natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those qualitative requirements are the justification for the existence of broadcasting SGEIs in the national audiovisual sector and there is, thus, no reason for a widely defined broadcasting SGEI which sacrifices compliance with those qualitative requirements in order to adopt the conduct of a commercial operator, by broadcasting programming specifically designed to generate optimal audiences for advertisers, to continue to be financed by the State on the same conditions as if those qualitative requirements were complied with.
Niisuguste kvaliteedinõuete täitmine on peamine asjaolu, mis õigustab üldist majandushuvi esindavate ringhäälinguteenuste olemasolu riiklikul audiovisuaalmaastikul; seega ei ole mõttekas, et niisuguste laialt määratletud üldist majandushuvi esindavate ringhäälinguteenuste osutamist, mille puhul kvaliteedinõuded tuuakse ohvriks ettevõtjale iseloomulikule käitumisele, mis seisneb reklaamiandjate vaatepunktist optimaalsele vaatajaskonnale suunatud programmi koostamises, rahastatakse riigi poolt jätkuvalt samadel tingimustel nagu siis, kui kvaliteedinõuded oleks täidetud.
However, only the Member State is able to assess the public service broadcaster’s compliance with the quality standards defined in the public service remit.
Sellegipoolest saab üksnes liikmesriik hinnata seda, kas avalikõiguslik ringhäälinguettevõtja on täitnud avaliku teenuse osutamise puhul ette nähtud kvaliteedinõuded.
As the Commission points out in its communication COM(1999) 657 final to the Council, the European Parliament, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions of 14 December 1999 on the principles and guidelines for the Community’s audiovisual policy in the digital age, ‘content issues are essentially national in nature, being directly and closely connected to the cultural, social and democratic needs of a particular society’ and ‘in line with the principle of subsidiarity, therefore, content regulation is primarily the responsibility of Member States’.
Nagu komisjon märkis oma 14. detsembri 1999. aasta teatises KOM(1999) 657 (lõplik) nõukogule, Euroopa Parlamendile, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele, mis käsitleb ühenduse audiovisuaalpoliitika põhimõtteid ja suuniseid digitaalajastul, on „sisulised küsimused […] laadilt eelkõige siseriiklikud, kuna on otseselt ja tihedalt seotud konkreetse ühiskonna kultuuriliste, sotsiaalsete ja demokraatlike vajadustega” ning „subsidiaarsuse põhimõttest tulenevalt kuulub sisuline regulatsioon seega eelkõige liikmesriikide vastutusalasse”.
It is thus not for the Commission to assess compliance with quality standards; that institution must
Seega ei pea komisjon andma hinnangu kvaliteedinormide täitmisele, vaid komisjonil peab olema võimalik
As the Commission, thus, does not have the power specifically to verify compliance with quality standards, it can and generally must confine itself to finding that there is a mechanism for the monitoring by an independent body of compliance by the broadcaster with its public service remit.
Seega, kuna komisjon ei ole pädev kvaliteedinormide täitmist konkreetselt kontrollima, võib ja peab ta põhimõtteliselt kontrollima vaid seda, kas eksisteerib selline mehhanism, mille raames sõltumatu organ kontrollib, kas avalikõiguslik ringhäälinguettevõtja on oma ülesanded täitnud.
In the present case, it is not contested that the Commission noted the existence of a mechanism for monitoring RTP’s compliance with its public service obligations.
Käesoleval juhul on selge, et komisjon on nentinud, et eksisteerib mehhanism, mille raames kontrollitakse, kas RTP on täitnud avaliku teenuse osutamisest tulenevad kohustused.
Thus, the contested decision states that ‘the public service contracts provide for the setting-up of a Public Opinion Council consisting of representatives from the different sections of public opinion that can intervene in order to assess whether the general and specific public service television broadcasting obligations are being complied with’ (recital 56), that RTP had to provide ‘a report on the public service obligations during the previous year’ (‘the public service report’) (second sentence of recital 57 of the contested decision) and that ‘the Minister for Finance and the member of the government responsible for the media have to verify compliance with the public service contracts’ (first sentence of recital 58).
Vaidlustatud otsuses on märgitud, et „riiklikud teenuslepingud sätestavad avaliku arvamuse nõukogu moodustamise, mis koosneb erinevate avaliku arvamuse segmentide esindajatest, kes saavad sekkuda, et hinnata, kas täidetakse üldisi ja konkreetseid avalikõigusliku teleringhäälingu kohustusi” (põhjendus 56); et RTP peab esitama „aruande ka eelmise aasta avalike teenuste osutamise kohustuste kohta” (edaspidi „aruanne avaliku teenuse osutamisest tulenevate kohustuste täitmise kohta”; vaidlustatud otsuse põhjendus 57, teine lause) ning et „[r]ahandusminister ja meedia eest vastutavad valitsuse liikmed peavad kontrollima […] riiklike teenuslepingute[…] [täitmist]” (põhjendus 58, esimene lause).
Those findings made in the contested decision sufficiently establish that an independent mechanism existed for monitoring RTP’s compliance with the qualitative requirements of its public service remit.
Need vaidlustatud otsuses esitatud järeldused on piisavad selleks, et tõendada, et eksisteerib mehhanism, mille raames kontrollitakse, kas RTP täidab avaliku teenuse osutamisel kvaliteedinõudeid.
Moreover, the Court of First Instance finds, for the sake of completeness, that it is not disputed that, as the contested decision states (recitals 178 and 179), the public service report was actually issued every year by RTP and that the Minister for Finance and the member of the government responsible for the media carried out an audit of the performance of the public service contracts.
Lisaks märgib Esimese Astme Kohus terviklikkuse huvides, et vaidlustatud ei ole seda, et – nagu nähtub vaidlustatud otsusest (põhjendused 178 ja 179) – RTP on igal aastal tegelikult esitanud aruande avaliku teenuse osutamisest tulenevate kohustuste täitmise kohta ning et rahandusminister ja meedia eest vastutavad valitsuse liikmed kontrollisid avaliku teenuse osutamise lepingute täitmist.
In view of the foregoing, the lawfulness of the contested decision cannot be called into question for reasons linked to the verification by the Commission of the existence of monitoring mechanisms for quality standards.
Eeltoodut arvestades ei saa vaidlustatud otsuse õiguspärasust seada kahtluse alla põhjendustega, mis tuginevad sellele, kas komisjon on kontrollinud kvaliteedinormide kontrollimehhanismide olemasolu.
It is necessary, second, to examine the question of the verification that RTP actually supplied the specific public services expected of it and that the costs allegedly incurred in supplying them were actually incurred.
Teiseks tuleb uurida, kas RTP on avaliku teenuse osutamise raames talle pandud konkreetsed ülesanded tegelikult täitnud ning kas kulud, mis väidetavalt tekkisid nende teenuste osutamisel, vastavad tegelikkusele.
The applicant’s argument is that the Commission did not satisfy itself, with the requisite diligence, of the truth and reliability of the information which was communicated to it, concerning the public services supplied and their costs.
Hageja väidab, et komisjon ei püüdnud nõutava hoolsusega kindlaks teha, kas talle saadetud teave, mis puudutas osutatud avalikke teenuseid ja nende kulusid, vastab tegelikkusele ja on usaldusväärne.
The Commission did not exercise a minimum level of neutrality and impartiality when assessing whether the figures presented by RTP as the costs related to the public service were credible.
Komisjon ei näidanud RTP poolt avaliku teenuse osutamisega seotud kulude kohta esitatud arvandmete usutavuse hindamisel üles minimaalselt vajalikku neutraalsust ja erapooletust.
In particular, the applicant criticises the Commission for taking no action in response to its requests for the Portuguese Republic to be required to produce the contractual external audit reports which were provided for in the public service contracts for the assessment and monitoring of the relationship between the public service remit and the payment of the actual costs corresponding thereto.
Eelkõige heidab hageja komisjonile ette, et ta ei vastanud tema taotlustele saada Portugali ametiasutustelt lepingulisi auditeerimisaruandeid, mis olid ette nähtud avaliku teenuse osutamise lepingus ning mille eesmärk oli hinnata ja kontrollida avaliku teenuse osutamisest tulenevate kohustuste ja nendega seotud kulude osas makstud hüvitise vastavust.
The Commission’s response is that, in view of the accounting and monitoring mechanisms instituted and applied, it was entitled to consider that the information sent was reliable.
Komisjon vastab, et ettenähtud ja kohaldatud raamatupidamisarvestuse ja kontrollimehhanisme arvestades võis ta õigustatult järeldada, et talle edastatud teave on usaldusväärne.
Therefore, it cannot be criticised for not having judged it expedient or necessary to grant the applicant’s request that the Portuguese Republic be required to produce the contractual external audit reports.
Seega ei saa talle ette heita, et ta ei pidanud tarvilikuks või vajalikuks rahuldada taotlust, mille hageja oli esitanud sooviga saada Portugali ametiasutustelt lepingulised auditeerimisaruanded.
It is irrelevant that all the monitoring procedures laid down at national level had to be complied with, since the objective reliability of the information provided by the Member State as to the public services supplied and their costs was sufficiently safeguarded.
See, kas kõik siseriiklikul tasandil ettenähtud kontrollimenetlused olid ilmtingimata läbi viidud, ei omanud erilist tähtsust, kuna teave, mida liikmesriik esitas avaliku teenuse osutamisel täidetud kohustuste ja nendega seonduvate kulude kohta, oli piisavalt usaldusväärne.
It is necessary to recall that the procedure for reviewing State aid is, in view of its general scheme, a procedure initiated in respect of the Member State responsible, in the light of its Community obligations, for granting the aid.
Tuleb meenutada, et riigiabi kontrollimenetlus on selle üldist ülesehitust arvestades menetlus, mis on algatatud abi andmise eest vastutava liikmesriigi suhtes seoses tema kohustustega ühenduse tasandil.
Under that procedure, interested parties other than the Member State concerned have essentially the role of sources of information for the Commission and, in that regard, they cannot themselves lay claim to an exchange of arguments with the Commission such as that initiated in regard to that Member State (Case T-366/00 Scott v Commission [2003] ECR II-1763, paragraphs 52 and 53; Case T-109/01 Fleuren Compost v Commission [2004]ECR II-127, paragraphs 42 and 43 and the caselaw cited; and Saxonia Edelmetalle and ZEMAG v Commission, paragraph 141 above, paragraph 48).
Selles menetluses etendavad muud huvitatud isikud peale asjassepuutuva liikmesriigi peamiselt vaid komisjoni teabeallika rolli ning nad ei saa asuda komisjoniga sellisesse vaidlusesse nagu see, mis on algatatud liikmesriigi suhtes (vt Esimese Astme kohtu 10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-366/00: Scott vs. komisjon, EKL 2003, lk II-1763, punktid 52 ja 53; 14. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas T-109/01: Fleuren Compost vs. komisjon, EKL 2004, lk II-127, punktid 42 ja 43 ning viidatud kohtupraktika, ja eespool punktis 141 viidatud kohtuotsus Saxonia Edelmetalle ja ZEMAG vs. komisjon, punkt 48).
Interested parties other than the Member State concerned have only the right to be involved in the administrative procedure to the extent appropriate in the light of the circumstances of the case (British Airways and Others v Commission, paragraph 188 above, paragraph 60, and Westdeutsche Landesbank Girozentrale and Land Nordrhein-West-falen v Commission, paragraph 93 above, paragraph 125).
Muudel huvitatud isikutel peale asjassepuutuva liikmesriigi on vaid haldusmenetluses osalemise õigus ning seda ulatuses, mis on juhtumi asjaolusid arvestades asjakohane (eespool punktis 188 viidatud kohtuotsus British Airways jt vs. komisjon, punkt 60, ja eespool punktis 93 viidatud otsus kohtuasjas Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen vs. komisjon, punkt 125).
Accordingly, an interested party which requests the Commission to exercise its powers in order to obtain from the Member State certain information has no right to Commission action in respect of its request.
Seega ei ole huvitatud isikul, kes esitab neil asjaoludel komisjonile taotluse, millega palub sel institutsioonil kasutada oma volitusi, et saada liikmesriigilt teatavat teavet, õigust nõuda, et komisjon selle taotluse rahuldaks.
Nevertheless, the limited nature of the rights of the interested parties other than the Member State to participate and to be informed is in no way at variance with the obligation to undertake a diligent and impartial investigation to which the Commission is subject in the field of State aid (see, by analogy, for the same reasoning applied to the obligation to state reasons, British Airways and Others v Commission, paragraph 188 above, paragraph 64; see, for confirmation of the obligation to undertake a diligent and impartial investigation, Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraphs 60 to 62; and Westdeutsche Landesbank Girozentrale and Land Nordrhein-Westfalen v Commission, paragraph 93 above, paragraph 167).
Teiste huvitatud isikute – peale liikmesriigi – menetluses osalemise ja teabe saamise õiguse piiratus ei ole kuidagi vastuolus hoolika ja erapooletu uurimise kohustusega, mida komisjon peab riigiabi valdkonnas järgima (vt analoogia alusel sama mõttekäiku põhjendamiskohustuse osas eespool punktis 188 viidatud kohtuotsuses British Airways jt vs. komisjon, punkt 64; hoolika ja erapooletu uurimise kohustuse kohta vt Euroopa Kohtu 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719, punktid 60–62; eespool punktis 93 viidatud otsus kohtuasjas Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nord-rhein-Westfalen vs. komisjon, punkt 167).
Thus, the Commission, although it enjoys a discretion, cannot, however, in view of its duty to undertake a diligent and impartial investigation, omit to require the disclosure of information which appears likely to confirm or to refute other information
Seega kuigi komisjonil on kaalutlusruum, ei saa ta sellegipoolest – arvestades hoolika ja erapooletu uurimise kohustust – jätta taotlemata niisuguse teabe edastamist, mis
In the present case, it is, first, not contested that RTP’s annual accounts were available to the Commission (recital 67 and the second sentence of recital 180 of the contested decision).
Käesolevas asjas on vaieldamatu esiteks see, et komisjoni käsutuses olid RTP raamatupidamise aastaaruanded (vaidlustatud otsuse põhjendus 67 ja põhjendus 180, teine lause).
Neither is it contested that those annual accounts were subject to annual auditing between 1992 and 1998 by a statutory auditor (third sentence of recital 180 of the contested decision), in other words, by a body external to the undertaking and independent.
Samuti on selge, et aastatel 1992–1998 auditeeris neid raamatupidamisaruandeid diplomeeritud audiitor (vaidlustatud otsuse põhjendus 180, kolmas lause), st ettevõtjaväline sõltumatu organ.
The applicant in no way disputes that that monitoring existed, nor does it claim to have discovered errors in RTP’s annual accounts.
Hageja ei vaidle vastu niisuguse kontrolli toimumisele ega väida, et ta oleks avastanud RTP raamatupidamise aastaaruannetes vigu.
It confines itself to stating that the Commission ‘is unable to monitor the way in which RTP provides public service television on the basis of annual reports established by an auditor of the undertaking on the basis of the undertaking’s accounting’, and notes, in that regard, that, according to their statutory status (Decreto-Lei no 487/99 of 16 November 1999 (Portuguese Decree-Law No 487/99) (Diário da República I, Series I-A, No 267, of 16 November 1999)), auditors are not required to verify whether a particular undertaking provides public services or not and still less to determine whether certain sums correspond or not to the provision of those public services.
Ta märgib üksnes, et komisjon „ei saa ettevõtja audiitori poolt koostatud aastaaruannete või ettevõtja raamatupidamise põhjal kontrollida seda, mil moel RTP avalikku televisiooniteenust osutab”, ning nendib selles osas, et audiitor ei kontrolli tulenevalt oma õiguslikust seisundist (16. novembri 1999. aasta Decreto-Lei n0 487/99 (Portugali dekreetseadus nr 487/99, Diário da República I, I-A seeria, nr 267, 16.11.1999)) seda, kas konkreetne ettevõtja osutab avalikke teenuseid või mitte, ning samuti ei ole tema ülesanne otsustada, millised summad vastavad neile teenustele ja millised mitte.
In that regard, the statutory duty of an auditor is not, generally, to verify whether an undertaking provides public services or not, nor is it to make an assessment of the ‘public service’ classification of services which have been recorded in the accounts, nor yet is it to assess what costs may be attributed to those provisions.
Selles osas on õige, et põhimõtteliselt ei ole audiitor seadusest tulenevalt kohustatud kontrollima, kas ettevõtja osutab avalikke teenuseid või mitte, andma hinnangut aruannetes kajastuvatele teenuste määratlemisele „avalike teenustena” ega ka hindama, milliseid kulusid saab nende teenustega seostada.
The statutory role of the auditor is, generally, to certify the accounts, thereby giving an external and independent appraisal of the validity and fairness of the accounts and of the question whether the impression they give of the state of the company is a faithful one.
Põhimõtteliselt on audiitori kohustus seaduse kohaselt kontrollida aruandeid, anda väljastpoolt tulev ja sõltumatu hinnang aruannete nõuetekohasusele ja õigsusele ning hinnata, kas need annavad äriühingu olukorrast usaldusväärse ülevaate.
If and to the extent that the certification of annual accounts by the company’s auditor properly allows the Commission to consider them to be reliable, there is nothing to preclude the use by that institution of the accounts thus certified, indeed it should do so, where those accounts include information relevant to the assessment of the costs for the purposes of its assessment of whether the aid is proportional within the context of Article 86(2) EC.
Kuna äriühingu aastaaruanded kinnitab audiitor – mis võimaldab komisjonil põhjendatult käsitleda neid usaldusväärsena –, ei keela miski (pigem vastupidi) sel institutsioonil kasutada sel moel kontrollitud aruandeid selleks, et anda hinnang abimeetme proportsionaalsusele EÜ artikli 86 lõike 2 kontekstis, kuivõrd need aruanded sisaldavad teavet, mis on asjakohane avalike teenuste kulude hindamisel.
Moreover and inasmuch as an auditor may be entrusted, alongside his duty to statutorily certify the accounts, with giving ad hoc advice on other questions, relating, for example, to the performance of a public service remit, there is nothing to prohibit the Commission, where appropriate, from taking that advice into account.
Pealegi, kuivõrd audiitori ülesandeks võib lisaks aruannete õiguslikule kinnitamisele olla konkreetse arvamuse andmine muude küsimuste osas, mis puudutavad näiteks avalike teenuste osutamiseks sõlmitud lepingu täitmist, ei keela miski komisjonil asjakohasel juhul niisuguste arvamustega arvestada.
It follows from the foregoing considerations that there is nothing to permit the finding that the Commission was unable to base its assessment legitimately on RTP’s certified annual accounts or on the advice of RTP’s auditors.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et mitte miski ei võimalda järeldada, et komisjon ei oleks oma arvamuses saanud õigustatult tugineda RTP kinnitatud aastaaruannetele ja RTP audiitori arvamustele.
Next, with regard to the public service reports, mentioned in the second sentence of recital 57 and in recital 178 of the contested decision and which ‘describ[ed] how each public service obligation had been fulfilled and identif[ied] the costs of each public service obligation by using an analytical accounting system’ (recital 178), it is not contested that they were available to the Commission for all years included in the investigation period.
Mis puudutab vaidlustatud otsuse põhjenduse 57 teises lauses ja põhjenduses 178 mainitud avalike teenuste osutamist puudutavaid aruandeid, mis „kirjelda[vad], kuidas iga avaliku teenuse osutamise kohustus täideti, määrates analüütilise raamatupidamissüsteemi abil ka iga avaliku teenuse kohustuse täitmise kulud” (põhjendus 178), siis ei ole vaidlustatud, et komisjonil olid need olemas kõigi uuritava perioodi aastate kohta.
Nevertheless, the information in those reports suffered from an objective weakness of which the Commission was aware.
Sellegipoolest on kõnealustes aruannetes sisalduval teabel üks objektiivselt võttes nõrk külg, millest komisjon oli teadlik.
That weakness consisted in the fact that those reports were not systematically accompanied by an ‘audit statement’ (‘relatório de auditoria’) (last sentence of recital 180 of the contested decision).
Nimetatud nõrkus seisnes selles, et avalike teenuste osutamist puudutavatele aruannetele ei lisatud süstemaatiliselt „auditiaruannet” („relatório de auditoria”) (vaidlustatud otsuse põhjendus 180, viimane lause).
In other words, it was not certain whether those public service reports, which supplied the analytical detail for the costs incurred in providing the public services, were subject to independent external verification by RTP’s auditors.
Teiste sõnadega polnud kindel see, et kõnealuste avaliku teenuse osutamist puudutavate aruannete osas – milles oli analüütilise üksikasjalikkusega ära toodud iga
It should be noted at this stage that that independent external verification by the auditors in respect of the public service reports, mentioned in the last sentence of recital 180 of the contested decision, is referred to, in other places in the contested decision — both in its authentic Portuguese version and in other language versions, inter alia in the French version — using terminology which is changeable and lacks coherence: ‘Paracer do Gabinete de Auditoria’ and ‘avis du conseil des commissaires aux comptes’ (‘opinion of the board of auditors’) (second sentence of recital 57); ‘Paracer do Gabinete de Auditoria’ and ‘avis du conseil interne des commissaires aux comptes’ (‘opinion of the internal board of auditors’) (first sentence of recital 178); ‘controlo… pelo Gabinete de Auditoria a nível interno’ and ‘contrôle… par le comité d’audit en interne’ (‘verification … internally by the board of auditors’) (first sentence of recital 181); or even ‘auditoria externa sistemática’ and ‘audit externe systématique’ (‘systematic external auditing’) (second sentence of recital 181).
Tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjenduse 180 viimases lauses mainitud sõltumatut väljastpoolt lähtuvat kontrolli, mille viib avaliku teenuse osutamist puudutavate aruannete osas läbi audiitor, on mainitud ka mujal vaidlustatud otsuses, kus see esineb nii autentses portugalikeelses versioonis kui ka muudes keeleversioonides (muu hulgas prantsuse keeles) muutuvas ja ebajärjepidevas sõnastuses: „Paracer do Gabinete de Auditoria” ja „avis du conseil des commissaires aux comptes” (põhjendus 57, teine lause), „Paracer do Gabinete de Auditoria” ja „avis du conseil interne des commissaires aux comptes” (põhjendus 178, esimene lause), „controlo […] pelo Gabinete de Auditoria a nível interno” ja „contrôle […] par le comité d’audit en interne” (põhjendus 181, esimene lause) või isegi „auditoria externa sistemática” ja „audit externe systématique” (põhjendus 181, teine lause).