natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The decisive factor for the purposes of determining whether a servicestation operator is an independent economic operator is to be found in the agreement concluded with the principal and, in particular, in the clauses of that agreement, implied or express, relating to the assumption of the financial and commercial risks linked to sales of goods to third parties.
Määrava tähtsusega asjaolu, mille alusel saab kindlaks teha, kas teenindusjaama käitaja on iseseisev ettevõtja, seisneb käsundiandjaga sõlmitud kokkuleppes ja täpsemalt selles kokkuleppes vaikimisi või sõnaselgelt sisalduvates tingimustes, mis käsitlevad kaupade kolmandatele isikutele müümisega kaasnevate finants- ja äririskide kandmist.
The question of risk must be analysed on a case-by-case basis, taking account of the real economic situation rather than the legal categorisation of the contractual relationship in national law (CEEES, paragraph 46).
Riski küsimust tuleb analüüsida juhtumipõhiselt ning võttes arvesse pigem majanduse tegelikku olukorda kui lepingulise suhte õiguslikku vormi siseriiklikus õiguses (CEEES-i kohtuotsus, punkt 46).
The Court also set out the criteria to enable the national court to assess, in the light of the factual circumstances of the case before it, the actual allocation of the financial and commercial risks between the servicestation operators and the fuel supplier.
Euroopa Kohus täpsustas ka kriteeriume, mis võimaldavad liikmesriigi kohtul tema menetluses oleva asja faktilisi asjaolusid silmas pidades hinnata finants- ja äririskide tegelikku jaotust teenindusjaamade käitajate ja mootorikütuse tarnija vahel.
As regards, first, the risks linked to the sale of the goods, the servicestation operator is presumed to bear them when he takes possession of the goods, at the time he receives them from the supplier, when he assumes directly or indirectly the costs linked to the distribution of the goods, particularly the transport costs, when he maintains stocks at his own expense, when he assumes responsibility for any damage caused to the goods, such as loss or deterioration, and for damage caused by the goods sold to third parties, or when he bears the financial risk linked to the goods in the event that he is required to pay the supplier the amount corresponding to the quantity of fuel delivered instead of that actually sold (see CEEES, paragraphs 51 to 58).
Mis puudutab esiteks kaupade müügiga seotud riske, siis eeldatakse, et teenindusjaama käitaja kannab neid kaupade omanikuks saamisel alates hetkest, mil ta need tarnijalt vastu võtab, kui ta otseselt või kaudselt kannab nende kaupade turustamisega seotud kulud, eelkõige veokulud, kui ta hoiab varusid omal kulul, kui ta vastutab kaupadele tekitatud võimaliku kahju eest, nagu nende kadu või kahjustamine, ning kahju eest, mida müüdud kaupadega on tekitatud kolmandatele isikutele, või kui ta kannab kaupadega seotud finantsriski, juhul kui ta on kohustatud tasuma tarnijale summa, mis vastab tarnitud mootorikütuse kogusele, mitte tegelikult müüdud kogusele (vt CEEES-i kohtuotsus, punktid 51–58).
Second, as regards the risks linked to investments specific to the market, namely those required to enable the servicestation operator to negotiate or conclude contracts with third parties, it is necessary to establish whether that operator makes investments in premises or equipment, such as a fuel tank, or in advertising campaigns.
Mis puudutab teiseks riske, mis on seotud turuspetsiifiliste investeeringutega, st investeeringutega, mis on vajalikud selleks, et teenindusjaama käitaja saaks kolmandate isikutega lepingute üle läbirääkimisi pidada või neid sõlmida, siis tuleb kontrollida, kas käitaja teeb investeeringuid näiteks ruumidesse või seadmetesse, nagu mootorikütuse mahuti, või müügi edendamisse.
If so, such risks are transferred to the operator (CEEES, paragraphs 51 and 59).
Jaatava vastuse korral on kõnealused riskid käitajale üle läinud (CEEES-i kohtuotsus, punktid 51 ja 59).
It must, however, be pointed out that the fact that the operator bears only a negligible share of the risks does not render Article 81 EC applicable (see, to that effect, CEEES, paragraph 61), since such an operator does not become an independent economic operator when selling fuel to third parties.
Tuleb siiski rõhutada, et asjaolu, et käitaja kannab üksnes ebaolulist osa riskidest, ei muuda EÜ artiklit 81 kohaldatavaks (vt selle kohta CEEES-i kohtuotsus, punkt 61), kuna käitaja ei muutu kolmandatele isikutele mootorikütuse müümisel iseseisvaks ettevõtjaks.
In that case, the relationship between the operator and the supplier is identical to that between an agent and his principal.
Sellisel juhul on käitaja ja tarnija vahelised suhted identsed agendi ja käsundiandja vaheliste suhetega.
It also follows from paragraphs 62 and 63 of CEEES that, even in the case of an agency contract, only the obligations imposed on the intermediary concerning the
CEEES-i kohtuotsuse punktidest 62 ja 63 nähtub samuti, et üksnes vahendaja kohustused, mis tal on seoses kaupade müügiga kolmandatele isikutele käsundiandja arvel
By contrast, exclusivity and non-competition clauses which concern the relationship between the agent and the principal as independent economic operators are capable of infringing the competition rules in so far as they entail locking up the market concerned.
Seevastu agendi ja käsundiandja kui iseseisvate ettevõtjate vahelisi suhteid puudutavad ainuõigusklausel ja konkurentsikeelu klausel võivad rikkuda konkurentsieeskirju, kuna need takistavad juurdepääsu asjaomasele turule.
The prohibition laid down in Article 81(1) EC is therefore applicable to those clauses.
EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keeld on seetõttu nimetatud klauslite suhtes kohaldatav.
If an examination of the risks leads to the conclusion that there is an agreement between undertakings within the meaning of Article 81 EC, as regards the sale of goods to third parties, the fixing of the retail price of those goods constitutes a restriction of competition expressly provided for in Article 81(1)(a) EC which brings that agreement within the scope of the prohibition laid down in that provision to the extent to which all the other conditions for the application of that provision are satisfied, namely that that agreement has as its object or effect to restrict appreciably competition within the common market and is capable of affecting trade between Member States (see, to that effect, Case C-230/96 Cabour [1998] ECR I-2055, paragraph 48).
Kui riskide analüüsimise tulemusel tuvastatakse EÜ artikli 81 tähenduses ettevõtjatevaheline kokkulepe kauba kolmandatele isikutele müümise osas, kujutab kauba jaemüügihinna kindlaksmääramine konkurentsipiirangut, mis on sõnaselgelt ette nähtud kõnealuse artikli lõike 1 punktis a, mistõttu on kokkulepe selle sätte alusel keelatud, kui sätte kohaldamise kõik teised tingimused on täidetud, st kui kokkuleppe eesmärk või tagajärg on oluliselt piirata konkurentsi ühisturul ja kui see võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust (vt selle kohta 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-230/96: Cabour, EKL 1998, lk I-2055, punkt 48).
Moreover, as regards in particular exclusive purchasing agreements, the caselaw of the Court of Justice should be recalled, according to which, even if those agreements do not have as their object the restriction of competition within the meaning of Article 81 EC, it is nevertheless necessary to ascertain whether they have the effect of preventing, restricting or distorting competition.
Mis puudutab täpsemalt ainuõiguslikke ostukokkuleppeid, siis tuleb meenutada Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt juhul, kui kokkulepete eesmärk ei ole piirata konkurentsi EÜ artikli 81 tähenduses, tuleb siiski kindlaks teha, kas neil ei ole konkurentsi takistavaid, piiravaid või kahjustavaid tagajärgi.
The effects of an exclusive purchasing agreement have to be assessed in the economic and legal context in which the agreement occurs and where it may combine with other agreements to have a cumulative effect on competition.
Ainuõigusliku ostukokkuleppe tagajärgede hindamine toob kaasa vajaduse võtta arvesse selle majanduslikku ja õiguslikku konteksti, milles see võib koos teiste lepingutega kumulatiivselt konkurentsi toimimist mõjutada.
It is therefore necessary to analyse the effects of such an agreement, taken together with other agreements of the same type, on the opportunities of national competitors or those from other Member States to gain access to the relevant market or to increase their market share (see Case C-234/89 Delimitis [1991] ECR I-935, paragraphs 13 to 15, and Case C-214/99 Neste [2000] ECR I-11121, paragraph 25).
Seetõttu tulebki analüüsida sellise lepingu tagajärgi koostoimes teiste sama liiki lepingutega siseriiklike või teistest liikmesriikidest pärit konkurentide võimalustele end asjaomasel turul sisse seada või oma turuosa suurendada (vt 28. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C-234/89: Delimitis, EKL 1991, lk I-935, punktid 13–15, ja 7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-214/99: Neste, EKL 2000, lk I-11121, punkt 25).
In the light of the foregoing considerations, the answer to Question 1(a) and 2(a) must be that an exclusive supply contract for petroleum products is capable of falling within the scope of Article 81(1) EC where the servicestation operator assumes, in
Eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades tuleb esimese küsimuse punktile a ja teise küsimuse punktile a vastata, et ainuõiguslik naftatoodete tarneleping võib kuuluda EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, kui teenindusjaama käitaja kohustub kandma
CEPSA a nonnegligible proportion, one or more financial and commercial risks linked to the sale of those products to third parties and where that contract contains clauses capable of infringing competition, such as that relating to the fixing of the retail price.
CEPSA märkimisväärset osa ühest või mitmest finants- ja äririskist, mis on seotud nende toodete müümisega kolmandatele isikutele, ning kui leping sisaldab tingimusi, mis võivad konkurentsi toimimist takistada, näiteks jaemüügihinna kindlaksmääramist puudutavat tingimust.
If the servicestation operator does not assume such risks or assumes only a negligible share of them, only the obligations imposed on the operator in the context of services as an intermediary offered by the operator to the principal, such as the exclusivity and non-competition clauses, are capable of falling within the scope of that provision.
Juhul kui teenindusjaama käitaja ei kohustu selliseid riske kandma või kannab üksnes tühist osa riskidest, võivad kõnealuse sätte kohaldamisalasse kuuluda üksnes kohustused, mis on käitajale pandud tema poolt käsundiandjale osutatavate vahendusteenuste raames, näiteks ainuõigusklausel või konkurentsikeeld.
It is for the referring court to ascertain, moreover, whether the contract at issue in the main proceedings has the effect of preventing, restricting or distorting competition within the meaning of Article 81 EC.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on lisaks kontrollida, kas põhikohtuasjas käsitletav leping takistab, piirab või kahjustab konkurentsi EÜ artikli 81 tähenduses.
The maximum duration of the agreement provided for in Regulation No 1984/83
Kokkuleppe maksimaalne kestus, mis on ette nähtud määruses nr 1984/83
By its Question 1(b) and (c), and by its Question 2(b), the referring court essentially asks whether an exclusive supply agreement, such as that at issue in the main proceedings, is capable, in the event that if falls within the scope of Article 81 EC, of benefiting from a block exemption such as provided for in Regulation No 1984/83, subject to its compliance with the conditions laid down by that regulation and, in particular, the maximum duration of the agreement and the granting of commercial and financial advantages.
Esimese küsimuse punktidega b ja c ning teise küsimuse punktiga b soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul kui põhikohtuasjas käsitletava lepingu laadne ainuõiguslik tarnekokkulepe kuulub EÜ artikli 81 kohaldamisalasse, võib selle suhtes kohaldada sellist grupierandit, nagu on ette nähtud määruses nr 1984/83, kui järgitakse määruses sätestatud tingimusi, sealhulgas kokkuleppe maksimaalset kestust ning majanduslike ja rahaliste eeliste andmist puudutavaid tingimusi.
That court raises the question, in particular, first, whether, in order to comply with the maximum duration condition, Article 10 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as meaning that it requires, for the application of the exemption to servicestation agreements, that the advantages granted to the servicestation operator by the supplier are substantial or whether it is enough that they are not insignificant and, second, whether the advantages granted by the contract at issue in the main proceedings are sufficient in this respect.
Kõnealune kohus arutleb täpsemalt küsimuse üle, kas esiteks selleks, et järgida maksimaalse kestuse tingimust, tuleb määruse nr 1984/83 artiklit 10 tõlgendada nii, et see nõuab teenindusjaamakokkulepetele erandi kohaldamiseks, et tarnija poolt teenindusjaama käitajale antud eelised oleksid olulised, või piisab sellest, kui need ei ole tähtsusetud, ning kas teiseks on põhikohtuasjas käsitletava lepinguga antud eelised selleks piisavad.
It should be recalled, as a preliminary point, that Regulation No 1984/83 provided for the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of exclusive purchasing agreements concluded between two undertakings for the resale of products capable of being caught by Article 85(1) of the Treaty.
Kõigepealt tuleb meenutada, et määrus nr 1984/83 nägi ette asutamislepingu artikli 85 lõike 3 kohaldamise teatavat liiki ainuõiguslikele ostukokkulepetele, mis on sõlmitud kahe ettevõtja vahel eesmärgiga sama artikli lõike 1 kohaldamisalasse kuuluda võivaid kaupu edasi müüa.
As stated at paragraph 41 of this judgment, in the case of a genuine agency relationship, only the exclusivity and non-competition clauses concerning the relationship between the agent and the principal as independent economic operators are capable of falling within Article 81 EC.
Nagu on täpsustatud käesoleva kohtuotsuse punktis 41, võivad tegeliku agendisuhte korral EÜ artikli 81 kohaldamisalasse kuuluda üksnes ainuõigusklausel ja konkurentsikeeld, mis puudutavad agendi ja käsundiandja kui iseseisvate ettevõtjate vahelisi suhteid.
By contrast, the obligations concerning the sale of goods to third parties on behalf of the principal, although capable, at least as regards some of them, of infringing the competition rules if they were concluded between two independent undertakings, must not be taken into account when examining the applicability of that regulation.
Seevastu – kuigi kohustused, mis on seotud kaupade müügiga kolmandatele isikutele käsundiandja arvel või vähemalt osa nendest kohustustest võivad kahjustada konkurentsieeskirju, kui need on kokku lepitud kahe iseseisva ettevõtja vahel, ei tohi neid kohustusi kõnealuse määruse kohaldatavuse hindamisel arvesse võtta.
In the case of a distribution contract between two independent undertakings, it is necessary to examine the contract in its entirety in order to decide whether the block exemption is applicable.
Kui on tegemist kahe iseseisva ettevõtja vahel sõlmitud tarnelepinguga, tuleb analüüsida lepingut tervikuna, selleks et otsustada grupierandi kohaldatavuse üle.
Article 12(1)(c) of Regulation No 1984/83 provided that, by derogation from the maximum duration of five years, which is generally applicable to exclusive purchasing agreements of short and medium duration in all sectors of the economy, the maximum duration applicable to servicestation agreements was ten years.
Määruse nr 1984/83 artikli 12 lõike 1 punkt c nägi ette, et erandina üldisest viieaastasest maksimaalsest kestusest, mis kehtib lühikese või keskmise kestusega ainuõiguslike ostukokkulepete suhtes, mida esineb kõikides majandusharudes, on teenindusjaamakokkulepetele kohaldatav maksimaalne kestus kümme aastat.
As regards the special conditions applicable to those agreements, Article 10 of that regulation provided that the reseller was to agree with the supplier to purchase only from the supplier, such an exclusive purchasing obligation being concluded ‘in consideration for the according of special commercial or financial advantages’.
Viimati nimetatud kokkulepetele kohaldatavate eritingimuste osas nägi sama määruse artikkel 10 ette, et edasimüüja võttis tarnija ees kohustuse osta üksnes temalt ning sellises ainuõiguslikus ostukohustuses lepiti kokku „vastutasuks saadud eriliste majanduslike või rahaliste eeliste eest”.
It should be noted that the Spanish version of that article 10 did not specify the nature of those commercial or financial advantages, unlike all the other language versions, which used the term ‘specific’ or ‘special’ to describe those advantages.
Tuleb tõdeda, et artikli 10 hispaaniakeelne versioon ei täpsusta kõnealuste majanduslike või rahaliste eeliste laadi erinevalt kõikidest teistest keeleversioonidest, mis kasutavad nende eeliste täpsustamiseks sõna „erilised” või „spetsiifilised”.
However, according to settled caselaw, the different language versions of a provision of Community law must be uniformly interpreted and, in the case of divergence between those versions, the relevant provision must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part (see Case C-1/02 Borgmann [2004] ECR I-3219, paragraph 25; Case C-227/01 Commission v Spain
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb ühenduse õigusakti erinevaid keeleversioone tõlgendada ühetaoliselt ja nende versioonide lahknevuse korral tuleb asjakohast normi tõlgendada vastavalt seda normi sisaldava õigusakti üldisele ülesehitusele ja eesmärgile (vt 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-1/02: Borgmann, EKL 2004, lk I-3219, punkt 25; 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-227/01: komisjon
[2004] ECR I-8253, paragraph 45, and judgment of 16 March 2006 in Case C-332/04 Commission v Spain, paragraph 52).
CEPSA vs. Hispaania, EKL 2004, lk I-8253, punkt 45, ja 16. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-332/04: komisjon vs. Hispaania, punkt 52).
As regards the scheme and purpose of the Community rules at issue, it was apparent from recital 13 in the preamble to Regulation No 1984/83 that servicestation agreements are generally distinguished by the fact that the supplier confers on the reseller special commercial or financial advantages by contributing to his financing, granting him or obtaining for him a loan on favourable terms, equipping him with a site or premises for conducting his business, providing him with equipment or fittings, or undertaking other investments for his benefit.
Mis puudutab kõnealuse ühenduse õigusakti ülesehitust ja eesmärki, siis tulenes määruse nr 1984/83 põhjendusest 13, et teenindusjaamakokkulepetele on üldiselt iseloomulik, et tarnija annab edasimüüjale eriti olulised majanduslikud või rahalised eelised, tasudes talle tagastamatuid rahasummasid, andes või hankides talle soodsate tingimustega laene, loovutades talle teenindusjaama pidamiseks maatüki või ruumid, andes tema käsutusse tehnilise sisseseade või muud seadmed või tehes muid investeeringuid edasimüüja huvides.
Moreover, recital 15 in the preamble to that regulation stated that the commercial and financial advantages conferred by the supplier on the reseller make it significantly easier to establish, modernise, maintain and operate premises used for service stations.
Sama määruse põhjenduses 15 oli lisaks täpsustatud, et majanduslikud ja rahalised eelised, mida tarnija annab edasimüüjale, muudavad teenindusjaama sisseseadmise, kaasajastamise, hooldamise ja kasutamise märgatavalt lihtsamaks.
Recital 17 in the preamble stated, by way of example, that an exclusive purchasing obligation for lubricants and related petroleumbased products can be accepted only on condition that the supplier provides for the reseller or finances the procurement of specific equipment for the carrying out of lubrication work.
Põhjenduses 17 oli näitena märgitud, et määrete ja samalaadsete naftatoodete ainuõigusliku ostukohustuse saab võtta ainult tingimusel, et tarnija on edasimüüja varustanud määrimistööde tegemiseks ette nähtud erisisseseadega või rahastanud selle hanget.
The purpose of the exemption from the prohibition laid down in Article 81(1) EC is also apparent from the third indent of Article 81(3) EC, according to which the provisions of that paragraph 1 are inapplicable to any agreement ‘which contributes to improving the production or distribution of goods or to promoting technical or economic progress, while allowing consumers a fair share of the resulting benefit’.
EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelust erandi tegemise eesmärk nähtub ka selle artikli lõike 3 kolmandast taandest, mille kohaselt lõike 1 sätteid ei kohaldata kokkulepete suhtes, „mis aitavad parandada kaupade tootmist või levitamist või edendada tehnilist või majanduslikku progressi, võimaldades samal ajal tarbijatel saada sellest tulenevast kasust õiglase osa”.
Recitals 5 and 6 in the preamble to Regulation No 1984/83 stated, furthermore, as regards in particular exclusive purchasing agreements, that such agreements lower distribution costs, limit the risk of variations in market conditions, facilitate the promotion of the sales of a product, improve the structure of the distribution network and the quality of the sales service and are the most effective way, and sometimes the only way, to penetrate a market.
Määruse nr 1984/83 põhjendustes 5 ja 6 oli lisaks ainuõiguslike ostukokkulepete osas täpsustatud, et sellised kokkulepped vähendavad turustuskulusid, piiravad turutingimuste muutumisest tulenevaid riske, aitavad toote müüki edendada, parendavad turustusvõrgu struktuuri ja müügiteeninduse kvaliteeti ning on kõige tõhusam, mõnikord ainus viis turule tulla.
It follows that the concept of ‘special commercial or financial advantages’, referred to in Article 10 of Regulation No 1984/83, must be interpreted as meaning that those advantages are indeed specific to the contractual relationship, but that they must also be substantial in order to justify an exclusivity of supply of 10 years.
Sellest lähtudes tuleb määruse nr 1984/83 artiklis 10 sisalduvat mõistet „erilised majanduslikud ja rahalised eelised” tõlgendada nii, et need eelised puudutavad küll konkreetselt lepingulist suhet, kuid peavad olema olulised ka kümme aastat kestva ainuõigusliku tarnimise õigustamiseks.
Those advantages must be such as to lead to an improvement in distribution, to facilitate the establishment or modernisation of the service station and to lower the distribution costs.
Eelised peavad kaasa tooma turustamise paranemise, muutma teenindusjaama sisseseadmise või kaasajastamise lihtsamaks ja vähendama turustuskulusid.
As regards the question whether the commercial or financial advantages, such as those granted to Tobar in the case in the main proceedings, are capable of justifying the duration of the exclusivity of supply of 10 years, it is necessary to recall the caselaw referred to in paragraph 30 of this judgment, according to which any assessment of the facts is within the province of the national court.
Mis puudutab küsimust, kas sellised majanduslikud või rahalised eelised, nagu on antud Tobarile põhikohtuasjas, võivad õigustada kümme aastat kestvat ainuõiguslikku tarnimist, siis tuleb meenutada käesoleva kohtuotsuse punktis 30 viidatud kohtupraktikat, mille kohaselt kuulub igasugune asjaoludele hinnangu andmine liikmesriigi kohtu pädevusse.
It is therefore for the referring court to appraise the significance of the investments made by CEPSA, taking account of the guidance set out in paragraphs 51 to 54 of this judgment.
Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne hinnata CEPSA tehtud investeeringute olulisust, võttes arvesse käesoleva kohtuotsuse punktides 51–54 sisalduvaid tähelepanekuid.