natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As for the discretion attributed to OHIM, OHIM stated at the hearing that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, clearly states that if the opposing party does not provide proof of use before the time-limit expires, OHIM is to reject the opposition .
Ühtlustamisameti kaalutlusruumi kohta märkis ühtlustamisamet kohtuistungil, et määruse nr 2868/95 käesoleva kohtuasja asjaolude suhtes kehtiva redaktsiooni eeskirja 22 lõike 1 teises lauses on sõnaselgelt sätestatud, et kui vastulause esitaja ei esita tõendeid kasutamise kohta enne tähtaja möödumist, lükkab ühtlustamisamet vastulause tagasi.
In HIPOVITON (paragraph 56), the Court of First Instance has already held that that rule should not be interpreted as completely precluding the submission of new material once the time-limit has expired.
Esimese Astme Kohus on eespool viidatud kohtuotsuses HIPO-VITON, (punkt 56) juba sedastanud, et seda eeskirja ei saa tõlgendada selliselt, et uute tõendite esitamine pärast tähtaja lõppu on täiesti välistatud.
According to OHIM, that approach was upheld in OHIM v Kaul (paragraph 43) by the Court of Justice, which, ruling on Article 74(2) of Regulation No 40/94, found that OHIM has a wide discretion as regards the taking into account of information submitted out of time.
Ühtlustamisameti sõnul on Euroopa Kohus seda lähenemist kinnitanud eespool viidatud kohtuotsuses Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul (punkt 43), leides, et määruse nr 40/94 artikli 74 lõige 2 jätab ühtlustamisametile laia kaalutlusruumi otsustamisel, kas hilinenult esitatud tõendeid tuleb arvesse võtta või mitte.
Against that background, OHIM submits that, according to the caselaw of the Court of Justice, where the administrative bodies have a discretion, review by the courts of the assessment made by those bodies is limited to checking that there has been no manifest error of assessment or misuse of powers.
Sellega seoses märgib ühtlustamisamet Euroopa Kohtu praktikale tuginedes, et ametiasutustele antud laia kaalutlusruumi korral piirdub kohtulik kontroll ametiasutuste hinnangute üle üksnes ilmse hindamisvea ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega.
In paragraph 44 of OHIM v Kaul, the Court of Justice specified, by way of illustration, certain aspects which, in the exercise of its discretion under Article 74(2) of Regulation No 40/94, OHIM must take into account, such as the stage of the proceedings at which the late submission takes place.
Ühtlustamisamet märgib, et eespool viidatud kohtuotsuse Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul punktis 44 esitas Euroopa Kohus näitliku loetelu teatavatest aspektidest, mida ühtlustamisamet peab määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 raames kaalutluspädevuse teostamisel arvesse võtma ja mille hulgas on ka menetlusstaadium, mil toimub hilinenud esitamine.
According to OHIM, it is also necessary to take into account the fact that the period referred to in Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, is intended as a peremptory time-limit.
Ühtlustamisameti sõnul tuleb samuti arvesse võtta seda, et määruse nr 2868/95 käesoleva kohtuasja asjaolude suhtes kehtiva redaktsiooni eeskirja 22 lõikes 1 nimetatud tähtaega käsitletakse kui aegumistähtaega.
According to OHIM, the stricter the application of the provisions to which Article 74(2) of Regulation No 40/94 relates, the more it is necessary to construe the latter provision narrowly.
Ühtlustamisamet väidab, et mida rangemalt kohaldatakse artikli 74 lõikega 2 seonduvaid sätteid, seda rangemini tuleb tõlgendada artikli 74 lõiget 2 ennast.
The Court of Justice also found, in OHIM v Kaul, that the effectiveness of the provisions relating to time-limits must be preserved.
Ka Euroopa Kohus leidis eespool viidatud kohtuotsuses Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, et tähtaegu puudutavate sätete kasulik mõju peab säilima.
Thus, in the present case, in order to preserve the effectiveness of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, Article 74(2) of Regulation No 40/94 must be narrowly construed.
Nii tuleb käesoleval juhul eeskirja 22 lõike 1 ning artikli 74 lõike 2 kasuliku mõju säilitamiseks neid tõlgendada rangelt.
OHIM maintains that, in the contested decision, the Board of Appeal used its discretion.
Ühtlustamisameti sõnul teostas apellatsioonikoda vaidlustatud otsuses oma kaalutluspädevust.
The Board of Appeal stated inter alia that the particulars provided by the applicant were not sufficient to justify an extension of the period specified and that Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 provided for peremptory time-limits, making it necessary to construe Article 74(2) of Regulation No 40/94 narrowly.
Apellatsioonikoda märkis, et hageja esitatud selgitused ei ole tähtaja pikendamiseks piisavad ning et määruse nr 2868/95 eeskirja 22 lõige 1, milles nähakse ette aegumistähtaeg, tingib määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 range tõlgendamise.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) Findings of the Court
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) Esimese Astme Kohtu hinnang
First, as the Court of Justice has held, it is clear from the wording of Article 74(2) of Regulation No 40/94 that, as a general rule and unless otherwise specified, the submission of facts and evidence by the parties remains possible after the expiry of the time-limits to which such submission is subject under the provisions of Regulation No 40/94 and that OHIM is in no way prohibited from taking account of facts and evidence which are submitted or produced late (OHIM v Kaul, paragraph 42).
Esiteks, nagu Euroopa Kohus on juba sedastanud, tuleneb määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 sõnastusest, et pooltele jääb üldreeglina – ja kui ei ole sätestatud teisiti – võimalus esitada faktilisi asjaolusid ja tõendeid pärast tähtaegade möödumist, mis on nende esitamisele kehtestatud määrust nr 40/94 kohaldades, ning et ühtlustamisametil ei ole mingil juhul keelatud võtta arvesse faktilisi asjaolusid ja tõendeid, millele on selliselt hilinenult viidatud või mis on hilinenult esitatud (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 42).
However, it is equally apparent from that wording that a party has no unconditional right to have facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM (OHIM v Kaul, paragraph 43).
Seevastu nähtub kõnealusest sõnastusest sama selgelt, et faktilistele asjaoludele ja tõenditele hilinenult viitamine või nende hilinenult esitamine ei anna seda võimalust kasutavale poolele tingimusteta õigust sellele, et ühtlustamisamet võtab neid faktilisi asjaolusid või tõendeid arvesse (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 43).
It follows that, in any event, OHIM had no unconditional obligation to take into consideration the documents submitted out of time by the applicant on 6 September 2002.
Sellest tuleneb, et igal juhul ei olnud ühtlustamisametil tingimusteta kohustust võtta arvesse hageja poolt 6. septembril 2002 hilinenult esitatud dokumente.
Secondly, the possibility for parties to proceedings before OHIM to submit facts and evidence after the expiry of the periods specified for that purpose is conditional upon there being no provision to the contrary .
Teiseks ei ole ühtlustamisameti menetluspooltele antud võimalus esitada faktilisi asjaolusid ja tõendeid pärast selleks määratud tähtaja möödumist tingimusteta õigus, vaid seda kohaldatakse tingimusel, et ei ole sätestatud teisiti, nagu nähtub eespool viidatud kohtuotsuse Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul punktist 42.
It is only if that condition is met that OHIM has the discretion — attributed to it by the Court of Justice when interpreting Article 74(2) of Regulation No 40/94 — as regards the taking into account of facts and evidence submitted out of time.
Ainult siis, kui see tingimus on täidetud, omab ühtlustamisamet hilinenult esitatud faktiliste asjaolude ja tõendite arvesse võtmisel kaalutluspädevust, mille kuulumist ühtlustamisametile on Euroopa Kohus määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 tõlgendamisel tunnistanud.
As it is, in the present case, there is a provision which precludes the taking into account of the material submitted to OHIM by the applicant on 6 September 2002, namely Article 43(2) and (3) of Regulation No 40/94, as implemented by Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 in the version applicable to the facts of the case .
Käesoleval juhul on olemas säte, mis keelab hageja poolt 6. septembril 2002 ühtlustamisametile esitatud tõendeid arvesse võtta ja selleks on määruse nr 40/94 artikli 43 lõiked 2 ja 3, mis on rakendatud määruse nr 2868/95 käesoleva kohtuasja asjaolude suhtes kehtiva redaktsiooni eeskirja 22 lõikega 1.
Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 provides as follows:
Viimatinimetatud säte näeb ette järgmist:
‘Where, pursuant to Article 43(2) or (3) of Regulation [No 40/94], the opposing party has to furnish proof of use or show that there are proper reasons for non-use, [OHIM] shall invite him to provide the proof required within such period as it shall specify.
„Kui vastulause esitaja peab määruse artikli 43 lõike 2 või 3 kohaselt esitama tõendid kasutamise kohta või näitama, et kasutamata jätmine on põhjendatud, teeb [ühtlustamisamet] talle ettepaneku esitada nõutavad tõendid ameti määratud tähtaja jooksul.
If the opposing party does not provide such proof before the time limit expires, [OHIM] shall reject the opposition.’
Kui vastulause esitaja ei esita selliseid tõendeid enne tähtaja möödumist, lükkab [ühtlustamisamet] vastulause tagasi.”
It is apparent from the second sentence of that provision that submission of proof of use of the earlier mark after the expiry of the period specified for that purpose results, in principle, in the rejection of the opposition without OHIM having a discretion in that regard.
Selle sätte teisest lausest tuleneb, et kui tõendid varasema kaubamärgi kasutamise kohta esitatakse pärast määratud tähtaja möödumist, peab ühtlustamisamet põhimõtteliselt vastulause tagasi lükkama, ilma et tal oleks selles osas kaalutlusruumi.
Genuine use of the earlier mark is a preliminary matter which must accordingly be settled before a decision is taken on the opposition proper (Case T-112/03 L’Oréal vOHIM— Revlon (FLEXI AIR) [2005] ECR II-949, paragraph 26).
Varasema kaubamärgi tegelik kasutamine on küsimus, mis tuleb lahendada enne, kui tehakse otsus vastulause enda suhtes (Esimese Astme Kohtu 16. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas T-112/03: L’Oréal vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Revlon (FLEXI AIR), EKL 2005, lk II-949, punkt 26).
It is true that, as OHIM has stated, the Court of First Instance held in HIPOVITON (paragraph 56) that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 cannot be interpreted as precluding additional evidence from being taken into consideration where new factors emerge, even if such evidence is adduced after the expiry of that time-limit.
Tõele vastab ühtlustamisameti väide, mille kohaselt Esimese Astme Kohus on eespool viidatud kohtuotsuses HIPOVITON (punkt 56) sedastanud, et määruse nr 2868/95 eeskirja 22 lõiget 1 ei tule tõlgendada selliselt, et täiendavate tõendite arvesse võtmine on välistatud, kui ilmnevad uued asjaolud, isegi juhul, kui sellised tõendid esitatakse pärast tähtaja lõppu.
However, the conditions for such evidence being taken into consideration have not been met in the present case .
Sellele vaatamata ei ole arvesse võtmise tingimused käesoleval juhul täidetud.
Firstly, the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002 was not additional evidence, but constituted the initial and only proof submitted by the applicant of its use of the earlier marks.
Ühelt poolt ei olnud hageja 6. septembril 2002 esitatud tõendid täiendavad tõendid, vaid hageja esitatud esimesed ja ainsad tõendid varasemate kaubamärkide kasutamise kohta.
Secondly, in the present case, there were no new factors capable of justifying the late submission of evidence, whether additional or not .
Teisalt puudusid käesoleval juhul uued asjaolud, mis oleks võinud õigustada tõendite hilinenud esitamist, olgu need tõendid siis täiendavad või mitte.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) 51
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) 51
It follows that OHIM did not have discretion in the present case as regards the taking into account of the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002.
Sellest tuleneb, et ühtlustamisametil puudus käesoleval juhul kaaalutlusruum osas, kas hageja 6. septembril 2002 esitatud tõendeid arvesse võtta või mitte.
The applicant’s third and fourth pleas must therefore be rejected.
Seega tuleb hageja kolmas ja neljas väide tagasi lükata.
The fifth plea, alleging infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings
Viies väide dispositiivsuse põhimõtte ning teatavate pooltevahelisest menetlusest tulenevate üldnormide rikkumise kohta
The applicant submits that OHIM infringed the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and certain general provisions which stem from the nature of inter partes proceedings and which are necessary to ensure the equal treatment of the opposing party and the applicant for the Community trademark .
Hageja väidab, et ühtlustamisamet rikkus dispositiivsuse põhimõtet ning teatavaid pooltevahelisest menetlusest tulenevaid üldnorme, mille eesmärgiks on ühenduse kaubamärgi taotleja ja vastulause esitaja võrdse kohtlemise tagamine.
In particular, the applicant criticises the fact that OHIM did not refer the question of the additional period to the other party for its assessment, in accordance with Rule 71(2) of Regulation No 2868/95.
Hageja kritiseerib eriti seda, et ühtlustamisamet ei esitanud teisele poolele täiendava tähtaja küsimust hinnangu andmiseks, mida näeb ette määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõige 2.
OHIM disputes the applicant’s arguments .
Ühtlustamisamet vaidlustab hageja argumendid.
Rule 71(2) of Regulation No 2868/95 provides that, where there are two or more parties, OHIM may extend the period specified, subject to the agreement of the other parties.
Määruse nr 2868/95 eeskirja 71 lõige 2 näeb ette, et kahe või enama poole puhul võib ühtlustamisamet tähtaega pikendada teiste poolte nõusolekul.
In that regard, it is clear that the applicant’s assertion that if the other party to the proceedings before OHIM had consented to an extension of the period specified for submission of proof of use, the Opposition Division might have extended that period, stems from a misreading of that provision.
Selles osas tuleb märkida, et hageja väide – mille kohaselt oleks teise ühtlustamisameti menetluspoole võimalik nõusolek varasemat kasutamist käsitlevate tõendite esitamistähtaja pikendamisega viinud tähtaja pikendamiseni vastulausete osakonna poolt – tuleneb selle sätte valestimõistmisest.
It is apparent from the overall scheme of Rule 71 that paragraph 2 thereof does not lay down a single condition sufficient for the extension of a period specified; rather, it adds another condition to those set out in paragraph 1 (that the extension must be requested by the party concerned before the expiry of the period specified and that it must be appropriate under the circumstances).
Eeskirja 71 ülesehitusest tuleneb, et selle sätte lõige 2 ei näe tähtaja pikendamise suhtes ette ühtki tingimust, vaid lisab lõikes 1 esitatud tingimustele täiendava tingimuse – et enne määratud tähtaja pikendamist tuleb küsida teise poole arvamust ning et asjaolud peavad pikendamist õigustama.
Accordingly, OHIM was right to find that, as the legal conditions for an extension of the period specified had not been met (see paragraph 23 above), there was no need to refer the question of an extension to the other party.
Seega, kuna ühtlustamisamet leidis õigesti, et seadusest tulenevad pikendamise tingimused ei olnud täidetud (vt eespool punkti 23), ei olnud teisele poolele vaja esitada küsimust tähtaja pikendamise kohta.
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) 58
K & L RUPPERT STIFTUNG VS. SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – LOPES DE ALMEIDA CUNHA JT (CORPO LIVRE) 58
It follows that the applicant’s fifth plea must be rejected.
Järelikult tuleb viies väide tagasi lükata.
As all the applicant’s pleas have been rejected, the action must be dismissed in its entirety.
Kuna hageja kõik väited on tagasi lükatud, tuleb hagi tervikuna jätta rahuldamata.
Since the applicant has been unsuccessful, and OHIM has applied for costs, the applicant must be ordered to pay the costs.
Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, mõistetakse kohtukulud vastavalt ühtlustamisameti nõudele välja hagejalt.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby:
ESIMESE ASTME KOHUS (teine koda) otsustab:
Dismisses the action;
Jätta hagid rahuldamata.
Orders the applicant, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, to pay the costs. Meij
Mõista kohtukulud välja hagejalt, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG-lt. Meij
Delivered in open court in Luxembourg on 12 December 2007 .
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 12. detsembril 2007. aastal Luxembourgis.
A.W.H. Meij
Kohtunik koja esimehe ülesannetes
Joined Cases T-101/05 and T-111/05
Liidetud kohtuasjad T-101/05 ja T-111/05
BASF AG and UCB SAv Commission of the European Communities
BASF AG ja UCB SA versus Euroopa Ühenduste Komisjon
(Competition — Agreements, decisions and concerted practices in the vitamin products sector— Choline chloride (vitamin B4) — Decision finding an infringement of Article 81 EC and Article 53 of the Agreement on the European Economic Area — Fines — Deterrence — Repeated infringement — Cooperation during the administrative procedure — Single and continuous infringement)
Konkurents – Kartellid vitamiinitoodete sektoris – Koliinkloriid (vitamiin B4) – EÜ artikli 81 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikli 53 rikkumise tuvastamise otsus – Trahvid – Hoiatav mõju – Korduvus – Koostöö haldusmenetluses – Üks ja vältav rikkumine
Judgment of the Court of First Instance (Second Chamber), 12 December 2007 II - 4959
Esimese Astme Kohtu otsus (teine koda), 12. detsember 2007 . . . . . . . . . II - 4959
Competition — Fines — Amount — Determination — Deterrent effect — Account taken of the size of the fined undertaking — Relevance — Obligation to take account of the likelihood of repeat infringement by the fined undertaking and fines already imposed for other anticompetitive activities or in a nonmember State — None
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Hoiatav mõju – Karistatud ettevõtja suuruse arvessevõtmine – Asjakohasus – Kohustus võtta arvesse tõenäosust, et karistatud ettevõtja paneb rikkumise toime korduvalt, ja trahve, mis on juba määratud muude konkurentsivastaste tegevuste eest või kolmandas riigis – Puudumine
(Council Regulations Nos 17, Art. 15, and 1/2003, Art. 23; Commission Notice 98/C 9/03, point 1 A)
(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15, ja määrus nr 1/2003, artikkel 23; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)
SUMMARY — JOINED CASES T-101/05 AND T-111/05
KOKKUVÕTE – LIIDETUD KOHTUASJAD T-101/05 JA T-111/05
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Gravity of the infringement — Aggravating circumstances — Repeated infringement — Meaning — No time-limit — Infringement of the principle of legal certainty — None — Judicial review — Unlimited jurisdiction
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raskendavad asjaolud – Korduvus – Mõiste – Aegumistähtaja puudumine – Õiguskindluse põhimõtte rikkumine – Puudumine – Kohtulik kontroll – Täielik pädevus
(Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 98/C 9/03)
(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)
Competition — Fines — Amount — Determination — Method of calculation laid down by the guidelines drawn up by the Commission
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni suunistes määratletud arvutamismeetod
Competition — Fines — Amount — Determination — Commission notice on the nonimposition or reduction of fines in cartel cases in return for the cooperation of the fined undertakings — Binding upon the Commission
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni teatis trahvide määramata jätmise või vähendamise kohta vastutasuna süüdistatud ettevõtjate koostöö eest – Komisjonile siduv laad
(Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04)
(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04)
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Reduction of the fine for cooperation of the fined undertaking — Conditions
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Trahvisumma vähendamine vastutasuna süüdistatud ettevõtja koostöö eest – Tingimused
(Council Regulations Nos 17, Arts. 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04, title D)
(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 11 ning artikli 5 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04, D osa)
Competition — Administrative procedure — Hearings — No minutes or audio recording of a meeting held with an undertaking in the context of the notice on cooperation — Formalities not requested by the undertaking — Infringement of the priniciple of sound administration — None
Konkurents – Haldusmenetlus – Ärakuulamised – Koostööteatise raames ettevõtjaga peetud kohtumise protokolli ja helisalvestise puudumine – Formaalsused, mida ettevõtja ei taotlenud – Hea halduse põhimõtte rikkumine – Puudumine
(Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 65(c); Council Regulations Nos 17, Arts 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04)
(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 65 punkt c; nõukogu määrus nr 17, artikkel 11 ning artikli 15 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04)
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Mitigating circumstances — Termination of the infringement before the Commission’s intervention
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Kergendavad asjaolud – Rikkumise lõpetamine enne komisjoni sekkumist
(Council Regulations Nos 17, Arts 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 98/C 9/03)
(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 11 ning artikli 15 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Not allowed — Infringements — Agreements and concerted practices capable of being treated as constituting a single infringement — Meaning
Konkurents – Kartellikokkulepped – Keeld – Rikkumised – Kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus, mida võib käsitleda ühe rikkumise koostisosadena – Mõiste
(Art. 81(1) EC; Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2))
(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2, ja määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)
Competition — Fines — Amount — Discretion of the Commission — Judicial review — Unlimited jurisdiction
Konkurents – Trahvid – Summa – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Täielik pädevus
(Art. 229 EC; Council Regulation No 1/2003, Art. 31; Commission Notice 98/C 9/03)
(EÜ artikkel 229; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 31; komisjoni teatis 98/C 9/03)
Competition — Fines — Amount — Determination — Guidelines on the method of setting fines for infringements of the competition rules — Duty to apply the ‘lex mitior’ — None
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Suunised konkurentsieeskirjade rikkumise korral määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta – Kohustus kohaldada lex mitior’i – Puudumine
(Council Regulation No 1/2003, Art. 23(2))
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)