natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission maintains that Article 27 of Directive 2004/38 applies in circumstances such as those prevailing in the proceedings before the referring court, where the national authorities are seeking to limit the freedom of movement of one of their nationals in order to prevent that person from returning for a certain period of time to the Member State from which he was repatriated due to his irregular residence.
Komisjon leiab, et direktiivi 2004/38 artikkel 27 on kohaldatav olukorra suhtes, millega on tegemist eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses olevas kohtuasjas, kus siseriiklikud asutused taotlevad oma riigi kodaniku liikumisvabaduse piiramist, et teatud aja jooksul takistada tema tagasipöördumist liikmesriiki, kust ta saadeti ebaseadusliku riigis elamise tõttu välja.
Moreover, in accordance with Articles 27 to 31 of Direct ive 2004/38 and the general scheme of that directive, a measure restricting a citizen’s right to freedom of movement may only be adopted by the Member State whose public order or public security is directly threatened.
Lisaks võib vastavalt direktiivi 2004/38 artiklitele 27–31 ning kõnealuse direktiivi üldisele mõttele kodaniku liikumisvabadust piirava meetme vastu võtta üksnes liikmesriik, kelle avalikku korda või julgeolekut otseselt ohustatakse.
The Commission therefore considers that in accordance with Article 18 EC and the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, a decision to restrict the freedom of movement of a citizen of the Union may not be adopted by a Member State on foot of a simple request from another Member State from which that citizen was expelled unless the Member State adopting such a decision establishes that the behaviour of the person concerned constitutes a threat to public order or public secur- ity as defined in Article 27 of that directive.
Seetõttu leiab komisjon, et vastavalt EÜ artiklile 18 ja direktiivi 2004/38 VI peatüki sätetele ei või liikmesriik võtta vastu otsust liidu kodaniku liikumisvabaduse piiramiseks ainuüksi selle kodaniku väljasaatnud liikmesriigi taotluse alusel, välja arvatud juhul, kui sellise otsuse vastu võtnud liikmesriik tõendab, et kõnealuse isiku käitumine kujutab endast nimetatud direktiivi artikli 27 kohast ohtu avalikule korrale või julgeolekule.
The Commission considers that since Romania’s accession to the EU on 1 January 2007, Mr Jipa is a citizen of the Union and has the right from that date pursuant to Article 18 EC to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in the EC Treaty and Directive 2004/38.
Komisjon leiab, et alates Rumeenia ühinemisest Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007. aastal on Gheorghe Jipa liidu kodanik ning alates sellest kuupäevast on tal õigus EÜ asutamislepingu kohaselt vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, kui asutamislepinguga ja direktiiviga 2004/38 kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti.
The right of a citizen of the Union to leave the territory of a Member State and to travel to another Member State is further elaborated in Article 4 of Directive 2004/38.
Liidu kodaniku õigus lahkuda liikmesriigi territooriumilt ja reisida mõnda teise liikmesriiki on täpsemalt sätestatud direktiivi 2004/38 artiklis 4.
The Commission maintains that despite the wording of the title to Chapter VI of Directive 2004/38, that chapter, which refers
Komisjon leiab, et hoolimata direktiivi 2004/38 VI peatüki pealkirjast, milles on nimetatud sisenemis- ja elamisõigusele
The Commission also maintains that the reference to Mr Jipa’s ‘illegal residence’ in the order for reference from the national court is extremely vague.
Lisaks leiab komisjon, et siseriikliku kohtu eelotsusetaotluses sisaldunud viide Gheorghe Jipa „ebaseaduslikule riigis elamisele” on äärmiselt ebaselge.
It therefore cannot be established whether his ‘illegal residence’ falls within the concepts of public order, public security or public health as laid down in Directive 2004/38.
Seetõttu ei ole võimalik tuvastada, kas tema „ebaseaduslik riigis elamine” kuulub direktiivis 2004/38 sätestatud avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu valdkonda.
The Commission thus
Seetõttu leiab komisjon,
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 considers that a Member State may not limit the freedom of movement of a citizen of the Union pursuant to Article 27 of Direct- ive 2004/38 where it bases that limitation exclusively on a finding by another Member State that the person concerned was in an illegal situation while residing on the latter’s territory.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-33/07 et liikmesriik ei või piirata liidu kodaniku liikumisvabadust direktiivi 2004/38 artikli 27 alusel, kui nimetatud piirangu kehtestamise aluseks on üksnes teise liikmesriigi otsus, et kõnealune isik elas tema territooriumil ebaseaduslikult.
that in accordance with the national legislation in question, limitations may be imposed on the freedom of movement abroad of a Romanian citizen where that person has been repatriated to Romania on foot of a readmission agreement or where their presence in the territory of a State other than Romania could seriously harm the interests of Romania or bilateral relations between Romania and that State.
siseriiklikele õigusnormidele võib Rumeenia piirata oma kodaniku liikumisvabadust, kui kõnealune isik on Rumeeniasse tagasi saadetud tagasivõtulepingu alusel või juhul, kui tema viibimine mõne muu riigi territooriumil kui Rumeenia võib oluliselt kahjustada Rumeenia huvisid või Rumeenia ja selle riigi kahepoolseid suhteid.
A — Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38
A. EÜ artikli 18 lõige 1 ja direktiivi 2004/38 artikkel 4
Under Article 17(1) EC, every person holding the nationality of a Member State is a citizen of the Union.
Vastavalt EÜ artikli 17 lõikele 1 on iga isik, kellel on mõne liikmesriigi kodakondsus, liidu kodanik.
It is settled caselaw of the Court that Union citizenship is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt loetakse liidu kodakondsust liikmesriikide kodanike põhistaatuseks.
8Following Romania’s accession to the European Union on 1 January 2007, Mr Jipa enjoys the status of citizen of the Union pursuant to Article 17(1) EC and may therefore, from that date, rely on the rights conferred by that status, including against his Member State of origin. 9
8Pärast Rumeenia ühinemist Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007. aastal on Gheorghe Jipal EÜ artikli 17 lõike 1 alusel Euroopa Liidu kodaniku staatus ning ta võib alates nimetatud kuupäevast muu hulgas oma päritoluliikmesriigi suhtes teostada sellega kaasnevaid õigusi. 9
By its first question and the first part of its second question, the national court seeks essentially clarification on whether Article 18 EC precludes measures such as Articles 38 and 39 of Law 248/2005 which provide for the placing of limitations, in certain circumstances, on the exercise of the right of freedom of movement abroad of Romanian citizens for up to three years.
Siseriiklik kohus palub oma esimese küsimusega ja teise küsimuse esimese poolega selgitust selle kohta, kas EÜ artikliga 18 on vastuolus sellised meetmed nagu seaduse 248/2005 artiklid 38 ja 39, mis sätestavad teatud asjaoludel Rumeenia kodanike liikumisvabaduse piiramise välisriikides kuni kolme aasta jooksul.
In the Baumbast and R case, the Court held that the applicant in that case, as a national of a Member State, and consequently a citizen of the Union, had the right to rely directly on Article 18(1) EC.
Euroopa Kohus sedastas 17. septembri 2002. aasta otsuses kohtuasjas C-413/99: Baumbast ja R, et kõnealuses asjas oli hagejal kui liikmesriigi kodanikul ning seega ka kui liidu kodanikul õigus vahetult tugineda EÜ artikli 18 lõikele 1.
10In my view, the right to move freely within the
10 Leian, et EÜ artikli 18
8 — See, in particular, Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraph 82, and Case C-184/99 Grzelczyk [2001] ECR I-6193, paragraph 31.
8 – Vt eelkõige 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-413/99: Baumbast ja R (EKL 2002, lk I-7091, punkt 82) ja 20. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-184/99: Grzelczyk (EKL 2001, lk I-6193, punkt 31).
9 — Joined Cases C-11/06 and C-12/06 Morgan and Bucher [2007] ECR I-9161, paragraph 22, and Case C-192/05 Tas-Hagen and Tas [2006] ECR I-10451, paragraphs 19, 30 and 31.
9 – 23. oktoobri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-11/06 ja C-12/06: Morgan ja Bucher (EKL 2007, lk I-9161, punkt 22) ja 26. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-192/05: Tas-Hagen ja Tas (EKL 2006, lk I-10451, punktid 19, 30 ja 31).
In accordance with the order for reference, the Ministry sought an order from the referring court limiting Mr Jipa’s movement to Belgium, the Member State from which he was repatriated on 27 November 2006, for a period of up to three years.
Vastavalt eelotsusetaotlusele taotles ministeerium eelotsusetaotluse esitanud koh -tult kuni kolmeaastase piirangu kehtestamist Gheorghe Jipa reisimisele Belgiasse – liikmesriiki, kust ta oli 27. novembril 2006. aastal tagasi saadetud.
Moreover, it would appear from the order for reference
Lisaks ilmneb eelotsusetaotlusest, et vastavalt asjaomastele
Romanian Government indicated that the circumstances surrounding Mr Jipa’s ‘illegal residence’ in Belgium are not a matter of criminal law.
JIPA mis seonduvad Gheorghe Jipa „ebaseadusliku elamisega” Belgias, ei kuulu kriminaalõiguse valdkonda.
territory of the Member States pursuant to Article 18(1) EC is conferred directly on every citizen of the Union by the clear and precise terms of that provision of the EC Treaty, subject however to the limitations and conditions laid down by the EC Treaty and by the measures adopted to give it effect.
lõikes 1 sätestatud õigus liikmesriikide territooriumil vabalt liikuda antakse igale liidu kodanikule vahetult EÜ asutamislepingu kõnealuse sätte täpse ja selge sõnastuse alusel, kui asutamislepinguga ja selle rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti.
Citizens of the Union thus have the right, which they derive directly from Article 18(1) EC, to leave the territory of a Member State, including their Member State of origin, to enter the territory of another Member State.
Liidu kodanikel on seega vahetult EÜ artikli 18 lõikest 1 tulenev õigus lahkuda liikmesriigi territooriumilt, sealhulgas oma päritoluliikmesriigi territooriumilt, et reisida mõnda teise liikmesriiki.
Moreover, while citizenship of the Union, established by Article 17 EC, is not intended to extend the scope ratione materiae of the Treaty to internal national situations which have no link with Community law, 11 it must be observed, as was submitted by the Romanian and Greek Governments, that the fact that Mr Jipa has not made use of his right of freedom of movement cannot, for that reason alone, assimilate his situation to a purely internal situation. 12
Lisaks, kui EÜ artikliga 17 ette nähtud liidu kodakondsuse eesmärk ei ole asutamislepingu materiaalse kohaldamisala laiendamine siseriiklikele olukordadele, mis ei ole kuidagi seotud ühenduse õigusega, 11peab arvestama, nagu märkisid ka Rumeenia ja Kreeka valitsus, et pelgalt asjaolu tõttu, et Gheorghe Jipa ei ole kasutanud õigust vabalt liikuda, ei saa tema olukorda võrdsustada puhtalt siseriiklikku laadi olukorraga. 12
Given the fact firstly, that Mr Jipa from the 1 January 2007 enjoys the fundamental status of citizen of the Union, secondly, that the Ministry is seeking an order from the referring court in civil proceedings limiting Mr Jipa’s right to travel to another Member State and thirdly, that aside from the limited information provided by the referring court in relation to Mr Jipa’s repatriation from Belgium on foot of the Readmission Agreement and his ‘illegal residence’ in Belgium, I consider that there are no grounds on which the Court could consider that the limitations which may be imposed on Mr Jipa by the referring court on travelling to Belgium pursuant, inter alia, to Articles 38 and 39 of Law 248/2005 relate to a purely internal situation.
Võttes arvesse esiteks seda, et alates 2007. aasta 1. jaanuarist on Gheorghe Jipal liidu kodaniku põhistaatus, teiseks seda, et ministeerium taotleb tsiviilmenetluses eelotsusetaotluse esitanud kohtult korraldust, mis piiraks Gheorghe Jipa õigust reisida teise liikmesriiki, ning kolmandaks seda, et välja arvatud eelotsusetaotluse esitanud kohtu vähene teave Gheorghe Jipa tagasisaatmise kohta Belgiast tagasivõtulepingu alusel seoses „ebaseadusliku elamisega” Belgias, ei leia ma alust, millele tuginedes võiks Euroopa Kohus otsustada, et piirangud, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus võib muu hulgas seaduse 248/2005 artiklite 38 ja 39 alusel kohaldada Gheorghe Jipa Belgiasse reisimise suhtes, on seotud puhtalt siseriiklikku laadi olukorraga.
I therefore consider that the present case has a direct link with Community law.
Seetõttu leian, et käesolev kohtuasi on otseselt seotud ühenduse õigusega.
It would appear from the order for reference that the proceedings before the national court arose following Mr Jipa’s repatriation to Romania from Belgium, pursuant to the Readmission Agreement, due to his ‘illegal residence’ in Belgium.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et menetlus siseriiklikus kohtus algatati pärast Gheorghe Jipa tagasisaatmist Belgiast Rumeeniasse tagasivõtulepingu alusel, tulenevalt tema „ebaseaduslikust elamisest” Belgias.
The referring court itself pointed out, in its order for reference, that the Ministry has not clarified what is meant by the Mr Jipa’s ‘illegal residence’.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis eelotsusetaotluses, et ministeerium ei ole selgitanud, mida Gheorghe Jipa „ebaseadusliku riigis elamisega” on mõeldud.
It should be noted however that the
Peab siiski märkima, et Rumeenia valitsus viitas sellele, et asjaolud,
11 — Joined Cases C-64/96 and C-65/96 Uecker and Jacquet [1997] ECR I-3171, paragraph 23.
11 – 5. juuni 1997. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-64/96 ja C-65/96: Uecker ja Jacquet (EKL 1997, lk I-3171, punkt 23).
12 — See in that respect, Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 19.
12 – Vt selle kohta 19. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-200/02: Zhu ja Chen (EKL 2004, lk I-9925, punkt 19).
In my view, the limitations which may be imposed by the referring court on Mr Jipa from leaving his Member State of origin in order to enter the territory of another Member State constitute an obstacle to the right of freedom of movement provided by Article 18(1) EC.
Minu arvates takistavad piirangud, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus võib kohaldada Gheorghe Jipa lahkumise suhtes oma päritoluliikmesriigist, et reisida teise liikmesriiki, EÜ artikli 18 lõikes 1 sätestatud liikumisvabaduse õiguse teostamist.
The right to move freely within the territory of the Member States guaranteed by Article 18(1) EC would be
EÜ artikli 18 lõikega 1 tagatud õigus vabalt liikuda liikmesriikide territooriumil kaotaks oma sisu, kui päritoluliikmesriik võiks ilma asjakohase
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-33/07 lahkuda liikmesriigi territooriumilt, et reisida mõnda teise liikmesriiki.
rendered meaningless if the Member State of origin could, without valid justification, prohibit its own nationals from leaving its territory to enter the territory of another Member State. 13
põhjenduseta keelata oma kodanikel riigi territooriumilt lahkuda teise liikmesriigi territooriumile sisenemise eesmärgil. 13
The national rules in question in the present proceedings must, in my view, also be assessed in the light of Article 4 of Di -rective 2004/38 14which regulates the right of Union citizens to leave the territory of a
Käesolevas asjas arutusel olevate siseriiklike õigusnormide hindamisel peab minu arvates lähtuma ka direktiivi 2004/38 14 artiklist 4, mis reguleerib liidu kodanike õigust
In accordance with Article 4(1) of Directive 2004/38, all Union citizens with a valid identity card or passport have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.
Vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 4 lõikele 1 on kõikidel liidu kodanikel, kellel on kehtiv isikutunnistus või pass, õigus lahkuda liikmesriigi territooriumilt, et reisida mõnda teise liikmesriiki.
In my view, Article 4(1) of Directive 2004/38 is very broad in its scope as it grants citizens of the Union who are in possession of a valid identity card or passport the right to leave the territory of all Member States, including their Member State of origin 15to travel to another Member State.
Minu arvates on direktiivi 2004/38 artikli 4 lõike 1 kohaldamisala väga lai, kuna see annab liidu kodanikele, kellel on kehtiv isikutunnistus või pass, õiguse lahkuda kõikidest liikmesriikidest, sealhulgas oma päritoluliikmesriigist, 15et reisida mõnda teise liikmesriiki.
Moreover, pursuant to Article 4(2) of Directive 2004/38, no exit visa or equivalent formality may be imposed on citizens of the Union and the Member States must, pursuant to Article 4(3), issue to their own nationals, and renew, an identity card or passport stating their nationality.
Lisaks sellele ei või vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 4 lõikele 2 liidu kodanikelt nõuda väljasõiduviisat ega muid samaväärseid formaalsusi ning liikmesriigid peavad vastavalt artikli 4 lõikele 3 andma oma kodanikele välja kodakondsust tõendava isikutunnistuse või passi ja seda uuendama.
13 — See by analogy, Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 20.
13 – Vt analoogia alusel 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-224/02: Heikki Antero Pusa vs. Osuuspankkien Keski-näinen Vakuutusyhtiö (EKL 2004, lk I-5763, punkt 20).
See also in the context of freedom of establishment, Case C-438/05 International Transport Workers’ Federation and Finnish Seamen’s Union [2007] ECR I-10779, paragraph 69, Case 81/87 Daily Mail and General Trust [1988] ECR 5483, paragraph 16.
Vt asutamisvabaduse kohta ka 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-438/05: International Transport Workers’ Federation ja Finnish Seamen’s Union vs. Viking Line ABP ja OÜ Viking Line Eesti (EKL 2007, lk I-10779, punkt 69), 27. septembri 1988. aasta otsus kohtuasjas C-81/87: Daily Mail and General Trust (EKL 1988, lk 5483, punkt 16).
See also in the context of freedom of movement for persons and freedom of establishment, Case C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265, paragraph 23.
Vt isikute liikumisvabaduse ja asutamisvabaduse kohta ka 7. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas C-370/90: Singh (EKL 1992, lk I-4265, punkt 23).
In the Bosman case (C-415/93 [1995] ECR I-4921) the Court stated that ‘[t]he rights guaranteed by Article [43] et seq. of the Treaty would be rendered meaningless if the Member State of origin could prohibit undertakings from leaving in order to establish themselves in another Member State.
20. septembri 1995. aasta otsuses kohtuasjas C-415/93: Bosman (EKL 1995, lk I-4921, punkt 97) leidis Euroopa Kohus, et „asutamislepingu artikliga [43] jj artiklitega tagatud õigused muutuksid mõttetuks, kui päritoluliikmesriik saaks keelata ettevõtjatel lahkuda oma territooriumilt, et asuda teise liikmesriiki.
The same considerations apply, in relation to Article [39] of the Treaty, with regard to rules which impede the freedom of movement of nationals of one Member State wishing to engage in gainful employment in another Member State’ (see paragraph 97).
Samad kaalutlused kehtivad asutamislepingu artikli [39] suhtes normide puhul, mis takistavad ühe liikmesriigi kodanikel, kes soovivad tegeleda tulutoova tööga teises liikmesriigis, kasutada oma liikumisvabadust”.
I therefore consider that in the absence of valid justification, Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38 preclude national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides
Seetõttu olen ma seisukohal, et käesolevas menetluses arutusel olevad siseriiklikud õigusnormid, millega piiratakse liidu kodanike õigust lahkuda oma päritoluliikmesriigist, et reisida mõnda teise liikmesriiki,
15 — See also Article 2(2) of Protocol IV which provides that ‘[e]veryone shall be free to leave any country, including his own’.
15 – Vt ka protokolli nr 4 artikli 2 lõiget 2, mis sätestab, et „[i]gaühel on õigus vabalt lahkuda igalt maalt, kaasa arvatud kodumaalt.”
Protocol IV entered into force on 2 May 1968 and has been signed by all the Member States, save the Hellenic Republic.
Protokoll nr 4 jõustus 2. mail 1968. aastal ning sellele on alla kirjutanud kõik liikmesriigid, välja arvatud Kreeka Vabariik.
It should be recalled however that the Greek Government in pleadings at point 24 above specifically relied on Article 2(2) and (3) of Protocol IV.
Kuid peame meeles pidama, et Kreeka valitsus tugines punktis 24 toodud argumentides just protokolli nr 4 artikli 2 lõikele 2 ja artikli 2 lõikele 3.
14 — With its accession to the EU on 1 January 2007, Romania is bound by the provisions of the EC Treaty on the rights of citizens of the Union and the legislative provisions and caselaw thereon, subject to the transitional arrangements adopted on the matter.
14 – Alates ühinemisest Euroopa Liiduga 1. jaanuaril 2007. aastal on Rumeenia seotud liidu kodanike õigusi reguleerivate EÜ asutamislepingu sätetega ning nendel põhinevate õigusnormide ja kohtupraktikaga vastavalt asjaomases küsimuses vastu võetud üleminekusätetele.
It would appear from Article 20 of and Annex VII to the Protocol concerning the conditions and arrangements for admission of the Republic of Bulgaria and Romania to the European Union (OJ 2005 L 157 p. 29), that Romania is bound from the date of its accession to the EU by the provisions of Directive 2004/38 save where those provisions concern, inter alia, access to the labour markets of Member States by Romanian nationals.
Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia Euroopa Liitu vastuvõtmise tingimusi ja korda käsitleva protokolli (ELT 2005 L 157, lk 29) artiklist 20 ja VII lisast ilmneb, et Rumeenia on alates Euroopa Liiduga ühinemise kuupäevast seotud direktiivi 2004/38 sätetega, välja arvatud sätted, mis puudutavad muu hulgas Rumeenia kodanike juurdepääsu liikmesriikide tööturule.
In that regard, a number of transitional arrangements have been adopted in respect of Romania concerning the application of Art -icles 1 to 6 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968(II), p. 475).
Nimetatud küsimuses on Rumeenia suhtes vastu võetud mitmeid üleminekusätteid, mis käsitlevad nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, 19.10.1968, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 15) artiklite 1–6 kohaldamist.
As Mr Jipa’s rights as a worker are not in question before the referring court, the abovementioned transitional arrangements concerning Regulation No 1612/68 are not relevant in the context of the present case.
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetlus ei puuduta Gheorghe Jipa õigusi töötajana, ei ole kõnealused määruse nr 1612/68 sätteid reguleerivad üleminekusätted käesolevas asjas olulised.
Article 4 of Directive 2004/38, which concerns the rights of citizens of the Union in general, rather than citizens of the Union who are workers, is unaffected by the abovementioned transitional arrangements and applies in full to Romanian nationals from 1 January 2007.
Direktiivi 2004/38 artiklit 4, mis reguleerib pigem liidu kodanike õigusi üldiselt kui töötajatest liidu kodanike õigusi, kõnealused üleminekusätted ei mõjuta ning seda artiklit kohaldatakse Rumeenia kodanike suhtes täies ulatuses alates 1. jaanuarist 2007.
JIPA for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
JIPA on legitiimsete põhjenduste puudumisel vastuolus EÜ artikli 18 lõikega 1 ja direktiivi 2004/38 artikliga 4.