natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although in most part they are not yet that important for those retiring today, funded schemes in general are becoming more significant every day.
Kuigi pensioni kogumisskeemid ei ole praegu pensionile jäävatele nii tähtsad, muutuvad need iga päevaga üha olulisemaks.
This is why the Joint Report 2009 pays close attention to funded pension provision.
Sellepärast pöörab 2009. aasta ühisaruanne pensioni kogumisele suurt tähelepanu.
In particular, it emphasises the need for funded schemes to include provisions that protect against substantial volatility.
Ühisaruanne rõhutab kogumisskeemidele nende sätete lisamist, mis kaitsevad märkimisväärse volatiilsuse eest.
One solution consists in lowering the investment risk as people approach retirement age – known as a ‘lifecycle approach towards investment’.
Üks lahendus on pensionieale lähenevate inimeste investeerimisriski alandamine, seda nimetatakse „elutsüklipõhiseks lähenemiseks investeeringule”.
With such a strategy, younger members might choose riskier products with a higher chance of earning more over one’s life; in contrast, members close to retirement could select products with a more cautious investment strategy before turning pension savings into retirement income.
Sellise strateegiaga võivad nooremad liikmed valida riskantsemad ja suurema võimaliku tootlusega tooted; pensionieale lähemad inimesed võiksid valida ettevaatlikuma investeerimisstrateegiaga tooted enne, kui nad oma säästud pensionisissetulekuks muudavad.
The report also calls for appropriate solutions for the pay-out phase which is still to be determined in a number of countries with mandatory schemes.
Aruandes nõutakse ka sobivate lahenduste vajadust väljamaksefaasiks, mis on mitmes riigis määratletud kohustuslike skeemidega.
Annuities guarantee an income for life regardless of its eventual length and, as such, are the most secure means of providing an income in retirement.
Aastamaksud garanteerivad eluaegse sissetuleku hoolimata selle tegelikust pikkusest ja on seega kõige kindlamad vahendid pensioniealistele sissetuleku tagamiseks.
Member States should give careful consideration to the proportion of overall pension income expected to come from defined contribution schemes and whether they would be sufficiently appropriate for all groups in the population.
Liikmesriigid peaksid andma kaalutletud põhjenduse määratud kogumisskeemidest kogu-neva pensionisissetuleku osakaalu kohta ja selle kohta, kas kogumisskeemid on elanikkonna kõigi rühmade jaoks sobivad.
For instance, in voluntary schemes, there is evidence that coverage and contribution levels depend on the socioeconomic status of scheme members.
Vabatahtlikes skeemides on näiteks tõendusi, et hõlmatus ja kogumistasemed sõltuvad skeemiliikmete sotsiaal-majanduslikust staatusest.
If private schemes are to be an essential source of retirement income, coverage and contribution levels need to be set accordingly.
Kui pensionisissetuleku oluline allikas on kogumispension, tuleb vastavalt sellele kohandada hõlmatust ja sissemaksete taset.
In addition, well-functioning supervisory bodies and effective financial regulatory frameworks are essential.
Lisaks nendele on olulised ka hästitoimivad järelevalveasutused ja tõhusad nantsregu-latsiooni raamistikud.
With citizens’ pensions coming from multiple sources, it is vital that they have access to unbiased information and financial education so that they can make informed decisions.
Kodanike puhul, kes saavad pensione mitmest erinevat allikast, on oluline, et neil oleks informeeritud otsuste tegemiseks juurdepääs erapooletule teabele ja finantsalastele teadmistele.
Impact of the crisis on funded pension income
Kriisi mõju pensioni kogumisele
Long-term oriented strategies and the regulatory framework have limited the impact of the crisis on private pension income for most of those retiring today, but some will face outcomes below their expectations.
Pikaajalised strateegiad ja regulatiivne raamistik on piiranud kriisi mõju erasektori pensionisissetulekutele nende inimeste puhul, kes on just pensionile jäämas, kuid mõnede jaoks on tulemused allpool nende ootusi.
Minimum income provisions
Miinimumtulu tingimused
Member States are changing their minimum income provisions for older people to increase benefits and ease access.
Liikmesriigid muudavad kasumi suurendamise ja juurdepääsu lihtsustamise eesmärkidel eakate inimeste miinimumtulu tingimusi.
In as much as benefits tend to be price-indexed, relative incomes were likely to have fallen behind in recent years of growth.
Seni kui kasumid kalduvad olema hindadega indekseeritud, langevad suhtelised sissetulekud tõenäoliselt allapoole eelmiste aastate kasvu.
Yet, the relative erosion is in most part substantially smaller than could be expected.
Suhteline kulu on enamjaolt oodatust oluliselt väiksem.
Most countries have uprated minimum pensions and minimum provisions.
Enamik riike on miinimumpensionidele ja miinimumsätetele kehtestanud uue määra.
UNIVERSALLY ACCESSIBLE HEALTHCARE AND LONGTERM CARE
ÜLEMAAILMSELT JUURDEPÄÄSETAV TERVISHOID JA PIKAAJALINE HOOLDUS
Member States are committed to accessible, high-quality and sustainable healthcare and long-term care for citizens.
Liikmesriikide ülesanne on tagada kõikidele oma kodanikele juurdepääsetav, kvaliteetne ja jätkusuutlik tervishoid ning pikaajaline hooldus.
Good health is an important goal, as it contributes to each individual’s general well-being.
Hea tervis on oluline eesmärk, kuna see soodustab iga isiku üldist heaolu.
In addition, it enables people to participate in the labour market, as well as in social and political activities, reduces sick leave and absenteeism, increases productivity, and postpones retirement, allowing for longer working lives.
Lisaks võimaldab see inimestel osaleda tööturul, sotsiaalsetes ja poliitilistes tegevustes, vähendab haiguse tõttu lahkumist ja puudumist, suurendab tootlikkust ning lükkab edasi pensionile jäämist, võimaldades pikemat tööiga.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Life expectancy is now 82 years for women and 76 years for men.
SOTSIAALNE OLUKORD ARVUDES: naiste keskmine eluiga on hetkel 82 aastat ja meestel 76 aastat.
This follows a gain in longevity of 4 years for women and 5 years for men over the last 20 years.
20 aastaga on naiste eluiga pikenenud 4 aasta ja meeste eluiga 5 aasta võrra.
Improving healthcare systems
Tervishoiusüsteemi täiustamine
Member States maintain that essential policies contributing to good health and longer working lives include effective workplace health policies, health promotion, disease prevention, curative care and rehabilitation.
Liikmesriigid säilitavad olulisi poliitikaid, mis soodustavad head tervist ja pikemat tööiga, sh efektiivseid töökoha tervise-eeskirju, tervise arendamist, haiguste ennetamist, raviva toimega hooldust ja taastusravi.
There is also a need to build greater coherence between economic, education, employment, environmental and social policy.
Oluline on rajada ka suuremat sidusust majanduse, hariduse, tööhõive, keskkonna ja sotsiaalpoliitika vahel.
Member States are also continuing in their efforts to improve efficiency and effectiveness, with several exploring the possibilities of privatisation.
Liikmesriigid jätkavad jõupingutusi tõhususe ja efektiivsuse täiustamiseks ning paljud neist uurivad ka privatiseerimise võimalusi.
Whether such reforms promote quality and efficiency depends on the incentives and contracts with insurance funds.
Selliste reformide kvaliteet ja tõhusus sõltuvad toetustest ning lepingutest kindlustusfondidega.
At national level, success depends on the institutional capacity to monitor, regulate, ensure risk equalisation and identify what the private and what the public can do better.
Riiklikul tasemel oleneb edukus asutuse võimekusest riski stabiliseerimist jälgida, reguleerida ja kindlustada ning selgitamisest, mida saab era- ja avalik sektor paremini teha.
Private and public provision also needs to be coordinated to create synergies and avoid duplication.
Sünergia loomiseks ja dubleerimise vältimiseks on vaja koordineerida ka era- ja avalikke sätteid.
SOCIAL SITUATION IN NUMBERS: Total expenditure on health has increased throughout the EU in the last 20 years.
SOTSIAALNE OLUKORD ARVUDES: kogukulu tervishoiule on viimase 20 aasta jooksul ELi riikides suurenenud.
Today it ranges from 10% of GDP or more in some countries to 6% or less in others.
Mõnedes riikides on see 10% SKP-st või rohkem, mõnedes 6% või vähem.
Access to healthcare for all
Kõigi juurdepääs tervishoiuteenustele
Despite the good healthcare systems in place in Member States, there continue to be striking inequalities in the health of European citizens from different socioeconomic groups and regions.
Vaatamata liikmesriikide headele tervishoiusüsteemidele on Euroopa erinevate sotsiaalmajanduslike rühmade ja piirkondade kodanike tervis ebavõrdne.
The available data suggest that people in all countries report that at least on one occasion in the previous 12 months they felt they needed medical care (examination or treatment) and did not receive it either because they had to wait, or it was too expensive, or it was too far to obtain (unmet medical care).
Olemasolevate andmete kohaselt on kõikide riikide inimesed kinnitanud, et viimase 12 kuu jooksul on nad vajanud meditsiinilist abi (uuringud või ravi), aga ei saanud seda ootamise, kulukuse või kauguse tõttu (täitmata meditsiiniline abi).
Those with less education, wealth or a worse job status tend to suffer more from ill health.
Vähema hariduse, tervise või halvema tööstaatusega inimesed kannatavad halva tervise all rohkem.
Such inequalities aggravate social exclusion and economic inequality and represent a loss of human potential.
Selline ebavõrdsus suurendab sotsiaalset tõrjutust, majanduslikku ebavõrdsust ja inimpotentsiaali vähenemist.
Self-reported unmet need for medical care (access reasons), (by income quintile from the poorest fifth of the population to the richest fifth, %, 2006)
Meditsiinilise abi vajaduse täitmatajätmine (juurdepääsu põhjused; sissetuleku kvintiili alusel alates elanikkonna viiest vaesemast kvintiilist viie rikkama kvintiilini, 2006. aasta)
Source: Eurostat based on EU-SILC 2006 data.
Allikas: Eurostati EU-SILCi 2006. aasta andmete alusel.
Access reasons: waiting for care, paying for care and distance to care.
Juurdepääsu põhjused: abi ootamine, abi eest tasumine ja abi kaugus.
Member States are working to improve the situation through a variety of cross-sectoral policies addressing both how to promote better health and prevent disease.
Liikmesriigid püüavad olukorda parandada erinevate sektoritevaheliste poliitikate kaudu, mis käsitlevad nii parema tervise soodustamist kui ka haiguste ennetamist.
In addition, they are looking to involve a wide range of services such as education, housing and employment.
Lisaks sellele püütakse kaasata ka mitmeid hariduse, majutuse ja tööhõive teenuseid.
In addition, all countries see enhancing primary care as the way forward to improve access, ensure coordination of care and contribute to sustainability.
Kõik riigid näevad esmaabi saamise parandamises teed abile juurdepääsu täiustamiseks, abi koordineerimise kindlustamiseks ja jätkusuutlikkuse soodustamiseks.
However, as healthcare treatment – in particular hospital costs – consumes the largest share of expenditure, promotion and prevention receive a relatively small proportion of spending in relation to their goals.
Kuigi tervishoiukulud on suurimad kulud (eriti haiglakulud), eraldatakse tervise edendamisele ja haiguste ennetamisele võrreldes nende eesmärkidega suhteliselt väike summa.
In addition, the shortages of general practitioners and nurses in many countries may make these goals more challenging to achieve.
Nende eesmärkide saavutamist raskendab paljudes riikides samuti üldarstide ja meditsiiniõdede vähesus.
Quality issues are rising up the agenda for Member States, with several undertaking initiatives that aim to provide citizens with good quality and safe preventive care and treatment.
Hea kvaliteediga ennetava hoolduse ja ravi pakkumisel on liikmesriikides päevakorda kerkinud kvaliteediprobleemid.
For example, quality standards or clinical guidelines have been devised and implemented using evidence-based medicine or health technology assessment.
Näiteks on kvaliteedistandardid või kliinilised põhisuunad kavandatud ja täiustatud tõendusmaterjalipõhiseid meditsiini või tervisetehnoloogia hinnanguid kasutades.
However, only a few countries have made patient safety – a crucial element of quality – a key priority, and set up appropriate structures and systems.
Kuid patsiendi ohutus – kvaliteedi ülioluline element – on vaid mõnedes riikides põhiprioriteediks, kus rakendatakse selle jaoks ka sobivaid struktuure ja süsteeme.
Huge disparities can be seen, with some Member States advanced in the implementation of quality and safety strategies and in providing a patient-centred approach, and with others only at the beginning of the process.
Mõnes liikmesriigis võib kvaliteedi ja ohutusstrateegiate täiustamises ning patsiendikeskse lähenemise pakkumises näha suuri erinevusi; mõnes riigis esinevad need probleemid vaid algses protsessis.
These disparities may be due to the limited resources allocated to healthcare and the insufficient awareness about long-term advantages that good quality of care may bring.
Need erinevused võivad tuleneda tervishoiule eraldatud piiratud ressurssidest ja pikaajaliste eeliste ebapiisavast teadlikkusest, mida hea kvaliteediga abi tuua võib.
Sustainability and coordination
Jätkusuutlikkus ja koordinatsioon
As mentioned above, the issue of staff shortages in healthcare persists and the ageing of the population will likely make them more acute.
Nagu eespool mainitud, on tervishoiuspetsialistide vähesus püsiv ja elanikkonna vananemine soodustab seda tõenäoliselt veelgi.
This raises the question of sustainability of the system.
See tõstatab küsimuse süsteemi jätkusuutlikkusest.
Member States should therefore take measures to recruit, train and retain healthcare professionals at all levels.
Liikmesriigid peaksid võtma kasutusele meetmed tervishoiutöötajate värbamiseks, koolitamiseks ja säilitamiseks kõikidel tasemetel.
In addition, countries have made progress in creating an integrated approach for managing chronic diseases, but there remains much to do to improve coordination between levels of government, types of medical care, health and social care, public and private provision, and the public and third sector.
Riigid on teinud edusamme ka ühtseks lähenemiseks krooniliste haiguste käsitlemisele, kuid koordineerimise parandamiseks valitsuse, meditsiinilise abi tüüpide, tervis- ja sotsiaalhoiu, avaliku ja erasektori sätete ning avaliku ja kolmanda sektori tasemete vahel on vaja veel palju ära teha.
This is all the more so for long-term care.
See kõik on eriti vajalik pikaajalise hoolduse tagamiseks.
Higher life expectancy and socioeconomic changes are driving demand for long-term care.
Kõrgem keskmine eluiga ja sotsiaal-majanduslikud muutused suurendavad vajadust pikemaajalise hoolduse järele.
Thus, Member States are looking to identify a sustainable mix of financing, with the current share of private sources of finance being relatively high.
Liikmesriigid püüavad seega leida jätkusuutlikku rahastamismudelit, milles erasektori rahastamisallikate osakaal oleks suhteliselt suur.
These sources can be private health insurance coverage or private household payments.
Nendeks allikateks võivad olla erasektori tervisekindlustus või erasektori majapidamismaksed.
Dependent people prefer long-term care in a residential or community setting rather than institutional care, but in many countries the latter still accounts for more than half of public expenditure.
Hooldust vajavad inimesed eelistavad hooldusasutustele kodust või omavalitsuste kaudu korraldatavat hooldust, kuid paljudes riikides kulub just hooldusasutusele üle poole avalikest kuludest.
Additionally, as in healthcare, there is a need to address the expected workforce shortages in the long-term care sector (formal care) as well as devising ways to support family or informal carers.
Sarnaselt tervishoiule on pikaajalise hoolduse puhul (riiklik hooldus) vaja arvestada eeldatava tööjõu vähenemisega ja kavandada viise perede või eraviisiliste abistajate toetamiseks.
Key messages from Member States’ new NSRs outlining strategies to promote the EU’s common social objectives:
Liikmesriikide põhisõnumid uutest riiklikest aruannetest ELi ühiste sotsiaalsete eesmärkide soodustamiseks:
• The EU can build on the values of solidarity that underpin its social policies and on progress in structural reforms to cushion the impact of the economic crisis and help recovery.
• EL võib majanduskriisi mõjude pehmendamisel ja majanduse elavdamisel tugineda solidaarsusel põhinevale sotsiaalpoliitikale ja struktuurireformide edule.
Further strengthening the positive mutual interaction with action for growth and jobs is vital, notably by allowing social protection systems to fully play their role as automatic stabilisers.
Majanduskasvu ja tööhõive edendamiseks on eluliselt tähtis sotsiaalpoliitika ja struktuurireformide positiivse koostoime edasine tugevdamine andmaks sotsiaalkaitsesüsteemidele automaatsete stabiliseerijate rolli.
In order to address the negative impact on employment and social cohesion, long-term reforms need to be sustained while balanced with short-term measures aimed at preventing job losses and sustaining household incomes.
Tööhõivet ja sotsiaalset sidusust negatiivselt mõjutajatega toimetulekuks peab rakendama pikaajalisi reforme. Need peaksid olema tasakaalus töökaotuse ennetamisele ja leibkonna sissetulekute säilitamisele suunatud lühiajaliste meetmetega.
Recent structural reforms in the field of social security have delivered results, bringing more people into employment, strengthening the incentives to work and the resilience of labour markets, prolonging working lives and enhancing economic growth.
Hiljutised sotsiaalkindlustuse struktuurireformid on andnud tulemusi, pakkudes suuremale arvule inimestele tööd, tugevdades töötoetusi ja tööturgude paindlikkust, pikendades tööiga ning täiustades majandustõusu.
A strong coordinated EU response is needed and valuable indications are provided by the European Economic Recovery Plan.
Vaja on ELi tugevat koordineeritud reaktsiooni, millele Euroopa majanduse elavdamise kava lisab väärtuslikke suuniseid.
• The European Social Fund should be used to its full potential in a flexible and timely way to alleviate the social impacts of the crisis, by supporting rapid labour market re-entry of the unemployed and focussing on the most vulnerable.
• Euroopa Sotsiaalfondi tuleks kriisi sotsiaalse mõju leevendamiseks paindlikul ja õigeaegsel moel samuti maksimaalselt ära kasutada, toetades töötute kiiret naasmist tööturule ning koondades tähelepanu kõige haavatavamatele.
Simpli-fi fied implementation of Structural Funds and improved coordination with social policies will help.
ELi struktuurifondide juurutamise lihtsustamine ja sotsiaalpoliitikate koordineerituse suurendamine on samuti abiks.
The Commission will issue a regular bulletin to monitor social trends.
Komisjon hakkab sotsiaaltrendide jälgimiseks välja andma regulaarseid teadaandeid.
Reports from Member States could facilitate exchange of information and policy experiences in the Social Protection Committee.
Liikmesriikide aruanded peaksid sotsiaalkaitsekomitees kergendama teabe ja poliitilise kogemuse vahetamist.
• Comprehensive Active Inclusion strategies that combine and balance measures aimed at inclusive labour markets, access to quality services and adequate minimum income, need to be implemented.
• Täiustama peab terviklikke aktiivse kaasatuse strateegiaid, mis ühendavad ja tasakaalustavad laiahaardelistele tööturgudele suunatud meetmeid, annavad juurdepääsu kvaliteetsetele teenustele ja piisavale miinimumsissetulekule.
A boost must be given to Member States’ efforts to implement comprehensive strategies against poverty and social exclusion of children, including accessible and affordable quality childcare.
Liikmesriikide jõupingutustele laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu suunatud laiaulatuslike strateegiate juurutamisel tuleb anda lisatõuge, sealhulgas kättesaadav ja taskukohane lastehooldus.
Sustained work is required to tackle homelessness as an extremely serious form of exclusion, to address the multiple disadvantages the Roma people are facing and their vulnerability to social exclusion and to promote the social inclusion of migrants.
Tõrjutuse ühe tõsisema vormi – kodutuse ning romide ebasoodsate olude ja nende sotsiaalse tõrjutuse – vastu võitlemiseks ning immigrantide sotsiaalseks kaasamiseks on vaja tagada püsivad töökohad.
Vigilance is needed as new risk groups, e.g. young workers and labour market entrants, as well as new risks may emerge.
Vajalik on säilitada valvsus, kuna tekkida võivad uued riskigrupid, näiteks noored töötajad ja tööturule sisenejad ning ka uued riskid.
CONCLUSIONS ers notwithstanding the downturn.
• Pensionisüsteemide piisavus ja jätkusuutlikkus sõltuvad jõupingutustest Lissaboni eesmärgini jõudmisel, mille kohaselt tuleb majandussurutisele vaatamata saavutada eakate inimeste tööhõive 50% ulatuses.
It is important to ensure full coverage and to monitor pension adequacy notably for women and low wage earners.
Eriti oluline on naiste ja madalapalgaliste pensionide tagamine täies ulatuses ning nende pensionide piisavuse jälgimine.
Long-term oriented strategies and the regulatory framework have limited the impact of the crisis on private pension income for most of those retiring today, but some might face outcomes below their expectations.
Pikaajalised strateegiad ja regulatiivne raamistik on piiranud kriisi mõju erasektori pensionisissetulekutele nende inimeste puhul, kes on just pensionile jäämas, kuid mõnede inimeste jaoks on tulemused allpool nende ootusi.
Funded scheme designs will need to be reviewed to boost their ability to cope with risk in the investment and pay-out phases and to improve coverage so they can fully realise their strength in coping with ageing.
Kogumisskeemid tuleb üle vaadata, et need toimiksid investeerimise ja väljamaksefaaside riskide korral ning suurendaksid kindlustatust vanadusega edukalt toimetulemisel.
• Member States strive to improve the value for money of healthcare and reduce health inequalities by increased attention to primary care, prevention, health promotion, better coordination and rational use of resources.
• Liikmesriigid püüavad tervishoiule eraldatud raha väärtust kasvatada ja ebavõrdsust tervishoius vähendada, suurendades tähelepanu esmatasandi arstiabile, ennetusele, tervetele eluviisidele, ressursside paremale koordinatsioonile ja ratsionaalsemale kasutamisele.
These strategies need to be more vigorously pursued, in particular where healthcare systems are under-resourced.
Neid strateegiaid peab innukamalt järgima, eriti seal, kus tervishoiusüsteemid on alarahastatud.
This also implies addressing potential staff shortages in health care by measures to recruit, train, retain and develop health care professionals at all levels.
Käsitlema peab ka tervishoiutöötajate vähesust ning rakendama värbamist, koolitusi, ümber- ja väljaõpet kõikidel tasemetel.
• Member States are also striving to establish and strengthen systems for quality long-term care, to create a solid financing basis, to improve care coordination and to ensure sufficient human resources as well as support for informal carers.
• Liikmesriigid püüdlevad ka pikaajaliste hooldussüsteemide rajamisele ja tugevdamisele, et luua kindel rahastamisalus, täiustada hoolduse koordineerimist, kindlustada piisavad inimressursid ja toetada eraviisilisi abistajaid.
• The current Social Open Method of Coordination (OMC) Cycle lasts until 2010, the target year for the Lisbon strategy.
• Praegune sotsiaalne avatud koordinatsiooni meetodi tsükkel kestab 2010. aastani – Lissaboni strateegia sihtaastani.
Strong commitment will be needed to achieve the agreed objectives on social protection and social inclusion and the 2010 European Year for combating poverty and social exclusion will reaffirm it.
Sotsiaalkaitse ja sotsiaalse kaasatuse kokkulepitud eesmärkide saavutamiseks peab tõsiselt pühenduma ning vaesusega võitlemise ja sotsiaalse tõrjutuse Euroopa aasta 2010 toetab seda.