natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, assisted by C. Lewis and S. Wordsworth, barristers,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: C. Gibbs, keda abistasid barrister C. Lewis ja barrister S. Wordsworth,
— the Danish Government, by J. Bering Liisberg and B. Weis Fogh, acting as Agents,
– Taani valitsus, esindajad: J. Bering Liisberg ja B. Weis Fogh,
— the Estonian Government, by L. Uibo, acting as Agent,
– Eesti valitsus, esindaja: L. Uibo,
— the Greek Government, by A. Samoni-Rantou, S. Khala and G. Karipsiadis, acting as Agents,
– Kreeka valitsus, esindajad: A. Samoni-Rantou, S. Chala ja G. Karipsiadis,
— the Spanish Government, by M. Sampol Pucurull, acting as Agent,
– Hispaania valitsus, esindaja: M. Sampol Pucurull,
— the French Government, by G. de Bergues, L. Butel and C. Jurgensen, acting as Agents,
– Prantsusmaa valitsus, esindajad: G. de Bergues, L. Butel ja C. Jurgensen,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou and N. Kharalampidou, acting as Agents,
– Küprose valitsus, esindajad: D. Lysandrou ja N. Charalampidou,
— the Maltese Government, by S. Camilleri, acting as Agent,
– Malta valitsus, esindaja: S. Camilleri,
— the Swedish Government, by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents,
– Rootsi valitsus, esindajad: K. Wistrand ja A. Falk,
— the European Parliament, by M. Gómez-Leal and J. Rodrigues, acting as Agents,
– Euroopa Parlament, esindajad: M. Gómez-Leal ja J. Rodrigues,
— the Council of the European Union, by E. Karlsson and E. Chaboureau, acting as Agents,
– Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: E. Karlsson ja E. Chaboureau,
— the Commission of the European Communities, by K. Simonsson, H. Ringbom and F. Hoffmeister, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 20 November 2007,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: K. Simonsson, H. Ringbom ja F. Hoffmeister, olles 20. novembri 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
International law
Rahvusvaheline õigus
The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982 (‘UNCLOS’), entered into force on 16 November 1994.
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon, mis kirjutati alla Montego Bays (Jamaika) 10. detsembril 1982, jõustus 16. novembril 1994 (edaspidi „Montego Bay konventsioon”).
It was approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1).
Konventsioon kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 23. märtsi 1998. aasta otsusega 98/392/EÜ (EÜT L 179, lk 1; ELT eriväljaanne 04/03, lk 260).
Article 2 of UNCLOS refers to the legal status of the territorial sea in the following terms:
Montego Bay konventsiooni artikkel 2 näeb territoriaalmere õigusliku režiimi ette järgmiselt:
The sovereignty over the territorial sea is exercised subject to this Convention and to other rules of international law.’
Suveräänsuse teostamine territoriaalmere üle toimub kooskõlas [Montego Bay] konventsiooni ja teiste rahvusvahelise õiguse normidega.”
Article 17 of UNCLOS provides:
Konventsiooni artikkel 17 sätestab:
‘Subject to this Convention, ships of all States, whether coastal or land-locked, enjoy the right of innocent passage through the territorial sea.’
„[Montego Bay] konventsiooni kohaselt on nii ranniku- kui ka sisemaariikide laevadel õigus territoriaalmerest rahumeelselt läbi sõita.”
Article 34 of UNCLOS specifies as follows the legal status of waters forming straits used for international navigation:
Kõnealuse konventsiooni artikkel 34 täpsustab rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavate väinade õiguslikku seisundit järgmiselt:
The regime of passage through straits used for international navigation established in this Part shall not in other respects affect the legal status of the waters forming such straits or the exercise by the States bordering the straits of their sovereignty or jurisdiction over such waters and their airspace, bed and subsoil.
Käesolevas osas kehtestatud rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavatest väinadest läbisõidu kord ei mõjuta muus osas niisuguseid väinu moodustavate vete õiguslikku seisundit ega väinadega piirnevate riikide suveräänsuse või jurisdiktsiooni teostamist niisuguste vete, selle kohal asuva õhuruumi, merepõhja ja selle all asuva maapõue üle.
The sovereignty or jurisdiction of the States bordering the straits is exercised subject to this Part and to other rules of international law.’
Väinaga piirnevad riigid teostavad oma suveräänsust või jurisdiktsiooni konventsiooni käesoleva osa ja muude rahvusvahelise õiguse normide alusel.”
Article 42 of UNCLOS provides:
Montego Bay konventsiooni artikkel 42 sätestab:
Subject to the provisions of this section, States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits, in respect of all or any of the following:
Käesoleva jao sätete kohaselt võivad väinaga piirnevad riigid kehtestada takistamatut läbisõitu käsitlevaid õigusakte, millega:
(b) the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;
INTERTANKO JT b) reguleeritakse reostuse vältimist, vähendamist ja kontrollimist ning mis on kooskõlas väinades kohaldatavate nafta ja naftajääkide ning muude kahjulike ainete merre heitmist käsitlevate rahvusvaheliste eeskirjadega;
Part V of UNCLOS lays down a specific legal regime governing the exclusive economic zone.
Kõnealuse konventsiooni V osa sätestab majandusvööndi suhtes kehtiva õigusliku erikorra.
In this Part, Article 56(1) provides:
Konventsiooni sellesse ossa kuuluva artikli 56 lõige 1 sätestab:
(a) sovereign rights for the purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the natural resources, whether living or non-living, of the waters superjacent to the sea-bed and of the sea-bed and its subsoil, and with regard to other activities for the economic exploitation and exploration of the zone, such as the production of energy from the water, currents and winds;
Rannikuriigil on oma majandusvööndis: a) suveräänne õigus uurida, kasutada, kaitsta ja majandada meres ja merepõhjas ning selle all asuvas maapõues leiduvaid elus ja eluta loodusvarasid ning muul viisil vööndi kasutamisel ja uurimisel tegutseda, näiteks toota vee-, hoovuse- ja tuuleenergiat;
Article 58(1) provides:
Sama konventsiooni artikli 58 lõige 1 näeb ette:
‘In the exclusive economic zone, all States, whether coastal or land-locked, enjoy, subject to the relevant provisions of this Convention, the freedoms referred to in Article 87 of navigation and overflight and of the laying of submarine cables and pipelines, and other internationally lawful uses of the sea related to these freedoms, such as those associated with the operation of ships, aircraft and submarine cables and pipelines, and compatible with the other provisions of this Convention.’
„Majandusvööndis on nii ranniku- kui ka sisemaariikidel [Montego Bay] konventsiooni sätteid arvesse võttes artiklis 87 ettenähtud meresõidu-, ülelennu- ja merealuste kaablite ja torujuhtmete paigaldamise õigus ning õigus kasutada merd muul moel tunnustatud rahvusvahelisel õiguspärasel viisil, et käitada laevu, õhusõidukeid, merealuseid kaableid ja torujuhtmeid kooskõlas [Montego Bay] konventsiooni asjakohaste sätetega.”
Article 79(1) of UNCLOS states:
Montego Bay konventsiooni artikli 79 lõige 1 sätestab:
‘All States are entitled to lay submarine cables and pipelines on the continental shelf, in accordance with the provisions of this Article.’
„Kõigil riikidel on õigus käesoleva artikli alusel paigaldada merealuseid kaableid ja torujuhtmeid.”
Article 89 of UNCLOS provides:
Konventsiooni artikkel 89 sätestab:
‘No State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty.’
„Ükski riik ei või mingis avamere osas õiguspäraselt kehtestada oma suveräänsust.”
Article 90 provides:
Kõnealuse konventsiooni artikkel 90 sätestab:
‘Every State, whether coastal or land-locked, has the right to sail ships flying its flag on the high seas.’
„Nii ranniku- kui ka sisemaariigil on õigus saata avamerele oma lipu all sõitvaid laevu.”
Article 116 provides:
Montego Bay konventsiooni artikkel 116 näeb ette:
‘All States have the right for their nationals to engage in fishing on the high seas …’
„Kõigi riikide kodanikel on õigus püüda avamerel kala […]”.
Part XII of UNCLOS is devoted to protection and preservation of the marine environment.
Konventsiooni XII osa käsitleb merekeskkonna kaitset ja säilitamist.
In Part XII, Article 211 provides:
Konventsiooni XII ossa kuuluv artikkel 211 sätestab:
States, acting through the competent international organisation or general diplo -matic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States.
Pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide või diplomaatilise konverentsi kaudu tegutsedes kehtestavad riigid laevadelt pärineva merereostuse vältimiseks, vähendamiseks ja kontrollimiseks rahvusvahelised eeskirjad ja normid ning määravad [kindlaks] laevaliinid, et võimalikult vähendada mere-, sealhulgas rannikureostust põhjustavaid õnnetusi ning [sellega seonduvat rannikuriikide huvide kahjustamist].
Such rules and standards shall, in the same manner, be re-examined from time to time as necessary.
Nimetatud eeskirjad ja normid vaadatakse samuti vajaduse korral aeg-ajalt uuesti läbi.
Such laws and regulations shall at least have the same effect as that of generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Sellistel õigusaktidel on pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide või diplomaatilise konverentsi kaudu kehtestatud üldtunnustatud rahvusvaheliste eeskirjade ja normidega võrdne õigusjõud.
Coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in section 6, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels conforming to and giving effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Rannikuriigid võivad 6. jao järgimiseks võtta vastu oma majandusvööndis pädeva rahvusvahelise organisatsiooni või diplomaatilise konverentsi kaudu kehtestatud üldtunnustatud rahvusvaheliste eeskirjade ja normide kohaseid õigusakte, et vältida, vähendada ja kontrollida laevadelt pärinevat reostust.
The International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978 (‘Marpol 73/78’), establishes rules to combat pollution of the marine environment.
2. novembril 1973 Londonis allakirjutatud rahvusvaheline konventsioon laevadelt pärineva merereostuse vältimise kohta, mida on täiendatud 17. veebruari 1978. aasta protokolliga (edaspidi „Marpoli konventsioon 73/78”), kehtestab merereostuse vastast võitlust käsitlevad eeskirjad.
The regulations for the prevention of pollution by oil are set out in Annex I to Marpol 73/78.
Naftareostuse vältimist käsitlevad eeskirjad on sätestatud Marpoli konventsiooni 73/78 I lisas.
Regulation 9 of Annex I states that, subject to the provisions of Regulations 9(2), 10 and 11, any discharge into the sea of oil or oily mixtures from ships to which that annex applies is to be prohibited except when certain exhaustively listed conditions are satisfied.
Nimetatud lisa 9. reegli kohaselt – arvestades selle lisa 10. ja 11. reeglit ning 9. reegli lõiget 2 – on selle lisa kohaldamisalasse kuuluvatelt laevadelt keelatud nafta või vee- ja naftasisaldusega segude merreheitmine, välja arvatud juhul, kui on täidetud teatud ammendavalt loetletud tingimused.
Regulation 10 of Annex I lays down methods for the prevention of oil pollution from ships while operating in special areas.
Kõnealuse I lisa 10. reegel näeb ette laevade poolt eripiirkondades tekitatud naftareostuse vältimise meetodid.
Regulation 11 of that annex, headed ‘Exceptions’, states:
Sama lisa 11. reegel pealkirjaga „Erandid” sätestab:
(a) the discharge into the sea of oil or oily mixture necessary for the purpose of securing the safety of a ship or saving life at sea; or
„Käesoleva lisa 9. ja 10. reeglit ei kohaldata järgmistel juhtudel: a) nafta või naftasisaldusega segu merreheitmine laeva ohutuse tagamiseks või inimelu päästmiseks merel või b) nafta või naftasisaldusega segu merreheitmine laeva või selle seadmete avarii tõttu, i) tingimusel, et pärast avarii tekkimist või heite avastamist on võetud kõik kohased ettevaatusabinõud heite vältimiseks või vähendamiseks; ja ii) välja arvatud juhul, kui reeder või kapten tegutses kahju tekitamise eesmärgil või kergemeelselt, olles teadlik kahju tekkimise tõenäosusest; või c) (lipuriigi) haldusasutuse heakskiidetud naftasisaldusega ainete merreheitmise korral, mis toimub eesmärgiga võidelda teatava reostusjuhtumiga, et vähendada merereostusest tulenevat kahju.
(b) the discharge into the sea of oil or oily mixture resulting from damage to a ship or its equipment:
Iga sellise merreheitmise peab heaks kiitma
The regulations for the control of pollution by noxious liquid substances are set out in Annex II to Marpol 73/78.
Ohtlike vedelike põhjustatava reostuse vältimist puudutavad eeskirjad on ära toodud Marpoli konventsiooni 73/78 II lisas.
Regulation 5 of Annex II prohibits discharge into the sea of the substances covered by that annex, except when certain exhaustively listed conditions are satisfied.
Kõnealuse lisa 5. reegel keelab selles lisas nimetatud ainete merreheitmise, välja arvatud juhul, kui on täidetud teatud ammendavalt loetletud tingimused.
Regulation 6(a) to (c) of that annex sets out, in analogous terms, the exceptions provided for in Regulation 11(a) to (c) of Annex I.
Sama lisa 6. reegli punktides a–c on korratud analoogses sõnastuses Marpoli konventsiooni 73/78 I lisa 11. reegli punktides a–c ette nähtud erandeid.
Article 3(1) of Directive 2005/35 provides:
Direktiivi 2005/35 artikli 3 lõige 1 sätestab:
(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of [UNCLOS], to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;
INTERTANKO JT c) rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavates väinades, mille osas kehtib transiidirežiim vastavalt […] [Montego Bay] konventsiooni III osa 2. jaole, liikmesriigi poolt selliste väinade üle teostatava jurisdiktsiooni ulatuses; d) liikmesriigi rahvusvahelise õiguse alusel kindlaks määratud majandusvööndis või võrdväärses vööndis; ja e) avamerel.”
Article 4 of Directive 2005/35 provides:
Kõnealuse direktiivi artikkel 4 sätestab:
‘Member States shall ensure that shipsource discharges of polluting substances into any of the areas referred to in Article 3(1) are regarded as infringements if committed with intent, recklessly or by serious negligence. These infringements are regarded as criminal offences by, and in the circumstances provided for in, Framework Decision 2005/667/JHA supplementing this Directive.’
„Liikmesriigid tagavad, et laevadelt pärinevate saasteainete merre heitmist artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel käsitletakse rikkumisena, kui see toimub tahtlikult või kergemeelsuse või tõsise hooletuse tõttu. [mõiste „tõsine hooletus” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „raske hooletus”] Käesolevat direktiivi täiendava raamotsuse 2005/667/JSK ja selles määratletud tingimuste alusel käsitletakse neid rikkumisi kriminaalkuritegudena.”
Article 5 of Directive 2005/35 states:
Direktiivi 2005/35 artikkel 5 sätestab:
A discharge of polluting substances into any of the areas referred to in Article 3(1) shall not be regarded as an infringement if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulations 9, 10, 11(a) or 11(c) or in Annex II, Regulations 5, 6(a) or 6(c) of Marpol 73/78.
Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel ei käsitleta rikkumisena, kui see vastab MARPOL[i konventsiooni] 73/78 I lisa 9. ja 10. reegli ning 11. reegli punktides a või c ning II lisa 5. reegli ning 6. reegli punktides a või c sätestatud tingimustele.
A discharge of polluting substances into the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e) shall not be regarded as an infringement for the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulation 11(b) or in Annex II, Regulation 6(b) of Marpol 73/78.’
Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõike 1 punktides c, d ja e osutatud aladel ei käsitleta reederi, kapteni ega kapteni vastutusel tegutseva laevapere poolse rikkumisena, kui see vastab MARPOL[i konventsiooni] 73/78 I lisa 11. reegli punktis b või II lisa 6. reegli punktis b sätestatud tingimustele.”
Article 8 of Directive 2005/35 provides:
Direktiivi 2005/35 artikkel 8 sätestab:
Each Member State shall take the measures necessary to ensure that the penalties referred to in paragraph 1 apply to any person who is found responsible for an infringement within the meaning of Article 4.’
Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada lõikes 1 osutatud karistuste kohaldamine kõikide isikute suhtes, kes tunnistatakse vastutavaks rikkumise eest artikli 4 tähenduses.”
The claimants in the main proceedings comprise a group of organisations within the maritime shipping industry representing substantial proportions of that industry.
Põhikohtuasja hagejad on rühm meretranspordi sektori organisatsioone, mis esindavad olulist osa kõnealusest sektorist.
They applied to the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), for judicial review in relation to the implementation of Directive 2005/35.
Kõnealused hagejad esitasid High Court of Justice’i (England & Wales) Queen’s Bench Division’ile (Administrative Court) hagi direktiivi 2005/35 rakendamise õiguspärasuse kontrollimiseks („judicial review”). I - 4114
‘(1) In relation to straits used for international navigation, the exclusive economic zone or equivalent zone of a Member State and the high seas, is Article 5(2) of Directive 2005/35/EC invalid in so far as it limits the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of [Marpol] 73/78 and in Annex II Regulation (6)(b) of [Marpol] 73/78 to the owners, masters and crew?
Kas direktiivi 2005/35 artikli 5 lõige 2 on seoses rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavate väinade, liikmesriigi majandusvööndi või võrdväärse vööndi ning avamerega tühine, kuna piirab MARPOL[i konventsiooni] 73/78 I lisa 11. reegli punktis b ja II lisa 6. reegli punktis b sätestatud erandite kohaldatavuse üksnes reederi, kapteni või laevaperega?
(a) Is Article 4 of the Directive invalid in so far as it requires Member States to treat serious negligence as a test of liability for discharge of polluting substances; and/or
Seoses liikmesriigi territoriaalmerega: a) Kas direktiivi [2005/35] artikkel 4 on tühine osas, milles see nõuab, et liikmesriigid käsitleksid rasket hooletust saasteainete merreheitmise eest kohaldatava vastutuse kriteeriumina? ja/või b) Kas direktiivi [2005/35] artikli 5 lõige 1 on tühine osas, milles see välistab MARPOL[i konventsiooni] 73/78 I lisa 11. reegli punktis b ja II lisa 6. reegli punktis b sätestatud erandite kohaldamise?
(3) Does Article 4 of the Directive, requiring Member States to adopt national legislation which includes serious negligence as a standard of liability and which penalises discharges in territorial sea, breach the right of innocent passage recognised in [UNCLOS], and if so, is Article 4 invalid to that extent?
Kas direktiivi [2005/35] artikkel 4, mis kohustab liikmesriike võtma vastu siseriiklikud seadused, mis loevad raske hooletuse vastutuse tekkimise aluseks ja sanktsioneerivad saasteainete merreheitmise territoriaalmeres, rikub […] [Montego Bay] konventsioonis sätestatud rahumeelse läbisõidu õigust, ning kui vastus on jaatav, siis kas artikkel 4 on selles osas tühine?
The French Government questions whether the reference for a preliminary ruling is admissible, the national court having, in its view, failed to set out the circumstances in which the case has been brought before it.
Prantsuse valitsus tõstatab küsimuse eelotsusetaotluse vastuvõetavusest, kuna leiab, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole ära märkinud taotluse esitamise asjaolusid.
The French Government submits that, in contrast to cases such as that giving rise to the judgment in Case C-491/01 British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453, the order for reference does not state that the claimants in the main proceedings have sought to bring an action contesting the transposition of Directive 2005/35 by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Erinevalt 10. detsembri 2002. aasta otsusest kohtuasjas C-491/01: British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco (EKL 2002, lk I-11453), ei ole käesoleval juhul taotluses täpsustatud, et põhikohtuasja hagejad on esitanud hagi, et vaidlustada direktiivi 2005/35 ülevõtmine Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi poolt.
In that regard, it is to be remembered that, when a question on the validity of a measure adopted by the institutions of the European Community is raised before a national court, it is for that court to decide whether a decision on the matter is necessary to enable it to give judgment and, consequently, whether it should request the Court to rule on that question.
Selles osas tuleb meenutada, et juhul kui siseriiklikus kohtus tõusetub küsimus Euroopa Ühenduse institutsioonide poolt vastu võetud akti kehtivusest, peab kohus jõudma selgusele, kas kõnealune küsimus on vaja lahendada, et ta saaks teha otsuse, ning kas on vaja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimus.
Accordingly, where the national court’s questions relate to the validity of a provision of Community law, the Court is obliged in principle to give a ruling (British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco, paragraph 34 and the caselaw cited).
Järelikult juhtudel, kui siseriikliku kohtu esitatud küsimused puudutavad ühenduse õigusnormi kehtivust, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohustatud vastama (eespool viidatud kohtuotsus British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
It is possible for the Court to refuse to give a preliminary ruling on a question submitted by a national court only where, inter alia, it is quite obvious that the ruling sought by that court on the interpretation or validity of Community law bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical (British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco, paragraph 35 and the caselaw cited).
Euroopa Kohus võib keelduda siseriikliku kohtu poolt esitatud eelotsuse küsimusele vastamast vaid juhul, kui on ilmne, et ühenduse õigusnormi tõlgendamine või kehtivuse hindamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline (eespool viidatud kohtuotsus British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).