natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That may also be the case where the national court refers a question to the Court for a preliminary ruling with a view to enabling it to decide whether the legislation of another Member State is in accordance with Community law, where that court bases its question on an interpretation of that legislation which is founded on mere suppositions. 26
Sellega võib samuti tegemist olla juhul, kui Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimuse eesmärk on võimaldada eelotsusetaotluse esitanud kohtul hinnata teise liikmesriigi õigusakti kokkusobivust ühenduse õigusega, samas kui kohtu küsimus põhineb õigusakti tõlgendamisel lihtsalt oletustel. 26
I do not believe that the question referred by the Tribunal de première instance de Bruxelles for a preliminary ruling falls within any of those categories of inadmissibility.
Tribunal de première instance de Bruxelles’i eelotsuse küsimuse puhul ei ole minu arvates tegemist ühegi sellise vastuvõetamatuse juhuga.
Thus, the Court has refused to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court where it is quite obvious that the ruling sought by that court on the interpretation or validity of Community law bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it.
Nii leidis Euroopa Kohus, et ta ei saa vastata siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele, kui on ilmne, et ühenduse õigusnormi tõlgendamine või kehtivuse hindamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikud faktilised või õiguslikud asjaolud, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele.
Thus, contrary to the submissions of the Belgian Government, the question is not obviously without relevance to the resolution of the dispute in the main proceedings and is not hypothetical.
Seega ei ole see küsimus vastupidiselt Belgia valitsuse väitele põhikohtuasja lahendamiseks ilmselgelt asjassepuutumatu ning see ei ole hüpoteetiline.
If Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, read in conjunction with Article 81 EC, were interpreted as meaning that they preclude
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tõlgendab EÜ artikli 3 lõike 1 punkti g ja EÜ artikli 10 teist lõiku koostoimes EÜ artikliga 81 nii, et nendega on vastuolus selline siseriiklik õigusakt
The same is true where the problem raised by the referring court is hypothetical.
Sama kehtib juhtudel, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus on olemuselt hüpoteetiline.
24That may be the case, for example, where the question referred for a preliminary ruling by such a court relates to a legal or
24Sellega võib tegemist olla näiteks siis, kui kohtu esitatud eelotsuse küsimus puudutab õiguslikku või faktilist
25 — See, in particular, Case C-13/01 Safalero [2003] ECR I-8679, paragraphs 38 to 40, and Case C-165/03 Längst [2005] ECR I-5637, paragraph 34.
25 – Vt eelkõige 11. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-13/01: Safalero (EKL 2003, lk I-8679, punktid 38–40) ja 30. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-165/03: Längst (EKL 2005, lk I-5637, punkt 34).
26 — Case C-153/00 der Weduwe [2002] ECR I-11319, paragraphs 33 to 39.
26 – 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-153/00: Der Weduwe (EKL 2002, lk I-11319, punktid 33–39).
23 — Ibid., paragraph 42 and the caselaw cited.24 — Ibid., paragraph 43 and the caselaw cited.
23 – Ibidem (punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).24 – Ibidem (punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05 separate, and it falls exclusively to the latter to interpret its national legislation.
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-446/05 nagu 1958. aasta seadus, tähendaks see, et ta peab selle seaduse kõrvale jätma ja I. Doulamise süüst vabastama.
27 a national law such as the Law of 1958, the referring court would be obliged to disapply that law and acquit Mr Doulamis.
Eelotsuse küsimus on seega põhikohtuasja lahendamiseks igati asjassepuutuv.
The Court of Justice must therefore take account of the legislative context in which the question referred to it arises, as described by the national court, even if that regulatory context is contested by the very State in which that court is located in the observations which it submits to the Court. 28
Seega peab Euroopa Kohus võtma arvesse eelotsusetaotluses kirjeldatud õigus -likku konteksti, nagu selle on kindlaks määranud eelotsusetaotluse esitanud kohus, ja seda isegi siis, kui kohtu asukohariik ise vaidlustab selle õiguslikku raamistiku märkustes, mis ta esitab Euroopa Kohtule. 28
Next, were it the case that Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, did not apply to such a law, that would not make the question under consideration hypothetical.
Ka asjaolu, et asjaomasel juhul ei ole EÜ artikkel 81 koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ja EÜ artikli 10 teise lõiguga sellise seaduse suhtes kohaldatav, ei muuda vaadeldavat eelotsuse küsimust hüpoteetiliseks.
The referring court has set out the reasons for its uncertainty as to the application of that article in the present case, and those reasons are based on points of fact and law which are consistent with the legal and factual context described by that court.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus põhjendas oma kahtlusi selle artikli kohaldamise suhtes antud juhul ning need põhjendused põhinevad faktilistel ja õiguslikel asjaoludel, mis vastavad nimetatud kohtu kirjeldatud õiguslikule ja faktilisele kontekstile.
Since the Tribunal de première instance de Bruxelles stated, in its order for reference, that the Law of 1958 was to be understood as prohibiting advertising of any kind in the dental care sector, it is not for the Court or the Italian Government to call that interpretation into question.
Kuna Tribunal de première instance de Bruxelles märkis oma eelotsusetaotluses, et 1958. aasta seadust tuleb mõista tähenduses, et sellega on keelatud igasugune reklaam hambaravi valdkonnas, ei ole Euroopa Kohtul ega Itaalia valitsusel õigust sellist tõlgendamist vaidlustada.
Whether Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10, does or does not apply to national legislation such as the Law of 1958 is a question of interpretation of those provisions and that fact cannot call into question the admissibility of the question referred.
Asjaolu, et käsitletaval juhul ei ole EÜ artikkel 81 koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ja EÜ artikli 10 teise lõiguga sellise siseriikliku õigusakti nagu 1958. aasta seaduse osas kohaldatav, tuleneb nende sätete tõlgendamisest ning seetõttu ei saa eelotsuse küsimuse vastuvõetavust kahtluse alla seada.
That is why I take the view that the question under consideration is admissible and that it is necessary to reply to it.
Seetõttu olen ma arvamusel, et vaadeldav eelotsuse küsimus on vastuvõetav ning sellele tuleb vastata.
27 — See, in particular, Case C-295/97 Piaggio [1999] ECR I-3735, paragraph 29 and the caselaw cited.
27 – Vt eelkõige 17. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-295/97: Piaggio (EKL 1999, lk I-3735, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
As regards, next, the Italian Government’s argument that the question referred for a preliminary ruling is hypothetical because it does not relate to the substance of the Law of 1958, it should be noted that, in the context of the procedure established by Article 234 EC providing for cooperation between courts, the functions of the Court and those of the referring court are clearly
Mis puudutab seejärel Itaalia valitsuse argumenti, et eelotsuse küsimus on tema arvates hüpoteetiline, sest see ei vasta 1958. aasta seaduse sisule, siis tuleb
B — The question referred for a preliminary ruling
B. Eelotsuse küsimus
It should be stated at this point, in response to the position adopted by the Belgian Government, that the fact that the Law of 1958, in prohibiting dental care providers from advertising their services, seeks to protect public health is no justification for the fact that that law may undermine the attainment of the objectives of the Treaty.
Siinkohal tuleb vastuseks Belgia valitsuse seisukohale märkida, et asjaolu, et 1958. aasta seaduse – mis keelab hambaraviteenuste osutajatel oma teenuseid reklaamida – eesmärk on rahvatervise kaitse, ei tähenda, et sellega võib kahjustada asutamislepingu eesmärkide saavutamist.
Although, pursuant to Article 152 EC, measures in the health sector fall principally within the competence of the Member States, the Community’s power in that sector being confined to supplementing such measures, the Member States must none the less, when exercising their powers, comply with Community law. 31
Kuigi EÜ artikli 152 kohaselt kuuluvad tervishoiumeetmed põhiliselt liikmesriikide pädevusse ja ühendus on selles valdkonnas pädev vaid nende meetmeid täiendama, tuleb liikmesriikidel oma pädevuse kasutamisel ikkagi järgida ühenduse õigust. 31
By its question, the referring court asks whether Article 81 EC, Article (3)(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, read in conjunction, must be interpreted as precluding a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services , whether directly or indirectly, to the general public.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas EÜ artiklit 81 koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ja EÜ artikli 10 teise lõiguga tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklik seadus, mis keelab (mis tahes isikutel ja) hambaraviteenuste osutajatel eraettevõtjana või hambaravikabineti kaudu otseselt või kaudselt tegeleda hambaravialase reklaamiga.
Medical or paramedical work such as the provision of dental care is an economic activity subject to the rules of the internal market.
Arstiabi või meditsiiniline toiming, näiteks hambaraviteenuste osutamine, on siseturu eeskirjadele alluv majandustegevus.
The measures adopted in a Member State to regulate the advertising in which dental care providers may engage must not therefore infringe the Treaty rules on competition.
Seega ei või ühes liikmesriigis hambaraviteenuste osutajate poolt oma teenuste reklaamimise võimaluste reguleerimiseks võetud meetmed kahjustada asutamislepingu konkurentsieeskirju.
Nor must they be contrary to the freedoms of movement. 32
Need ei või olla ka vastuolus liikumisvabadusega. 32
To date, the Community legislature has not adopted any measure regulating or harmonising the possibility of advertising for the healthcare professions, in particular as regards dental care.
Ühenduse seadusandja ei ole tänini vastu võtnud tervishoiualase reklaami tegemise võimalust reguleerivat või ühtlustavat õigusakti, eelkõige hambaraviteenuste osas.
Directive 78/686, the purpose of which is to facilitate the effective exercise of the right of establishment and the freedom to provide services in respect of the activities of dental practitioners, 29contains no provision on that point.
Direktiiv 78/686, mille eesmärk on hõlbustada hambaarstide tegevusega seotud asutamisõiguse ja teenuste osutamise kasutamist, 29ei sisalda selle kohta ühtegi sätet.
30It is therefore indeed the case that the question whether a national law such as the Law of 1958 is compatible with Community law must be examined in the light of the provisions of the Treaty.
30Seega tulebki käesoleval juhul sellise siseriikliku õigusakti nagu 1958. aasta seaduse kokkusobivust ühenduse õigusega kontrollida asutamislepingu sätete alusel.
The objective pursued by the Law of 1958 cannot therefore, as such, exclude it
Seega ei jää 1958. aasta seadus selle eesmärgi tõttu iseenesest EÜ artikli 81
29 — Second recital in the preamble.
29 – Teine põhjendus.
31 — See, to that effect, Case C-56/01 Inizan [2003] ECR I-12403, paragraphs 16 and 17.
31 – Vt selle kohta 23. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-56/01: Inizan (EKL 2003, lk I-12403, punktid 16 ja 17).
30 — The sixth recital in the preamble to Directive 2005/36, which repealed and replaced Directive 78/686, states that ‘[t]he facilitation of service provision has to be ensured in the context of strict respect for public health and safety and consumer protection.
30 – Direktiiv 2005/36, millega tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiv 78/686, esitab kuuendas põhjenduses, et „[t]eenuste osutamise hõlbustamisel tuleks hoolikalt suhtuda rahva tervise ja ohutuse ning tarbijakaitse küsimustesse.
Therefore, specific provisions should be envisaged for regulated professions having public health or safety implications, which provide cross-frontier services on a temporary or occasional basis’.
Seetõttu tuleks rahva tervise ja ohutusega seotud ja piiriülest teenust kas ajutiselt või episoodiliselt osutavate reguleeritud kutsealade suhtes kehtestada erisätted”.
Whether the Law of 1958 is compatible with Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC from the scope of Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC.
1958. aasta seaduse kokkusobivus EÜ artikliga 81 koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ja EÜ artikli 10 teise lõiguga
Whether or not that law falls within the scope of those provisions must therefore be assessed in the light of the characteristic features of that law and the facts in the main proceedings.
(koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ja EÜ artikli 10 teise lõiguga) kohaldamisalast välja. Just selle seaduse tunnuste ja põhikohtuasja asjaolude seisukohast tulebki hinnata, kas seadus kuulub või ei kuulu nende sätete kohaldamisalasse.
The purpose of Article 81 EC is to regulate the conduct of undertakings and not that of the Member States.
Tuleb meenutada, et EÜ artikli 81 eesmärk on ettevõtjate ja mitte liikmesriikide käitumise reguleerimine.
It prohibits agreements between undertakings, decisions by associations of undertakings and concerted practices by economic operators which may affect trade between Member States and which are incompatible with competition.
See keelab ettevõtjatevahelised kokkulepped, ettevõtjate ühenduste otsused ja kooskõlastatud tegevuse, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning mis on konkurentsivastased.
I share the Commission’s view that the provisions of Article 81 EC, read in conjunction with those of Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, do not apply to national legislation such as the Law of 1958.
Olen komisjoniga samal arvamusel, et EÜ artikli 81 sätted koostoimes EÜ artikli 3 lõike 1 punkti g ja EÜ artikli 10 teise lõigu sätetega ei ole kohaldatavad sellise siseriikliku õigusakti nagu 1958. aasta seaduse suhtes.
On the other hand, the ban prohibiting dental care providers from advertising their services to the general public is, in my opinion, a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services.
Seevastu on hambaraviteenuste osutajatele kehtestatud keeld reklaamida oma teenuseid üldsusele minu arvates asutamisvabaduse ning teenuste osutamise vabaduse piirang.
I shall, however, say that such a ban may be justified on the ground of the protection of public health and indicate the extent to which it is, in my view, proportionate to that objective.
Märgin siiski, et selline keeld võib olla õigustatud rahvatervise kaitse eesmärkidel ning on sedavõrd minu arvates selle eesmärgiga proportsionaalne.
The Court has acknowledged that that article, read in conjunction with Article 10 EC, may be relied on against a legislative measure adopted by a Member State.
Tõsi küll, et Euroopa Kohus on tunnistanud, et sellele artiklile koostoimes EÜ artikliga 10 võib tugineda liikmesriigi kehtestatud õigusnormi vastu.
Thus, according to settled caselaw, while Article 81 EC is, in itself, concerned solely with the conduct of undertakings and not with laws or regulations emanating from the Member States, that article, read in conjunction with Article 10 EC, none the less requires the Member States not to introduce or maintain in force measures, even of a legislative or regulatory nature, which may render ineffective the competition rules applicable to undertakings. 33
Seega, kuigi EÜ artikkel 81 käsitleb kindlalt väljakujunenud kohtupraktika kohaselt üksnes ettevõtjate käitumist, mitte liikmesriikide seadusandlikke või haldusmeetmeid, paneb see artikkel koostoimes EÜ artikliga 10 liikmesriikidele siiski kohustuse hoiduda võtmast või jõus hoidmast meetmeid, k.a seadusandlikke või haldusmeetmeid, mis võiksid välistada ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade kasuliku mõju. 33
33 — Case C-198/01 CIF [2003] ECR I-8055, paragraph 45 and the caselaw cited.
33 – 9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-198/01: CIF (EKL 2003, lk I-8055, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
I shall examine each of those points in turn.
Hindan järgemööda kõiki neid punkte.
DOULAMIS the penalties under that article solely because of their legal form. 35
DOULAMIS vabaneksid üksnes oma õigusliku vormi tõttu sellest artiklist tulenevatest karistustest. 35
However, by extending the scope of Article 81 EC to measures emanating from a Member State, it was not intended to extend it to any State measure which may have adverse effects on competition.
Siiski ei ole EÜ artikli 81 kohaldamisala liikmesriigi aktidele laiendamise eesmärk laiendada seda kõigile riiklikele õigusaktidele, millel võib olla konkurentsivastane mõju.
It none the less remains the case that Article 81 EC, in conjunction with Article 10 EC, applies to a legislative or regulatory measure adopted by a Member State only if that measure encourages, reinforces or codifies a measure attributable to undertakings.
Sellegipoolest on EÜ artikkel 81 koosmõjus EÜ artikliga 10 liikmesriigi seadusandliku või haldusmeetme suhtes kohaldatav ainult juhul, kui see meede soodustab või tugevdab ettevõtjatele omistatavat akti või selle seadustab.
The Court has held that Articles 10 EC and 81 EC are infringed in two situations: first, where a Member State requires or encourages the adoption of agreements, decisions or concerted practices contrary to Article 81 EC or reinforces their effects, and, second, where it divests its own rules of the character of legislation by delegating to private economic operators responsibility for taking decisions affecting the economic sphere. 34
Euroopa Kohus on nimelt otsustanud, et EÜ artikleid 10 ja 81 rikutakse kahel juhul: esiteks siis, kui liikmesriik nõuab või soodustab EÜ artikliga 81 vastuolus olevaid kokkuleppeid, otsuseid ja kooskõlastatud tegevust või tugevdab nende mõju, ja teiseks siis, kui ta võtab oma õigusnormidelt nende riikliku iseloomu sel teel, et ta delegeerib eraõiguslikele majandustegevuses osalejatele vastutuse majandushuve puudutavate otsuste tegemiseks. 34
The fact that the two situations referred to above are not exhaustive, because they are preceded by the adverbial phase ‘in particular’ in a number of the Court’s decisions, 36does not in my view call that analysis into question.
Asjaolu, et need eespool nimetatud kaks juhtu ei ole ammendavad, sest paljudes Euroopa Kohtu otsustes eelneb neile määrsõna „eelkõige” 36, ei muuda minu arvates siin toodud hinnangut.
For confirmation that this is the case, it is sufficient to examine the Court’s interpretation of those two situations, which shows that, on the contrary, it sought to contain the scope of the combined application of Articles 81 EC and 10 EC within the narrow limits I have just set out.
Selles veendumiseks piisab, kui uurida nende kahe juhu tõlgendamist Euroopa Kohtus, et täheldada, et Euroopa Kohus tahtis vastupidi piiritleda EÜ artiklite 81 ja 10 koosmõjus kohaldamise ulatuse kitsalt, nagu ma just näitasin.
Thus, in Arduino, 37 the Court was faced with a measure adopted by a Member State which, on the basis of a draft produced by a professional body of members of the Bar, approved a tariff fixing minimum and maximum fees for members of the profession.
Nii käsitles 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsuses Arduino 37Euroopa Kohus liikmesriigi õigusakti, millega kiideti advokaatide kutseorganisatsiooni koostatud projekti alusel heaks tasumäärad, millega määrati kindlaks selle kutseala ettevõtjatele
In those two situations, a State measure is considered to be contrary to the provisions of Article 81 EC, by application of Article 10 EC, because it provides for or validates in law a concerted practice or a decision by undertakings which is contrary to the provisions of Article 81 EC.
Nendel kahel juhul peetakse riiklikku õigusakti EÜ artikli 10 alusel EÜ artikli 81 sätetega vastuolus olevaks, sest see näeb ette või seadustab EÜ artikli 10 tingimustega vastuolus oleva ettevõtjate kokkuleppe või otsuse.
The combined application of Articles 81 EC and 10 EC to State measures which fall into either of those situations thus serves to ensure that a State measure does not undermine the prohibitions laid down in Article 81 EC with regard to undertakings.
EÜ artiklit 81 kohaldatakse koosmõjus EÜ artikliga 10 seega riiklike õigusaktide suhtes ühel nendest juhtudest vältimaks, et riiklik meede vähendaks olematuseni või nõrgendaks EÜ artiklis 81 ettevõtjatele seatud piirangute ulatust.
It also has the effect of preventing a concerted practice or decision by undertakings which have anti-competitive effects from escaping
Sellega püütakse ka takistada, et ettevõtjate kokkulepped või otsused, millel on konkurentsivastane mõju,
35 — See the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Joined Cases C-94/04 and C-202/04 Cipolla and Others [2006] ECR I-11421, point 32.
35 – Vt kohtujurist M. Poiares Maduro ettepanek liidetud kohtuasjades, milles tehti 5. detsembri 2006 aasta otsused C-94/04 ja C-202/04: Cipolla jt (EKL 2006, lk I-11421, punkt 32).
36 — See, in particular, the order in Case C-250/03 Mauri [2005] ECR I-1267, paragraph 30, and Cipolla and Others, paragraph 47.
36 – Vt eelkõige 17. veebruari 2005. aasta määrus kohtuasjas C-250/03: Mauri (EKL 2005, lk I-1267, punkt 30) ja eespool viidatud kohtuotsus Cipolla jt (punkt 47).
37 — Case C-35/99 [2002] ECR I-1529.
37 – Kohtuasi C-35/99 (EKL 2002, lk I-1529).
Nor is there any evidence in the documents before the Court to suggest that the law in question reinforces a pre-existing agreement.
Kohtutoimikus ei ole ka tõendeid, mis annaks alust arvata, et kõnesolev seadus tugevdaks eelnevalt olemasolevat kokkulepet.
Finally, the referring court provides no indication as to the circumstances in which the Law of 1958 was adopted, which would support the assumption that the Kingdom of Belgium had delegated to economic operators responsibility for taking a decision on advertising in the dental care sector and that the Law of 1958 simply codified that decision.
Lõpuks ei anna eelotsusetaotluse esitanud kohus mingeid viiteid 1958. aasta seaduse vastuvõtmise asjaolude kohta, mis võimaldaksid eeldada, et Belgia Kuningriik on delegeerinud ettevõtjatele vastutuse hambaravialast reklaami puudutavate otsuste tegemiseks ning et 1958. aasta seadus on üksnes selle seadustamine.
After establishing that that national measure may affect trade between Member States within the meaning of Article 81 EC, 38it held that the measure in question did not fall within the scope of that provision in conjunction with Article 10 EC.
makstava tasu alam- ja ülemmäärad. Olles tuvastanud, et see siseriiklik meede võis kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust EÜ artikli 81 tähenduses, 38 otsustas Euroopa Kohus, et nimetatud meede ei kuulu selle sätte kohaldamisalasse koosmõjus EÜ artikliga 10.