natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those Member States in which commitments or guarantees of operation given before the entry into force of this Directive may not be honoured on account of the provisions of this Directive may apply for a transitional regime which may be granted to them by the Commission, taking into account, amongst other things, the size of the system concerned, the level of interconnection of the system and the structure of its electricity industry.
Need liikmesriigid, kus enne käesoleva direktiivi jõustumist võetud kohustusi või antud tegevusgarantiisid ei tohi käesoleva direktiivi sätete tõttu täita, võivad taotleda üleminekukorda, mille komisjon võib neile anda, võttes muu hulgas arvesse asjaomase võrgu suurust, selle ühendamise määra ning elektritööstuse struktuuri.
The Commission shall inform the Member States of those applications before it takes a decision, taking into account respect for confidentiality.
Komisjon teatab enne otsuse tegemist nendest taotlustest liikmesriikidele, võttes arvesse konfidentsiaalsuskohustust.
This decision shall be published in the Official Journal of the European Communities.
Otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.
The transitional regime shall be of limited duration and shall be linked to expiry of the commitments or guarantees referred to in paragraph 1.
Üleminekukorra kehtimise aeg on piiratud ning seotud lõikes 1 nimetatud kohustuste või garantiide tähtajaga.
The transitional regime may cover derogations from Chapter IV, VI and VII of this Directive. Applications
Üleminekukord võib hõlmata erandeid käesoleva
2008 — CASE C-206/06 for a transitional regime must be notified to the Commission no later than one year after the entry into force of this Directive.’
Üleminekukorra taotlustest tuleb komisjonile teatada hiljemalt üks aasta pärast käesoleva direktiivi jõustumist.”
Before the liberalisation of the electricity sector in the Netherlands, electricity was generated by four regional undertakings.
Enne elektrisektori liberaliseerimist Madalmaades tootsid elektrienergiat neli piirkondlikku ettevõtjat.
Under Article 2 of the Law on the regulation of the production, importation, transmission and sale of electricity (Elektriciteitswet) of 16 November 1989 (Staatsblad 1989, No 535) (‘the EW 1989’), those generating undertakings, together with a designated company (SEP, their jointly-owned subsidiary), were responsible for ensuring that the public transmission of electricity functioned reliably and effectively at a cost which was as low as possible and was justified in the light of the public interest.
16. novembri 1989. aasta seaduse elektri tootmise, impordi, ülekandmise ning müügi korra kohta (Elektriciteitswet; Staatsblad 1989, nr 535; edaspidi „EW 1989”) artikli 2 kohaselt oli nendele elektritootjatele koos selleks määratud äriühinguga (nende ühine tütarettevõtja SEP) antud kohustus tagada usaldusväärne ning tõhus avalik elektrivarustus võimalikult madalate hindade eest ning lähtudes üldisest huvist.
To accomplish that task, SEP and its shareholders had concluded a cooperation agreement in 1986.
Nimetatud ülesande täitmiseks oli SEP 1986. aastal sõlminud oma aktsionäridega koostöölepingu.
The EW 1989 provided a legal basis for that agreement in respect of the period from 1990 onwards.
EW 1989 oli selle lepingu õiguslik alus ajavahemikus, mis algas 1990. aastal.
All generated and imported electricity was managed by SEP.
Kogu toodetavat ja imporditavat elektrit haldas SEP.
The costs were pooled by SEP and paid by it to the four generating undertakings.
Neli tootjat kandsid kulud ühiselt SEP-i kaudu.
SEP’s total costs made it possible to establish the price of the electricity invoiced to the distribution sector, taking account of a maximum set by the Minister for Economic Affairs.
SEP-i kogukulud võimaldasid määrata jaotamissektorilt nõutava elektrihinna, arvestades majandusministeeriumi kehtestatud piirhinda.
During the period of the closed energy market, SEP or SEP and the generating undertakings had, under the cooperation agreement, made certain investments, in part at the instigation of the State, the reasons for those investments being considerations in respect of security of supply and provision and the sustainable use of sources of energy.
Kui elektriturg ei olnud veel avatud, tegid SEP või SEP ja tootjad koostöölepingu raames teatavaid investeeringuid osaliselt ametivõimude õhutusel, mis oli tingitud varustus- ja tarnimiskindluse ning säästva kasutuse kaalutlustest.
The investments in question related in particular to (i) long-term contracts for the importation of electricity and gas which SEP had concluded with foreign
Kõnealuseid investeeringuid tehti eelkõige i) pikaajalisteks elektri ja gaasi impordi lepinguteks, mille SEP sõlmis välismaiste elektri- ja gaasitootjatega; ii) nähtavasti tootjate poolt kaugkütte projektide raames sõlmitud kokkulepeteks ning iii) eksperimentaalse ja ökoloogilise söegaasistamistehase Demkolec ehitamiseks. Oli arvata, et nendele projektidele
The costs related to those projects were not expected to be recoverable after liberalisation.
ESSENT NETWERK NOORD JT tehtud kulutusi ei saa pärast liberaliseerimist tagasi.
What were involved were non-market-compatible costs, or ‘stranded costs’, according to the terminology used by the Commission.
Need olid komisjoni kasutatava terminoloogia kohaselt turule mittevastavad kulud või „luhtunud kulud” (stranded costs).
On 21 January 1997, SEP, the four generating undertakings and the 23 distribution companies concluded an agreement (‘the protocol agreement’) relating to the supply of electricity to the distribution companies for the period from 1997 to 2000.
SEP, neli tootjat ja 23 jaotusettevõtjat sõlmisid 21. jaanuaril 1997 kokkuleppe (edaspidi „koostööprotokoll”) jaotusettevõtjatele elektri tarnimise kohta aastatel 1997–2000.
That protocol agreement provided inter alia that the distribution companies would, until 2000, jointly pay an amount of NLG 400 million per year to SEP (that is to say, a total of NLG 1.6 thousand million) to cover the non-market-compatible costs.
Nimetatud vastastikuse mõistmise protokoll nägi eelkõige ette, et jaotusettevõtjad maksavad turule mittevastavate kulude katteks SEP-ile ühiselt kuni aastani 2000 igal aastal 400 000 000 Hollandi kuldnat (st kogusummas 1,6 miljardit Hollandi kuldnat).
The payment of that amount by the distribution companies was to be financed by an increase in the price of electricity charged to small, medium and (ordinary) large consumers.
Jaotusettevõtjate poolt selle summa tasumist rahastati väikestele, keskmistele ja suurtele tavatarbijatele kohaldatava hinna tõstmisega.
Pursuant to Article 32 of the EW 1989, which provided for the possibility of concluding agreements with them, special large consumers contributed only partially or not at all to the non-market-compatible costs.
Suured eritarbijad maksid turule mittevastavate kulude eest vaid osaliselt või ei maksnud üldse EW 1989 artikli 32 tõttu, mis nägi ette võimaluse sõlmida nendega kokkuleppeid.
The Directive was transposed in the Netherlands by the Law on the regulation of the generation, transmission and sale of electricity (Elektriciteitswet) of 2 July 1998 (Staatsblad 1998, No 427) (‘the EW 1998’), which repealed the EW 1989 with effect from 1 July 1999.
Direktiiv võeti Madalmaades üle 2. juuli 1998. aasta seadusega elektri tootmise, impordi, ülekandmise ning müügi korra kohta (Elektriciteitswet; Staatsblad 1998, nr 427; edaspidi „EW 1998”), millega tunnistati EW 1989 kehtetuks alates 1. juulist 1999.
Under that law, the operating activities in respect of the distribution network and the distribution of electricity were unbundled.
Esimesena nimetatud seadusega eraldati jaotusvõrkude haldamine elektri jaotamisest.
The protocol agreement was given a legal basis by the new Article 97(2) of the EW 1998 (added by the Law of 1 July 1999, Staatsblad 1999, No 260), under which the protocol was to be observed until 1 January 2001.
Vastastikuse mõistmise protokoll sai õigusliku aluse EW 1998 uue artikli 97 lõike 2 näol (lisatud 1. juuli 1999 seadusega; Staatsblad 1999, nr 260), mille kohaselt tuli protokolli täita 1. jaanuarini 2001.
Under the Law, a committee of three experts presided over by Mr Herkströter (‘the Herkströter Committee’) was entrusted with giving an opinion on the need for compensatory measures in respect of the non-market-compatible costs.
Selle seadusega anti kolmest eksperdist koosnevale komisjonile, mida juhtis Herkströter (edaspidi „Herkströteri komisjon”), ülesanne esitada arvamus turule mittevastavaid kulusid hüvitavate meetmete vajalikkuse kohta.
That committee submitted its opinion to the Minister for Economic Affairs on 18 November 1999.
Nimetatud komisjon esitas 18. novembril 1999 oma arvamuse majandusministrile.
It concluded that the government should grant compensation only in respect of the non-market-compatible costs for which it was itself responsible, namely those for the urban heating projects and the Demkolec plant.
See komisjon oli jõudnud järeldusele, et valitsus peaks määrama hüvitise üksnes turule mittevastavate kulude kohta, mida ta oli ise esile kutsunud, nimelt seoses kaugkütte projektidega ja tehasega Demkolec.
The other non-market-compatible costs and, in particular, those relating to the import contracts, were to be borne by the generating undertakings, in accordance with a formula suggested by the Herkströter Committee.
Teisi turule mittevastavaid kulusid ja eelkõige neid, mis tekkisid seoses impordilepingutega, peaksid kandma tootjad Herkströteri komisjoni pakutud kvoodi alusel.
On 21 December 2000, the Transitional Law on the electricity generating sector (Overgangswet Elektriciteitsproductiesector, Staatsblad 2000, No 607) (‘the OEPS’), which governed, inter alia, the issue of the non-market-compatible costs, was adopted.
21. detsembril 2000 võeti vastu elektri tootmise valdkonda käsitlev üleminekuseadus (Overgangswet Elektriciteitsproductiesector; Staatsblad 2000 nr 607; edaspidi „OEPS”), mis reguleeris eeskätt turule mittevastavate kulude küsimust.
Both the Explanatory Memorandum for that law and the first recital in the preamble thereto describe the protocol agreement as having lapsed on account of the liberalisation of electricity generation.
Nii kõnealuse seaduse seletuskiri kui ka selle esimene põhjendus viitavad vastastikuse mõistmise protokolli kehtetusele elektri tootmise liberaliseerimise tõttu.
It is apparent in that regard, from the explanations submitted before the Court that, although the protocol agreement expired only on 1 January 2001, it could no longer be implemented as initially envisaged, in particular in respect of the year 2000, on account of the new rules applicable to special large consumers.
Sellega seoses tuleneb Euroopa Kohtule antud selgitustest, et kuigi vastastikuse mõistmise protokoll muutus kehtetuks alles 1. jaanuarist 2001, ei olnud protokolli täitmine selliselt, nagu oli alguses ette nähtud, enam võimalik, eriti aastal 2000, kuna suurte eritarbijate suhtes kohaldati uusi eeskirju.
Article 9 of the OEPS, which entered into force on 29 December 2000 and applied with retroactive effect to 1 August 2000, as provided for in Article 25 of that Law, set out a mechanism for the financing of the non-market-compatible costs for 2000.
OEPS-i artikkel 9 – mis jõustus 29. detsembril 2000 ja mida kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 1. augustist 2000, nagu näeb ette selle seaduse artikkel 25 – kehtestab 2000. aastal tekkinud ja turule mittevastavate kulude rahastamise korra.
It is worded as follows:
See artikkel on sõnastatud järgmiselt:
Every customer, not being a protected customer, shall, in addition to what he contractually owes to the net operator for the area in which he is established, pay to that net operator an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of electricity which the net operator distributed to the customer’s connection over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
Lisaks summale, mida ta peab lepingu alusel maksma selle territooriumi ülekandevõrgu operaatorile, kus ta asub, peab klient, v.a kaitstud klient, maksma selle üle -kandevõrgu operaatorile 0,0117 kuldnat kilovatt-tunni eest, mis arvutatakse kogu selle energia koguse alusel, mille võrguoperaator kandis kliendile üle 1. augustist 2000 kuni 31. detsembrini 2000.
Every protected customer shall, in addition to what he contractually owes to the licence holder for the area in which he is established, pay to that licence holder an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of electricity which that licence holder supplied to the customer over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
Lisaks summale, mida ta peab lepingu alusel maksma selle territooriumi loa omanikule, kus ta asub, peab kaitstud klient maksma selle loa omanikule 0,0117 kuldnat kilovatt-tunni eest, mis arvutatakse kogu selle energia koguse alusel, mida see loa omanik kandis üle kliendile 1. augustist 2000 kuni 31. detsembrini 2000.
If a customer has already paid to a net operator or licence holder over the course of 2000 or part thereof an advance in order to meet the amount referred to in the first or second paragraphs, the net operator or licence holder shall set off that advance against the total amount due in the final accounts for 2000.
Kui klient on teinud võrguoperaatorile või loaomanikule lõikes 1 või 2 ette nähtud summa tasumiseks 2000. aasta või selle osa eest ettemakse, arvutab võrguoperaator või loaomanik 2000. aasta lõpparvestuses selle ettemakse maha talle makstavast kogusummast.
The proceeds from the amounts payable by customers pursuant to the first or second paragraphs shall be paid by the net operators or licence holders, before 1 July 2001, to the designated company.
Nende summade kogusumma, mida kliendid peavad lõigete 1 ja 2 alusel maksma, kannavad võrguoperaatorid või loa omanikud enne 1. juulit 2001 üle selleks määratud äriühingule.
If the total of the proceeds amounts to more than NLG 400 000 000, the designated company shall pay the excess to the Minister, who shall set that amount aside for the purpose of defraying the costs referred to in Article 7.’
Kui kogusumma ületab 400 000 000 kuldnat, siis kannab selleks määratud äriühing nimetatud summat ületava osa üle ministeeriumile, kes suunab selle artiklis 7 nimetatud kulude katmiseks.”
The protocol agreement expired on 1 January 2001.
Vastastikuse mõistmise protokoll muutus kehtetuks 1. jaanuaril 2001.
Under Article 2(1) of the OEPS, the four generating undertakings became jointly liable for the non-market-compat-ible costs listed in Article 2(2) of the OEPS.
Vastavalt OEPS-i artikli 2 lõikele 1 olid neli kõnealust tootjat edaspidi ühiselt vastutavad OEPS-i artikli 2 lõikes 2 loetletud turule mittevastavate kulude eest.
Articles 6 to 8 of the OEPS related to the financing by the State of the payment of the non-market-compatible costs relating to the urban heating projects and the Demkolec plant for the period after 1 January 2001.
OEPS-i artiklite 6–8 eesmärk oli see, et riik rahastaks 1. jaanuarile 2001 järgneval ajavahemikul nende turule mittevastavate kulude katmise, mis olid seotud kaugkütte projektidega ja tehasega Demkolec.
They were worded as follows:
Need artiklid olid sõnastatud järgmiselt:
Every year, for a maximum period of 10 years, the Minister shall set a surcharge which shall be paid by every customer except net operators.
Minister kehtestab igal aastal vähemalt 10 aasta jooksul lisatasu, mida peavad tasuma kõik kliendid, välja arvatud võrguoperaatorid.
The amount of the surcharge shall be determined for the first time within a period of four weeks from the date of entry into force of this article.
Lisatasu määratakse esimest korda 4 nädala jooksul käesoleva artikli jõustumise kuupäevast.
The surcharge applicable to the nine remaining years shall be set before 1 October of the year preceding that to which the new tariff relates.
Ülejäänud 9 aasta lisatasu määratakse kindlaks enne uue tariifi kohaldamise aastale eelneva aasta 1. oktoobrit.
The surcharge shall be expressed as a percentage of the total amount owed by a customer for the transmission of electricity to his place of connection and for the provision of services provided by the system.
Lisatasu moodustab teatava protsendi kogusummast, mille klient peab tasuma elektri ülekande eest kuni tema liitumispunktini ja süsteemis pakutavate teenuste osutamise eest.
The surcharge may not be greater than 10% of the amount referred to in paragraph 3 above.
Lisatasu ei või ületada 10% eespool lõikes 3 viidatud summast.
The Minister shall set that surcharge in a manner consistent with the provisions adopted by a Ministerial Order which shall provide, in each case, that no subsidy shall be granted to finance costs in respect of which a sum has been allocated in the form of a grant or by virtue of a tax provision.
Minister kehtestab lisatasu kooskõlas sätetega, mis on vastu võetud ministri määrusega, mis sätestab igal puhul, et abi ei anta nende kulude katmiseks, mille jaoks on eraldatud teatav summa subsiidiumi või maksuõigusnormi kujul.
If it proves to be necessary in order to comply with the interpretation suggested by the Commission …, the Minister may amend the basis referred to in the third paragraph, in accordance with which the surcharge in question is payable.
Kui see osutub vajalikuks […] komisjoni soovitatud tõlgenduse järgimiseks, võib minister muuta baasi, mis on esitatud lõikes 3, mille alusel lisatasu tuleb maksta.
The income from the surcharge shall serve to subsidise: a. the costs arising under the agreements relating to urban heating concluded between the generating undertakings and suppliers prior to the date when the [EW] 1989 was repealed, in so far as the projects to which those agreements relate had already been undertaken before that date.
Lisatasust saadud tulu kasutatakse selleks, et subsideerida: a. kulusid, mis kaasnesid kaugküttelepingutega, mille tootjad ja tarnijad sõlmisid enne [EW] 1989 kehtetuks tunnistamise kuupäeva, kui nende lepingute esemeks olevaid projekte alustati juba enne nimetatud kuupäeva; b. äriühingu n.v.
b. the costs connected with the sale and transfer of the shares in n.v. Demkolec or of the Demkolec experimental coal gas plant, and c. the costs connected with the collection of that surcharge by the network operators.
Demkolec aktsiate või Demkoleci eksperimentaalse söegaasistamistehase võõrandamise ja üleminekuga seotud kulusid ning c. võrguoperaatorite poolt lisatasu kogumisega seotud kulusid.
In accordance with the provisions to be made by the Minister, the subsidy referred to in Article 7 above shall be granted to the following persons: a. legal persons who defray the costs referred to in Article 7(a), it being declared that each legal person shall receive each year that amount which represents the costs incurred in the year in question. Those costs shall be calculated by using the price of fuel risk method, which takes account of the generation of heat per project.
Eespool artiklis 7 nimetatud abi antakse kooskõlas ministri kehtestatavate sätetega järgmistele isikutele: a. juriidilised isikud, kes kannavad artikli 7 punktis a viidatud kulud, mille jaoks igale juriidilisele isikule makstakse igal aastal summa, mis vastab asjaomasel aastal tekkinud kuludele, mis arvutatakse kasutades kütuse hinnaga seotud riske arvesse võtvat meetodit, mis arvestab soojuse tootmist iga projekti kohta;
The Minister shall grant the subsidy to the legal persons referred to in subparagraph 1(a) only after having carried out with them an estimation of the costs, referred to in Article 7(a), which shall be defrayed by them in the year in question; to that end, the legal persons concerned shall state the total quantity of heat generated, expressed as an annual total.
Minister määrab lõike 1 punktis a viidatud juriidilistele isikutele abi alles pärast seda, kui on nendega koostanud hinnangu artikli 7 lõikes a toodud kulude kohta, mida nad peavad asjaomase aasta eest kandma; selleks teatavad asjaomased juriidilised isikud toodetud soojuse koguhulga esitatuna aasta kogumääras.
The Minister shall grant the subsidy to the legal persons referred to in paragraph 1(b) only after the sale or the transfer by the legal persons concerned of the shares in n.v.
Minister määrab lõike 1 punktis b viidatud juriidilistele isikutele abi alles pärast seda, kui asjaomased isikud on äriühingu n.v.
Demkolec or of the Demkolec experimental coal gas plant and only after having carried out with them an estimation of the costs which they will have to bear in connection with the sale or the transfer of those shares or of the plant.
Demkolec aktsiad või Demkoleci eksperimentaalse söegaasistamistehase võõrandanud või üle andnud ja kui ta on nendega koostanud hinnangu kulude kohta, mida nad peavad kandma seoses nende aktsiate või selle tehase võõrandamise või üleminekuga.
The Ministerial Order referred to in paragraph 1 of this article shall provide, in each case, that no subsidy shall be granted to finance costs in respect of which a sum has been allocated in the form of a grant or by virtue of a tax provision.
Käesoleva artikli lõikes 1 viidatud ministri määrus sätestab igal puhul, et abi ei anta nende kulude katmiseks, mille jaoks on eraldatud teatav summa subsiidiumi või maksunormi kujul.
The period referred to at the beginning of Article 7 may, subject to the agreement of the Commission … under Article 88 EC, be extended by Ministerial Order by a period which takes into account the length of time for which the agreements referred to in Article 7(a) will continue to run.’
Artikli 7 alguses toodud tähtaega võib juhul, kui […] komisjon on selleks EÜ artikli 88 alusel nõusoleku andnud, ministri määrusega pikendada ajavahemiku võrra, mille puhul võetakse arvesse artikli 7 punktis a viidatud kokkulepete järelejäänud kehtivusaega.”
The Royal Decree providing for the entry into force of those articles was, however, never adopted.
Neid artikleid kehtestav kuninglik määrus jäi siiski vastu võtmata.
Article 6 of the OEPS was repealed by the Law of 3 July 2003 (Staatsblad 2003, No 316).
OEPS-i artikkel 6 tunnistati 3. juuli 2003. aasta seadusega (Staatsblad 2003, nr 316) kehtetuks.
Articles 7 and 8 were replaced by provisions providing for the grant of subsidies intended to cover the costs of the urban heating projects and the Demkolec plant, in accordance with what had been approved by the Commission in its decision (SG (2001) D/290565) of 25 July 2001 in ‘State aid’ file N 597/1998.
Artiklid 7 ja 8 asendati sätetega, mis näevad ette toetuste andmise kaugkütte projektide ja Demkoleci tehase kulude katmiseks vastavalt komisjoni poolt 25. juuli 2001. aasta otsuses [SG (2001) D/290565] toimikus „riigiabi” N 597/1998 heakskiidetule.
Contact between the Netherlands Government and the Commission
Madalmaade valitsuse ja komisjoni suhtlus
By letter of 20 February 1998, the Netherlands Government informed the Commission of the proposed compensation payments to the four electricity generating undertakings and asked it to approve them in accordance with Article 24 of the Directive.
Madalmaade valitsus teatas komisjonile 20. veebruari 1998. aasta kirjaga hüvitisest, mida kavatseti maksta neljale kõnealusele elektritootjast ettevõtjale, paludes tal need direktiivi artikli 24 alusel heaks kiita.
By letter of 16 October 1998, the Netherlands Government communicated additional information to the Commission and notified to it the transitional regimes, in particular the draft versions of Articles 6 to 8 of the future OEPS, intended to reflect Article 24 of the Directive and, in so far as was necessary, Articles 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) and 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC).
16. oktoobri 1998. aasta kirjaga edastas Madalmaade valitsus komisjonile täiendavat informatsiooni ja teavitas teda direktiivi artikli 24 ja vajaduse korral EÜ asutamislepingu artikli 92 (muudetuna EÜ artikkel 87) ja EÜ asutamislepingu artikli 93 (muudetuna EÜ artikkel 88) alusel üleminekukorrast ja eriti vastuvõetava OEPS-i artiklite 6–8 eelnõust.