natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The conditions which may be attached to authorisations as set out in the annex to that directive cover many obligations, including the condition in point 4.3 of that annex, relating to environmental and town and country planning requirements.
Lubadega seotud tingimused, nagu on sätestatud direktiivi lisas, hõlmavad mitmeid kohustusi, mille hulgas on ka selle lisa punktis 4.3 sätestatud keskkonnatingimused ning konkreetsed linna- ja maaplaneerimise tingimused.
Secondly, only Articles 6 and 11 of Directive 97/13 deal with the charges applicable to undertakings which hold authorisations in the telecommunications services sector (see, to that effect, Albacom and Infostrada, cited above, paragraph 26).
Teiseks tuleb meenutada, et üksnes direktiivi 97/13 artiklid 6 ja 11 käsitlevad telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas litsentse valdavatele ettevõtjatele kohaldatavaid rahalisi kohustusi (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Albacom ja Infostrada, punkt 26).
As to individual licences, Article 11(1) of that directive provides that the fees imposed by the Member States on undertakings which hold those licences seek only to cover the administration costs generated by the work involved in implementing those licences (Albacom and Infostrada, paragraph 25, and Joined Cases C-392/04 and C-422/04 i-21 Germany [2006] ECR I-8559, paragraph 28).
Mis puudutab üksiklitsentse, siis näeb direktiivi artikli 11 lõige 1 ette, et üksiklitsentse omavatele ettevõtjatele liikmesriigi kehtestatud tasu eesmärk on üksnes katta halduskulud, mis on seotud nende litsentside andmisest johtuva tööga (eespool viidatud kohtuotsus Albacom ja Infostrada, punkt 25, ja 19. septembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-392/04 ja C-422/04: i-21 Germany, EKL 2006, lk I-8559, punkt 28).
The same consideration applies to the fees imposed by the Member States for general authorisations pursuant to Article 6 of Directive 97/13, which provides in addition for only one other form of financial contribution, namely contributions to the provision of universal service.
Sama kohaldatakse maksude suhtes, mille liikmesriik on kehtestanud üldlubade eest direktiivi 97/13 artikli 6 alusel, mis näeb ette muu hulgas üheainsa rahalise tasu vormi, nimelt tasu, mis on seotud universaalteenuse osutamisega.
Accordingly, the notion of ‘conditions attached to authorisations’ within the meaning of Directive 97/13 covers different rights and obligations without, however, covering charges imposed on telecommunications undertakings which hold authorisations.
Järelikult puudutab lubadega seotud „tingimuste” mõiste direktiivi 97/13 tähenduses erinevaid makse ja kohustusi, hõlmamata luba omavatele telekommunikatsiooniettevõtjatele kohaldatavaid rahalisi kohustusi.
It follows that the word ‘obligations’ within the meaning of Article 22(3) of Directive 97/13 does not cover a pecuniary charge, such as the charge at issue in the main proceedings, which is imposed on a telecommunications undertaking without any link to the conditions of exercise of the authorisation granted to it, for the sole purpose of assisting financially the Member State concerned.
Sellest tulenevalt ei puuduta mõiste „kohustused” direktiivi 97/13 artikli 22 lõike 3 tähenduses sellist rahalist kohustust nagu põhikohtuasjas kõne all olev tasu, mis on telekommunikatsiooniettevõtjale kehtestatud, ilma et see oleks seotud talle antud loa kasutamise tingimustega, ja mille ainus eesmärk on aidata rahastada asjaomast liikmesriiki.
Having regard to the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Articles 6, 11, 22 and 25 of Directive 97/13 preclude a Member State from requiring an operator, formerly the holder of an exclusive right to provide public telecommunications services and then the holder of a general authorisation, to pay a pecuniary charge such as the charge in the main proceedings, corresponding to the amount previously demanded for that exclusive right, for one year from the final date laid down for transposition of that directive into national law, namely 31 December 1998.
Arvestades eespool toodud kaalutlusi, tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 97/13 artiklitega 6, 11, 22 ja 25 on vastuolus see, kui liikmesriik nõuab operaatorilt, kes on üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste osutamise ainuõiguse endine valdaja ja kes on saanud üldloa, ühe aasta jooksul alates selle direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ette nähtud viimasest kuupäevast, s.o kuni 31. detsembrini 1998, sellise rahalise kohustuse tasumist nagu kõnesolev tasu, mis vastab eelnevalt nõutud ainuõiguse eest makstavale summale.
Articles 6, 11, 22 and 25 of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services preclude a Member State from requiring an operator, formerly the holder of an exclusive right to provide public telecommunications services and then the holder of a general authorisation, to pay a pecuniary charge such as the charge in the main proceedings, corresponding to the amount previously demanded for that exclusive right, for one year from the final date laid down for transposition of that directive into national law, namely 31 December 1998.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiivi 97/13/EÜ üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas artiklitega 6, 11, 22 ja 25 on vastuolus see, kui liikmesriik nõuab operaatorilt, kes on üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste osutamise ainuõiguse endine valdaja ja kes on saanud üldloa, ühe aasta jooksul alates selle direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ette nähtud viimasest kuupäevast, s.o kuni 31. detsembrini 1998, sellise rahalise kohustuse tasumist nagu kõnesolev tasu, mis vastab eelnevalt nõutud ainuõiguse eest makstavale summale.
Case C-348/06 P
Kohtuasi C-348/06 P
Commission of the European Communities v Marie-Claude Girardot
Euroopa Ühenduste Komisjon versus Marie-Claude Girardot
(Appeal — Temporary staff — Action for damages — Loss of an opportunity to be recruited — Actual and certain damage — Determination of extent of reparation for damage)
Apellatsioonkaebus – Ajutine töötaja – Kahju hüvitamise hagi – Töölesaamise võimaluse kaotamine – Tegelik ja kindel kahju – Kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramine
Officials — Actions — Unlimited jurisdiction — Reparation for material damage arising from the loss of a chance as a result of unlawful rejection of a candidature
Ametnikud – Hagi – Täielik pädevus – Sellise varalise kahju hüvitamine, mis on seotud töölevõtmise võimaluse kaotusega kandidatuuri õigusvastase tagasilükkamise tõttu
(Staff Regulations, Art. 91(1))
(Personalieeskirjad, artikli 91 lõige 1)
SUMMARY — CASE C-348/06 P
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-348/06 P
Appeals — Grounds — Mere repetition of the pleas and arguments put forward before the Court of First Instance — Inadmissibility
Apellatsioonkaebus – Väited – Esimese Astme Kohtus esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine – Vastuvõetamatus
(Art. 225 EC; Statute of the Court of Justice, Art. 58; Rules of Procedure of the Court of Justice, Art. 112(1)(c))
(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 58; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c)
being recruited in order to weight that loss, necessarily leads the Community judicature to rely on a series of suppositions, by their nature uncertain, but which fall within that appraisal of the facts by the Court of First Instance and the discretion at its disposal.
vahel ning teiseks hinnatakse protsentuaalselt isiku töölesaamise võimalust, et kaaluda nimetatud kaotust, ja mille kasutamine viib vältimatult selleni, et ühenduse kohus on sunnitud tuginema reale oletustele, mis on iseenesest ebakindlad, ent jäävad Esimese Astme Kohtu sõltumatu faktilise asjaolude hindamise ja talle kuuluva hindamisruumi piiresse.
Under Article 91(1) of the Staff Regulations, the Court of First Instance has, in disputes of a financial character, unlimited jurisdiction, pursuant to which it has the power, if need be of its own motion, to order the defendant to pay compensation for the damage caused by the defendant’s wrongful act and, in such a case, taking account of the circumstances of the case, to assess the damage suffered ex aequo et bono.
Esimese Astme Kohtule kuulub personalieeskirjade artikli 91 lõikes 1 silmas peetud rahalise vaidluse puhul täielik pädevus, mille raames ta võib, kui selleks on alust, mõista omal algatusel kostjalt välja hüvitise tema eksimuse tõttu tekkinud kahju eest ning sellisel juhul hinnata tekkinud kahju ex aequo et bono kohtuasja kõiki asjaolusid arvestades.
In addition, when the Court of First Instance has determined that there is damage, it alone has jurisdiction to decide, within the confines of the claim and subject to compliance with the obligation to state reasons, how and to what extent reparation for the damage should be provided.
Lisaks on Esimese Astme Kohus, kui ta on tuvastanud kahju olemasolu, nõude piires ja eeldusel, et põhjendamiskohustusest on kinni peetud, ainsana pädev hindama selle kahju hüvitamise viisi ja ulatust.
In that regard, the method used to determine the extent of reparation for the damage resulting from the loss of a chance for a member of the temporary staff whose candidature has been unlawfully rejected of being recruited to a post within a Community institution, adopted in the domestic law of several Member States, based on a criterion relating to loss of earnings, establishing the difference between the earnings aspired to and the earnings actually received, then assessing, as a percentage, the chance of
EÜ artiklist 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 punktist c tuleneb, et apellatsioonkaebuses näidatakse täpselt otsuse, mille tühistamist taotletakse, kritiseeritavad osad, samuti seda taotlust konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid.
It follows from Article 225 EC, the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice and Article 112(1)(c) of the Rules of Procedure of the Court of Justice that an appeal must indicate precisely the contested elements of the judgment which the appellant seeks to have set aside and also the legal arguments specifically advanced in support of the appeal.
Sellise kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramiseks, mis tekkis ajutisele töötajale selle tõttu, et ta kaotas võimaluse saada tööle ühenduse institutsioonis, kuna tema kandidatuur lükati õigusvastaselt tagasi, eksisteerib mitme liikmesriigi õiguses kasutusel olev meetod, mis tugineb töötasu kaotuse kriteeriumil ja mille kohaselt määratakse esiteks kindlaks erinevus oodatava töötasu ning tegelikult saadava töötasu
COMMISSION v GIRARDOT assessment of facts which that Court undertook in that judgment.
KOMISJON VS. GIRARDOT uusi tõendeid esitades – küsimuse alla hinnang, mille nimetatud kohus andis kõnesolevas kohtuotsuses faktilistele asjaoludele.
That requirement is not satisfied by an appeal which seeks not to identify errors of law allegedly vitiating the reasoning of the Court of First Instance in the judgment under appeal but rather, by repeating arguments relied on at first instance and putting forward supposed new evidence, seeks to challenge the
Sellele nõudele ei vasta apellatsioonkaebus, mille eesmärk ei ole osutada õigusnormi rikkumistele Esimese Astme Kohtu arutluskäigus, vaid seada – esiteks esimeses astmes esitatud argumente korrates ja teiseks väidetavalt
(see paras 88, 91)
(vt punktid 88 ja 91)
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-348/06 P
MENGOZZIdelivered on 22 November 2007
KOHTUJURISTI ETTEPANEKPAOLO MENGOZZI esitatud 22. novembril 2007 1
Article 29(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities (‘the Staff Regulations’), in the version applicable to the facts giving rise to the dispute at first instance, provides that:
Esimeses kohtuastmes arutatavas kohtuasjas kohaldatavate Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade (edaspidi „perso -nalieeskirjad”) redaktsiooni artikli 29 lõige 1 sätestab, et:
‘Before filling a vacant post in an institution, the appointing authority shall first consider:
„Enne vaba ametikoha täitmist mõnes institutsioonis kaalub ametisse nimetav asutus kõigepealt:
In this case, the Court is required to give a ruling in an appeal brought by the Commission of the European Communities against the judgment delivered on 6 June 2006 by the Court of First Instance of the European Communities in Case T-10/02 Girardot v Commission [2006] ECR-SC I-A-2-129 and II-A-2-609 (‘the judgment under appeal’), by which the latter set the amount of financial compensation payable by the Commission to Ms Girardot following the interim judgment of the Court of First Instance of 31 March 2004 in Case T-10/02 Girardot v Commission [2004] ECR-SC I-A-109 and II-483 (‘the interim judgment’).
Käesolevas kohtuasjas palutakse Euroopa Kohtul otsustada apellatsioonkaebuse üle, mille Euroopa Ühenduste Komisjon esitas Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 6. juuni 2006. aasta otsuse T-10/02: Girardot vs. komisjon peale (EKL – töötajate juhtumid 2006, lk I-A-2-129 ja lk II-A-2-609; edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), milles viimane määras rahalise hüvitise summa, mille komisjon peab maksma M.-C. Girardot’le Esimese Astme Kohtu 31. märtsi 2004. aasta otsuse T-10/02: Girardot vs. komisjon (EKL AT 2004, lk I-A-109 ja II-483; edaspidi „esialgne kohtuotsus”) alusel.
(a) whether the post can be filled by promotion or transfer within the institutions;
a) kas seda kohta on võimalik täita institutsioonisisese edutamise või üleviimise teel;
(b) whether to hold competitions internal to the institution;
I. Õiguslik raamistik b) kas korraldada institutsioonis sisekonkurss;
Under Article 236 EC, the Court of Justice is to have jurisdiction in any dispute between the Community and its servants within the limits and under the conditions laid down in the Staff Regulations or the Conditions of Employment.
Vastavalt EÜ artiklile 236 kuuluvad Euroopa Kohtu pädevusse ühenduse ning tema ametnike ja muude teenistujate vahelised vaidlused piirides ja tingimustel, mis on kindlaks määratud personalieeskirjades või teenistustingimustes.
(c) what applications for transfer have been made by officials of other institutions of the three European Communities;
c) milliseid üleviimistaotlusi on esitanud kolme Euroopa ühenduse teiste institutsioonide ametnikud,
COMMISSION v GIRARDOT
KOMISJON VS. GIRARDOT
Article 47 of the Conditions of Employment provides: and then follow the procedure for competitions on the basis either of qualifications or of tests, or of both qualifications and tests.
Teenistustingimuste artikkel 47 sätestab: ning rakendab siis konkursimenetlust kas kvalifikatsioonide või katsete või nii kvalifikatsioonide kui ka katsete põhjal.
‘Apart from cessation on death, the employment of temporary staff shall cease:
„Ajutise töötaja töösuhe lõpeb surma korral ning alljärgnevatel juhtudel:
The procedure may likewise be followed for the purpose of constituting a reserve for future recruitment.’
Menetlust võib rakendada ka tulevaste ametnike reservi moodustamiseks.” [mitteametlik tõlge]
Where the contract is for an indefinite period:
2) kui leping on tähtajatu: a)
Article 2(d) of the Conditions of Employment of Other Servants of the European Communities (‘the Conditions of Employment’), in the version applicable to the facts giving rise to the dispute at first instance, provides that for the purposes of those Conditions of Employment, ‘temporary staff’ means ‘staff engaged to fill temporarily a permanent post paid from research and investment appropriations and included in the list of posts appended to the budget relating to the institution concerned’.
Esimeses kohtuastmes arutatavas kohtuasjas kohaldatavate Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste (edaspidi „teenistustingimused”) artikli 2 punktis d nähakse ette, et nende tingimuste tähenduses on ajutised töötajad „teenistujad, kes on võetud ajutiselt tööle teadusuuringute ja investeeringute eelarvest tasustatavatele alalistele ametikohtadele, mis kuuluvad asjaomase institutsiooni eelarvega seotud ametikohtade loetellu”. [mitteametlik tõlge] lepingus määratud etteteatamistähtaja lõppemisel […].
at the end of the period of notice stipulated in the contract… In the case of a servant within the meaning of Article 2 [(d) of the Conditions of Employment] the period of notice shall not be less than one month for each completed year of service, subject to a minimum of three months and a maximum of 10 months …;
Kui tegemist on [teenistustingimuste] artikli 2 [punktis d] osutatud teenistujaga, ei tohi etteteatamistähtaeg olla lühem kui üks kuu iga täitunud teenistusaasta kohta ning kõige vähem kolm kuud ja kõige rohkem kümme kuud […]; b) selle kuu lõpus, mille jooksul teenistuja saab 65aastaseks.” [mitteametlik tõlge]
The fourth and fifth paragraphs of Article 8 of the Conditions of Employment provide, in particular, that temporary staff in Category A or B to whom Article 2(d) of the Conditions of Employment applies, who are required to perform duties necessitating scientific or technical qualifications, are to be engaged for not more than five years and that their contracts may be renewed only once for a fixed period.
Teenistustingimuste artikli 8 neljas ja viies lõik sätestavad eelkõige, et teenistustingimuste artikli 2 punktis d osutatud A või B kategooria ajutised töötajad, kes peavad täitma teaduslikke või tehnilisi kutseoskusi eeldavaid kohustusi, võetakse tööle kõige rohkem viieks aastaks ja nende lepingut võib tähtajaliselt pikendada ainult üks kord.
Any further renewal is to be for an indefinite period.
Seejärel pikendatakse lepingut tähtajatult.
Cases of termination without notice are defined in Articles 48 to 50 of the Conditions of Employment.
Ette teatamata lõpetamise juhud on kindlaks määratud teenistustingimuste artiklites 48–50.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-348/06 P
KOHTUJURIST MENGOZZI ETTEPANEK – KOHTUASI C-348/06 P
According to the account of the facts by the Court of First Instance, Ms Girardot entered the service of the Commission on 1 February 1996 as a seconded national expert.
M.-C. Girardot kandideeris reservnimekirja sisekonkursil COM/T/R/ST/A/2000, kuid tema kandidatuur jäeti kõrvale põhjusel, et see ei vastanud kõikidele valikutingimustele. 2
On 9 and 12 February 2001, the ‘Personnel and Administration’ Directorate-General published two vacancy notices for permanent posts remunerated on research credits.
9. ja 12. veebruaril 2001 avaldas personali ja halduse peadirektoraat kaks vaba ametikoha teadaannet alaliste ametikohtade kohta, mida tasustatakse teadusuuringute eraldistest.
By letter of 20 February 2001, Ms Girardot expressed her interest in a Category A post, published in vacancy notice COM/2001/CCR/16/R of 9 February 2001 and also in seven other Category A posts, published in the vacancy notice of 12 February 2001.
M.-C. Girardot ilmutas 20. veebruari 2001. aasta kirjaga huvi ühelt poolt A kategooria ametikoha vastu, mis avaldati 9. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes viitega COM/2001/CCR/16/R, ja teiselt poolt veel seitsme A kategooria ametikoha vastu, mis tehti teatavaks 12. veebruari 2001. aasta vaba ametikoha teadaandes.
By contract of 15 January 1999, concluded for a period of two years and subsequently renewed by means of a supplementary agreement for a period of one year, Ms Girardot was employed as a member of the temporary staff within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of Employment.
15. jaanuaril 1999 võeti M.-C. Girardot tööle kaheks aastaks sõlmitud lepinguga, mida hiljem pikendati lepingu lisaga üheks aastaks, ajutise teenistujana teenistustingimuste artikli 2 punkti d tähenduses.
In that capacity, she was transferred successively to the ‘Industry’ Directorate-General and then to the ‘Information Society’ Directorate-General of the Commission.
Sellega seoses määrati ta tööle komisjoni tööstuse peadirektoraadis, seejärel infoühiskonna peadirektoraadis.
By letter of 15 March 2001, the Commission informed Ms Girardot that it ‘[had been] unable to accept her application’ for the post published on 9 February 2001.
Komisjon teatas 15. märtsi 2001. aasta kirjaga M.-C. Girardot’le, et „tema kandidatuuri [9. veebruari 2001. aasta teadaandes avaldatud ametikohale ei saanud] kinnitada”.
2 — It should be noted that, in her response to the appeal, Ms Girardot disputes that she took part in that competition.
2 – Tuleb märkida, et vastuses apellatsioonkaebusele väidab M.-C. Girardot, et ta ei kandideerinud sellel konkursil.
However, that point is of no significance in this case, since it is common ground that the absence of any consideration of comparative merits (or in any event the failure to demonstrate that such an examination had been carried out) which was condemned by the Court of First Instance in its interim judgment was in part based on the fact that Ms Girardot was not a successful candidate in that competition, a fact which is not open to any doubt.
See ei oma aga käesolevas kohtuasjas mingit tähtsust, sest on selge, et teenete võrdleva hindamise puudumist (või igal juhul sellise hindamise läbiviimise tõendamata jätmist) – mis tuvastati Esimese Astme Kohtu esialgse otsusega – järeldati osaliselt faktilisest asjaolust, et M.-C. Girardot ei olnud seda konkurssi edukalt läbinud, milles ei ole vähimatki kahtlust.
On 26 July 2000, the ‘Personnel and Administration’ Directorate-General of the Commission published a vacancy notice stating that, in the context of its decision on the new policy on research staff, the Commission was organising ‘internal reserve competitions’, which included ‘internal reserve competition’ COM/T/R/ST/A/2000 for career brackets A8/A5, A4 and A3 of Category A remunerated on credits of the
26. juulil 2000 avaldas komisjoni personali ja halduse peadirektoraat vaba ametikoha teadaande, milles märgiti, et komisjon korraldab oma uut teadustöötajate poliitikat puudutava otsuse raames institutsioonisisesed reservnimekirja konkursid, mille hulgas oli ka reservnimekirja sisekonkurss COM/T/R/ST/A/2000 A kategooria A 8/A 5, A 4 ja A 3 palgaastmete jaoks, mille ametikohti tasustatakse teadusuuringute ja investeeringute eelarve teadus- ja tehnikakaadri eraldistest.
COMMISSION v GIRARDOT rejecting her application and, as a corollary, accepting that of the other candidates. 3
KOMISJON VS. GIRARDOT lejätmist ja samal ajal teiste kandidaatide heakskiitmist. 3
With regard to the other seven posts, the Commission informed Ms Girardot, by letter of 13 March 2001, that her application ‘[could] not be taken into consideration’ on the ground that those posts ‘[were] available only to staff covered by the Staff Regulations in the service of the Commission who were successful candidates in a competition’.
Ülejäänud seitsme ametikoha kohta teatas komisjon M.-C. Girardot’le 13. märtsi 2001. aasta kirjaga, et tema kandidatuuri „ei [saanud] arvesse võtta” põhjusel, et need ametikohad on ette nähtud „ainult komisjoni teenistuses olevatele koosseisulistele töötajatele, kes on konkursi edukalt läbinud”.
For each post the Commission accepted the application of seven other candidates, all of whom were members of the temporary staff and appeared on the list drawn up following ‘internal reserve competition’ COM/T/R/ST/A/2000, and appointed each of them to the post in which they had expressed an interest.
Komisjon valis nende ametikohtade jaoks välja seitse kandidaati, kes kõik olid ajutised töötajad ja kuulusid reservnimekirja sisekonkursi COM/T/R/ST/A/2000 tulemusel koostatud loetellu, ning määras nad ametikohtadele, mille vastu viimased olid huvi ilmutanud.
On 8 June 2001, Ms Girardot lodged a complaint against the decisions rejecting her application which were contained in those two letters.
M.-C. Girardot esitas 8. juunil 2001 kaebuse nendes kahes kirjas esitatud otsuste peale, millega tema kandidatuur tagasi lükati.
That complaint was the subjectmatter of an implied decision rejecting it.
See kaebus jäeti vaikimisi tehtud otsusega rahuldamata.