natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must be borne in mind that the Court may of its own motion, on a proposal from the Advocate General, or at the request of the parties, reopen the oral procedure in accordance with Article 61 of its Rules of Procedure, if it considers that it lacks sufficient information, or that the case must be dealt with on the basis of an argument which has not been debated between the parties (see order in Case C-17/98 Emesa Sugar [2000] ECR I-665, paragraph 18; Case C-210/03 Swedish Match [2004] ECR I-11893, paragraph 25; Case C-466/03 Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft [2007] ECR I-5357, paragraph 29; and Case C-491/06 Danske Svineproducenter [2008] ECR I-3339, paragraph 21).
Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib Euroopa Kohus omal algatusel või kohtujuristi ettepanekul või poolte taotlusel kodukorra artikli 61 kohaselt määrusega suulise menetluse uuendada, kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt informatsiooni või kui asja lahendamisel tuleks tugineda argumendile, mille üle pooled ei ole vaielnud (vt 4. veebruari 2000. aasta määrus kohtuasjas C-17/98: Emesa Sugar, EKL 2000, lk I-665, punkt 18; 14. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-210/03: Swedish Match, EKL 2004, lk I-11893, punkt 25, ja 28. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-466/03: Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft, EKL 2007, lk I-5357, punkt 29, samuti 8. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas C-491/06: Danske Svineproducenter, EKL 2008, lk I-3339, punkt 21).
However, in its application to have the oral procedure reopened, the applicant in the main proceedings states that it several times at the hearing drew attention, inter alia, to what were, in its opinion, the correct facts in relation to the effects of rounding.
Põhikohtuasja hageja märkis suulise menetluse uuendamise taotluses, et ta juhtis kohtuistungil korduvalt tähelepanu sellele, mis tema arvates olid ümardamise mõjuga seotud täpsed asjaolud.
Having heard the Advocate General, the Court considers in this case that it has all the information required to reply to the questions referred and that, accordingly, there is no need to order the reopening of the oral procedure.
Käesolevas kohtuasjas leiab aga Euroopa Kohus pärast kohtujuristi ettepaneku ärakuulamist, et tema käsutuses on kogu vajalik teave, et vastata esitatud küsimustele, ja seega ei ole vaja suulist menetlust uuendada.
Consequently, the application for an order reopening the oral procedure must be dismissed.
Järelikult tuleb taolise uuendamise taotlus jätta rahuldamata.
In reply to the first question, the provisions of the First and Sixth Directives contain no explicit rule concerning rounding of amounts of VAT.
Vastates esimesele küsimusele, tuleb tõdeda, et esimese ja kuuenda direktiivi sätted ei sisalda ühtki sõnaselget reeglit, mis puudutaks käibemaksusummade ümardamist.
In particular, the Sixth Directive is silent on that matter.
Iseäranis puudulik on selles osas kuues direktiiv.
It is true that the substantive content both of the provisions of Article 22(3)(b) of the Sixth Directive, both in the version applicable at the material time and in the version amended by Directive 2001/115 which entered into force on 1 January 2004 and which, consequently, is not applicable to the main proceedings, and of the provisions of Article 22(5) is capable of referring by implication to rounded amounts of VAT, as is submitted by the referring court.
Kuuenda direktiivi artikli 22 lõike 3 punkti b sätete, nii põhikohtuasja asjaolude ajal kehtivas versioonis kui direktiivist 2001/115 tulenevas versioonis, mis jõustus 1. jaanuaril 2004 ja mis seetõttu ei ole nimetatud kohtuvaidluses kohaldatav, samuti selle artikli lõike 5 sätete sisu eeldab, et viidataks ümardatud käibemaksusummadele, nagu seda väitis eelotsusetaotluse esitanud kohus.
However, it is common ground that those provisions do not lay down any express rule as to the manner in which rounding must be carried out.
Siiski on teada, et need sätted ei näe ette ühtki sõnaselget reeglit, mis puudutaks ümardamise viisi.
The same is true of Article 11A(1)(a) of the Sixth Directive.
Sama kehtib kuuenda direktiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a puhul.
That provision restricts itself to determining the taxable amount and it refers only to the price of the goods supplied and the services performed as consideration for the price.
See säte piirdub maksustatava summa kindlaksmääramisega ja viitab üksnes tarnitavate kaupade ja osutatavate teenuste eest makstavale hinnale.
That finding is in no way affected by the requirement that the objectives and context of each of the provisions referred to in the two preceding paragraphs must be taken into account in their interpretation (see, in particular, Case C-491/01 British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453, para-
Taolist järeldust ei lükka ümber ka kahes eelnevas punktis mainitud sätete eesmärk ega ülesehitus, mida tuleb nende tõlgendamisel arvesse võtta (vt eelkõige 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-491/01: British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, EKL 2002, lk I-11453, punkt 203 ja viidatud kohtupraktika; 16. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-12/00: komisjon vs.
JUDGMENT OF 10. 7.
KOHTUOTSUS 10.7.2008 – KOHTUASI C-484/06
It is clear from the Second Council Directive 67/228/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p. 16) that the objective of the turnover tax is to achieve equal conditions of taxation for the same supply, no matter in which Member State it is carried out (Case C-475/03 Banca Popolare di Cremona [2006] ECR I-9373, paragraphs 20 and 23).
Esiteks tuleneb nõukogu 11. aprilli 1967. aasta teisest direktiivist 67/228/EMÜ kumuleeruvaid käibemakse käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta – ühise käibemaksusüsteemi ülesehitus ja rakendamiseeskirjad (EÜT 1967, 71, lk 1303), et käibemaksu eesmärk on saavutada sama tehingu maksustamise tingimuste võrdsus, sõltumata liikmesriigist, kus see tehing sooritatakse (3. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-475/03: Banca Popolare di Cremona, EKL 2006, lk I-9373, punktid 20 ja 23).
In that context, the purpose of Article 11A(1)(a) of the Sixth Directive is to guarantee uniformity, in the Member States, of the amount which is to be taxable.
Selles kontekstis on kuuenda direktiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a eesmärk tagada liikmesriikides maksubaasi ühtsus.
The same applies to Article 22(3)(b) of the Sixth Directive, in relation to which it is evident from the fourth recital in the preamble to Directive 2001/115 that the purpose of the particulars which must appear on invoices is to ensure that the internal market functions properly.
Sama kehtib kuuenda direktiivi artikli 22 lõike 3 punkti b kohta, millega seoses nähtub direktiivi 2001/115 neljandast põhjendusest, et arvetel märgitud kohustuslike andmete eesmärk on tagada siseturu nõuetekohane toimimine.
Lastly, the objective of Article 22(4) and (5) of the Sixth Directive is to ensure that the tax authority has available to it all the information required in order to calculate and collect the exact amount of tax payable.
Kuuenda direktiivi artikli 22 lõigete 4 ja 5 eesmärk on tagada, et maksuhalduril oleks olemas kogu vajalik teave selleks, et arvutada ja koguda sissenõutavaks muutunud täpne maksusumma.
It follows that it cannot be inferred from either the wording of those provisions or their objectives that a specific method of rounding has been laid down by Community law.
Sellest tuleneb, et ei nimetatud sätete sõnastusest ega nende eesmärgist ei ole võimalik järeldada, et ühenduse õigus näeb ette konkreetse ümardamismeetodi.
Consequently, in the absence of any Community legislation, it is for the legal systems of the Member States to determine, within the limits of Community law, the method and rules for rounding of an amount declared by way of VAT.
Järelikult, kuna antud valdkonnas ühenduse õigusnormid puuduvad, tuleb deklareeritud käibemaksusummade ümardamise meetod ja eeskirjad ühenduse õiguse piires liikmesriikidel kindlaks määrata siseriiklikus õiguskorras.
When Member States establish or accept a particular method of rounding, they are obliged to observe the principles governing the common system of VAT, such as those of fiscal neutrality and proportionality.
Kui liikmesriigid kehtestavad või võtavad vastu konkreetse ümardamismeetodi, on nad kohustatud järgima ühist käibemaksusüsteemi reguleerivaid põhimõtteid nagu neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõte.
It does not, however, follow from observance of those recognised principles of the Community legal system that the question as to which specific method of rounding should be used is itself within the scope of Community law.
Nende põhimõtete, mis on ühenduse õiguskorras heaks kiidetud, järgimine ei tähenda siiski seda, et küsimus, millist konkreetset ümardamismeetodit kohaldada, kuulub ise ühenduse õiguse kohaldamisalasse.
Having regard to all of the foregoing, the answer to be given to the first question is that, in the absence of specific Community legislation, it is for Member States to decide on the rules and methods of rounding amounts of VAT, those States being bound, when making that decision, to observe the principles underpinning the common system of VAT, in particular those of fiscal neutrality and proportionality.
Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et kuna antud valdkonnas ühenduse õigusnormid puuduvad, on liikmesriikide ülesanne kindlaks määrata käibemaksusummade ümardamise eeskirjad ja meetodid, samas on need liikmesriigid kohustatud kindlaksmääramisel järgima ühenduse põhimõtteid, millel ühine maksusüsteem põhineb, eelkõige neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtet.
By its second question, the referring court seeks to know whether the directives entail a specific obligation that Member States must permit taxable persons to round down per item the amount of VAT.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib teises küsimuses sisuliselt seda, kas direktiivid sisaldavad konkreetset kohustust, mille kohaselt peavad liikmesriigid lubama maksukohustuslastel ümardada käibemaksusummat tootepõhiselt allapoole.
In the light of the answer given to the first question, the Court must, in order to give a useful answer to the referring court in relation to the second question, determine whether Community law, as it emerges from the principles underpinning the common system of VAT, in particular the principles of fiscal neutrality and proportionality, obliges a Member State to permit taxable persons to round down per item the amount of VAT payable to the tax authority.
Arvestades käesolevas kohtuotsuses esimesele eelotsuse küsimusele antud vastust, tuleb selleks, et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule teise eelotsuse küsimuse raames tarvilik vastus, uurida, kas ühenduse õigus, nagu see tuleneb eelkõige neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõttest, millel ühine käibemaksusüsteem põhineb, kohustab liikmesriiki lubama maksukohustuslastel ümardada maksuhaldurile tasutavat käibemaksu tootepõhiselt allapoole.
Such an obligation presupposes that there is only one method of rounding, namely that involving rounding down per item the amount of the tax, which is capable of satisfying such requirements.
Taoline kohustus eeldab, et on vaid üks ümardamismeetod, nimelt maksusumma tootepõhine ümardamine allapoole, mis vastab taolistele nõuetele.
One of the consequences of the principle of fiscal neutrality, which is the reflection in the field of VAT of the principle of equal treatment, is that taxable persons must not be treated differently, with regard to the method of rounding applied when VAT is calculated, in respect of similar services which are in competition with each other (see, to that effect, Joined Cases C-443/04 and C-444/04 Solleveld and van den Houtvan Eijnsbergen [2006] ECR I-3617, paragraph 35 and caselaw there cited).
Maksustamise valdkonnas võrdse kohtlemise põhimõtet peegeldava neutraalse maksustamise põhimõtte üks tulemus on see, et omavahel konkureerivate samalaadsete teenuste osas ei või maksukohustuslasi kohelda käibemaksu arvutamise ajal kasutatava ümardamismeetodi suhtes erinevalt (vt selle kohta 27. aprilli 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-443/04 ja C-444/04: Solleveld ja van den Hout-van Eijnsbergen, EKL 2006, lk I-3617, punkt 35 ja viidatud kohtupraktika).
By virtue of the same principle, the amount of VAT to be collected by the tax authority must correspond exactly to the amount of VAT declared on the invoice and paid by the final consumer to the taxable person (see, to that effect, Case C-317/94 Elida Gibbs [1996] ECR I-5339, paragraph 24).
Sama põhimõtte alusel peab maksuhalduri kogutav käibemaksusumma vastama täpselt arvel märgitud käibemaksusummale, mille lõpptarbija on maksukohustuslasele tasunud (vt selle kohta 24. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-317/94: Elida Gibbs, EKL 1996, lk I-5339, punkt 24).
Accordingly, that principle does not entail any requirement that a particular method of rounding be applied, in so far as the method chosen by the Member State concerned ensures that the amount of VAT to be collected by the tax authority corresponds exactly to the amount of VAT declared on the invoice and paid by the final consumer to the taxable person.
Niisiis ei sisalda see põhimõte ühtki nõuet konkreetse ümardamismeetodi kasutamiseks, kui asjaomase liikmesriigi kasutatav meetod tagab selle, et maksuhalduri kogutav käibemaksusumma vastab täpselt arvel märgitud deklareeritud käibemaksusummale, mille lõpptarbija on maksukohustuslasele tasunud.
As regards the principle of proportionality, it is clear from the first paragraph of Article 2 of the First Directive that VAT is a general tax on consumption exactly proportional to the price of goods and services (see, in particular, Banca Popolare di Cremona, paragraph 21, and Joined Cases C-283/06 and C-312/06 KÖGÁZ and Others [2007] ECR I-8463, paragraph 29).
Mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtet, siis tuleneb esimese direktiivi artikli 2 esimesest lõigust, et käibemaks on üldine tarbimismaks, mis on täpselt võrdeline kaupade ja teenuste hinnaga (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Banca Popolare di Cremona, punkt 21, ning 11. oktoobri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-283/06 ja C-312/06: KÖGÁZ jt, EKL 2007, lk I-8463, punkt 29).
While observance of that principle requires, when rounding is necessary, it to be carried out in such a way that the rounded amount corresponds as closely as possible with the amount of VAT arising from application of the rates in force, the fact remains that such an operation, of its nature, is intended to facilitate calculation and must, therefore, reconcile the requirement of, so far as possible, exact proportion with the practical necessity that the common system of VAT based on the principle of a return from the taxable person should operate effectively.
Kuigi viimati nimetatud põhimõtte järgimine nõuab, juhul kui ümardamine on vajalik, et seda teostataks viisil, et ümardatav summa vastaks kõige enam käibemaksusummale, mis on saadud kehtiva määra kohaldamisest, on sellegipoolest taolise tehingu olemuslik eesmärk lihtsustada arvutust ja see tehing peab järelikult viima proportsionaalsuse nõude nii palju kui võimalik vastavusse ühise käibemaksusüsteemi, mis põhineb maksukohustuslase deklareerimispõhimõttel, tegeliku kohaldamise praktiliste vajadustega.
In any event, it is unnecessary for the Court to rule on whether the rounding down per item method is capable of satisfying the requirements of the principle of proportionality within the meaning of the first paragraph of Article 2 of the First Directive, since it is clear from, inter alia, the illustrative calculations provided in the observations submitted to the Court and outlined by the Advocate General in point 47 of her Opinion, that there are methods of calculation which can satisfy those requirements.
Ilma et Euroopa Kohtul oleks vaja teha otsus küsimuse kohta, kas tootepõhine ümardamine allapoole vastab proportsionaalsuse põhimõtte nõuetele esimese direktiivi artikli 2 esimese lõigu mõttes, tuleneb eelkõige Euroopa Kohtule esitatud ja kohtujuristi ettepaneku punktis 47 välja toodud arvutusnäidetest igal juhul, et on olemas meetodid, mis vastavad neile nõuetele.
Consequently, because of the technical nature of rounding, it is also the case that the principle of proportionality does not contain requirements from which it can be inferred that only one method of rounding, namely that involving rounding down per item the amount of VAT, is able to satisfy the principle of proportionality.
Seega, tulenevalt ümardamise tehnilisest olemusest, ei sisalda ka proportsionaalsuse põhimõte nõudeid, mis võimaldaksid asuda seisukohale, et vaid üks ümardamismeetod, eelkõige see, mille puhul toimub käibemaksusumma tootepõhiselt allapoole ümardamine, järgib proportsionaalsuse põhimõtet.
It follows from the foregoing that Community law, in particular the provisions of the First and Sixth Directives and the principles of fiscal neutrality and proportionality, contains no specific obligation for Member States to permit taxable persons to round down per item the amount of VAT.
Eelnevast tuleneb, et ühenduse õigus, eelkõige esimene ja kuues direktiiv ning neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõte, ei sisalda liikmesriikidele ühtki konkreetset kohustust lubada maksukohustuslastel ümardada käibemaksusummat tootepõhiselt allapoole.
Consequently, the answer to the second question must be that Community law, as it now stands, entails no specific obligation for Member States to permit taxable persons to round down per item the amount of VAT.
Järelikult tuleb teisele küsimusele vastata, et ühenduse õigus ei sisalda käesoleval ajal ühtki konkreetset kohustust, mille kohaselt peavad liikmesriigid lubama maksukohustuslastel ümardada käibemaksusummat tootepõhiselt allapoole.
In the absence of specific Community legislation, it is for Member States to decide on the rules and methods of rounding amounts of the value added tax, but those States must, when making that decision, observe the principles underpinning the common system of that tax, in particular the principles of fiscal neutrality and proportionality.
Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et kuna antud valdkonnas ühenduse õigusnormid puuduvad, on liikmesriikide ülesanne kindlaks määrata käibemaksusummade ümardamise eeskirjad ja meetodid, samas on need liikmesriigid kohustatud kindlaksmääramisel järgima ühenduse põhimõtteid, millel ühine maksusüsteem põhineb, eelkõige neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtet.
Community law, as it now stands, entails no specific obligation for Member States to permit taxable persons to round down per item the amount of the value added tax.
Ühenduse õigus ei sisalda käesoleval ajal ühtki konkreetset kohustust, mille kohaselt peavad liikmesriigid lubama maksukohustuslastel ümardada käibemaksusummat tootepõhiselt allapoole.
Case C-25/07
Kohtuasi C-25/07
(Reference for a preliminary ruling from the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu)
(VAT — Directives 67/227/EEC and 77/388/EEC — National legislation determining conditions for repayment of excess VAT — Principles of tax neutrality and proportionality — Special derogating measures)
Käibemaks – Direktiivid 67/227/EMÜ ja 77/388/EMÜ – Siseriiklikud õigusaktid, millega kehtestatakse käibemaksu enammakse tagastamise kord – Neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõte – Erimeetmed erandite tegemiseks
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 26 February 2008 . . . . . .
Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 26. veebruaril 2008 . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 10 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 10. juuli 2008 . . . . . . . . . . . . .
(Council Directive 77/388, Art. 18(4))
(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 18 lõige 4)
SUMMARY — CASE C-25/07 as new taxable persons, namely those who commenced their activities within less than 12 months is, on the one hand, six times longer than the one month tax accounting period and, on the other hand, three times longer than the period applied to other taxable persons, without any explanation why it is necessary, in order to prevent tax evasion and avoidance, to establish a difference in treatment of such a scale.
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-25/07 oma tegevust alustanud maksukohustuslaste kategooriale ettenähtud 180-päevane tagastamistähtaeg esiteks kuus korda pikem kui käibemaksu ühekuuline deklareerimisperiood, ning teiseks kolm korda pikem kui teistele maksukohustuslastele kohaldatav tähtaeg; samas ei ole tõendatud vajadust rakendada sedavõrd erinevat kohtlemist võitlemaks maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimisega.
Article 18(4) of Sixth VAT Directive 77/338 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, and the principle of proportionality preclude national legislation which, in order to allow the investigations required to prevent tax evasion and avoidance, extends from 60 to 180 days, as from the date of submission of the taxable person’s value added tax return, the period available to the national tax office for repayment of excess value added tax to a category of taxable persons unless those persons lodge a security deposit of a high set amount.
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 18 lõikega 4 ja proportsionaalsuse põhimõttega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis pikendavad maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise ärahoidmiseks vajaliku kontrollimise võimaldamiseks maksukohustuslase poolt käibemaksudeklaratsiooni esitamisest alates kulgevat tähtaega, mis on siseriiklikul maksuhalduril teatud maksukohustuslaste kategooriale käibemaksu enammakse tagastamiseks, 60 päevalt 180 päevale, välja arvatud juhul, kui viimased on andnud suuresummalise tagatisdeposiidi.
National legislation determining conditions for repayment of excess value added tax which are more onerous for one category of taxable persons because of a presumed risk of evasion, without making any provision for the taxable person to demonstrate the absence of tax evasion or avoidance in order to take advantage of less restrictive conditions, is not a means proportionate to the objective of combating tax evasion and avoidance and has a disproportionate effect on the objectives and principles of the Sixth Directive.
Siseriiklikud õigusaktid, mis sätestavad käibemaksu enammakse tagastamise korra, mis on tunduvalt koormavam selliste maksukohustuslaste kategooriale, kelle puhul võib eeldada maksustamise vältimise riski, ilma et maksukohustuslasel oleks võimalik tõendada maksudest kõrvalehoidumise või maksustamise vältimise puudumist, mille tõttu oleks võimalik talle kohaldada vähem piiravamat korda, ei ole maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise ärahoidmise eesmärgi suhtes proportsionaalsed ja kahjustavad ülemäära kuuenda direktiivi eesmärke ja põhimõtteid.
The possibility offered to new taxable persons to lodge a security deposit in order to take advantage of the normal period of 60 days cannot affect those considerations, given that the security deposit is not proportionate either to the amount of the excess tax to be repaid or to the economic size of the taxable person.
Uutele maksukohustuslastele antud võimalus tasuda tagatisdeposiit selleks, et neile saaks kohaldada harilikku 60-päevast tähtaega, ei mõjuta esitatud kaalutlusi, kuivõrd nimetatud tagatisdeposiit ei ole proportsionaalne tagastatava käibemaksu enammaksega ega ka maksukohustuslase majandusliku mõjukusega.