natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is therefore clear that the criteria of relevant resemblances and differences vary with the fundamental moral outlook of a given person or society.
Sellepärast on selge, et asjakohaste sarnasuste ja erinevuste kriteeriumid varieeruvad sõltuvalt inimesest või ühiskonna moraalsetest põhivaadetest. 32
32 the Commission publicly stated: ‘There is very little legislation on age discrimination in the Member States.’ 29
1999. aastal avalikult: „Liikmesriikides on väga vähe õigusakte vanuselise diskrimineerimise kohta.” 29
A moment’s historical reflection will show that statements about ‘equality’, when deconstructed, have often meant ‘equality of treatment, in particular respects, for those inside the magic circle’ rather than ‘equality of treatment in every relevant respect for absolutely everyone’.
Põgusast ajaloolisest meenutusest näh -tub, et avaldused „võrdsuse” kohta on dekonstrueeritult sageli tähendanud „valitute ringi kuuluvate isikute võrdset kohtlemist teatavates aspektides”, mitte „absoluutselt igaühe võrdset kohtlemist igas asjakohases aspektis”.
In the Athens of Pericles, citizens of the polis might claim a right to equal treatment in respect of access to justice or civic advancement; 33but the concept of equality excluded equal treatment with citizens in those respects for metics 34or slaves. Spartan equality — a
Periklese-aegses Ateenas võisid polise kodanikud nõuda õigust võrdsele kohtlemisele juurdepääsul õigusemõistmisele või sotsiaalse heaolu parandamisel, 33ent võrdsuse kontseptsioon ei näinud metoikidele 34ja orjadele ette kodanikega võrdset kohtlemist nendes valdkondades.
It is worth pausing to enquire why that should be so.
Asi on väärt korraks peatumist, et küsida, miks see nii on.
A classic formulation of the principle of equality, such as Aristotle’s ‘treat like cases alike’ 30leaves open the crucial question of which aspects should be considered relevant to equal treatment and which should not.
Võrdsuse põhimõtte klassikaline sõnastus nagu näiteks Aristotelese „võrdseid juhtumeid kohtle võrdselt” 30jätab lahtiseks kriitiliselt olulise küsimuse, milliseid aspekte tuleks pidada võrdsel kohtlemisel asjakohaseks ja milliseid mitte.
31 Any set of human beings will resemble each other in some respects and differ from each other in others.
31 Mis tahes rühma kuuluvad inimesed on omavahel teatavates aspektides sarnased ja teatavates erinevad.
A maxim like Aristotle’s therefore remains an empty rule until it is established what differences are relevant for the purposes at hand.
Sellepärast jääb selline maksiim nagu Aristotelese oma sisutühjaks reegliks, kuni tehakse kindlaks, millised erinevused on kõnesolevate eesmärkide puhul asjakohased.
29 — See the Commission’s Report on the Member States’ Legal Provisions to Combat Discrimination, cited in footnote 24, p.
28 – Eespool 19. joonealuses märkuses viidatud ettepanek Lindorferi kohtuasjas, ettepaneku punkt 55, milles osutatakse käesoleva ettepaneku 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuse Mangold punktile 74.
70; see further M. Sargeant (ed.), The Law on Age Discrimination in the EU (2008).
29 – Vt 24. joonealuses märkuses viidatud komisjoni aruanne, mis käsitleb liikmesriikide õigusnorme diskrimineerimise vastu võitlemiseks, lk 70; vt lisaks Sargeant, M. (toim.), The Law on Age Discrimination in the EU (2008).
33 — See Pericles’ Funeral Oration for the Athenian dead in the first year of the (ultimately disastrous) war against Sparta: ‘Our form of government does not enter into rivalry with the institutions of others.
33 – Vt Periklese matusekõne Ateena langenutele (katastroofiliselt lõppenud) Sparta-vastase sõja esimesel aastal: „Meie valitsemissüsteem ei konkureeri teiste valitsemissüsteemide institutsioonidega.
Our government does not copy our neighbours’, but is an example to them.
Meie valitsemine ei ole naabrite oma kopeerimine, vaid on neile eeskujuks.
It is true that we are called a democracy, for the administration is in the hands of the many and not of the few.
On tõsi, et meid kutsutakse rahvavõimuks, sest valitsemine on paljude, mitte väheste kätes.
But while there exists equal justice to all and alike in their private disputes, the claim of excellence is also recognized; and when a citizen is in any way distinguished, he is preferred to the public service, not as a matter of privilege, but as the reward of merit.
Ent niikaua kui on olemas võrdne kohtumõistmine kõigi üle nende eraviisilistes vaidlustes, on tunnustatud ka eeskujulikkuse nõue; ja kui kodanikku mis tahes viisil esile tõstetakse, on tema eelistamine avalikus teenistuses mitte privileeg, vaid tunnustus.
Neither is poverty an obstacle, but a man may benefit his country whatever the obscurity of his condition (Thucydides, History of the Peloponnesian War, Book II, XXXV-XLVI, at XXXVII, in the translation by Benjamin Jowett (1881)).
Ka vaesus ei ole takistus, vaid mees võib tuua oma riigile kasu olenemata oma seisusest” (Thukydides, Peloponnesose sõja ajalugu, II raamat, XXXV–XLVI, täpsemalt XXXVII).
31 — See further S Gosepath, ‘Equality’, in E.N. Zalta (ed.), The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Fall 2007 Edition), available online at http://plato.stanford.edu/archives/fall2007/entries/equality/.
34 – Võõramaalastest kohalikud elanikud, kellel olid mõned, kuid mitte kõik kodakondsusest tulenevad privileegid.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 treatment?’ and ‘what aspects of economic, social, political, civic and personal life are encompassed by that principle?’ are not immutable.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-427/06 mõte” ja „milliseid majanduslikke, sotsiaalseid, poliitilisi, ühiskondliku ja isikliku elu aspekte see põhimõte hõlmab” muutumatud.
They evolve with society.
Need vastused arenevad koos ühiskonnaga.
As they do so, the law reflects that change by starting to state explicitly that certain forms of discriminatory treatment, previously unnoticed or (if noticed) tolerated, will be tolerated no longer.
Selle käigus kajastavad neid muutusi õigusnormid, milles hakatakse sõnaselgelt väljendama, et teatavaid diskrimineerimise vorme, mida varem ei märgatud või (kui neid ükskord märgati) salliti, enam ei sallita.
Such legal changes are an extension — a new and further expression — of the general principle of equality.
Sellised õiguslikud muutused on võrdsuse üldpõhimõtte laiendus – selle uus ja täpsem väljendus.
rather different model — similarly excluded Helots and slaves.
Samamoodi olid Sparta võrdsusest – sealne mudel oli üsna teistsugune – välja jäetud heloodid 35ja orjad.
35Both (naturally) excluded women.
Mõlemast süsteemist olid (loomulikult) välja jäetud ka naised.
Nearer to our times, the Declaration of Independence of the United States of America may have proclaimed that ‘all men are created equal’, 36 but it took the Civil War and a rather long aftermath before truly equal treatment began to extend to the descendants of black slaves.
Kui liikuda meie ajale lähemale, siis võidi Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsioonis küll kuulutada, et „kõik inimesed on loodud võrdseks”, 36 kuid oli vaja üle elada kodusõda ja oodata veel kaua aega, enne kui võrdne kohtlemine laienes tõesti ka neegerorjade järeltulijatele.
37Discrimin-ation on grounds of religion seemed perfectly natural — indeed, ordained by God — during large portions of the history of Europe and the Mediterranean basin.
37Euroopa ja Vahemere piirkonna ajaloos on olnud pikki ajavahemikke, mil diskrimineerimine religiooni põhjal tundus täiesti loomulik, väidetavalt lausa Jumala määratud.
In short, the answers to the questions ‘who is covered by the principle of equal
Lühidalt öeldes ei ole vastused küsimustele „keda hõlmab võrdse kohtlemise põhi-
35 — A class of serfs in ancient Sparta intermediate in status between ordinary slaves and free Spartan citizens.
35 – Muistses Spartas pärisorjade klass, kelle staatus jäi tavaliste orjade ja vabade Sparta kodanike oma vahele.
36 — ‘We hold these truths to be self-evident: that all men are created equal; that they are endowed by their Creator with certain unalienable rights; that among these are life, liberty, and the pursuit of happiness …’ (Declaration of Independence, 4 July 1776).
36 – „Meie jaoks on iseenesestmõistetavad järgmised tõed: kõik inimesed on loodud võrdseks; Looja on neile andnud teatavad võõrandamatud õigused; nende õiguste hulgas on elu, vabadus ja püüdlus õnnele […]” (Iseseisvusdeklaratsioon, 4. juuli 1776).
There, the Court was confronted with age as grounds for termination of employment.
eeldatavaks erineva kohtlemise aluseks.
It responded by establishing that certain provisions of Direct- ive 76/207 guaranteeing equal treatment in working conditions between the sexes can have direct effect and that, whilst the direct- ive did not have ‘horizontal’ direct effect, Mrs Marshall could rely upon it ‘vertically’ because her employer, the defendant health authority, was an emanation of the State.
Kõnealuses kohtuasjas pidi Euroopa Kohus uurima vanust kui töösuhte lõpetamise alust ning ta tuvastas, et teatavatel direktiivi 76/207 sätetel, millega on tagatud meeste ja naiste võrdne kohtlemine töötingimustes, võib olla vahetu õigusmõju ning et ehkki kõnealusel direktiivil ei ole „horisontaalset” vahetut õigusmõju, võib M. H. Marshall tugineda sellele direktiivile „vertikaalselt”, sest tema tööandja, kostjaks olev tervishoiuasutus kuulub riiklikku sektorisse.
37 — The Supreme Court of the United States played a large role in the process of establishing that discriminating on grounds of race was unacceptable.
37 – Ameerika Ühendriikide Ülemkohtul oli tähtis osa rassilise diskrimineerimise vastuvõetamatuse kehtestamisel.
See, for example, Brown v Board of Education of Topeka, 349 U.S. 294 (1954), in which the Supreme Court overturned its earlier ruling in Plessy v Ferguson, 163 U.S. 537 (1896), where it had held that ‘separate but equal’ facilities, including schools, ‘for the white and coloured race’ were constitutional.
Vt nt otsus kohtuasjas Brown vs. Board of Education Topeka, 349 U.S. 294 (1954), kus ülemkohus kummutas oma varasema otsuse kohtuasjas Plessy vs. Ferguson, 163 U.S. 537 (1896), kus ta oli otsustanud, et „eraldi, kuid võrdsed” võimalused „valgetele ja värviliste rassile” on põhiseadusega kooskõlas.
Only Justice John Marshall Harlan dissented in the latter case, holding that the ‘Constitution is colour-blind and neither knows nor tolerates classes among its citizens’.
Viimatinimetatud kohtuasjas jäi eriarvamusele üksnes kohtunik John Marshall Harlan, kes väljendas seisukohta, et „põhiseadus on värvipime ning ei tea ega salli klasse oma kodanike hulgas”.
BARTSCH would have relied on the prohibition on discrimination by reference to age to buttress her main argument.
BARTSCH see poleks nii olnud, oleks M. H. Marshall oma põhiargumendis eeldatavasti tuginenud vanusel põhineva diskrimineerimise keelule.
It thus enables the Community legislator both to define (inter alia) age discrimination more precisely and to lay down rules designed to eliminate it.
See võimaldab ühenduse seadusandjal täpsemalt määratleda (muu hulgas) vanuselise diskrimineerimise ning sätestada ka õigusnorme eesmärgiga selline diskrimineerimine kaotada.
Once the possible (new) scope of the principle has emerged, the natural next step is to define it more precisely and to put in place the rules to combat the discrimination that has been identified. 39
Kui kõnealuse põhimõtte võimalik (uus) kohaldamisala on esile kerkinud, on järgmine loomulik samm see täpsemalt määratleda ning seada paika reeglid tuvastatud diskrimineerimise vastu võitlemiseks. 39
For that reason, any argument to the effect that if a principle prohibiting discrimination on grounds of age had already existed, Article 13 EC or Directive 2000/78 would have been unnecessary is fundamentally misconceived.
Sel põhjusel on iga argument, mille kohaselt olnuks EÜ artikkel 13 või direktiiv 2000/78 vanuselist diskrimineerimist keelava põhimõtte olemasolu korral tarbetu, rajatud suures osas väärarusaamale.
It is precisely because the general principle of equality has now been recognised also to include equality of treatment irrespective of age that an enabling legislative provision such as Article 13 EC becomes necessary and is duly used as the basis for detailed legislative intervention.
Just sellepärast, et nüüdseks on tunnustatud, et võrdsuse üldpõhimõte hõlmab ka vanusest sõltumatut võrdset kohtlemist, muutub sellises õigusnormis nagu EÜ artiklis 13 sisalduv volitusnorm vajalikuks ja seda kasutatakse asjakohaselt kui alust üksikasjalikuks seadusandlikuks sekkumiseks.
Admittedly, it may be possible to deal with certain situations (involving some form of straightforward, crude or arbitrary age discrimination) by applying the principle of equal treatment irrespective of age in its bare, unvarnished form.
Mööndavasti saab käsitleda teatavaid olukordi (mis hõlmavad mingil kujul otsest, moonutamata või meelevaldset vanuselist diskrimineerimist) nii, et võrdse kohtlemise põhimõtet kohaldatakse vanusest sõltumata selle tegelikul, viimistlemata kujul.
Where the situation is more complex and the dividing line between justifiable differentiation and unjustifiable discrimination is less self-evident, however, effective action to combat discrimination necessarily also involves the elaboration of appropriate definitions.
Kui olukord on keerukam ning vahe õigustatud erineva kohtlemise ja õigustamatu diskrimineerimise vahel ei ole nii ilmne, hõlmab tõhus võitlus diskrimineerimise vastu siiski ka asjakohaste määratluste väljatöötamist.
Article 13 EC provides the legal basis for legislative action at EC level to ‘combat’ various forms of unac-
EÜ artikliga 13 on ette nähtud seadusandlike sammude astumine EÜ tasandil selleks, et „võidelda” vastuvõetamatu ebavõrdse kohtlemise erinevate vormidega, muu hulgas diskri-
39 — Compare R. Dworkin, Taking Rights Seriously (1977), pp. 22 to 28, who defines the difference between rules and principles by reference to the character of the direction they give.
39 – Vrd Dworkin, R., Taking Rights Seriously (1977), lk 22–28, kus määratletakse õigusnormi ja põhimõtte vahe, lähtudes nendes antavate suundade laadist.
A principle states a reason that argues in one direction, but does not necessitate a particular decision.
Põhimõttes esitatakse kindlasuunaline põhjendus, kuid see ei nõua teatavat otsust.
A rule sets out legal consequences that follow automatically when the conditions provided are met.
Õigusnormis sätestatakse õiguslikud tagajärjed, mis järgnevad automaatselt, kui esitatud tingimusi ei täideta.
Conversely, rules lack the dimension of weight that principles have: if two rules conflict, one must be inapplicable or invalid, while two conflicting principles can be weighed against each other.
Teisest küljest puudub aga õigusnormidel selline kaal, nagu on põhimõtetel: kui kaks õigusnormi satuvad omavahel vastuollu, peaks üks olema kohaldamatu või kehtetu, kuid kahte omavahel vastuolus olevat põhimõtet saab teineteise suhtes kaaluda.
The obverse of that coin is that detailed specific prohibitions on ‘discrimination based on sex, racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age or sexual orientation’ cannot have existed at the moment when Article 13 was incorporated into the EC Treaty.
Mündi teine pool on see, et üksikasja­likud konkreetsed keelud seoses „diskrimineerimisega soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel” ei saanud olemas olla hetkel, kui artikkel 13 inkorporeeriti EÜ asutamislepingusse.
If they had, Article 13 EC would
Kui need oleksid siis olemas olnud, oleks tõesti esinenud oht, et EÜ artikkel 13 on liigne
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 indeed have been in danger of being a redundant provision.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK – KOHTUASI C-427/06 säte. 40Veel vähem oleksid need saanud täpselt siis täisrelvastuses välja ilmuda nagu
Second, Article 13 EC empowers the Council (acting unanimously), after consulting the European Parliament, to ‘take appropriate action to combat discrimination based on’ various specific grounds.
Teiseks volitatakse EÜ artiklis 13 nõukogu (kui ta teeb otsuse ühehäälselt) pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga „[astuma] vajalikke samme, et võidelda diskrimineerimisega” konkreetsetel eri alustel.
It does not itself define those types of discrimination.
Neid diskrimineerimise liike ei ole artiklis endas määratletud.
It starts from the assumption that, unfortunately, they exist and should be (vigorously) opposed.
Selles lähtutakse eeldusest, et need on paraku olemas ja nendele tuleks (jõuliselt) vastu seista.
Taking its lead from Article 13 EC, Directive 2000/78 likewise starts from the assumption that certain forms of discrimination exist.
EÜ artikli 13 eeskujul lähtub ka direktiiv 2000/78 eeldusest, et teatavad diskrimineerimise vormid on olemas.
It proceeds — referring not to existing specific prohibitions on such forms of discrimination, but rather (in general terms) to the need to respect fundamental rights — to define what the principle of equal treatment means in certain contexts, as the necessary precursor to guaranteeing that the principle should be respected.
Seejärel –viidates mitte olemasolevatele konkreetsetele keeldudele selliste diskrimineerimisvormide suhtes, vaid (üldiselt) vajadusele austada põhiõigusi – määratletakse seal, mida tähendab võrdse kohtlemise põhimõte teatavas kontekstis kui vajalik eeldus, et tagada selle põhimõtte austamine.
First, Article 13 EC states that it is ‘without prejudice to the other provisions of [the] Treaty’ (and thus, a fortiori, to the general principles underlying Community law).
Esiteks on EÜ artiklis 13 märgitud, et see „[ei piira kõnealuse] lepingu teiste sätete kohaldamist” (ega seega a fortiori ühenduse õiguse aluspõhimõtete kohaldamist).
Its use as a legal base for detailed measures to combat, inter alia, discrimination on grounds of age does not undermine the general principle of equality.
Selle kasutamine üksikasjalike meetmete õigusliku alusena võitluses muu hulgas vanuselise diskrimineerimisega ei piira võrdsuse üldpõhimõtet.
Rather, it enables specific manifestations of that general principle to be developed more effectively.
See võimaldab hoopis selle üldpõhimõtte konkreetseid avaldumisvorme tõhusamalt arendada.
Third, the Community legislator has proceeded on the basis that directives enacted under Article 13 EC do not merely facilitate the application of the prohibitions on discrimination on the grounds enumerated in that Treaty article.
Kolmandaks on ühenduse seadusandja lähtunud sellest, et EÜ artikli 13 alusel kehtestatud direktiivid mitte ainult ei hõlbusta diskrimineerimise keelamist kõnealuses asutamislepingu artiklis loetletud alustel.
They also define the precise scope of those prohibitions in certain contexts.
Nendes määratletakse ka kõnealuste keeldude täpne reguleerimisala teatavas kontekstis.
41 I do not see that as undermining the proposition that the basic principle (that discrimination on grounds of age
41Ma ei arva, et see kahjustaks pakutud võimalust, et kõnealune aluspõhi- rassilise diskrimineerimise direktiiv, („Diskrimineerimise mõiste”) ja 3
40 — Further detailed action to combat specific forms of discrimination each already prohibited as general principles of Community law might conceivably have been enacted by the Council under Article 308 EC (ex Article 235) read in conjunction with the Community’s objectives enumerated in Article 2.
40 – Tundub, et nõukogu oleks saanud võtta võitlemiseks konkreetsete diskrimineerimise vormidega, millest igaüks on juba keelatud ühenduse õiguse üldpõhimõtetega, edasisi üksikasjalikke meetmeid EÜ artikli 308 (endise artikli 235) alusel koostoimes artiklis 2 loetletud ühenduse eesmärkidega.
The Member States clearly felt that a separate legal base in the Treaty would be required for such action and duly provided it, in the form of Article 13 EC.
Liikmesriikidele tundus ilmselt, et sellisteks meetmeteks on vaja eraldi õiguslikku alust asutamislepingus, mille nad võimaldasid nõuetekohaselt EÜ artikli 13 kujul.
41 — For comparison, see the Race Discrimination Directive, especially Articles 2 (‘Concept of discrimination’) and 3 (‘scope’).
41 – Vt võrdluseks eriti artiklid 2 („Reguleerimisala”).
BARTSCH should be prohibited) had already come into existence.
BARTSCH mõte (mille kohaselt vanuseline diskrimineerimine tuleks keelata) oli juba olemas.
Rather, it seems to me that — as a matter of legal practicality — it is only possible effectively to combat an evil that has been carefully and specifically defined.
Mulle näib hoopis, et tõhusalt saab – õigusprakti - kas – võidelda ainult sellise väärnähtusega, mis on hoolikalt ja konkreetselt määratletud.
I therefore agree with the Court in Mangold that the origins of the principle — that is, of the concept that it is now unacceptable to discriminate on any of the grounds enumerated in Article 13 EC — lie neither in Directive 2000/78 as an implementing directive, nor indeed in Article 13 EC as such.
Sellepärast nõustun Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas Mangold väljendatuga, mille kohaselt ei pärine kõnealune põhimõte – s.o kontseptsioon, et diskrimineerimine mis tahes EÜ artiklis 13 näidatud alusel on nüüd vastuvõetamatu – direktiivist 2000/78 kui rakendusdirektiivist ega ka EÜ artiklist 13 kui sellisest, vaid varasemast ajast ja kohast. 44
That is, in essence, because the difference between (acceptable) differential treatment and (unacceptable) discrimination 42lies not in whether people are treated differently, but in whether society accepts as justifiable the criteria whose application results in different treatment, or whether, on the contrary, they are considered as arbitrary.
Selle põhjus on sisuliselt järgmine: (vastuvõetava) erineva kohtlemise ja (vastuvõetamatu) diskrimineerimise 42 vahe seisneb mitte selles, kas inimesi koheldakse erinevalt, vaid selles, kas ühiskond nõustub erinevat kohtlemist tingivate kriteeriumidega kui õigustatutega või neid peetakse vastupidi meelevaldseteks.
43 Detailed legislation will be needed to address this issue: to classify the application of particular criteria in particular circumstances as acceptable or unacceptable and to give binding legal effect to that classification.
43Selle küsimuse lahendamiseks on tarvis üksikasjalikke õigusnorme, et liigitada teatavate kriteeriumide kohaldamine teatavatel asjaoludel vastuvõetavaks või vastuvõetamatuks ning anda sellisele liigitusele siduv õiguslik toime.
It seems to me that, from its inception, Community law would indeed have precluded certain distinctions based on age.
Mulle tundub, et ühenduse õigus on algusest peale välistanud teatavad eristused vanuse põhjal.
Suppose that in (say) 1960 a Member State had permitted free movement of workers from other Member States except for those aged between 28 and 29 and between 52 and 53.
Oletagem, et (näiteks) 1960. aastal oleks mingi liikmesriik lubanud töötajate – välja arvatud 28–29aastaste ja 52–53aastaste töötajate – vaba liikumist teistest liikmesriikidest.
Such an (unlikely) arrangement would surely have been caught by the general principle of equal treatment that has always formed part of Community law.
Sellist (ebatõenäolist) süsteemi oleks kindlasti takistanud võrdse kohtlemise üldpõhimõte, mis on alati olnud ühenduse õiguse osa.
Differentiating between workers in accordance
Töötajate erinevat kohtlemist vastavalt nendele kahele vanusevahemikule
42 — On this terminological distinction, see M. Bossuyt, L’interdiction de la discrimination dans le droit international des droits de l’homme (1976), pp. 7 to 27.
42 – Sellise terminoloogilise eristuse kohta vt Bossuyt, M., L’interdiction de la discrimination dans le droit international des droits de l’homme (1976), lk 7–27.
44 — The transition from concept to full implementation is, I think, often more likely to be evolutionary than the result of some ‘big bang’.
44 – Üleminek kontseptsioonilt täielikult rakendamisele leiab minu arvates aset tõenäolisemalt arengu, mitte mingi „suure paugu” tulemusel.