellise asjaolu võib lugeda ettevõtlusriskide hulka kuuluvaks, millega tolliekspediitor peab oma tegevuse iseloomust tulenevalt arvestama.