natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
Mõistet „tütarettevõtja jaotatav kasum” nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta artikli 4 lõike 2 viimase lause tähenduses tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusnormid, mille alusel arvatakse selle kasumi sisse maksu ümberarvutus, mida on võimaldatud emaettevõtjalt tütarettevõtja asukohariigis kinnipeetud maksu hüvitamiseks, ei ole selle sättega vastuolus.
Case C-124/07
Kohtuasi C-124/07
(Sixth VAT Directive — Supply of services relating to insurance transactions — Insurance brokers and insurance agents)
Kuues käibemaksudirektiiv — Kindlustustehingutega seotud teenuste osutamine — Kindlustusmaaklerid ja kindlustusagendid
Judgment of the Court (First Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 3. aprill 2008 . . . . . . . . . . . . .
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Exemptions provided for in the Sixth Directive
Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused
(Council Directive 77/388, Art. 13B(a))
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 B osa punkt a)
SUMMARY — CASE C-124/07 those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
KOKKUVÕTE — KOHTUASI C-124/07 või kindlustusagent on lepinguliselt seotud, ei välista viimati nimetatud isiku osutatud teenuse käibemaksust vabastamist kõnealuse sätte alusel.
Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 B osa punkti a tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et kindlustusmaakleril või kindlustusagendil ei ole selle kindlustuslepingu või edasikindlustuslepingu pooltega, mille sõlmimisse ta oma panuse annab, otsest seost, vaid üksnes kaudne seos teise maksukohustuslase vahendusel, kellel endal on otsene suhe ühega nendest pooltest ja kellega kindlustusmaakler
(see para. 29, operative part)
(vt punkt 29 ja resolutiivosa)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 9 February 2007, received at the Court on 2 March 2007, in the proceedings
Kohtuasjas C-124/07, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Hoge Raad der Nederlanden’i (Madalmaad) 9. veebruari 2007. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. märtsil 2007, menetluses
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
EUROOPA KOHUS (esimene koda), koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič ja E. Levits (ettekandja),
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
KOHTUOTSUS 3.4.2008 — KOHTUASI C-124/07 kohtujurist: E. Sharpston, kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira, arvestades kirjalikus menetluses ja 10. jaanuari 2008. aasta kohtuistungil esitatut, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Mol, acting as Agents,
— Madalmaade valitsus, esindajad: C. Wissels ja M. de Mol,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross and P. Harris, acting as Agents,
— Ühendkuningriigi valitsus, esindajad: Z. Bryanston-Cross ja P. Harris,
— Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and W. Roels, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: R. Lyal, A. Weimar ja W. Roels, arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta, on teinud järgmise otsuse
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the
Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise
J.C.M. BEHEER laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1; ‘the Sixth Directive’).
J.C.M. BEHEER kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23; edaspidi „kuues direktiiv”) artikli 13 B osa punkti a tõlgendamist.
The reference was made in the course of proceedings between J.C.M. Beheer BV, a company incorporated under Netherlands law, and Staatssecretaris van Financiën concerning a supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) issued to it in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Taotlus esitati Madalmaade õiguse alusel asutatud äriühingu J.C.M. Beheer BV ja Staatssecretaris van Financiëni vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab ajavahemiku 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 1998 osas kõnealuse äriühingu suhtes tehtud käibemaksu ümberarvutuse tulemusel tekkinud maksukohustust summas 55 561 Madalmaade kuldnat (25 244 eurot).
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such is to be subject to value added tax (‘VAT’).
Kuuenda direktiivi artikli 2 punkti 1 kohaselt maksustatakse käibemaksuga kauba tarnimine või teenuste osutamine tasu eest riigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb.
Article 13 of the Sixth Directive, entitled ‘Exemptions within the territory of the country’, provides:
Kuuenda direktiivi artikkel 13 pealkirjaga „Maksuvabastus riigi territooriumil” näeb ette:
B. Other exemptions
B. Muu maksuvabastus
(a) insurance and reinsurance transactions, including related services performed by insurance brokers and insurance agents;
Ilma et see piiraks ühenduse muude sätete kohaldamist, vabastavad liikmesriigid enda kehtestatud tingimustel, mille eesmärk on tagada maksuvabastuse nõuetekohane ja arusaadav kohaldamine ning ennetada võimalikku maksudest kõrvalehoidumist, maksustamise vältimist ja muid kuritarvitusi, maksust järgmised tegevusalad: a) kindlustus- ja edasikindlustustehingud, sh nendega seotud teenused, mida osutavad kindlustusmaaklerid ja kindlustusagendid;
Article 1 of the Law of 1968 on turnover tax (Wet op de omzetbelasting 1968, hereinafter ‘the 1968 Law’), in the version applicable in the main proceedings, is drafted in the following terms:
Wet op de omzetbelasting 1968 (1968. aasta käibemaksuseadus, edaspidi „Wet OB 1968”) artikkel 1 põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis on sõnastatud järgmiselt:
(a) the supply of goods or services effected in the Netherlands by traders in the course of their business;
„„Käibemaksuga” maksustatakse: a. kauba tarnimine ja teenuste osutamine, millega ettevõtjad tegelevad oma majandustegevuse raames Madalmaades;
Under Article 11(1)(k) of the 1968 Law, which transposes Article 13B(a) of the Sixth Directive into Netherlands law:
Wet OB 1968 artikli 11 lõike 1 punkt k, millega võetakse kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkt a üle Madalmaade õiguskorda, sätestab:
… k. insurance transactions and services performed by insurance agents;
[…] k. kindlustustehingud ja teenused, mida osutavad kindlustusagendid;
The appellant in the main proceedings acts as a sub-agent on behalf of VDL Polisassuradeuren BV (‘VDL’) a company incorporated under Netherlands law which itself acts as an insurance broker and insurance agent.
Põhikohtuasja kaebaja tegutseb VDL Polisassuradeuren BV (edaspidi „VDL”) allagendina ning viimati mainitu on Madalmaade õiguse alusel asutatud äriühing, kes omakorda tegutseb kindlustusmaakleri ja -agendina.
VDL acts as an insurance agent in the conclusion of insurance contracts and as an ‘authorised agent’ for certain insurance companies.
VDL on esiteks kindlustuslepingute sõlmimisel vahendaja ning teiseks teatavate kindlustusseltside „volitatud agent”.
In that capacity, VDL concludes insurance contracts independently in the name of those insurers.
Volitatud agendina sõlmib VDL kindlustuslepinguid kindlustusseltside nimel autonoomselt.
The activities which the appellant in the main proceedings carries out in the name and on behalf of VDL concern the conclusion of insurance contracts, the processing of transfers of insurance policies, the issue of such policies, the payment of commissions and provision of information to the insurance company and policyholders.
Tegevused, millega põhikohtuasja kaebaja tegeleb VDL-i nimel ja arvel, puudutavad kindlustuslepingute sõlmimist, kindlustuspoliiside edastamist ja väljastamist, vahendustasude maksmist ning kindlustusseltsile ja kindlustuspoliiside omanikele teabe andmist.
In addition, it offers and concludes new insurance policies independently and on its own initiative.
Lisaks pakub ja sõlmib ta omal algatusel ja sõltumatult uusi kindlustuslepinguid.
Under the contract between VDL and the appellant in the main proceedings, the latter receives from VDL, in return for the services provided, a commission equal to 80% of the commission paid to VDL for the conclusion of an insurance contract.
Vastavalt VDL-i ja põhikohtuasja kaebaja vahelisele lepingule saab viimane osutatavate teenuste eest VDL-ilt tasu, mis vastab 80%-le vahendustasust, mida makstakse VDL-ile kindlustuslepingu sõlmimise eest.
If the insurance lapses, the appellant in the main proceedings is required to repay the proportion of the commission it received which corresponds, pro rata, to the unexpired term of the contract.
Kindlustuslepingu ülesütlemise korral on põhikohtuasja kaebaja kohustatud tagastama selle osa talle makstud tasust, mis vastab kuni lepingu lõppemise kuupäevani jäänud ajale.
A supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) was issued to the appellant in the main proceedings in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Ajavahemiku 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 1998 osas põhikohtuasja kaebaja suhtes tehtud käibemaksu ümberarvutuse tulemusel tekkis tal maksukohustus summas 55 561 Madalmaade kuldnat (25 244 eurot).
After an unsuccessful objection and the dismissal of the appeal it had lodged before the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, ’s-Hertogenbosch) on the ground that it could not rely on the exemption laid down in Article 11(1)(k) of the 1968 Law, the appellant in the main proceedings appealed on a point of law to the court making the reference.
Pärast seda, kui põhikohtuasja kaebaja vaie ja Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch’ile esitatud kaebus jäeti rahuldamata põhjusel, et tal ei olnud õigust Wet OB 1968 artikli 11 lõike 1 punktis k ette nähtud maksuvabastusele, esitas ta eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse.
Taking the view that an interpretation of Community law was necessary in order for it to reach a decision in the main action, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and submit the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Kuna Hoge Raad der Nederlanden leidis, et tema menetluses oleva kohtuvaidluse lahendamiseks on vaja tõlgendada ühenduse õigust, otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Do the provisions of Article 13 B(a) of the Sixth Directive extend to activities of a (legal) person which performs characteristic and essential activities of an insurance broker and insurance agent, whereby negotiations are carried out in the name of another insurance broker or insurance agent in connection with the bringing about of insurance transactions?’
„Kas kuuenda direktiivi artikli 13 B osa sissejuhatavat lauset ja punkti a saab kohaldada sellise (juriidilise) isiku tegevuse suhtes, kes teostab kindlustusmaaklerile või kindlustusagendile iseloomulikke ja omaseid toiminguid, mille raames ta sõlmib kindlustuslepinguid teise kindlustusmaakleri või kindlustusagendi nimel?”
As a preliminary point, it should be noted that the terms used to specify the exemptions provided for by Article 13 of the Sixth Directive are to be interpreted strictly, since they constitute exceptions to the general principle that VAT is to be levied on all services supplied for consideration by a taxable person (Case C-8/01 Taksatorringen [2003] ECR I-13711, paragraph 36; Case C-472/03 Arthur Andersen [2005] ECR I-1719, paragraph 24; and Case C-453/05 Ludwig [2007] ECR I-5083, paragraph 21).
Kõigepealt tuleb meenutada, et kuuenda direktiivi artiklis 13 maksuvabastuste sätestamiseks kasutatud termineid tuleb tõlgendada kitsalt, arvestades, et need maksuvabastused on erandid üldpõhimõttest, mille kohaselt maksustatakse käibemaksuga iga teenus, mille maksukohustuslane on tasu eest osutanud (20. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-8/01: Taksatorringen, EKL 2003, lk I-13711, punkt 36; 3. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-472/03: Arthur Andersen, EKL 2005, lk I-1719, punkt 24, ja 21. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-453/05: Ludwig, EKL 2007, lk I-5083, punkt 21).
It is also settled caselaw that those exemptions constitute independent concepts of Community law whose purpose is to avoid divergences in the application of the VAT system as between one Member State and another and which must be placed in the general context of the common system of VAT (Case C-240/99 Skandia [2001] ECR I-1951, paragraph 23, Arthur Andersen, paragraph 25, and Ludwig, paragraph 22).
Samuti tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et nimetatud maksuvabastused kujutavad endast ühenduse õiguse autonoomseid mõisteid, mille eesmärk on välistada käibemaksusüsteemi liikmesriigiti erinev kohaldamine ning mida tuleb vaadelda ühise käibemaksusüsteemi üldises kontekstis (8. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-240/99: Skandia, EKL 2001, lk I-1951, punkt 23; eespool viidatud kohtuotsus Arthur Andersen, punkt 25, ja eespool viidatud kohtuotsus Ludwig, punkt 22).
In order to provide a useful answer to the question referred to the Court, it must be determined whether, notwithstanding the fact that the appellant in the main proceedings is only in an indirect relationship with one of the parties to an insurance contract, in the conclusion of which it has been instrumental through the intermediary of another taxable person who is himself in a direct relationship with that party and to whom that appellant is contractually bound, the services provided to that end are none the less services related to insurance and reinsurance transactions performed by insurance brokers and insurance agents within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Directive.
Eelotsuse küsimusele tarviliku vastuse andmiseks tuleb kindlaks teha, kas vaatamata asjaolule, et põhikohtuasja kaebajal on üksnes kaudne seos selle kindlustuslepingu ühe poolega, mille sõlmimisse ta oma panuse annab, teise maksukohustuslase vahendusel, kellel endal on otsene suhe kõnealuse poolega ja kellega kaebaja on lepinguliselt seotud, kuuluvad kaebaja vastavad teenused siiski kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkti a tähenduses kindlustus- ja edasikindlustustehingutega seotud teenuste hulka, mida osutavad kindlustusmaaklerid ja kindlustusagendid.
It should be pointed out, first of all, that it has already been held that recognition of a person as an insurance broker or agent presupposes an examination of what the activities in question comprise (see, to that effect, Arthur Andersen, cited above, paragraph 32).
Esiteks on kohane meenutada, et kohus on juba leidnud, et isiku tunnustamine kindlustusmaakleri või -agendina sõltub kõnealuse tegevuse sisust (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Arthur Andersen, punkt 32).
It is sufficient to note, in that regard, that it can be seen from the order for reference that the activities carried out by the appellant in the main proceedings, as described in paragraph 9 of the present judgment, are unquestionably the characteristic activities of an insurance broker or agent.
Selles suhtes piisab tõdemisest, et nagu nähtub ka eelotsusetaotlusest, on põhikohtuasja kaebaja tegevusel, nii nagu seda on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 9, vaieldamatult kindlustusmaakleri või -agendi tegevuse tunnused.
Secondly, it is clear that neither the Sixth Directive nor Council Directive 77/92/EEC of 13 December 1976 on measures to facilitate the effective exercise of freedom of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of insurance agents and brokers (ex ISIC Group 630) and, in particular, transitional measures in respect of those activities (OJ 1977 L 26, p. 14) contain any indication concerning the relationship between an insurance broker or agent with the parties to an insurance contract in the conclusion of which he has been instrumental.
Teiseks tuleb kindlustusmaakleri või -agendi suhte kohta selle kindlustuslepingu pooltega, mille sõlmimisse ta oma panuse on andnud, märkida, et seda küsimust ei käsitle kuues direktiiv ega nõukogu 13. detsembri 1976. aasta direktiiv 77/92/EMÜ kindlustusagentide ja kindlustusmaaklerite (ex ISIC rühm 630) tegevuse puhul asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamist hõlbustavate meetmete ja eelkõige selle tegevusega seonduvate üleminekumeetmete kohta (EÜT 1977, L 26, lk 14; ELT eriväljaanne 06/01, lk 46).
However, the Court has decided, in paragraph 44 of the judgment in Taksatorringen, cited above, to which the national court refers in its order for reference, that the expression ‘related services performed by insurance brokers and insurance agents’ in Article 13B(a) of the Sixth Directive refers only to services provided by professionals who have a relationship with both the insurer and the insured party.
Euroopa Kohus leidis siiski eespool viidatud kohtuotsuse Taksatorringen punktis 44, millele siseriiklik kohus eelotsusetaotluses viitab, et kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktis a sisalduva väljendiga „teenused, mida osutavad kindlustusmaaklerid ja kindlustusagendid” peetakse silmas üksnes teenuseid, mida osutavad spetsialistid, kes on seotud ühtaegu nii kindlustusandja kui kindlustusvõtjaga.
The Netherlands Government points out in that regard that the appellant in the main proceedings does not have any relationship with the insurers and acts on behalf of, and in the name of, VDL, which is the real insurance broker and agent.
Siinkohal rõhutab Madalmaade valitsus, et põhikohtuasja kaebajal ei ole mingit seost kindlustusandjatega ning ta tegutseb VDL-i — kes on tegelik kindlustusmaakler ja -agent — arvel ja nimel.
The Netherlands Government concludes that the appellant cannot claim the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive in respect of services which it provides as an insurance broker and agent.
Madalmaade valitsus järeldab sellest, et kaebaja ei saa nõuda kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktis a ette nähtud maksuvabastuse kohaldamist teenuste suhtes, mida ta osutab kindlustusmaakleri ja -agendina.
That is clear, in particular, from paragraph 44 of Taksatorringen and paragraph 33 of Arthur Andersen.
See nähtub täpsemalt ka eespool viidatud kohtuotsuse Taksatorringen punktist 44 ja eespool viidatud kohtuotsuse Arthur Andersen punktist 33.
However, the Netherlands Government’s argument concerning the relationship which the sub-agent and the insurance broker and agent must maintain with the parties to the insurance contract cannot be upheld.
Madalmaade valitsuse seisukohaga, mis puudutab seost, mis allagendil ning kindlustusmaakleril ja -agendil peab olema kindlustuslepingu pooltega, ei saa siiski nõustuda.
On the one hand, it is clear from the order for reference that, although the appellant in the main proceedings does not have a formal relationship with the insurers on whose behalf VDL acts, it none the less has an indirect relationship with those insurers.
Esiteks nähtub ju eelotsusetaotlusest, et kuigi põhikohtuasja kaebaja ei ole formaalselt seotud kindlustusandjatega, kelle arvel VDL tegutseb, on tal nendega siiski kaudne seos.
Thus, through its contract with VDL, which itself has a contractual relationship with the insurers, the applicant in the main proceedings, acting in the name and on behalf of VDL, is indirectly linked with those insurers.
Nii on põhikohtuasja kaebaja lepingu kaudu, mis seob teda VDL-iga, kellel endal on lepinguline suhe kindlustusandjatega, kaudselt kindlustusandjatega seotud, kui ta tegutseb VDL-i nimel ja arvel.
However, it should be pointed out that, in the caselaw on which the Netherlands Government bases its interpretation, the Court did not indicate the nature of the
Tuleb ka rõhutada, et Euroopa Kohus ei märkinud oma praktikas, millele Madalmaade valitsus rajab oma tõlgenduse, millist laadi peab kindlustusmaaklerit või
2008 — CASE C-124/07 relationship between the insurance agent or broker and the parties to the insurance contract and, therefore, it did not limit the nature of that relationship to a specific form.
-agenti kindlustuslepingu pooltega siduv suhe olema, ning seega ei piiranud kohus selle suhte laadi konkreetse vormiga.
Thus, although the Court considered that the activities carried on by the taxable persons in question in Taksatorringen and Arthur Andersen did not, of their nature, constitute activities related to insurance transactions carried out by an insurance broker or an insurance agent within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive, it did not seek to analyse the relationship of those taxable persons with the insurers and the insured parties (see, to that effect, Taksatorringen, paragraphs 44 to 46, and Arthur Andersen, paragraph 36).
Kuigi Euroopa Kohus leidis, et maksukohustuslaste tegevus, mis oli kõne all kohtuasjades, milles tehti eespool viidatud kohtuotsused Taksatorringen ja Arthur Andersen, ei kuulunud oma laadilt kindlustusmaakleri või -agendi tehtavate kindlustustehingutega seotud tegevuste hulka kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkti a tähenduses, ei asunud ta siiski analüüsima maksukohustuslaste suhet kindlustusandjate ja -võtja-tega (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Taksatorringen, punktid 44–46, ja eespool viidatud kohtuotsus Arthur Andersen, punkt 36).
Consequently, the appellant in the main proceedings cannot be refused the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive merely because it does not have a direct relationship with the insurers on whose behalf it acts indirectly, as a sub-agent of VDL, in regard to insurance policyholders.
Järelikult ei tohiks keelduda põhikohtuasja kaebajale andmast kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktis a ette nähtud maksuvabastust üksnes põhjusel, et tal ei ole otsest seost kindlustusandjatega, kelle arvel ta VDL-i allagendina kindlustusvõtjatega suhtlemisel kaudselt tegutseb.