natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He pointed to the need forreform of the Common Agricultural Policy since many problems are linked tocompensation systems for farmers.
Ta osutas ühise põllumajanduspoliitika reformimise vajadusele, sest paljud probleemid on seotud põllumajandustootjate kompenseerimise süsteemidega.
Around 25% – or 27 million hectares – of farmland in the EU is potentially suitable for HNV, he explained, including large areas in new EU Member States such as Slovakia and Bulgaria which have a high proportion of small farms.
Ta selgitas, et keskkonnasõbralikuks põllumajanduseks on potentsiaalselt sobivad ligi 25 % – 27 miljonit hektarit – ELi põllumaadest, sealhulgas suured alad uutes liikmesriikides, näiteks Slovakkias ja Bulgaarias, kus on suur väiketalude osakaal.
Biodiversity, he argued, is a public good andthere should be basic payments for the provision by farmers of ecological compensation areas such as hedges or wild flower strips.
Bioloogiline mitmekesisus on tema sõnul avalik hüve ja talunikele, kes võimaldavad ökoloogilisi taastusalasid, nagu hekke või põllulillede ribasid, tuleks maksta põhihüvitisi.
Without action, there is a risk that such smallscale farming will be abandoned which will be bad for biodiversity, Redman cautioned.
Redman hoiatas, et tegevusetus võib viia väiketalupidamise väljasuremiseni, mis omakorda mõjub negatiivselt bioloogilisele mitmekesisusele.
Professor Allan Buckwell, Policy Director, Country Land and Business Association Ltd.
Maa- ja Ettevõtlusassotsiatsiooni poliitikadirektor professor Allan Buckwell
Professor Allan Buckwell of the UK’s Country Land and Business Association stressed the need to help the custodians of the land – farmers and landowners – run their businesses in a better way for the environment.
Professor Allan Buckwell Ühendkuningriigi Maa- ja Ettevõtlusassotsiatsioonist rõhutas vajadust aidata maapiirkondade hoidjaitel – talunikel ja maaomanikel – juhtida oma ettevõtteid keskkonnasõbralikumalt.
The‘quiet revolution’in farm management
„Vaikne revolutsioon”põllumajandusettevõtete juhtimises
‘Seventy percent of Europe’s land is farmed or forested.
„Seitsekümmend protsenti Euroopa maast on põllumajandusettevõtete või metsade all.
The way we do our farming and forestry massively impacts the environment.
Viis, kuidas me oma maad harime ja metsa majandame mõjutab keskkonda ulatuslikult.
It is the landowners who can implement this,’Buckwell stressed.
Nende viiside vahel valivad aga maaomanikud,”tõi Buckwell välja.
The role of intensive farming in biodiversity loss was also highlighted by Dr Mark Redman, a rural development consultant, who pointed to the potential benefits of High Nature Value farming (HNV) in supporting biodiversity and rural communities.
Intensiivpõllumajanduse osa bioloogilise mitmekesisuse vähenemisel rõhutas ka maaelu arenduskonsultant doktor Mark Redman, kes viitas keskkonnasõbraliku põllumajanduse potentsiaalsele tulule bioloogilise mitmekesisuse kaitsmisel ja maakogukondade toetamisel.
Biodiversity is our collective life insurance policy.
Bioloogiline mitmekesisus on meie ühine elukindlustus.
Agricultural policies have forgotten this, said Corrado Pirzio-Biroli who worked aschief of staff for former EU Agriculture Commissioner, Franz Fischler.
Corrado Pirzio-Biroli, kes on töötanud endise ELi põllumajandusvoliniku Franz Fischleri kabinetiülemana ütles, et põllumajanduspoliitika on selle unustanud.
‘I have come here to highlight the quiet revolution in our understanding of agriculture and biodiversity,’Redman told the Green Week audience.
Talunikele tuleb maksta vabatahtlike lepingute alusel selliselt, et nad saaksid tasu avalike hüvede, näiteks keskkonnakaitse edendamise eest,”ütles ta.
‘We have to change the whole mindset. Farmers must be paid on voluntary contracts so they are being paid to provide public services such as environmental protection,’ he said.
„Tulin siia selleks, et rõhutada vaikse revolutsiooni osa põllumajanduse ja biomitmekesisuse mõistmises,”ütles Redman rohelise nädala publikule.
‘Agriculture in the EU has suffered from market failure.
„Keskkonnasõbralik põllumajandus keskendub madala intensiivsusega põllumajandustegevusele ja on tavapärastest süsteemidest vähem konkurentsivõimeline ning hõlmab tavaliselt väike- ja elatuspõllumajandust.
It rewards the production offood which pays, instead of supporting the environment which does not pay.
„Euroopa Liidu põllumajandus on saanud turutõrgete tõttu kannatada.
Farmpolicies have failed to allow farmers toproduce public goods alongside food andfibre,’ said the former EU official.
Toetatakse selliste toiduainete tootmist, mis toob raha sisse, selle asemel, et toetada keskkonnakaitset, mis raha sisse ei too.
‘HNV is centred on low-intensity farming which is less competitive than traditional systems and usually revolves around smallscale and subsistence agriculture.
Põllumajanduspoliitika ei ole võimaldanud talunikel toota toidu ja kiudainete kõrval ka avalikke hüvesid,”ütles endine ELi ametnik.
TEating habits and habitat loss
TToitumisharjumused ja elupaikade hävimine
Growing populations and increased demand for meat and other animal products such as milk and eggs are driving the expansion of livestock farming which is now a major source of global biodiversity loss.
Elanikkonna kasv ning suurenenud nõudlus liha ja teiste loomsete saaduste, nagu piima ja munade järele, mõjub soodsalt karjakasvatusele, mis on peamine bioloogilise mitmekesisuse vähenemise põhjus.
Greater production efficiency, greater genetic diversity among livestock breeds, and reduced meat consumption are potential ways to address this problem.
Suurem tootmisefektiivsus, kariloomatõugude suurem geneetiline mitmekesisus ja väiksem liha tarbimine on võimalikud viisid, kuidasseda probleemi lahendada.
Knock-on effects of livestock farming
Karjakasvatusega kaasnevad mõjud
Our insatiable appetite for meat is the driving force behind the expansion of livestock farming which now represents 80% of global land use.
Meie küllastumatu isu liha järele on peamine põhjus, miks loomakasvatus laieneb ja hõlmab praegu 80% maailma maakasutusest.
One third of arable land is used for the production of animal feed.
Loomasööta kasvatatakse kolmandikul põllmaadest.
Livestock farming is responsible for 30% of global biodiversity loss, according to Henk Westhoek of the Netherlands Environmental Assessment Agency.
Henk Westhoek Madalmaade keskkonnaametist kinnitas, et maailma bioloogilise mitmekesisuse vähenemisest 30 % on põhjustanud karjakasvatus.
In the European Union, consumption of imported feed concentrate such as soybean meal is growing by 14% per year.
Euroopa Liidus kasvab sojajahu ja teiste imporditud söödakontsentraatide tarbimine aastas 14%.
This has implications for agricultural patterns outside the EU where habitat change and biodiversity loss is evident.
See mõjutab põllumajandustegevust ka väljaspool Euroopa Liitu, kus looduslike elupaikade ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemine on samuti märgatav.
The proportion of land in the developing world dedicated to soybean production for animal feed doubled between1994 and 2004.
Sojaubade kasvatamiseks kasutatav põllumaa on arenguriikides ajavahemikul 1994 kuni 2004 kahekordistunud.
‘The environmental effects of livestock production are generally underestimated: they lead to biodiversity loss both inside andoutside Europe,’he cautioned.
„Tihti kiputakse karjakasvatuse keskkonnamõjusid alahindama vaatamata sellele, et need toovad endaga kaasa bioloogilise mitmekesisuse vähenemise nii Euroopas kui ka mujal,” hoiatas Westhoek.
Consumption trends
Tarbimistrendid
Carolyn Opio, Animal Production and Health Division, Food and Agriculture Organization (FAO)
Carolyn Opio, Loomakasvatuse ja -tervishoiu osakond, ÜRO Toidu ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO)
Carolyn Imede Opio from the Food and Agricultural Organisation (FAO) says that although it is difficult to isolate the impact oflivestock which is complex and largely indirect, its effects are evident.
Carolyn Imede Opio ÜRO Toidu ja Põllumajandusorganisatsioonist (FAO) kinnitab, et kuigi karjakasvatuse keerulist ja suurel määral kaudset mõju on raske eristada, on selle tagajärjed silmaga nähtavad.
The expansion of the livestock sector is causing habitat change and is also a driver of climatechange through greenhouse gas emissions – livestock production is believed to be responsible for some 7.1 billion tonnes of CO2 emissions.
Karjakasvatussektori laienemine toob kaasa elupaikade teisenemise ja kiirendab kasvuhoonegaaside atmosfääri paiskamise kaudu kliimamuutuseid – usutavasti on koguni 7,1miljardit tonni süsinikdioksiidheidetest pärit karjakasvatussektorist.
Future action
Edasine tegevus
Meat consumption has more than tripled in Europe since the 1980s, while milk consumption has doubled.
Alates 1980. aastatest on lihatarbimine Euroopas kolmekordistunud ja piimatarbimine kahekordistunud.
EU citizens eat an average of 73 kg of meat per person each year, compared to an annual average of 124kg per person in the United States and15 kg per person in Africa.
Iga ELi kodanik sööb keskmiselt 73 kg liha aastas, samas kui Ameerika Ühendriikides on sama näitaja aastas 124kg inimese kohta ja Aafrikas 15kg.
Changing oureating habits could reduce the massive impact thelivestock sector has on biodiversity, said Westhoek.
Westhoeki kinnitusel võiks meie toitumisharjumuste muutmine oluliselt vähendada karjakasvatuse mõju bioloogilisele mitmekesisusele.
be tackled to counter inefficiencies in resource use. More incentives are needed forproducers to maintain biodiversity, for example through subsidies, tax benefits, green labeling and certification of products, she added.
mõnedesse olulistesse teguritesse, nagu hinnakujunduse korrigeerimine ja keskkonnakuludega arvestamine eelarvekujunduses.Ta lisas, et tootjatele on vaja bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks sisse seada uusi motivatsioonisüsteeme, näiteks toetuste, maksusoodustuste ja toodete keskkonnamärgistus- ja sertifitseerimissüsteemide rakendamise kaudu.
Consumption patterns have also been changing in developing countries and meat, particularly poultry, is an increasingly popular source of protein.
Tarbimisharjumused on muutumas ka arenguriikides, kus liha ja eriti linnuliha on muutumas üha populaarsemaks valguallikaks.
However, sustainable practices can mitigate some of these effects, said Opio.
Opio sõnul võivad säästlikud tavad mõningaid tagajärgi siiski leevendada.
Improving production efficiency by using fewer inputs, organic livestock, appropriate grazingtech-niques, and preserving traditional breeds which are better adapted to local conditions can also significantly reduce thepressure on natural habitats and other resources.
Ka tootmise efektiivsuse tõstmine ja tootmisprotsessi sisendite vähendamine, mahepõllumajanduslik loomakasvatus, konkreetsetele oludele sobivate loomapidamisviiside ning traditsiooniliste ja kohalikele tingimustele paremini vastavate tõugude säilitamine võivad oluliselt vähendada survet looduslikele elupaikadele ja teistele loodusressurssidele.
With population growth set to reach nine billion by 2050, it is predicted that our current global meat consumption of around 280mil-lion tons per year will double by 2050.
Samas rõhutas ta, et ebaefektiivse ressursikasutuse vältimiseks tuleb tõsiselt panustada
But she stressed that some of the underlying causes such as correct pricing and the internalisation of environmental costs must
Samuti on meil võimalik muuta oma toitumisharjumusi. Sellised elanikkonnale suunatud kampaaniad, nagu lihavaba päeva korraldamine, võivad kaasa aidata lihatarbimise vähendamisele, parandada rahva tervist ja vähendada karjakasvatust ning sellest tulenevat bioloogilise mitmekesisuse kadu, öeldi rohelise nädala osalejatele.
And we can also change our eating habits. Popular campaigns such as‘meat free day’can help cut meat consumption, improve public health and scale down livestock production, thus reducing its contribution tobiodiversity loss, Green Week participants were told.
Olukorras, kus maailma rahvaarv on aastaks 2050 küündimas üheksa miljardi inimeseni, prognoositakse meie praeguse 280 miljoni tonnise aastase lihatarbimise kahekordistumist 2050. aastaks.
C L I M AT
KLIIMA
CHANGE
M UUT U S
TClimate change and biodiversity
TKliimamuutused ja bioloogiline mitmekesisus
The Fourth IPCC* Assessment Report, published in 2007, revealed a significant increase in the risks faced by biodiversity and ecosystem services.
2007. aastal avaldatud neljas IPCC* hindamisaruanne tõi esile bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste ohtude märkimisväärse suurenemise.
The biodiversity of the oceans is also changing which could have an impact on food supplies, though the volume of species may in fact be on the increase.
Kaookeanide bioloogiline mitmekesisus on muutumas, mis võib omakorda mõjutada toiduainete kättesaadavust, vaatamata sellele, et liikide arvukus võib olla koguni tõusuteel.
Another problem is the emergence of invasive species. Frogs and toads in parts ofthe new world are affected by fungal skin pathogens and some 70 species have been killed off as a result.
Professor Carlo Heip Madalmaade Kuninglikust Mereuuringute Instituudist kinnitas, et merekeskkond on kliimasoojenemise ja üleekspluateerimise tõttu muutumas.
There is clear evidence that ecosystems are changing and this is impacting on human well-being through deterioration of ecosystem services – and this has a cost.
Ökosüsteemide muutumisele viitavad selged tõendid ja see protsess mõjutab ökosüsteemi teenuste vähenemise kaudu inimeste heaolu.
Desertification is destroying the livelihoods of millions ofpeople.
Sellel kõigel on oma hind.
The decline of freshwater fisheries reduces the supply of an inexpensive source of protein in developing countries.
Kõrbestumine hävitab miljonite inimeste elatusvahendeid.
Deteriorating water quality and sanitation adversely affects half the urban population in Africa, Asia, Latin America and the Caribbean.
Magevee kalavarude vähenemine toob endaga kaasa odavate valguallikate kättesaadavuse vähenemise arenguriikides.Vee ja kanalisatsiooni langev kvaliteet mõjutab olulisel määral poolt linnaelanikkonda Aafrikas, Aasias, Ladina-Ameerikas ja Kariibi mere maades.
Professor Carlo Heip of the Royal Netherlands Institute for Sea Research also confirmed that the marine environment is changing both due to the warming climate and over-exploitation.
„Merekeskkonnas on bioloogilise mitmekesisuse muutumine selgelt nähtav, kuigi välja on suremas vaid väga üksikud liigid,”ütles ta.„Temperatuuri tõus mõjutab ainult ookeanide pinnakihte ja mereliigid võivad kergesti oma elupaiku vahetada.”
Risk of extinctions
Väljasuremise oht
Chris Thomas of the University of York had no doubt that climate change is happening now.‘It killed many French people in 2003 during the heat wave,’he told the Green Week audience.
Chris Thomas Yorki Ülikoolist ei kahelnud põrmugi kliimamuutuste asetleidmises.
There is credible evidence that more than 10% of species are at risk of extinction, hesaid, and this figure could possibly be closer to 25%. %.
„See tappis 2003. aasta kuumalaine ajal palju prantslasi,”rääkis ta rohelise nädala publikule.
He highlighted the growing penetration ofnorthern waters by plankton species from the south.
Ta rõhutas põhjapoolsete vete kasvavat asustatust lõunast pärit planktoniliikidega.
The number of species in the North Sea has increased over the past 20years though its composition is now different.
Põhjameres elutsevate liikide arv on viimase 20 aasta jooksul suurenenud ja liigistiku ülesehitus muutunud.
This is changing the composition of the food chain in our oceans and could have an impact on fish productivity.
See muudab ka toiduahela ülesehitust ookeanides ja võib mõjutada kalavarusid.
While there is no‘smoking gun’of evidence of deteriorating biodiversity attributable to climate change, Wolfgang Cramer of the Potsdam Institute for Climate Impact Research noted that the effects of a warming climate can be seen everywhere, from changes in butterfly populations to the alcohol content of wines in Alsace.
Wolfgang Cramer Potsdami Kliimamõjude Uurimise Instituudist märkis, et soojeneva kliima mõjud on nähtavad kõikjal, alates muutustest liblikaliikides ja lõpetades Alsace’i veinide alkoholisisaldusega, olgugi et meil puuduvad otsesed tõendid kliimamuutuste seostamiseks bioloogilise mitmekesisuse vähenemisega.
For many species, adapting to climate change is not going to be easy.
Paljudele liikidele ei kujune kliimamuutusega kohanemine lihtsaks.
Some species are able to change their location but others cannot survive temperature increases.
Osad suudavad vahetada oma elupaika, kuid teised ei pruugi temperatuuri tõusule vastu pidada.
Lizards for example have already seen four percent of their populations become extinct and this is expected to rise to 20% of species by 2080.
Näiteks on neli protsenti sisalikuliikidest juba välja surnud ja 2080. aastaks eeldatakse selle näitaja suurenemist 20 protsendini.
In the UK, research has shown that many species are relocating northwards.
Ühendkuningriigis läbiviidud uuringute kohaselt on paljud liigid uute elukohtade otsinguil liikumas põhja poole.
Some have moved as much as 75 miles during the past 25 years.
Osad liigid on viimase 25 aasta jooksul liikunud koguni 75 miili.
Despite many uncertainties in the science, thebalance of evidence is so overwhelming through thousands of ‘little stories’that politicians must recognise the urgency, Cramer said.
* Valitsustevaheline kliimamuutuse paneel (Intergovernmental Panel on Climate Change).
And there is no other way to tackle climate change but to reduce emissions and to maintain and restore thenatural carbon sinks.
Uue Maailma aladel elutsevaid konni ja kärnkonni ohustavad naha seenpatogeenid, mille tõttu on välja surnud juba ligikaudu 70 liiki.
* Intergovernmental Panel on Climate Change.
Kliimamuutuste ohjeldamiseks pole aga muid võimalusi peale saasteainete vähendamise ja loodusliku süsinukutasakaalu hoidmise.
TDeveloping green infrastructure
TRohelise infrastruktuuri arendamine
Green infrastructure aims to protect and restore Europe’s rich natural heritage by reconnecting habitats that have been separated by intensive land use, transport routesand urban sprawl.
Rohelise infrastruktuuri eesmärk on Euroopa rikkaliku looduspärandi kaitsmine jataastamine.
Developing green infrastructure is one of Europe’s main contributions towards reversing biodiversity loss.
Seda tehakse ühendades taas need elupaigad, mis lahutati maaintensiivse kasutamise, transporditeede ja valglinnastumise tõttu.
tation of green infrastructure – a tool which guarantees the best use of limited land, in cooperation with all relevant stakeholders.
Rohelise infrastruktuuri arendamine on üks Euroopa peamisi panuseid bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamisse.
The European Commission is promoting exchanges of best practice as a basis for an EUstrategy on green infrastructure to be developed next year. Green Week participants heard how national, regional and local projects can all add their own distinctive contribution.
Piirkonna tervise ja keskkonna valdkonna asepresident Alain Chabroll selgitas, et esmatähtsateks peeti selle suure piirkonna paljude keskkonnaomaduste kaardistamist ja ühtset lähenemist selle väga vaheldusrikkal maastikul.
Alain Chabrolle, the region’s vice-president for health and environment, explained that the first priority was to map the large region’s many environmental features and ensure aconsistent approach throughout its highly varied landscape.
Euroopa Komisjon edendab järgmisel aastal väljatöötatava ELi rohelise infrastruktuuri strateegia aluseks olevate parimate keskkonnapraktikate vahetamist. Rohelisel nädalal osalejad kuulsid, kuidas riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud projektid võivad kõik anda oma iseloomuliku panuse rohelisse infrastruktuuri.
With help from the EU’s regional, agricultural and LIFE + funds, it is rehabilitating protected or Natura 2000 areas by restoring and reconnecting wetlands and forests.
Natura 2000 võrgustik loodi 1992. aastal elupaikade direktiiviga, mis koos linnudirektiiviga on Euroopa looduse ja bioloogilise mitmekesisuse poliitika nurgakiviks.
The Natura 2000 Network was established in 1992 under the Habitats Directive and together with the Birds Directive forms the cornerstone of Europe’s nature and biodiversity policy.
ELi regionaalsete, põllumajanduse ja LIFE+ keskkonnaprojektide rahastamisvahendite abil ühendatakse uuesti looduskaitse all olevad või Natura 2000 märgalad ja metsad.
‘The whole issue of governance was essential in setting up blue and green structures and almost 100 local associations were involved in the planning.
„Siniste ja roheliste struktuuride moodustamisel oli haldamise küsimus väga oluline ja ligi 100 kohalikku ühingut osalesid planeerimises.
We tried to ensure no one was left out,’he explains.
Püüdsime tagada selle, et keegi ei jääks välja,”selgitab ta.
Special efforts were also made to ensure town and country planners were fully aware of the project and the implications it had on their work.
Tõsiseid jõupingutusi tehti ka selleks, et linna ja maa-alade planeerijad oleksid täielikult teadlikud projektist ja selle tähendusest nende tööle.
The programme also involves the construction of fish paths, the development of ecological corridors, modifying power lines to minimise their threat to birds, and the creation of small tunnels under roads to enable protected species to move and spread to other habitats.
Programm sisaldab ka kalateede rajamist, ökoloogiliste koridoride arendamist, elektriliinide muutmist selliseks, et oht lindudele oleks minimaalne, ja väikeste tunnelite ehitamist teede alla, et kaitsealused liigid saaksid liikuda ja levida teistesse elupaikadesse.
The aim of the Natura 2000 Network is to protect and manage vulnerable species and habitats within Europe, irrespective of national or political boundaries.
Natura 2000 võrgustiku eesmärk on kaitsta ja hallata ohustatud liike ja elupaiku kogu Euroopas, rahvuslikest või poliitilistest piiridest sõltumata.
It is not a system of strict nature reserves where all human activities are excluded.
See ei ole range looduskaitsealade süsteem, kus inimtegevus üldse puudub.
While the network will certainly include nature reserves, most of the land is likely to continue to be privately owned and the emphasis is on ensuring that future management is sustainable, both ecologically and economically.
Kuigi selles võrgustikus saab kindlasti olema looduskaitsealasid, jääb enamik maad tõenäoliselt eraomandisse ja põhirõhk pannakse nii ökoloogiliselt kui majanduslikult säästlikule haldamisele.
Peter Carter, Associate Director at the European Investment Bank (EIB), said that the public purse could not finance all green infrastructure projects by itself.The private sector had to be persuaded to become involved since it has good ideas and finance.
Peter Carter, Euroopa Investeerimispanga (EIB) abidirektor, ütles, et ainult riigikassa ei saa finantseerida kõiki rohelise infrastruktuuri projekte. Ka erasektorit tuli veenda, et see kasutaks oma häid ideid ja finantse projektis.
For that to happen, better communication between bankers and environmentalists is essential, he said.
Carter ütles, et erafirmade kaasamisel saab väga oluliseks pankurite ja keskkonnakaitsjate vaheline suhtlus.
Eszter Kovács, an associate professor at Szent Itsván University, explained that the programme goes further than classical nature conservation projects.
Szent Itsváni Ülikooli dotsent Eszter Kovács selgitas, et see programm on põhjalikum kui klassikalised looduskaitseprojektid.
It combines top down and bottom up approaches and requires continuous adjustments to tailor tender specifications to the needs of potential beneficiaries.
See ühendab ülevalt alla ja alt üles lähenemised ja nõuab pidevat pakkumistingimuste kohandamist vastavalt võimalike toetusesaajate vajadustele.
The fact that a high level of co-funding is generally available makes the programme highly attractive for interested applicants.
Asjaolu, et kõrgel tasemel kaasrahastamine on hästi kättesaadav, teeb programmi taotlejate jaoks äärmiselt atraktiivseks.