natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should also be noted that the Council and the Kingdom of Spain, which maintain that the main appeals should be dismissed, have also lodged crossappeals in which they seek to have the contested judgments set aside on the grounds that the Court of First Instance was wrong to establish that the Community can be liable for a lawful act, to rule that such liability could be incurred where the
Lisaks tuleb märkida, et nõukogu ja Hispaania Kuningriik, kes soovivad põhikohtuasja apellatsioonkaebuste rahuldamata jätmist, esitasid ka vastuapellatsioonkaebused, milles nad taotlevad vaidlustatud kohtuotsuste tühistamist põhjusel, et Esimese Astme Kohus asus ekslikult seisukohale, et eksisteerib ühenduse vastutus õiguspärase akti eest ja leidis, et seda võib kohaldada diskretsiooniõigusliku seadusandliku
According to the appellants, the Court of First Instance merely verified whether the two exceptions to the absence of direct effect of the WTO agreements identified in Fediol and Nakajima were applicable in the case in point.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-120/06 P JA C-121/06 P juhul kuuluvad kohaldamisele kohtuotsustes Fediol ja Nakajima käsitletud kaks erandit WTO lepingute vahetu õigusmõju puudumisest.
according to which the effect of an adverse DSB decision can be examined and assessed only as part of a review of whether the conditions for applying the two traditional exceptions to the principle that the WTO rules cannot be relied upon are met.
uurida ja hinnata üksnes kontrollides, kas WTO õigusele tuginemise võimalikkuse kahe traditsioonilise erandi tingimused on täidetud.
According to the appellants, apart from the exceptions established by Fediol and Nakajima, it should be possible to rely on a DSB decision finding Community law to be incompatible with the WTO rules in order to establish the unlawfulness of the Community’s conduct if the following circumstances are all present: there is unlawful conduct consisting in the Community’s failure to implement that DSB decision within the reasonable period granted for compliance; the unlawful conduct is relied upon in the context of an action for noncontractual liability; and this action for compensation is intended to obtain reparation for the damage suffered as a result of the adoption, by trading partners of the Community, of retaliatory measures authorised by the DSB owing to the failure to implement the DSB decision.
Apellatsioonkaebuse esitajate väitel peaks olema võimalik lisaks kohtuotsustes Fediol ja Nakajima nimetatud eranditele tugineda ühenduse tegevuse õigusvastasuse tuvastamisel VLO otsusele, millega tuvastati ühenduse õigusnormide vastuolu WTO eeskirjadega, kui on kumulatiivselt täidetud järgmised tingimused: õigusvastasus seisneb nimetatud VLO otsuse täitmata jätmises selleks määratud põhjendatud ajavahemiku jooksul; sellele tuginetakse lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagis; selles kahju hüvitamise hagis taotletakse kahju hüvitamist, mis tekkis ühenduse kaubanduspartnerite poolt nimetatud VLO otsuse täitmata jätmise järel VLO poolt lubatud vastuabinõude tõttu.
It would be easy to dismiss this plea on the ground that, far from having constituted the essence of their arguments as to the unlawfulness of the conduct of the Community, that proposition was referred to in only a very ancillary manner before the Court of First Instance, in a footnote to Fedon’s application and in only two of the 177 paragraphs of FIAMM’s application.
Selle väite võib lihtsasti tagasi lükata, kuna see tees ei olnud ühenduse tegevuse õigusvastasust käsitlevas argumentatsioonis kaugeltki keskne osa, sest sellele viidati Esimese Astme Kohtus üksnes väga juhuslikult ühes FEDON-i hagiavalduse joonealuses viites ja FIAMM-i hagi 177-st punktist ainult kahes.
Indeed, ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party’, 10nor to provide an account that follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case.
„Esimese Astme Kohtu kohustust oma otsuseid põhjendada ei saa tõlgendada nii, et ta peab vastama üksikasjalikult igale hageja esitatud argumendile” 10 ega nii, et ta peaks „esitama ammendava ning üksikasjaliku ülevaate menetluse poolte kõikidest arutluskäikudest” 11.
11 Moreover, the Court of First Instance implicitly rejected the applicants’ proposition, because it assessed any effect of a DSB decision only from the point of view of the applicability of the two traditional exceptions to the absence of direct effect of the WTO rules. 12
Veelgi enam, Esimese Astme Kohus lükkas hagejate teesi kaudselt tagasi, kuna ta hindas VLO otsuse võimalikku mõju üksnes seoses kahe traditsioonilise erandi kohaldatavusega WTO eeskirjade vahetu õigusmõju puudumise suhtes. 12
But in reality, under cover of alleging a formal failure to state adequate reasons, the appellants question the very soundness of this reasoning of the Court of First Instance,
Kuid tegelikult seavad nad põhjendamiskohustuse rikkumise vormilise väite varjus kahtluse alla Esimese Astme Kohtu arutluskäigu, mille kohaselt võib VLO otsuse mõju
10 — Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 81, and the judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90.
10 – 11. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-197/99 P: Belgia vs. komisjon (EKL 2003, lk I-8461, punkt 81), 11. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-404/04 P: Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 90).
11 — Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123.
11 – Euroopa Kohtu 7. jaanuari 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ja C-219/00 P: Aalborg Portland jt vs. komisjon (EKL 2004, lk I-123).
In order to assess the merits of the appellants’ arguments on this point, I consider it essential to review the caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements in general and on WTO law in particular.
Selles küsimuses esitatud hagejate argumentatsiooni asjakohasuse hindamiseks näib mulle möödapääsmatu pöörduda veelkord tagasi Euroopa Kohtu praktika juurde, mis käsitleb üldiselt rahvusvahelistele lepingutele ja konkreetselt WTO õigusele tuginemise võimalikkust.
Only by reminding ourselves of the effect of the caselaw and the reasons underlying it will we be able to determine whether it is appropriate to apply it and thus deny the appellants, for the purposes of the claim for compensation and in the specific circumstances of the cases in point, the possibility of relying on the DSB decision finding against the Community.
Üksnes selle ulatuse ja seda kinnitavate põhjenduste meenutamine võimaldab välja selgitada, kas seda tuleb kohaldada ja seega mitte lubada hagejatel kahju hüvitamise hagis ja käesoleva kohtuasja konkreetsetel asjaoludel tugineda ühenduse kahjuks tehtud VLO otsusele.
The caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements
Rahvusvahelistele lepingutele tuginemise võimalikkust käsitlev Euroopa Kohtu praktika.
Community caselaw on the implications of WTO law in legal proceedings has been and continues to be strongly criticised.
Teisisõnu kujutavad ühenduse õigusega kooskõlas 15sõlmitud ja seega ühendustele siduvad välis- lepingud endast õigusallikat ühenduse õiguskorras.
In other words, external agreements which are concluded in accordance with Community law 15and which therefore have binding effect on the Communities constitute a source of Community legality.
Mulle näib, et kahtlustused tulenevad sageli, vähemalt osaliselt, selle valest mõistmisest.
Hence, the settled caselaw on WTO law, according to which ‘the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions’, 18may appear contradictory.
Seetõttu võib näida, et WTO õigust puudutav väljakujunenud kohtupraktika, mille kohaselt „ei kuulu WTO lepingud oma iseloomu ja ülesehituse tõttu üldiselt nende normide hulka, mille alusel Euroopa Kohus kontrollib ühenduse institutsioonide õigusaktide õiguspärasust” 18, on sellega vastuolus.
How can an international agreement be a rule of the Community legal system but at the same time not a criterion for reviewing the legality of Community acts?
Kuidas saab üks rahvusvaheline leping siis olla korraga ühenduse õiguskorda kuuluv norm ja samal ajal mitte olla ühenduse aktide õiguspärasuse kontrollimise parameeter?
14 — See Case 30/88 Greece v Commission [1989] ECR 3711, paragraph 13; Case C-192/89 Sevince [1990] ECR I-3461, paragraph 9; and Case C-188/91 Deutsche Shell [1993] ECR I-363 paragraph 17.
14 – Vt 14. novembri 1989. aasta otsus kohtuasjas 30/88: Kreeka vs. komisjon (EKL 1989, lk 3711, punkt 13); 20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-192/89: Sevince (EKL 1990, lk I-3461, punkt 9) ja 21. jaanuari 1993. aasta otsus kohtuasjas C-188/91: Deutsche Shell (EKL 1993, lk I-363, punkt 17).
15 — For a reminder of that condition, see my Opinion in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, pending before the Court, point 23.
15 – Selle tingimuse kohta vt minu 16. jaanuari 2008. aasta ettepanek kohtuasjas C-402/05 P: Kadi vs. nõukogu ja komisjon (Euroopa Kohtus pooleli, punkt 23).
These solutions are no more than the application, to the particular case of the WTO agreements, of the solutions developed by the Court on the possibility of relying on international agreements in general in the Community legal system.
Need lahendid kujutavad endast üksnes üldist rahvusvahelistele lepingutele ühenduse õiguskorras tuginemise võimalikkust käsitlevate kohtulahendite kohaldamist konkreetsetel WTO lepingute juhtudel.
I would point out from the outset that agreements duly concluded by the Community with third countries or international organisations are ‘binding on the institutions of the Community and on Member States’ under the terms of Article 300(7) EC.
Meenutagem kõigepealt, et ühenduse poolt kolmandate riikide või rahvusvaheliste organisatsioonidega nõuetekohaselt sõlmitud lepingud on EÜ artikli 300 lõike 7 kohaselt „ühenduse institutsioonidele ja liikmesriikidele siduvad”.
This wording is both a reminder of an agreement’s compulsory nature under international law and a statement of the binding force of these agreements under Community law.
Selline sõnastus on samal ajal nii viide lepingu kohustuslikule jõule rahvusvahelises õiguses kui ka nende lepingute õigusjõu väljendus ühenduse õiguses.
The Court has logically deduced from this that the provisions of such an agreement, 13 just as those of unilateral acts adopted by the organs established by an external agreement with binding
Euroopa Kohus on sellest loogiliselt järeldanud, et sellise lepingu sätted, 13 nagu ka ühendustele siduva välislepinguga asutatud organite poolt vastuvõetud
16 — See, even recently, Case C-286/02 Bellio F.lli [2004] ECR I-3465, paragraph 33. With regard to the GATT or WTO agreements, see Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 52, and International Air Transport Association and Others, paragraph 35.
17 – Vt 12. detsembri 1972. aasta otsus liidetud kohtuasjades 21/72–24/72: International Fruit Company jt (EKL 1972, lk 1219, punktid 6 ja 7).
17 — See Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraphs 6 and 7.
13 – Vt 30. aprilli 1974. aasta otsus kohtuasjas 181/73: Haegeman (EKL 1974, lk 449, punkt 5); 30. septembri 1987. aasta otsus kohtuasjas 12/86: Demirel (EKL 1987, lk 3719, punkt 7); 14. detsembri 1991. aasta arvamus 1/91 (EKL 1991, lk I-6079, punkt 37) ja 16. juuni 1998. aasta otsus kohtuasjas C-162/96: Racke (EKL 1998, lk I-3655, punkt 41).
18 — Case C-149/96 Portugal v Council [1999] ECR I-8395, paragraph 47; Case C-76/00 P Petrotub and Republica [2003] ECR I-79, paragraph 53; Case C-93/02 P Biret Inter­national v Council [2003] ECR I-10497, paragraph 52; Case C-377/02 Van Parys [2005] ECR I-1465, paragraph 39; Case C-351/04 Ikea Wholesale [2007] ECR I-7723, paragraph 29; Case T-18/99 Cordis v Commission [2001] ECR II-913, paragraph 50; and Case T-19/01 Chiquita Brands and Others v Commission [2005] ECR II-315, paragraph 114.
WTO lepingute osas vaata eriti 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-344/04: International Air Transport Association jt (EKL 2006, lk I-403, punkt 36); 30. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-459/03: komisjon vs. Iirimaa (EKL 2006, lk I-4635, punkt 82) ja 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-431/05: Merck Genéricos Produtos Farmacêuticos (EKL 2007, lk I-7001, punkt 31).
13 — See Case 181/73 Haegeman [1974] ECR 449, paragraph 5; Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 7; Opinion 1/91 [1991] ECR I-6079, paragraph 37; and Case C-162/96 Racke [1998] ECR I-3655, paragraph 41. With regard to the WTO agreements, see in particular Case C-344/04 Inter­national Air Transport Association and Others [2006] ECR I-403, paragraph 36; Case C-459/03 Commission v Ireland [2006] ECR I-4635, paragraph 82; and Case C-431/05 Merck Genéricos — Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001, paragraph 31.
18 – 23. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-149/96: Portugal vs. nõukogu (EKL 1999, lk I-8395, punkt 47); 9. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-76/00 P: Petrotub ja Republica (EKL 2003, lk I-79, punkt 53); 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-93/02 P: Biret International vs. nõukogu (EKL 2003, lk I-10497, punkt 52); 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-377/02: Van Parys (EKL 2005, lk I-1465, punkt 39) ja 27. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-351/04: Ikea Wholesale (EKL 2007, lk I-7723, punkt 29); samuti Esimese Astme Kohtu 20. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas T-18/99: Cordis vs. komisjon (EKL 2001, lk II-913, punkt 50); 3. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas T-19/01: Chiquita Brands jt vs. komisjon (EKL 2005, lk II-315, punkt 114).
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – LIIDETUD KOHTUASJAD C-120/06 P JA C-121/06 P a) Rahvusvahelistele lepingutele tuginemise võimalikkusele seatud tingimus
(a) The condition for reliance on international agreements concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law differ.
– rahvusvaheliste lepingute vahetu õigusmõju ja ühenduse õiguse vahetu õigusmõju – erinevad.
(i) The concept of the direct effect of an international agreement
i) Rahvusvahelise lepingu vahetu õigusmõju mõiste
In order to serve as a yardstick for assessing the legality of a Community act and, in more general terms, in order that application of the provisions of an international agreement can be sought before a court, an international agreement must also be capable of judicial application.
Seda seepärast, et võrdlusstandardina kasutamiseks, mille mõõdupuu abil saaks hinnata ühenduse akti õiguspärasust, ja üldisemalt selleks, et rahvusvahelise lepingu sätteid saaks kohtus kasutada, peab leping olema kohtulikult rakendatav.
In other words, it must also be capable of being relied upon before the courts, that is to say ‘be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts’, 19that is to say again to have ‘direct effect’. 20
Teisisõnu peab sellele olema võimalik ka kohtus tugineda, s.t olema „seda laadi, et ühenduse õigussubjektid saaksid sellele õiguslikult tugineda” 19ehk omama „vahetut õigusmõju” 20.
It may have been thought that this requirement to have direct effect was linked to, and confined to, proceedings for a preliminary ruling as to an act’s validity, the context in which it had initially been laid down.
Võiks arvata, et see vahetu õigusmõju tingimus on seotud ja piirdub kehtivuse hindamisel, mille raames see algselt kehtestati, eelotsusemenetlusega.
In International Fruit Company and Others the Court had expressly ruled that the condition of direct effect had to be met ‘before invalidity can be relied upon before a national court’.
Eespool viidatud kohtuotsuses International Fruit Company jt ütles Euroopa Kohus sõnaselgelt, et vahetu õigusmõju tingimus peab olema täidetud, kui „siseriiklikus kohtus tuginetakse kehtetusele” 21.
21This wording contributed to a degree of confusion between the questions of the possibility of relying on international agreements and of the direct effect of Community law, 22and it undoubtedly explains some of the misunderstandings.
Kuigi selline sõnastus soodustab segadust rahvusvahelistele lepingutele tuginemise võimalikkuse ja ühenduse õiguse vahetu õigusmõju küsimuste vahel, 22selgitab see kahtlemata mõningaid väärarusaamu.
However, the two
Siiski on need kaks mõistet
The two concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law are assessed differently.
Rahvusvaheliste lepingute vahetu õigusmõju ja ühenduse õiguse vahetu õigusmõju mõisteid mõistetakse erinevalt.
By reason of the object and general scheme of the Treaty establishing the European Community, Community law as a whole has a capacity to produce direct effects, an ability confirmed when the Community provision at issue is clear, precise and unconditional.
Teame, et ühenduse asutamislepingu eesmärgist ja ülesehitusest tuleneb, et ühenduse õigus tervikuna võib omada vahetut õigusmõju ja see mõju on kindel, kui asjaomane ühenduse õigusnorm on selge, täpne ja tingimusteta.
23Nothing of the kind applies to international agreements binding on the Communities.
23Ühendustele siduvate välislepingute osas midagi sellist ei ole.
They may be accorded a direct effect by the signatories to the agreement who have so agreed, just as they may agree the opposite.
Nende vahetu õigusmõju võivad ette näha lepingule allakirjutanud riigid, kui nad on nii kokku leppinud, ja nad võivad kokku leppida ka vastupidises.
Indeed, ‘in conformity with the principles of public international law Community institutions which have power to negotiate and conclude an agreement with a nonmember country are free to agree with that country what effect the provisions of the agreement are to have in the internal legal order of the contracting parties’.
Õigupoolest „võivad ühenduse institutsioonid, kellel on pädevus läbi rääkida ja sõlmida lepinguid kolmandate riikidega, vastavalt rahvusvahelise õiguse põhimõtetele leppida nendega kokku, milline on selle lepingu sätete mõju lepinguosaliste õiguskorras” 24.
24If that question has not been settled explicitly by the agreement, it falls to the courts of each contracting party
Kui lepingus seda küsimust sõnaselgelt lahendatud ei ole, kuulub see iga lepinguosalise
19 — International Fruit Company and Others, paragraph 8; see also, to the same effect, Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 44; Cordis v Commission, paragraph 46; and Chiquita Brands and Others v Commission, paragraph 114.
19 – Eespool viidatud kohtuotsus International Fruit Company jt (punkt 8); vt samas tähenduses ka 14. detsembri 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-300/98 ja C-392/98: Dior jt (EKL 2000 lk I-11307, punkt 44); eespool viidatud Esimese Astme Kohtu otsused Cordis vs. komisjon (punkt 46) ja Chiquita Brands jt vs. komisjon (punkt 114).
20 — Dior and Others, paragraph 45.21 — International Fruit Company and Others, paragraph 8.
20 – Eespool viidatud kohtuotsus Dior jt (punkt 45).
23 — See Case 26/62 van Gend & Loos [1963] ECR 1. 24 — Portugal v Council, paragraph 34; for an earlier judgment, see Case 104/81 Kupferberg [1982] ECR 3641, paragraph 17.
21 – Eespool viidatud kohtuotsus International Fruit Company jt (punkt 8).
30They have refused to to do so.
kohtute pädevusse.
25It is apparent from the caselaw of the Court that an international agreement has direct effect in the Community legal system only subject to the dual condition that the terms, nature and general scheme of the agreement do not prevent it being relied upon and that the provisions relied upon appear, in the light of both the object and purpose of the agreement and of its context, to be unconditional and sufficiently precise, in other words contain a clear and precise obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure.
25 Seega nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et rahvusvahelisel lepingul on ühenduse õiguskorras vahetu õigusmõju vaid siis, kui täidetud on kaks tingimust, s.o kui lepingu sätted, laad ja ülesehitus ei välista sellele kohtus tuginemist ning kui asjaomased sätted on lepingu eset ja eesmärki ning sätete konteksti arvestades piisavalt täpsed ja tingimusteta, s.t neis sisaldub selge ja täpne kohustus, mille täitmine või mõju ei eelda hilisema akti vastuvõtmist. 26
26 hear a plea based on infringement of WTO law, whether raised by an individual or by a Member State.
Kohus on tagasi lükanud niihästi üksikisiku kui liikmesriigi esitatud väited, mis käsitlevad WTO õiguse rikkumist.
(ii) The scope of the condition that international agreements must have direct effect
ii) Rahvusvaheliste lepingute vahetu õigusmõju tingimuse ulatus
The two concepts also differ in scope.
Need kaks mõistet erinevad ka oma ulatuse poolest.
It is clear from Germany v Council 27that
Samuti nähtub nimetatud kohtuotsusest, et
Although the attribution of such implications to the direct effect of international agreements has often been criticised by some legal writers, it is fully justified.
Kuigi üks osa teadlasi on rahvusvaheliste lepingute vahetu õigusmõju sellist ulatust sageli kritiseerinud, on see täiesti põhjendatud.
As guardian of the Community legal order, the Court of Justice must, if a rule deriving from the international legal order is relied upon, define its effects in an all-embracing and uniform manner that is valid for the entire Community legal order.
Ühenduse õiguskorra tagajana peab Euroopa Kohus olukorras, kus tuginetakse rahvusvahelise õiguskorra normile, määratlema selle mõju üldiselt ja ühetaoliselt, nii et see kehtib kogu ühenduse õiguskorras.
It is thus easy to see that the requirement for an international agreement to have a direct effect is necessary whatever the type of action and the status of the applicant, and whether the dispute has been brought before national courts or before the Community courts.
Nii on rahvusvahelise lepingu vahetu õigusmõju tingimuse täitmise nõue täiesti mõistetav, olenemata hagi tüübist ja hageja staatusest ning sõltumata sellest, kas hagi on esitatud siseriiklikule kohtule või Euroopa Kohtule. 31
28 — See Van Parys; with regard to the GATT, see the earlier judgment in International Fruit Company and Others.
28 – Vt eespool viidatud kohtuotsus Van Parys; seoses GATT-iga vt juba eespool viidatud kohtuotsus International Fruit Company jt.
29 — See Portugal v Council.30 — See, for example, Cordis v Commission, paragraphs 44 to 60.
30 – Vt nt eespool viidatud kohtuotsus Cordis vs. komisjon (punktid 44–60).