natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, Table I of the Decision contains brackets of market shares, for 1995, which enabled the Commission to distinguish two types of undertakings: first, the Japanese undertakings, whose market shares were between 9.5 and 15% in 1995, and, second, Hoechst, whose market share was over 20%.
Otsuse I tabel sisaldab 1995. aasta turuosade vahemikke, mis võimaldasid komisjonil eristada kahte liiki ettevõtjaid: esiteks Jaapani ettevõtjaid, kellele kuulusid 1995. aastal turuosad vahemikus 9,5–15%, ning teiseks Hoechsti, kelle turuosa ületas 20%.
Those factors, read in the light of the conclusion which the Commission reached at recital 352 to the Decision, are sufficiently comprehensible.
Need hindamise alused koostoimes otsuse põhjenduses 352 sisalduva komisjoni järeldusega on piisavalt arusaadavad.
Furthermore, even if the turnover of the undertakings concerned were deleted in Table I of the Decision, it is possible to determine their extent by reference to the brackets of turnover in that table.
Isegi kui asjaomaste ettevõtjate käibed on otsuse I tabelis kustutatud, on võimalik tabelis sisalduvate käibevahemike alusel nende suurusjärk kindlaks teha.
Table I of the Decision contains a row entitled ‘Total’, which shows the total turnover and total market shares of the undertakings concerned.
Otsuse I tabel sisaldab rida pealkirjaga „Kokku”, mis kajastab asjaomaste ettevõtjate käivete ja turuosade summat.
On that basis, a bracket of the turnover of each of the undertakings concerned can be calculated.
Selle alusel on võimalik välja arvutada iga asjaomase ettevõtja käibevahemik.
For those reasons, without prejudice to whether the Commission made an error in that regard, which will be examined in the context of the fifth plea, it must be held that Table I of and recital 352 to the Decision contain the factors which enabled the Commission to determine the gravity of the infringement.
Ilma et see mõjutaks küsimust, kas komisjon on selles osas vea teinud, mida analüüsitakse viienda väite raames, tuleb neil põhjustel jääda seisukoha juurde, et otsuse I tabel ja põhjendus 352 sisaldavad hindamise aluseid, mis võimaldasid komisjonil mõõta rikkumise raskusastet.
As regards recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision, it must be observed that those recitals are not referred to by recital 352 to the Decision, the only recital invoked by Hoechst which dealt with the gravity of the infringement and the classification of the undertakings concerned into groups.
Otsuse põhjenduste 37, 42, 50 ja 55 osas tuleb märkida, et neid ei mainita otsuse põhjenduses 352, mis on ainus rikkumise raskusastet ja asjaomaste ettevõtjate mitmesse kategooriasse liigitamist puudutav põhjendus, millele Hoechst tugineb.
Furthermore, Hoechst has not stated how those recitals contain elements of assessment that were used by the Commission for the purpose of assessing the gravity, or indeed the duration of the infringement.
Pealegi ei ole Hoechst öelnud, mil viisil need põhjendused sisaldavad hindamise aluseid, mida komisjon kasutas rikkumise raskusastme või ka kestuse hindamisel.
Hoechst merely indicates that recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain deleted passages.
Hoechst piirdub märkimisega, et otsuse põhjendused 37, 42, 50 ja 55 sisaldavad kustutatud osi.
In those circumstances, there is no reason to think that the information deleted from recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision ought to lead to the conclusion that the Commission failed, in this case, to fulfil its obligation to state reasons within the meaning of the caselaw cited above.
Neil asjaoludel ei võimalda miski järeldada, et otsuse põhjendustes 37, 42, 50 ja 55 kustutatud andmete tõttu peaks leidma, et komisjon eiras käesoleval juhul põhjendamiskohustust, mis tal lasub vastavalt eespool viidatud kohtupraktikale.
In any event, the deleted passages in recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision cover, in part, the same data as those set out in Table I of the Decision.
Igal juhul hõlmavad otsuse põhjenduste 37, 42, 50 ja 55 kustutatud osad osaliselt samu andmeid kui need, mis sisalduvad otsuse I tabelis.
In effect, recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain data relating to Chisso, Daicel, Nippon Synthetic and Ueno respectively and correspond to recital 46 to the Decision so far as Hoechst is concerned.
Otsuse põhjendused 37, 42, 50 ja 55 sisaldavad Chissot, Daicelit, Nippon Syntheticut ja Uenot puudutavaid andmeid ning vastavad Hoechsti puhul otsuse põhjendusele 46.
According to the version of the Decision notified to Hoechst, which forms the subjectmatter of the present action, recital 46 to the Decision contains, in particular, as regards Hoechst, data relating to its worldwide and EEA turnover for 1995 on the sorbates market, which correspond to the data in Table I of the Decision.
Hoechstile teatavakstehtud otsuse versiooni kohaselt, mille peale on esitatud käesolev hagi, sisaldab otsuse põhjendus 46 Hoechsti osas andmeid sorbaadituru 1995. aasta käibe kohta maailmas ja EMP-s, st andmeid, mis vastavad otsuse I tabelis sisalduvatele andmetele.
Accordingly, for the reasons set out at paragraphs 263 to 267 above, no failure to state reasons can be found in that regard.
Eespool punktides 263–267 esitatud põhjustel ei saa seega nõustuda, et tegemist on puudulike põhjendustega.
Furthermore, it must be observed that the reasons stated for placing Hoechst in the first group are not vitiated by any defect, since Hoechst does not deny that it had a larger worldwide market share in 1995 than that of the other undertakings concerned.
Lisaks on kohane märkida, et Hoechsti esimesse kategooriasse liigitamise põhjendamisel ei tehtud ühtegi viga, kuivõrd Hoechst ei vaidle vastu sellele, et talle kuulus 1995. aastal maailmaturul suurem turuosa kui teistele asjaomastele ettevõtjatele.
Accordingly, any error in the classification of the other undertakings in the second group is inoperative.
Seetõttu ei saa mingit mõju olla võimalikul veal, mis on tehtud teiste ettevõtjate teise kategooriasse liigitamisel.
In the light of those factors, Hoechst’s assertion of a lack of reasoning in the Decision must be rejected.
Neid asjaolusid silmas pidades tuleb Hoechsti väide, mille kohaselt otsuse põhjendused on puudulikud, tagasi lükata.
It also follows that the breach of the rights of the defence which is alleged to result from that supposed failure to state reasons cannot be upheld.
Sellest nähtub ka, et ei saa nõustuda väitega kaitseõiguste rikkumise kohta, mis tuleneb põhjenduste väidetavast puudulikkusest.
As regards, last, Hoechst’s assertion that the Commission served on the undertakings concerned a decision which differed as to form, it is sufficient to observe that those differences in form are linked to the protection of the business secrets of the undertakings concerned.
Mis puudutab lõpuks Hoechsti väiteid, mille kohaselt tegi komisjon asjaomastele ettevõtjatele teatavaks otsuse, mille vormis esines erinevusi, siis piisab märkimisest, et need vormilised erinevused on seotud asjaomaste ettevõtjate ärisaladuste kaitsega.
However, the fact that certain information in the Decision was deleted, for reasons of confidentiality, at the time of final notification to the undertakings concerned does not support the conclusion that its adoption is affected by any irregularity in that regard.
Asjaolu, et otsuse teatavad osad võidi asjaomastele ettevõtjatele lõplikul teatavakstegemisel konfidentsiaalsuse tõttu kustutada, ei võimalda järeldada, et otsuse vastuvõtmisel rikuti selles suhtes mingeid norme.
In any event, Hoechst submits no precise details from which it might be concluded that the Decision, as notified to the undertakings concerned, contained, in particular, differences in reasoning.
Igal juhul ei ole Hoechst esitanud ühtegi üksikasjalikku tõendit, mis võimaldaks leida, et otsus sellisel kujul, nagu see tehti teatavaks asjaomastele ettevõtjatele, sisaldas erinevaid põhjendusi.
In those circumstances, there is no need to grant Hoechst’s request for production of the minutes of the meeting of the College of Members of the Commission of 1 October 2003.
Neil asjaoludel ei ole alust rahuldada Hoechsti taotlust, millega ta palus välja nõuda komisjoni liikmete kolleegiumi 1. oktoobri 2003. aasta protokolli.
For all of those reasons, the third plea must be rejected.
Kõigil neil põhjustel tuleb kolmas väide tagasi lükata.
C — Fifth plea, alleging an error of law in the determination of the basic amount of the fine
C – Viies väide õigusnormi rikkumise kohta trahvi põhisumma kindlaksmääramisel
At recital 321 to the Decision, the Commission states that the basic amount of the fine is determined according to the gravity and duration of the infringement.
Otsuse põhjenduses 321 märgib komisjon, et trahvi põhisumma määratakse kindlaks rikkumise raskusastme ja kestuse põhjal.
First, in order to determine the gravity of the infringement, the Commission relies on the nature of the infringement (recitals 323 to 326 to the Decision), the actual impact of the infringement on the sorbates market in the EEA (recitals 327 to 342 to the Decision) and the size of the relevant geographic market (recital 343 to the Decision).
Esiteks, rikkumise raskusastme kindlakstegemisel lähtub komisjon rikkumise laadist (otsuse põhjendused 323–326), rikkumise tegelikust mõjust EMP sorbaaditurule (otsuse põhjendused 327–342) ja asjakohase geograafilise turu suurusest (otsuse põhjendus 343).
As regards the nature of the infringement, the Commission observes that the infringement in question consisted mainly of price-fixing and market-sharing practices.
Rikkumise laadi osas märgib komisjon, et rikkumine seisnes peamiselt hindade kindlaksmääramises ja turgude jagamises.
The Commission further stated that the collusive agreements were mostly conceived, directed and encouraged at a very high level of the undertakings concerned and operated entirely for the benefit of the participating producers and to the detriment of their customers and ultimately the general public (recital 323 to the Decision).
Lisaks rõhutab komisjon, et enamjaolt töötati kokkumängu puudutavad kokkulepped välja, nende täitmist juhiti ja neid soodustati asjaomastes ettevõtetes väga kõrgel tasemel ning neid rakendati üksnes osalevate tootjate kasuks, aga klientide ja lõppkokkuvõttes laia üldsuse kahjuks (otsuse põhjendus 323).
As regards the actual impact of the infringement on the sorbates market, the Commission indicates in particular that there is no need to take into account the actual effects of an agreement when it appears to have as its object the prevention, restriction or distortion of competition within the common market.
Mis puudutab rikkumise tegelikku mõju sorbaaditurule, siis märgib komisjon muu hulgas, et kokkuleppe konkreetsete tagajärgede arvessevõtmine on üleliigne, kui ilmneb, et selle eesmärk on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi ühisturu piires.
The Commission states, however, that in this case the infringement had an actual impact on the sorbates market in the EEA (recital 327 to the Decision).
Komisjon täpsustab siiski, et käesoleval juhul oli rikkumisel tegelik mõju EMP sorbaaditurule (otsuse põhjendus 327).
The Commission concludes that, in this case, the infringement may be classified as very serious (recital 344 to the Decision).
Komisjon teeb järelduse, et käesoleval juhul võib rikkumise kvalifitseerida väga raskeks (otsuse põhjendus 344).
Next, the Commission distinguishes between the undertakings according to their position on the sorbates market in 1995 (recitals 345 to 355 to the Decision).
Seejärel eristab komisjon ettevõtjaid vastavalt nende positsioonile 1995. aastal sorbaaditurul (otsuse põhjendused 345–355).
The Commission states that in 1995 Hoechst was by far the largest producer of sorbates in the worldwide market, with a market share of above 20% (above 45% in the EEA).
Komisjon täpsustab, et 1995. aastal oli Hoechst maailmaturul kaugelt kõige suurem sorbaaditootja, kellele kuulus enam kui 20% turust (enam kui 45% EMP-s).
For that reason, Hoechst was placed in the first group.
Seepärast paigutati Hoechst esimesse rühma.
Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno all held market shares of between 9.5 and 15% (between 4 and 15% in the EEA).
Daiceli, Chisso, Nippon Syntheticu ja Ueno kõigi turuosa jäi vahemikku 9,5–15% (4–15% EMP-s).
They were placed in the second group (recital 352 to the Decision).
Seepärast paigutati nad teise rühma (otsuse põhjendus 352).
At recital 354 to the Decision, the Commission states that the likely fine for very serious infringements is above EUR 20 million.
Komisjon täpsustab otsuse põhjenduses 354, et võimalik trahv väga raskete rikkumiste eest on suurem kui 20 miljonit eurot.
In those circumstances, at recital 355 to the Decision, the Commission fixes the starting amount of the fine at EUR 20 million for the undertakings in the first group (Hoechst) and EUR 6.66 million for the undertakings in the second group (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno).
Neil asjaoludel määrab komisjon otsuse põhjenduses 355 trahvide lähtesummaks 20 miljonit eurot esimesse rühma kuuluvate ettevõtjate puhul (Hoechst) ja 6,66 miljonit eurot teise rühma kuuluvate ettevõtjate puhul (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic ja Ueno).
Last, in order to ensure that the fine has a sufficient deterrent effect on large undertakings and to take account of the fact that large undertakings have legal and economic knowledge and infrastructures which enable them more easily to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from that conduct under competition law, the Commission makes a further adjustment to the starting amount of Hoechst’s fine.
Selleks, et trahvil oleks suurettevõtjatele piisavalt hoiatav mõju ja et võtta arvesse asjaolu, et suurettevõtjatel on õigus- ja majandusteadmised ning vastavad infrastruktuurid, mis võimaldavad neil hõlpsamini kindlaks teha, et nende tegevus kujutab endast rikkumist, ja olla teadlik rikkumise tagajärgedest, mis tulenevad konkurentsiõigusest, korrigeerib komisjon lähtesummat Hoechsti puhul veelgi.
At recital 357 to the Decision, the Commission observes, in that regard, that the starting amount of the fine, calculated on the basis of the criterion of relative importance in the market concerned, should be increased to take account of the ‘size and overall importance’ of the undertaking.
Otsuse põhjenduses 357 märgib komisjon selle kohta, et trahvi lähtesummat, mis on arvutatud asjaomasel turul omatava suhtelise olulisuse kriteeriumi alusel, tuleb suurendada, et võtta arvesse „ettevõtja suurust ja koguressursse”.
In those circumstances, the starting amount of Hoechst’s fine is increased by 100% to EUR 40 million.
Neil asjaoludel suurendatakse trahvi lähtesummat Hoechsti puhul 100% võrra ja saadakse tulemuseks 40 miljonit eurot.
Second, as regards the duration of the infringement, the Commission observes that Chisso, Daicel, Hoechst and Ueno infringed Article 81(1) EC and Article 53(1) of the EEA Agreement between 31 December 1978 and 31 October 1996.
Teiseks märgib komisjon rikkumise kestuse osas, et Chisso, Daicel, Hoechst ja Ueno rikkusid EÜ artikli 81 lõiget 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõiget 1 31. detsembrist 1978 kuni 31. oktoobrini 1996.
Those undertakings therefore committed a longterm infringement of 17 years and 10 months.
Need ettevõtjad panid seega toime pikaajalise rikkumise, mis kestis 17 aastat ja 10 kuud.
The Commission concludes that the starting amount must be increased by 175% (recital 361 to the Decision).
Komisjon järeldab sellest, et lähtesummat tuleb suurendada 175% võrra (otsuse põhjendus 359).
Taking into account the gravity and duration of the infringement, the Commission set the basic amount of Hoechst’s fine at EUR 110 million (recital 361 to the Decision).
Võttes arvesse rikkumise raskust ja kestust, määratakse trahvi põhisummaks Hoechsti puhul 110 miljonit eurot (otsuse põhjendus 361).
In its fifth plea, Hoechst disputes the nature and the duration of the infringement on which the Commission based its determination of the amount of the fine in this case.
Viiendas väites vaidleb Hoechst vastu nii rikkumise laadile kui ka kestusele, mille komisjon käesoleval juhul trahvisumma kindlaksmääramisel aluseks võttis.
Hoechst submits, first of all, that the amount of the fine calculated before its cooperation was taken into account, namely EUR 198 million, corresponds to almost five times the total volume of the market for sorbates in the EEA for 1995 as stated in Table I of the Decision, namely EUR 44.6 million.
Hoechst märgib kõigepealt, et enne tema koostöö arvessevõtmist väljaarvutatud trahvisumma, st 198 miljonit eurot, vastab peaaegu viiekordsele EMP turu 1995. aasta kogukäibele, mis otsuse I tabeli kohaselt on 44,6 miljonit eurot.
Such a fine is wholly disproportionate.
Niisugune trahv on täiesti ebaproportsionaalne.
Hoechst further submits that the Commission has a discretion under Regulation No 17 when fixing the amount of the fine, but the exercise of that discretion is not entirely free owing to the general principles of Community law and also to the Guidelines with which the Commission is required to comply when calculating the
Hoechst rõhutab lisaks, et komisjonil on vastavalt määrusele nr 17 küll kaalutlusõigus trahvisumma määramisel, kuid selle õiguse teostamisel ei ole ta täielikult vaba ühenduse õiguse üldpõhimõtete ning suuniste tõttu, mida komisjon peab trahvi arvutamisel järgima (Hoechst viitab eelkõige Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2003. aasta
The nature of the infringement
Rikkumise laad
Referring first of all in particular to Section 1 A of the Guidelines and to Daesang and Sewon Europe v Commission, paragraph 289 above (paragraph 38), Hoechst submits that the basic amount of the fine is fixed according to the gravity and duration of the infringement.
Osutades eelkõige suuniste punktile 1 A ja eespool punktis 289 viidatud kohtuotsusele Daesang ja Sewon Europe vs. komisjon (punkt 38), täpsustab Hoechst esmalt, et trahvi põhisumma määratakse kindlaks rikkumise raskusastme ja kestuse põhjal.
The gravity of the infringement is determined according to a number of criteria set out in the Guidelines.
Rikkumise raskusaste tehakse kindlaks rea suunistes sätestatud kriteeriumide alusel.
Those criteria include the nature of the infringement, its actual impact on the market and the size of the geographical market, and also the actual economic capacity of the undertaking to cause significant damage to its competitors and to consumers.
Nende kriteeriumide hulka kuulub rikkumise laad, selle tegelik mõju turule ja turu geograafiline ulatus ning ettevõtjate tegelik majanduslik suutlikkus põhjustada olulist kahju konkurentidele ja tarbijatele.
On the substance, Hoechst takes issue in four respects with the finding in the Decision that the infringement was very serious.
Hoechst esitab sisuliselt neli etteheidet selle kohta, et otsuses leiti, et tegemist on väga raske rikkumisega.
First, Hoechst contends that the assessment of the gravity of the infringement wrongly attributes damaging effects to it.
Esiteks leiab Hoechst, et rikkumise raskusastme hindamisel omistati rikkumisele põhjendamatult kahjulikke tagajärgi.
Second, it submits that none of its directors at a very high level participated in the infringement.
Teiseks leiab ta, et ükski tema kõige kõrgema astme juhtidest ei osalenud rikkumises.
Third, Hoechst maintains that the Commission made an error of law in dividing the undertakings into different categories.
Kolmandaks väidab Hoechst, et komisjon kohaldas õigusnorme valesti, kui ta jagas ettevõtjad erinevatesse kategooriatesse.
Fourth, it criticises the multiplier for deterrence used by the Commission.
Neljandaks kritiseerib ta hoiatuseesmärgiga koefitsienti, mida komisjon kasutas.
— The effects of the infringement
– Rikkumise mõju
Hoechst submits that the Commission presumes that the cartel caused harm to consumers.
Hoechst märgib, et komisjon eeldab, et kartell kahjustas tarbijaid.
That presumption is an essential ground that led to the imposition of a heavy penalty on the undertakings concerned.
See eeldus on üks peamisi põhjusi, mille tõttu asjaomastele ettevõtjatele määrati raske karistus.
HOECHST v COMMISSION recitals 333 to 336 and 341 and 341 to the decision and also to a Commission press release dated 1 October 2003.
Hoechst viitab siinkohal otsuse põhjendustele 333–336 ja 340–341 ning komisjoni 1. oktoobri 2003. aasta pressiteatele.
In particular, Hoechst maintains that what are alleged to be the harmful effects of the cartel in question were stated to be one of the three factors (nature of the infringement, its impact and the fact that the cartel covered the whole of the EEA) that served to determine the gravity of the infringement (recital 344 to the Decision).
Hoechst leiab täpsemalt, et kartelli väidetavalt kahjulikke tagajärgi on arvesse võetud ühena kolmest asjaolust (rikkumise laad, kartelli mõju ja ulatus kogu EMP-s), mida kasutati rikkumise raskusastme kindlaksmääramisel (otsuse põhjendus 344).
Since no weighting of those factors is to be found in the Decision, Hoechst concludes that one third of the total amount of the fine was fixed on the basis of what are alleged to be the harmful effects of the cartel.
Kuna nende asjaolude kaalumist otsuses ei kajastata, järeldab Hoechst sellest, et trahvi kogusummast üks kolmandik määrati kartelli väidetavalt kahjulike tagajärgede alusel.
In fact the Commission has not succeeded in adducing evidence of a negative impact of the infringement in this case.
Komisjonil ei ole aga õnnestunud tõendada käesolevas asjas rikkumise negatiivset mõju.
Thus, recitals 105, 109, 333 to 337 and 342 to the Decision contain no evidence that the infringement had a negative impact.
Nii ei sisalda otsuse põhjendused 105, 109, 333–337 ja 342 ühtegi tõendit rikkumise negatiivse mõju kohta.
As regards recital 105 to the Decision, Hoechst maintains that the fact that for long periods the target prices were not reached should rather be regarded as indicating or as providing evidence that the price agreements did not work.
Otsuse põhjenduse 105 osas leiab Hoechst, et asjaolu, et pika aja jooksul ei saavutatud sihthindu, tuleks pigem käsitleda märgi või tõendina selle kohta, et hinnakokkulepped ei toiminud.
That is apparent, in particular, from recitals 163 to 188 to the Decision.
See nähtub eelkõige otsuse põhjendustest 163–188.
Hoechst refers, moreover, to the information set out at recitals 210, 217, 224 and 228 to the Decision and emphasises that for five consecutive years no increase in the target prices was obtained.
Lisaks viitab Hoechst otsuse põhjendustes 210, 217, 224 ja 228 sisalduvatele andmetele ja rõhutab, et viie järjestikuse aasta jooksul ei saavutatud sihthindade tõusu.
As regards recital 109 to the Decision, it is based solely on an estimate on the part of Chisso.
Otsuse põhjendus 109 tugineb üksnes Chisso hinnangule.
As regards recitals 333 and 334 to the Decision, Hoechst emphasises that the Commission recognises that the effects of the cartel on the relevant market in this case cannot be measured precisely.
Otsuse põhjenduste 333 ja 334 osas rõhutab Hoechst, et komisjon tunnistab, et käesolevas asjas ei saa kartelli mõju asjaomasele turule täpselt mõõta.
However, the Commission also finds that the agreement in issue undoubtedly had an actual impact on the sorbates market in the EEA.
Komisjon tõdeb siiski, et kokkuleppel olid kahtlemata EMP sorbaaditurul konkreetsed tagajärjed.
The explanations provided by the Commission in that regard are far from being probative.
Komisjoni poolt selle kohta antud selgitused ei ole kaugeltki tõendusliku jõuga.
In particular, Hoechst is unable to see how a concerted reduction
Hoechst ei saa aru, kuidas hindade kooskõlastatud langetamisel, millele komisjon viitab, saab olla konkurentsi kahjustavaid tagajärgi, ja veel vähem mõistab ta seda,
Hoechst emphasises, moreover, that an actual impact can be found only where, first, it was established that the target prices were higher than the hypothetical market prices and, second, those prices had been achieved, at least in part.
Hoechst rõhutab muu hulgas, et tegeliku mõju saab tuvastada üksnes juhul, kui esiteks on tõendatud, et sihthinnad olid hüpoteetilistest turuhindadest kõrgemad, ning kui teiseks on sihthinnad vähemalt osaliselt saavutatud.