natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The possession of a driving licence issued by one Member State has to be regarded as constituting proof that, on the day that licence was issued, its holder fulfilled those conditions (see, to that effect, Commission v Netherlands, paragraph 75; the order of 11 December 2003 in Case C-408/02 Da Silva Carvalho, and Kapper, paragraph 46).
Teise liikmesriigi väljastatud juhiloa omamist tuleb käsitada tõendina selle kohta, et nimetatud juhiloa omanik vastas nendele tingimustele juhiloa väljastamise päeval (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Madalmaad, punkt 75; 11. detsembri 2003. aasta määrus kohtuasjas C-408/02: Da Silva Carvalho, punkt 21, ja eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 46).
The fact that, in accordance with point 5 of Annex III to that directive, a Member State may require, for any issue of a driving licence, a medical examination stricter than those mentioned in that annex does not, therefore, affect that Member State’s duty to recognise driving licences issued by the other Member States in accordance with that directive.
Seega ei mõjuta asjaolu, et vastavalt nimetatud direktiivi III lisa punktile 5 võib liikmesriik näha juhilubade väljastamiseks ette nimetatud lisas sätestatud tervisekontrollinõuetest rangemad nõuded, selle liikmesriigi kohustust tunnustada juhilube, mille teised liikmesriigid on kooskõlas sama direktiivi nõuetega väljastanud.
It follows, first, that a host Member State making the issue of a driving licence subject to stricter domestic conditions, especially after an earlier licence has been
Sellest järeldub esiteks, et vastuvõttev liikmesriik, kes kehtestab juhilubade väljaandmisele rangemad siseriiklikud nõuded, eelkõige pärast varasema juhiloa äravõtmist,
Second, it is contrary to the principle of mutual recognition for a host Member State to refuse to recognise a driving licence issued by another Member State on the ground that, according to the information supplied by the host Member State, the holder of that licence did not, at the date of its issue, satisfy the necessary conditions for obtaining it (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 22, and Kapper, paragraph 47).
Teiseks on vastastikuse tunnustamise põhimõttega vastuolus see, kui vastuvõttev liikmesriik keeldub tunnustamast teise liikmesriigi väljastatud juhiluba ainuüksi põhjusel, et vastuvõtva liikmesriigi andmetel ei vastanud nimetatud juhiloa omanik loa väljastamise kuupäeval selle loa saamiseks nõutud tingimustele (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Da Silva Carvalho, punkt 22, ja eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 47).
Inasmuch as Directive 91/439 confers on the issuing Member State exclusive competence to check that driving licences are issued in compliance with the requirements imposed by that directive, it is for that Member State alone to take appropriate measures in respect of which it is subsequently established that the holders did not satisfy those conditions (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 23, and Kapper, paragraph 48).
Kuna direktiiv 91/439 annab juhilube väljastavale liikmesriigile ainupädevuse tagada, et tema koostatud juhiload väljastatakse nimetatud direktiivis ette nähtud tingimuste kohaselt, siis saab vaid see liikmesriik võtta vastavaid meetmeid nende juhilubade suhtes, mille puhul hiljem selgub, et nende omanikud ei vastanud nimetatud tingimustele (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Da Silva Carvalho, punkt 23, ja eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 48).
If a Member State has good reason to doubt the validity of a licence issued by another Member State, it must so inform the latter under the rules relating to mutual assistance and the exchange of information contained in Article 12(3) of Directive 91/439.
Kui liikmesriigil on tõsiseid põhjusi kahelda mõne sellise juhiloa õiguspärasuses, mille on väljastanud teine liikmesriik, siis peab ta sellest viimasele direktiivi 91/439 artikli 12 lõikes 3 sätestatud vastastikuse koostöö ja teabevahetuse raames teatama.
Should the issuing Member State fail to take the appropriate measures, the host Member State may bring proceedings against it under Article 227 EC for a declaration by the Court that there has been a failure to fulfil the obligations arising under Directive 91/439 (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 23, and Kapper, paragraph 48).
Juhul kui väljastanud liikmesriik ei võta vastavaid meetmeid, võib vastuvõttev liikmesriik algatada tema suhtes EÜ artikli 227 kohaldamise menetluse, et Euroopa Kohus tuvastaks direktiivist 91/439 tulenevate kohustuste rikkumise (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Da Silva Carvalho, punkt 23, ja eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 48).
It is true that, for reasons of road traffic safety, as is made clear by the last recital in the preamble to Directive 91/439, Article 8(2) and (4) permits the Member States,
On tõsi, et nagu tuleneb direktiivi 91/439 viimasest põhjendusest, võimaldavad direktiivi artikli 8 lõiked 2 ja 4 liikmesriikidel liiklusohutusega seotud põhjustel teatud
WIEDEMANN AND FUNK in certain circumstances, to apply their national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of driving licences to any licence-holder having normal residence in their territory.
WIEDEMANN JA FUNK tingimustel kohaldada juhtimisõiguse piiramist ja peatamist või juhiloa äravõtmist ja kehtetuks tunnistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid kõigi loaomanike suhtes, kelle alaline elukoht on nende territooriumil.
It is, however, to be borne in mind, first, that that right, as it arises from Article 8(2) of Directive 91/439, may be exercised only by reason of some conduct of the person concerned after he has obtained a driving licence issued by another Member State (see, to that effect, the orders in Halbritter, paragraph 38, and Kremer, paragraph 35).
Samas tuleb esiteks meelde tuletada, et seda direktiivi 91/439 artikli 8 lõikest 2 tulenevat pädevust võib kasutada vaid asjaomase isiku käitumise tõttu, mis leiab aset pärast seda, kui ta on teise liikmesriigi väljastatud juhiloa omandanud (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Halbritter, punkt 38, ja eespool viidatud kohtumäärus Kremer, punkt 35).
Second, the first subparagraph of Article 8(4), which authorises a Member State to refuse to recognise the validity of a driving licence obtained in another Member State by a person who is, in the first Member State’s territory, the subject of a measure restricting, suspending, withdrawing or cancelling a licence, constitutes a derogation from the general principle of mutual recognition of driving licences and is, therefore, to be interpreted strictly (see, to that effect, Kapper, paragraphs 70 and 72, and the orders in Halbritter, paragraph 35, and Kremer, paragraph 28).
Teiseks kujutab nimetatud artikli 8 lõike 4 esimene lõik – mis lubab liikmesriigil keelduda teises liikmesriigis niisuguse isiku poolt omandatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, kelle juhtimisõigus on esimeses liikmesriigis piiratud või peatatud või kellelt on seal juhiluba ära võetud või kehtetuks tunnistatud – endast juhilubade vastastikkuse põhimõtte suhtes erandit ja seetõttu tõlgendatakse seda kitsalt (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punktid 70 ja 72, eespool viidatud kohtumäärus Halbritter, punkt 35, ja eespool viidatud kohtumäärus Kremer, punkt 28).
It must at the outset be stressed that, even if that provision enables a Member State, on certain conditions, to refuse recognition of a driving licence issued by another Member State, it does not for that reason follow, as the German Government would have it, that the first Member State may make the right to use a licence issued by the second State conditional upon prior positive authorisation (see, to that effect, the order in Kremer, paragraph 37).
Sellega seoses tuleb kõigepealt rõhutada, et vaatamata sellele, et see säte võimaldab liikmesriigil teatud tingimustel keelduda teise liikmesriigi väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, ei tulene sellest vastupidi Saksamaa valitsuse väitele seda, et liikmesriik võib seada teise liikmesriigi väljastatud juhiloa kasutamise eeltingimuseks loa saamise (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Kremer, punkt 37).
Given that the issuing of a driving licence by a Member State must be effected in compliance with the minimum requirements laid down by Directive 91/439, including those set out in Annex III thereto, relating to fitness to drive, an interpretation of the first subparagraph of Article 8(4) of that directive to the effect that, in general
Kuna liikmesriik peab juhilube väljastama direktiivis 91/439 sätestatud miinimumtingimuste kohaselt, mille hulgas on direktiivi III lisas juhtimissobivusele sätestatud tingimused, siis oleks formaalsusteta vastastikuse tunnustamise kohustusega vastuolus selle direktiivi artikli 8 lõike 4 esimese lõigu niisugune tõlgendus, mille kohaselt
Nor may that provision be relied on by a Member State to refuse indefinitely to recognise, in relation to a person who has been the object in its territory of a measure withdrawing or cancelling a previous licence issued by that State, the validity of any licence that may subsequently be issued to him by another Member State (see, to that effect, Kapper, paragraph 76, and the orders in Halbritter, paragraph 27, and Kremer, paragraph 29).
Nimetatud sättele ei saa liikmesriik tugineda ka selleks, et ajutiselt keelduda niisuguse isiku – kelle selle liikmesriigi poolt väljastatud juhiluba on ära võetud või kehtetuks tunnistatud – mis tahes juhiloa kehtivuse tunnustamisest, mille teine liikmesriik on talle hiljem väljastanud (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 76, eespool viidatud kohtumäärus Halbritter, punkt 27, ja eespool viidatud kohtumäärus Kremer, punkt 29).
To accept that a Member State is entitled to rely on its national provisions in order to refuse indefinitely to recognise a licence issued by another Member State would be fundamentally incompatible with the principle of mutual recognition of driving licences which is the linchpin of the system established by Directive 91/439 (Kapper, paragraph 77, and the orders in Halbritter, paragraph 28, and Kremer, paragraph 30).
Möönda, et liikmesriigil on õigus tugineda siseriiklikele õigusnormidele, et keelduda ajutiselt teise liikmesriigi väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, tähendaks eitada juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõtet ennast, mis kujutab endast direktiiviga 91/439 kehtestatud süsteemi alustala (eespool viidatud kohtuotsus Kapper, punkt 77, eespool viidatud kohtumäärus Halbritter, punkt 28, ja eespool viidatud kohtumäärus Kremer, punkt 30).
More particularly, the Court has held in paragraph 38 of its order in Kremer that when a person has been the object of a measure withdrawing his driving licence in the territory of a Member State but not including a period in which it is prohibited to apply for a new licence, it is contrary to Article 1(2) in conjunction with Article 8(2) and (4) of Directive 91/439 for that Member State to refuse to recognise, in its territory, the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued in another Member State and, therefore, the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following that withdrawal, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Täpsemalt on Euroopa Kohus eespool viidatud kohtumääruse Kremer punktis 38 asunud seisukohale, et kui isikult on ühe liikmesriigi territooriumil juhiluba ära võetud ja sellega ei kaasne keeluaega uue loa taotlemiseks, siis on direktiivi 91/439 artikli 1 lõikega 2 koostoimes artikli 8 lõigetega 2 ja 4 vastuolus see, kui see liikmesriik keeldub oma territooriumil tunnustamast juhtimisõigust, mis tuleneb teises liikmesriigis hiljem väljastatud juhiloast – ja seetõttu ka nimetatud juhiloa kehtivust –, kui selle loa omaniku puhul ei ole täidetud tingimused, mis on esimeses liikmesriigis ette nähtud niisugusteks juhtudeks – st pärast juhiloa äravõtmist uue juhiloa väljastamiseks –, sh juhtimissobivuse kontroll, mis näitab, et juhiloa äravõtmist õigustanud asjaolusid enam ei ole.
In contrast, it is clear from the foregoing that, when the person concerned has been the object of a measure withdrawing his driving licence and prohibiting any application for a new licence for a given period, it is not contrary to Articles 1(2) and 8(4) of
Seevastu tuleneb eeltoodust, et direktiivi 91/439 artikli 1 lõikega 2 ja artikli 8 lõikega 4 ei ole vastuolus see, kui liikmesriik keeldub tunnustamast isiku – kellelt on tema territooriumil juhiluba ära võetud ja kellel on keelatud teatud aja jooksul uut juhiluba taotleda – uut juhiluba, mille teine liikmesriik on sellel keeluajal väljastatud.
Similarly, although Article 8(2) of Directive 91/439 does not permit the Member State of normal residence to refuse to recognise a driving licence issued by another Member State just because the holder has earlier had a previous licence withdrawn in the Member State of normal residence, that provision does nevertheless allow that State, as recalled in paragraphs 58 and 59 above, subject to observance of the principle of territoriality of criminal and police laws, to restrict, suspend, withdraw or cancel the new licence if that is warranted, according to the law of the host Member State, by the holder’s conduct after the issue of the new licence.
Ning kuigi on tõsi, et direktiivi 91/439 artikli 8 lõige 2 ei võimalda alalise elukoha liikmesriigil keelduda teise liikmesriigi väljastatud juhiluba tunnustamast ainuüksi põhjusel, et selle juhiloa omanikult on alalise elukoha liikmesriigis eelmine juhiluba ära võetud, võimaldab nimetatud säte, nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 58 ja 59, alalise elukoha liikmesriigil, kui karistusõiguse ja politsei tegevust käsitlevate õigusaktide territoriaalsuse põhimõttest ei tulene teisiti, uue juhiloa kasutamist siiski piirata või peatada, see luba ära võtta või kehtetuks tunnistada, kui selle loa omaniku käitumine pärast selle juhiloa väljastamist seda vastuvõtva liikmesriigi õiguse kohaselt õigustab.
In order to answer the questions raised by the national courts, particular consideration must next be given to the application of the principle of mutual recognition, as set out above, when it has established that the new driving licence was issued in disregard of the residence condition imposed by Directive 91/439.
Järgmisena tuleb eelotsusetaotlused esitanud kohtute küsimustele vastamiseks täpsemalt uurida eespool meenutatud vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamist juhtudel, kui on tuvastatud, et uus juhiluba on väljastatud direktiiviga 91/439 kehtestatud elukohatingimust eirates.
In this regard, the fourth recital in the preamble to that directive shows that the conditions laid down in order to ensure road safety include those contained in Article 7(1)(a) and (b) of that directive, which makes the issue of a driving licence conditional upon the requirements relating to fitness to drive and residence, respectively.
Nimetatud direktiivi põhjendusest 4 tuleneb selle kohta, et liiklusohutuse tagamise tingimuste hulgas on ka direktiivi artikli 7 lõike 1 punktides a ja b sätestatud tingimused, mille kohaselt tuleb juhiloa väljastamisel lähtuda vastavalt ka sobivuse ja elukoha nõuetest.
As remarked by the Commission of the European Communities in its observations, the residence condition helps, inter alia, the fight against ‘driving-licence-tourism’, in the absence of complete harmonisation of the laws of the Member States relating to the issuing of driving licences.
Nagu Euroopa Ühenduste Komisjon on oma märkustes rõhutanud, aitab elukohatingimus liikmesriikide õigusnormide täieliku ühtlustamise puudumisel juhilubade väljastamise valdkonnas eelkõige võidelda „juhiloaturismiga”.
Moreover, as the Advocate General has pointed out in paragraph 78 of his Opinion, that condition is indispensable if observance of the condition of fitness to drive is to be monitored.
Peale selle on see tingimus, nagu märgib kohtujurist oma ettepaneku punktis 78, hädavajalik juhtimissobivuse tingimuse täitmise kontrollimisel.
Article 7(5) of Directive 91/439, in providing that no person may hold a driving licence from more than one Member State, affirms the single nature of a driving licence.
Direktiivi 91/439 artikli 7 lõige 5, mis sätestab, et igal isikul võib olla ainult ühe liikmesriigi väljastatud juhiluba, kehtestab juhiloa unikaalsuse põhimõtte.
So, as a precondition making it possible to establish whether a particular candidate has observed the other conditions imposed by the directive, the condition of residence, which determines the Member State of issue, assumes special importance in relation to the other conditions laid down by the directive.
Seega on väljastavat liikmesriiki kindlaksmääraval elukohatingimusel eeltingimusena – mis võimaldab kontrollida, kas taotleja on teised direktiivis sätestatud tingimused täitnud – teiste direktiiviga kehtestatud tingimustega võrreldes eriline tähendus.
Road safety might, therefore, be jeopardised if the condition of residence were not observed with regard to someone whose right to drive has been restricted, suspended, withdrawn or cancelled for the purposes of Article 8(4) of Directive 91/439.
Järelikult võiks liiklusohutus saada kahjustatud, kui elukohatingimust ei järgitaks isiku puhul, kelle juhtimisõigus on direktiivi 91/439 artikli 8 lõike 4 tähenduses piiratud, peatatud, ära võetud või kehtetuks tunnistatud.
It follows that, when it is possible to determine, not in the light of information supplied by the host Member State but on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that the condition of residence laid down by Article 7(1)(b) of Directive 91/439 had not been satisfied when that licence was issued, the host Member State, in whose territory the holder of that licence has been the object of a measure withdrawing an earlier driving licence, may refuse to recognise the right to drive stemming from the driving licence later issued by another Member State following any period in which it is prohibited to apply for a new licence.
Sellest järeldub, et juhul, kui mitte vastuvõtva liikmesriigi andmete põhjal, vaid juhiloale kantud märgete või muu väljastanud liikmesriigilt saadud vaieldamatu teabe alusel on võimalik kindlaks teha, et juhiloa väljastamise ajal ei olnud täidetud direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud elukohatingimus, võib vastuvõttev liikmesriik, kelle territooriumil on nimetatud juhiloa omanikult varasem juhiluba ära võetud, keelduda tunnustamast niisugusest juhiloast tulenevat juhtimisõigust, mille teine liikmesriik on väljastanud hiljem, pärast uue juhiloa taotlemise keeluaja möödumist.
Having regard to all the foregoing considerations, the answer to be given to the questions referred must be that, on a proper construction of Articles 1(2), 7(1) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, it is contrary to those provisions for a Member State, in circumstances such as those of the cases in the main proceedings, to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State following any period in which the person concerned is forbidden to apply for a new licence and therefore, the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2, artikli 7 lõiget 1 ning artikli 8 lõikeid 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriik niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas keeldub oma territooriumil tunnustamast juhtimisõigust, mis tuleneb juhiloast – mille teine liikmesriik on väljastanud hiljem, pärast asjaomasele isikule uue juhiloa taotlemiseks määratud keeluaja möödumist – ja seetõttu keeldub tunnustamast ka nimetatud juhiloa kehtivust, kui selle loa omaniku puhul ei ole täidetud tingimused, mis on esimeses liikmesriigis ette nähtud niisugusteks juhtudeks – st pärast juhiloa äravõtmist uue juhiloa väljastamiseks –, sh juhtimissobivuse kontroll, mis näitab, et juhiloa äravõtmist õigustanud asjaolusid enam ei ole.
In the same circumstances, it is not
Samadel asjaoludel ei ole nimetatud sätetega vastuolus see, kui liikmesriik keeldub
WIEDEMANN AND FUNK contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.
WIEDEMANN JA FUNK oma territooriumil tunnustamast niisugusest juhiloast tulenevat juhtimisõigust, mille teine liikmesriik on väljastanud hiljem, juhul kui juhiloale kantud märgete või muu väljastanud liikmesriigilt saadud vaieldamatu teabe alusel on võimalik kindlaks teha, et juhiloa väljastamise ajal ei olnud sellise juhiloa omaniku alaline elukoht, kellelt on esimeses liikmesriigis varasem juhiluba ära võetud, väljastava liikmesriigi territooriumil.
Whether it is possible to suspend temporarily the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State
Liikmesriigi võimalus ajutiselt peatada teise liikmesriigi väljastatud juhiloast tulenev juhtimisõigus
By its third question, the national court in Case C-329/06 seeks, essentially, to ascertain whether, on a proper construction of Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, a Member State may, after a driving licence has been withdrawn by its administrative authorities, temporarily suspend in the interests of road safety the right to drive stemming from a licence subsequently issued by another Member State, when the latter has indicated that it was to conduct an examination of the procedure followed in the issuing of that new licence which might lead to its withdrawal.
Kolmanda küsimusega tahab kohtuasjas C-329/06 eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ning artikli 8 lõikeid 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib pärast seda, kui tema ametiasutused on juhiloa ära võtnud, liiklusohutuse huvides ajutiselt peatada teise liikmesriigi poolt hiljem väljastatud juhiloast tuleneva juhtimisõiguse, kui see liikmesriik teatab, et ta viib selle uue juhiloa väljastamise asjaolude suhtes läbi uurimise, millest võib tuleneda selle juhiloa äravõtmine.
The relevance of the question
Küsimuse asjakohasus
In its written observations concerning Case C-329/06, the German Government maintains that, as a result of the position expressed by the Czech Republic in its letter of 14 March 2006, referred to in paragraph 32 above, that it would not withdraw Mr Wiedemann’s licence, the question is no longer relevant.
Saksamaa valitsus kinnitab oma kirjalikes märkustes seoses kohtuasjaga C-329/06, et pärast käesoleva kohtuotsuse punktis 32 mainitud Tšehhi Vabariigi 14. märtsi 2006. aasta kirjas väljendatud seisukohavõttu, mille kohaselt ei võta see liikmesriik A. Wiedemannilt juhiluba ära, ei ole käesolev eelotsuse küsimus enam asjakohane.