natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The complainant had asked for information on loans that the European Investment Bank (EIB) had made available, through intermediary banks, for small and medium-sized renewable energy projects.
Kaebuse esitaja oli küsinud teavet laenude kohta, mida Euroopa Investeerimispank (EIP) pakkus vahendajapankade kaudu väikestele ja keskmise suurusega taastuva energia projektidele.
He alleged that the EIB had wrongly rejected his request.
Ta väitis, et EIP lükkas tema taotluse tagasi põhjendamatult.
The EIB explained its policy that “[d]isclosure of detailed information on global loan allocations is the competence of the intermediary bank (…).
EIP selgitas, et tema põhimõte oli, et “üksikasjaliku teabe avalikustamine üldiste laenueraldiste kohta kuulub vahendajapankade pädevusse (…).
The EIB provides, on request, aggregate data on global loan financing, including country and sector breakdowns.”
EIP pakub nõudmisel koondandmeid üldiste laenude rahastamise kohta, sealhulgas riikide ja sektorite lõikes.”
According to the EIB, this practice was based on the consideration that the fi final beneficiaries’ contractual relationship was with the intermediary bank, not with the EIB and that the EIB should not disclose information that was part of the confidential relationship between the intermediary bank and the final beneficiary.
EIP kinnitusel põhines selline põhimõte asjaolul, et laenusaajatel on lepingulised suhted vahendajapankadega, mime EIPga, ning et EIP ei peaks avalikustama teavet, mis moodustab osa usalduslikust suhtest vahenduspanga ja lõpliku laenusaaja vahel.
In light of the relevant exception in the EIB’s Rules on Public Access to Documents, this consideration appeared legitimate.
Kuna EIP eeskirjades üldsuse juurdepääsu kohta dokumentidele sisaldus vastav erand, siis tundus selline seisukoht olevat põhjendatud.
The Ombudsman therefore made a finding of no maladministration.
Seetõmu ei tuvastanud ombudsman haldusomavoli.
The complainant also alleged that there had been delays in the EIB’s response to his complaint about the refusal to provide access to the information referred to above.
Kaebuse esitaja väitis samuti, et EIP oli reageerinud hilinemisega tema kaebusele, mis puudutas otsust keelduda juurdepääsu andmisest eespool nimetatud teabele.
The EIB stated that, in the light of the complexity of the complainant’s complaint, it had been necessary to wait until all the relevant expert staT could be fully consulted.
EIP kinnitas, et kaebuse esitaja kaebuse keerukuse tõmu oli vaja oodata, kuni oli põhjalikult konsulteeritud kõigi asjaomaste ekspertidega.
In his assessment of this allegation, the Ombudsman pointed out that it is good administrative practice to respond to complaints within a reasonable period of time and in any case within the deadline, if any, laid down by the institution concerned.
Selle väite hindamisel viitas ombudsman heale haldustavale, mille järgi tuleks kaebustele vastata mõistliku aja jooksul ja igal juhul tähtajaks, kui asjaomane institutsioon on sellise tähtaja kehtestanud.
In the present case, the deadline laid down by the EIB in its own Code of Good Administrative Behaviour was two months.
Antud juhul oli EIP määranud hea haldustava eeskirjas tähtajaks kaks kuud.
The Ombudsman was unconvinced by the EIB’s explanation for its late reply, because he failed to see why the EIB considered the issues raised to have been “complex” within the meaning of the relevant provision of its Code of Good Administrative Behaviour.
Ombudsmani ei veennud EIP selgitused vastuse hilinemise kohta, kuna ta ei näinud põhjust, miks EIP pidas kaebuses tõstatatud küsimusi “keeruliseks” hea haldustava eeskirja asjaomase säme tähenduses.
The Ombudsman therefore considered that the EIB’s failure to reply to the complainant’s complaint of 9 July 2004 within the two-month deadline set out in its Code of Good Administrative Behaviour was an instance of maladministration and a critical remark was made.
Seetõmu leidis ombudsman, et EIP poolt kaebuse esitaja 9. juulil 2004. aastal esitatud kaebusele vastamata jätmine EIP hea haldustava eeskirjas kehtestatud kahe kuu jooksul kujutas endast haldusomavoli, ning ta tegi kriitilise märkuse.
DRAFT RECOMMENDATIONS ACCEPTED BY THEINSTITUTION
INSTITUTSIOONI POOLT AKTSEPTEERITUD SOOVITUSTE PROJEKTID
AGE LIMITS IN TRAINEESHIP PROGRAMME
PRAKTIKAPROGRAMMI VANUSEPIIRANGUD
Summary of decision on complaint 2107/2002/(BB)PB against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 2107/2002/(BB)PB kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complaint concerned the rules governing inservice training periods with the Commission, which explicitly mentioned an age limit of 30 years.
Kaebus käsitles eeskirju, mida rakendatakse komisjoni tööpraktika suhtes ja milles kehtestati vanusepiiranguks 30 eluaastat.
The complainant alleged that the age limit constituted age discrimination and was contrary to the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Kaebuse esitaja väitis, et selline vanusepiirang kujutab endast vanuselist diskrimineerimist ja on vastuolus Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga.
Article 21 of the Charter of Fundamental Rights states that: “Any discrimination based on any ground such as [...] age [...] shall be prohibited”.
Põhiõiguste harta artiklis 21 öeldakse: “Igasugune [...] vanusel põhinev [...] diskrimineerimine on keelatud”.
According to the established case-law of the European Court of Justice, a d iT erence in treatment is discriminatory if it is not justified by objective factors.
Euroopa Kohtu pretsedendiõiguse kohaselt on erinev kohtlemine diskrimineeriv, kui seda ei õigusta objektiivsed tegurid.
The Commission argued that the age limit of 30 years was objectively justified because the Commission’s inservice training programme was aimed at young people at the beginning of their careers and that the age limit was therefore non-discriminatory and in conformity with Article 21 of the Charter of Fundamental Rights.
Komisjon väitis, et vanusepiirang 30 aastat on objektiivselt põhjendatud, kuna komisjoni tööpraktika programm on suunatud noortele, kes alles alustavad oma karjääri, ning seetõmu ei ole vanusepiirang diskrimineeriv ja on kooskõlas põhiõiguste harta artikliga 21.
AWer carefully examining the Commission’s arguments, the Ombudsman took the view that the age limit in its traineeship programme constituted unjustified discrimination.
Pärast komisjoni seisukohtade hoolikat uurimist võmis ombudsman seisukoha, et praktikaprogrammi vanusepiirang kujutas endast põhjendamatut diskrimineerimist.
He therefore addressed a draW recommendation to the Commission on 15 June 2004 according to which it should abolish the age limit.
Seetõmu esitas ta komisjonile 15. juunil 2004. aastal soovituse projekti, mille kohaselt tuleks selline vanusepiirang tühistada.
On 29 March 2005, the Commission informed the Ombudsman that it had adopted new rules governing its traineeship programme that contained no age limit.
29. märtsil 2005. aastal teavitas komisjon ombudsmani sellest, et ta oli võtnud vastu uued praktikaprogrammi reguleerivad eeskirjad, mis ei sisaldanud vanusepiirangut.
The rules were applicable as from 1 March 2005.
Uued eeskirjad jõustusid 1. märtsil 2005.
On the basis of his inquiries, the Ombudsman concluded that the Commission had accepted the Ombudsman’s draW recommendation and that the measure taken by the Commission was satisfactory.
Uurimise põhjal järeldas ombudsman, et komisjon oli võtnud vastu ombudsmani soovituse projekti, ja et komisjoni poolt võetud meede oli rahuldav.
The Ombudsman also noted that several other Community institutions and bodies apply an age limit in their traineeship programmes.
Ombudsman märkis ühtlasi, et rida muid ühenduse institutsioone ja asutusi kohaldab oma praktikaprogrammides vanusepiirangut.
The Ombudsman therefore announced that he would launch an own-initiative inquiry into these programmes.
Seetõmu teatas ombudsman, et käivitab nende programmide uurimiseks omaalgatusliku uurimise.
(Confidential) against the European
FINANTSKOHUSTUSE TÜHISTAMINE
Summary of decision on complaint 2111/2002/MF Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 2111/2002/MF (konfidentsiaalne) kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant submimed a project to the Commission Representation in France on communication strategies in relation to EU enlargement.
Kaebuse esitaja esitas komisjoni esindusele Prantsusmaal projekti kommunikatsioonistrateegiate kohta seoses ELi laienemisega.
The project comprised three press visits.
Projekt hõlmas kolme pressikülastust.
In November 2001, the Commission made a financial commitment to co-finance the complainant’s project for a sum amounting to EUR 94 854 for the three visits.
2001. aasta novembris võmis komisjon finantskohustuse kaasrahastada kaebuse esitaja projekti alusel kolme külastust summas 94 854 eurot.
However, four weeks before the final part of the project concerning the third press visit, the Commission Representation in France decided to cancel the commitment.
Kuid neli nädalat enne projekti viimast osa, mis käsitles kolmandat pressikülastust, otsustas komisjoni esindus Prantsusmaal kohustuse tühistada.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant claimed that he should receive reimbursement of the costs and compensation for the damage caused.
Kaebuses ombudsmanile väitis kaebuse esitaja, et ta peaks saama hüvitist tema poolt kantud kulude ja kahju eest.
The Ombudsman recalled Article 10 of the European Code of Good Administrative Behaviour.
Ombudsman viitas Euroopa hea haldustava eeskirja artiklile 10.
He observed that the complainant had been informed that the project had been approved and that the identified costs would be covered.
Ta märkis, et kaebuse esitajat oli teavitatud sellest, et projekt oli heaks kiidetud ja et näidatud kulud kaetakse.
He further noted that the Commission had made a financial contribution to the two first press visits.
Lisaks sellele märkis ta, et komisjon oli andnud rahalist toetust esimese kahe külastuse jaoks.
The Ombudsman considered that, in these circumstances, the complainant could reasonably expect that the Commission would make a financial contribution to the last press visit.
Ombudsman leidis, et neil asjaoludel võis kaebuse esitaja põhjendatult oodata, et komisjon annab rahalist toetust ka viimase külastuse jaoks.
The Ombudsman made a proposal for a friendly solution in which he suggested the Commission take measures to ensure that the complainant, as far as possible, be put in the same position as if the maladministration had not occurred.
Ombudsman tegi sõbraliku lahendi emepaneku, milles ta soovitas komisjonil võma meetmed, et luua kaebuse esitaja suhtes olukord, milles ta oleks siis, kui haldusomavoli ei oleks esinenud.
This could include a reasonable oTer of financial compensation.
See võiks hõlmata põhjendatud rahaline hüvitise pakkumist.
The Commission informed the Ombudsman that it had decided to accept his proposal.
Komisjon teatas ombudsmanile, et ta otsustas emepanekuga nõustuda.
However, the complainant noted that, despite this commitment, he had not been contacted by the Commission.
Kuid kaebuse esitaja märkis, et vaatamata sellele lubadusele ei olnud komisjon temaga ühendust võtnud.
The Ombudsman therefore made a draW recommendation urging the Commission to contact the complainant without delay in order to seek a fair semlement that would include an oTer of a reasonable compensation.
Seetõmu esitas ombudsman soovituse projekti, milles ta nõudis tungivalt, et komisjon võtaks kaebuse esitajaga viivitamatult ühendust, et saavutada õiglane lahend, mis hõlmaks põhjendatud hüvitise pakkumist.
The Commission finally agreed to pay the complainant compensation of EUR 56 000, which satisfied the complainant.
Lõpuks nõustus komisjon tasuma kaebuse esitajale hüvitisena 56 000 eurot, mis rahuldas kaebuse esitajat.
SELECTION OF PUPILS FOR THE EUROPEAN SCHOOLS
ÕPILASTE VALIK EUROOPA KOOLIDESSE
Summary of decision on complaint 1435/2003/MF against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 1435/2003/MF kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainants applied for the enrolment of their son in the English-language section of the primary school of the European School of Ixelles, in Brussels, for the school year 2003/2004 but the application was rejected.
Kaebuse esitajad taotlesid oma poja vastuvõtmist Ixelles’is (Brüssel) asuva Euroopa kooli algkooli inglise keele sektsiooni 2003.–2004. õppeaastaks, kuid nende taotlus lükati tagasi.
In their complaint to the Ombudsman, the complainants alleged that they had not been given the reasons justifying the rejection decision and claimed that it should be annulled.
Ombudsmanile esitatud kaebuses väitsid kaebuse esitajad, et neile ei olnud keeldumist põhjendatud, ning nõudsid selle otsuse tühistamist.
The Commission stated that the rules for admission of pupils to the European Schools had been approved by the Board of Governors, which had decided that “enrolment in one of the language sections of the European Schools (nursery school, primary school and secondary school) shall be decided, as a rule, on the basis of the tongue mainly spoken by the pupil”.
Komisjon märkis, et õpilaste vastuvõtu reeglid Euroopa koolidesse oli kinnitanud direktorite nõukogu, kes oli otsustanud, et “vastuvõtu üle Euroopa koolide (eelkool, algkool ja keskkool) keelesektsioonidesse otsustatakse reeglina selle alusel, mis keelt õpilane põhiliselt räägib”.
In the complainants’ case, the languages spoken within the family were Italian and Spanish.
Kaebuse esitajate juhtumi puhul räägiti perekonnas itaalia ja hispaania keelt.
The complainants’ son was entitled to be enrolled in a European School but not necessarily in the language section chosen by his parents.
Kaebuse esitajate pojal oli õigus astuda Euroopa kooli, kuid mime tingimata sellesse keelesektsiooni, mille olid välja valinud tema vanemad.
The Ombudsman noted that the lemer sent to the complainants on 25 September 2003 by the Director of the European School of Ixelles referred both to the languages that, according to him, were mainly spoken by the complainants’ son, i.e., Spanish and Italian, and to the lack of available places in the English-language section.
Ombudsman märkis, et Ixelles’is asuva Euroopa kooli direktor oli saatnud kaebuse esitajatele 25. septembril 2003. aastal kirja, milles ta viitas nii keeltele, mida tema arvates kaebuse esitajate poeg põhiliselt rääkis, s.t hispaania ja itaalia keelele, kui ka vabade kohtade puudumisele inglise keele sektsioonis.
Thus, the decision appeared to be based on both of these considerations.
Seega tundus, et otsus oli langetatud mõlema asjaolu põhjal.
However, if the admission to a specific language section depended on the languages mainly spoken by the pupil, it was di U cult to understand why the Director had also referred to the lack of available places in the English-language section, given that this language did not, according to the Director, belong to the languages mainly spoken by the complainants’ son.
Ent kui vastuvõm kindlasse keelesektsiooni sõltus õpilase poolt põhiliselt räägitavatest keeltest, oli raske mõista, miks direktor oli ühtlasi viidanud vabade kohtade puudumisele inglise keele sektsioonis, arvestades, et direktori arvates ei kuulunud see keel kaebuse esitajate poja poolt põhiliselt räägitavate keelte hulka.
If, on the other hand, admission to a specific language section depended on the availability of places in that section, it was di U cult to understand why the Director also referred to the languages mainly spoken by the complainants’ son.
Kui aga õpilase vastuvõtmine mingisse keelesektsiooni sõltus vabade kohtade olemasolust selles sektsioonis, oli raske mõista, miks direktor oli ühtlasi viidanud keeltele, mida kaebuse esitajate poeg põhiliselt räägib.
The Ombudsman therefore considered that the lemer of the Director of the European School of Ixelles was not clear enough to enable the complainants to understand the reasons for the decision
Seetõmu leidis ombudsman, et Ixelles’is asuva Euroopa kooli direktori kiri ei olnud piisavalt selge, et võimaldada kaebuse esitajatel mõista, mille põhjal oli tehtud otsus mime võma nende poega vastu inglise keele sektsiooni.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY not to enrol their son in the English-language section.
UURIMISE TULEMUSENA TEHTUD OTSUSED
The complainants informed the Ombudsman’s services that they were satisfied by the Commission’s detailed opinion and that their son had been accepted in the English-language section for the school year 2005/2006.
Kaebuse esitajad teavitasid ombudsmani teenistust, et nad on rahul komisjoni üksikasjaliku arvamusega ja et nende poeg oli võetud vastu inglise keele sektsiooni 2005.–2006. õppeaastaks.
The Ombudsman concluded that the Commission had accepted his draW recommendation and that the measures taken by the Commission were satisfactory.
Ombudsman järeldas, et komisjon oli tema soovituse projekti heaks kiitnud ning et komisjoni poolt võetud meetmed olid olnud rahuldavad.
ACCESS TO A DOCUMENT ORIGINATING FROM A MEMBER STATE IN THE EXCESSIVE DEFICIT PROCEDURE
JUURDEPÄÄS LIIKMESRIIGI ÜLEMÄÄRASE EELARVEPUUDUJÄÄGI MENETLUSEGA SEOTUD DOKUMENDILE
Summary of decision on complaint 116/2005/MHZ against the European Commission
Euroopa Komisjoni vastu esitatud kaebuse 116/2005/MHZ kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant, a Member of the European Parliament, asked the Commission for access to a lemer sent to the Commission in March 2004 by Portugal’s then Minister of Finance in the framework of the excessive deficit procedure.
Kaebuse esitaja, Euroopa Parlamendi liige, palus komisjonilt juurdepääsu kirjale, mille saatis komisjonile 2004. aasta märtsis Portugali tollane rahandusminister ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames.
The Commission, invoking Article 4(1)(a), fourth indent, of Regulation 1049/2001 on public access to Parliament, Council and Commission documents24, refused the application on the grounds that disclosure of the lemer would undermine the protection of the public interest as regards the financial, monetary or economic policy of the Member State concerned.
Tuginedes määruse 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele)24 artikli 4 lõike 1 punkti a neljandale taandele, lükkas komisjon taotluse tagasi põhjendusel, et kirja avaldamine kahjustaks avalikke huve seose asjaomase liikmesriigi finants-, raha- või majanduspoliitikaga.
The complainant alleged that the Commission had interpreted the above exception too broadly and claimed that he should be granted access to the document.
Kaebuse esitaja väitis, et komisjon oli tõlgendanud eespool toodud erandit liiga laialt, ja nõudis juurdepääsu nimetatud dokumendile.
The Commission maintained that disclosure of the lemer would adversely aT ect the Portuguese government’s economic and financial policy.
Komisjon väitis, et kirja avaldamine mõjutaks negatiivselt Portugali valitsuse majandus- ja fi finantspoliitikat.
It further stated that, since it considered that this exception precluded it from disclosing the relevant lemer, it had not consulted the Portuguese authorities before refusing the complainant’s application.
Lisaks sellele märkis ta, et kuna tema hinnangul lubas see erand tal kõnealust kirja mime avalikustada, siis ei olnud ta pidanud Portugali ametiasutustega nõu enne kaebuse esitaja taotluse tagasilükkamist.
The Ombudsman then wrote to the Permanent Representation of Portugal to the European Union, asking for the view of the Portuguese authorities as to whether disclosure of the lemer in question would adversely aT ect the Portuguese government’s economic and financial policy.
Seejärel kirjutas ombudsman Portugali esindusele Euroopa Liidu juures ja palus esitada Portugali ametiasutuste seisukoha selle kohta, kas antud kirja avalikustamine võib mõjutada Portugali valitsuse majandus- ja finantspoliitikat negatiivselt.
In their reply, the Portuguese authorities took the view that the lemer in question did not contain elements that could aT ect Portugal’s economic and financial policy and that it could therefore be disclosed to the complainant.
Oma vastuses võtsid Portugali ametiasutused seisukoha, et kõnealune kiri ei sisalda midagi, mis võiks mõjutada Portugali majandus- ja finantspoliitikat, ning seetõmu võib kirja kaebuse esitajale avaldada.
The Ombudsman forwarded the Portuguese authorities’ reply to the Commission and asked the Commission to inform him whether it would now be ready to grant access to the lemer in question.
Ombudsman edastas Portugali ametiasutustelt saadud vastuse komisjonile ja palus komisjonil teda teavitada, kas komisjon on nüüd valmis andma juurdepääsu kõnealusele kirjale.
Since the Commission failed to reply within the prescribed deadline, the Ombudsman made a draW recommendation that the Commission should reconsider its refusal to give access to the document in question.
Kuna komisjon ei vastanud emenähtud tähtajaks, koostas ombudsman soovituse projekti selle kohta, et komisjon peaks vaatama üle oma otsuse keelduda kõnealusele dokumendile juurdepääsu andmisest.
MISLEADING INFORMATION IN PRESS REVIEW
EKSITAV TEAVE PRESSIÜLEVAATES
Summary of decision on complaint 3446/2004/GG against the European Anti-Fraud OU ce (OLAF)
Euroopa Pemusevastase Ameti (OLAF) vastu esitatud kaebuse 3446/2004/GG kohta langetatud otsuse kokkuvõte
The complainant, who used to be the Brussels correspondent of the German weekly newspaper Stern, made a number of complaints to the Ombudsman against OLAF.
Kaebuse esitaja, kes oli varem Saksa nädalalehe “Stern” Brüsseli korrespondent, esitas ombudsmanile mitu kaebust Euroopa Pemusevastase Ameti (OLAF) vastu.
Case 1840/2002/GG concerned accusations by OLAF that confidential OLAF documents used by the complainant in two press articles had been acquired through bribery.
Juhtum 1840/2002/GG käsitles OLAFi süüdistusi, nagu oleks OLAFi konfidentsiaalsed dokumendid, mida kaebuse esitaja oli kasutanud kahes artiklis, olnud omandatud altkäemaksu abil.
Following an inquiry, the Ombudsman made a critical remark in that case (see the Ombudsman’s Annual Report 2004).
Pärast uurimist tegi ombudsman selles asjas kriitilise märkuse (vt ombudsmani 2004. aasta aruannet).
Case 2485/2004/GG (see below, section 3.7.3) concerned incorrect and misleading statements in OLAF’s submissions to the Ombudsman during the inquiry into case 1840/2002/GG.
Juhtum 2485/2004/GG (vt alapunkti 3.7.3 allpool) käsitles OLAFi poolt ombudsmanile esitatud ebaõigeid ja eksitavaid avaldusi juhtumi 1840/2002/GG uurimise ajal.
The present case concerned a press review for June 2004, which OLAF published on its website and which contained references to articles in the Süddeutsche Zeitung and the EUobserver about the complainant’s conflict with OLAF.
Käesolev juhtum käsitles pressiülevaadet 2004. aasta juunist, mille OLAF avaldas oma veebilehel ja mis sisaldas viiteid “Süddeutsche Zeitungi” ja “EUobserveri” artiklitele kaebuse esitaja konflikti kohta OLAFiga.
The complainant alleged that, by citing these articles in a manner that distorted their meaning and that was tendentious, OLAF had failed to behave objectively and impartially.
Kaebuse esitaja väitis, et OLAF ei käitunud objektiivselt ega neutraalselt, kui tsiteeris neid artikleid viisil, mis moonutas nende tähendust ja oli tendentslik.
Following his request, OLAF had already changed the relevant passage.
Pärast tema nõudmist oli OLAF asjaomast lõiku muutnud.
However, the complainant considered that it was still misleading.
Siiski leidis kaebuse esitaja, et tekst oli endiselt eksitav.
He claimed that OLAF should immediately withdraw or correct the text.
Ta nõudis, et OLAF eemaldaks teksti või parandaks seda viivitamatult.
The Ombudsman considered that OLAF’s text clearly implied that a former spokesman of the Commission had confirmed his accusations against the complainant.
Ombudsman leidis, et OLAFi tekst viitas selgelt asjaolule, et komisjoni varasem esindaja oli kinnitanud oma süüdistust kaebuse esitaja vastu.
However, according to the article in the Süddeutsche Zeitung, the spokesman had rather qualified and toned down his statements.
Siiski oli esindaja vähendanud “Süddeutsche Zeitungis” ilmunud artikli järgi oma väidete kategoorilisust.