natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Keen competition and room to expandwithin the single market helps keep European companies among the worldleaders.
Tänu teravale konkurentsile ja arenguruumile ühtse turu raames on Euroopa firmad maailmas liidrite hulgas.
Of the world’s 100 largest companies, 32 are from the EU.
Sajast maailma kõige suuremast firmast asuvad 32 Euroopa Liidus.
So are 39of the world’s 100 largest commercialbanks and 27 of the 100 most valuablebrands.
Samuti asuvad Euroopa Liidus39 maailma sajast kõige suuremastkommertspangast ning 27 maailmasajast kõige hinnalisemast kaubamärgist.
•encouraged new inflows of foreigndirect investment from outside the EU;
Rohkem konkurentsi tasub end ära mesriikidesse 6,9%-lt Euroopa Liidu sisemajanduse kogutoodangust 1992. aastal 11,2%ni 2001.aastal;
The single market has been the key toreleasing large amounts of Europe’seconomic potential.
Ühtne turg on mitmes mõttes olnud Euroopa majandusliku potentsiaalivallandamise võtmeks.
In the ten yearsbetween 1992 and 2002, the singlemarket added 1.8 percentage points to GDP growth in the EU as a whole.
Kümne aasta jooksul (1992–2002) lisas ühtneturg SKT kasvule ELis tervikuna 1,8protsendipunkti.
Inaddition, the single market has:
Lisaks sellele onühtne turg:
•made the EU more internationallycompetitive.For example, EU ex-portsto countries outside the EUincreased from 6.9% of EU GDP in1992 to 11.2% in 2001;
• jaotanud teadmised ja oskusedefektiivsemalt, kuna inimesed onkasutanud ära võimaluse töötadateistes ELi riikides;
•generated nearly 900 billion inextra prosperity _about 6 000 perhousehold – in its first ten years;
• loonud esimese kümne aastajooksul peaaegu 900 miljardi euroväärtuses täiendavat heaolu – umbes 6000 euro väärtuses majapidamise kohta;
•allocated skills more efficiently aspeople have taken up the opportunityto work in other EU countries;
Vahe ELi kõige kõrgemate ja kõige madalamate hindade vahel on vähenenud; mõned kaubad on absoluuthindades odavamad.
•created some 2.5 million jobs in the EU since 1992.
• loonud 1992. aastast saadik ELisumbes 2,5 miljonit uut töökohta.
These jobs would nothave existed without borders beingopened up;
Ilma piiride avanemiseta ei oleksantud töökohti olnud;
The gap betweenthe EU’s highest and lowest priceshas been narrowing; some goods arecheaper in absolute terms.
Ühtse turu edendamiseks käib pidevtöö selleks, et võimaldada tulevikusveelgi suuremaid hüvesid.
•contributed to a 30% increase intrade in manufactured goods in the EU since 1992, thus increasing theselection of goods available andincreasing competition;
• kaasa aidanud valmistoodetegakauplemise 30%-lisele kasvule ELis alates 1992. aastast, suurendades niiviisi olemasolevate toodete valikut ning samuti konkurentsi;
Further efforts are under way – forexample to strengthen the single market in services (which account for 70%of EU GDP).
• olnud otseinvesteeringute stimuleerimise võtmeteguriks ELi piires.2000. aastal oli investeeringuid 12korda rohkem kui 1992. aastal;
The single market is a workin progress, with the capacity to delivereven more benefits in the future.
• aidanud kaasa uute otseste välisinvesteeringute juurdevoolule väljastpoolt ELi;
•been a key factor in boosting flows ofdirect investment within the EU.
• muutnud ELi rahvusvaheliselt konkurentsivõimelisemaks.
These flows were 12 times greater in2000 than in 1992;
Näitekskasvas ELi ekspordimaht mitteliik-
You have more choice thanksto the single market.
Tänu ühtsele turule on tarbijatel suurem valik.
Economic and monetary union
Majandus- ja rahaliit ning rahaülekannetelt ja investeeringutelt teise ELi liikmesriiki.
Well before the Single European Actwas drafted, economists were pointingout that member state economieswould have to behave more like eachother – a process known as convergence – if they were collectively torealise their full potential.
Ammu enne ühtse Euroopa aktikoostamist juhtisid majandusteadlased tähelepanu asjaolule, et liikmesriikide majandused peaksid rohkemüksteisele lähenema juhul, kui soovitakse kogu nende potentsiaali ühiselt realiseerida.
Economicand monetary union was seen as thedifficult but necessary and desirablenext step in continuing to move forward.
Majandus- ja rahaliitu vaadeldi kui rasket, kuidvajalikku sammu edasiliikumise teel.
Over the next few years, a clear dividing line was drawn between thefinances of governments and centralbanks.
Järgnevate aastate jooksul tõmmatiselge eraldusjoon riikide ja keskpankade rahaasjade vahele.
Governments were no longerable to turn to central banks to printmoney to bail them out if they couldnot balance their budgets.
Riigid eisaanud enam raha trükkimisekspöörduda keskpankade poole, kesneid välja aitaksid juhul, kui valitsused ei suuda oma eelarveid tasakaalus hoida.
By 1994,the second stage of EMU had beenreached, with the creation of the European Monetary Institute (EMI), theforerunner of today’s European Central Bank (ECB).
1994. aastaks jõuti EMU teise etapini, kui loodi Euroopa Rahainstituut, mis on tänase Euroopa Keskpanga (EKP) eelkäijaks.
In 1969, the EU set itself the objectiveof achieving economic and monetaryunion (EMU) by 1980.
1969. aastal seadis EL endale eesmärgiks majandus- ja rahaliidu(EMU) loomise 1980. aastaks.
However, thepath was not easy.
See eiolnud aga kerge.
The recessions ofthe 1970s held up work on EMU – andthe accompanying single currency –just as they stalled progress in otherareas.
1970ndate aastatemajanduslangus ei võimaldanud EMU ning sellega kaasneva ühisraha kehtestamise kallal edasi töötada, täpselt samamoodi nagu seepeatas arengu ka teistes valdkondades.
The process restarted in 1978with closer cooperation on exchangerates and was fully re-launched in1988, culminating in completion of thefirst of three stages of EMU in 1990.
Pingutused selles vallas saiduue alguse 1978. aastal, kui alustati tihedamat koostööd vahetuskursside alal, ning jätkusid täiel määralalates 1988. aastast, kulmineerudes EMU kolmest etapist esimese lõpuleviimisega 1990. aastal.
As part of this process, governmentspromised not to live beyond theirmeans and ceilings were placed on theamount of debt governments wereallowed to run up and on the size oftheir budget deficits.
Sel aastal eemaldas EL näiteks viimased allesjäänud piirangud rahaviimiselt ühest liikmesriigist teise
In that year, for example, the EU liftedthe last remaining restrictions on taking money from one member state toanother, transferring money or investing in another EU country.
Selle protsessi käigus lubasid liikmesriigid mitte elada üle oma võimaluste; samuti kehtestati kindladpiirid riigivõla suurusele ning riigieelarvepuudujäägi suurusele.
No longerwould anyone have to fill in a form toobtain foreign currency to go on holiday or study in another country.
ELiliikmesriigid leppisid kokku “mitmepoolses järelevalves” ehk seiresüsteemis, et olla valmis olukordadeks,kus ühe liikmesriigi eelarvepoliitikatpuudutavatel otsustel võivad ollanegatiivsed mõjud teiste liikmesriikide majandustele.
It was agreed in 1992 that five criteria would determine whether a member state was ready to adopt thesingle currency.
1992. aastal lepiti kokku, et liikmesriigi valmisoleku ühisrahale üleminekuks määravad ära viis kriteeriumit.
Collectively, they are known as the Maastricht criteria, after the city in which the treatywas signed that spells them out.
Kokkuvõtlikult nimetatakse neid Maastrichti kriteeriumideks ning seda linna nime järgi,kus allkirjastati leping, mis nimetatud kriteeriumid sätestas.
The criteria relate to:
Kriteeriumid on seotud:
•price stability: the inflation rate should be no more than 1.5 percentage points above the rate for the three member states with the best inflation rate over the previous year;
• hindade stabiilsusega: inflatsioonimäär ei tohiks olla rohkem kui 1,5 protsendipunkti kõrgem eelmise aasta kolme parima inflatsioonimääraga liikmesriigi määrast;
•the budget deficit (the gap between governments’ revenue and expenditure):this must generally bebelow 3% of gross domestic product (GDP);
• eelarvepuudujäägiga (riigi tulude ja kulude vahe): see peab üldiselt olema alla 3% sisemajanduse kogutoodangust (SKTst);
•debt: the limit was set at 60% of GDP, but a country with a higher debt-to-GDP ratio can neverthelessadopt the euro if its debt levels are falling steadily;
• võlaga: limiidiks kehtestati 60% SKTst, kuid kõrgema võla- ja SKT suhtega riik saab euro sellele vaatamata kasutusele võtta tingimusel, et riigi võlatase langeb stabiilselt;
•the long-term interest rate: this should not be more than two percentage points above the rate in thethree member states with the best inflation rate over the previous year;
• pikaajalise intressimääraga: see ei tohiks olla rohkem kui kaks protsendipunkti kõrgem eelmiseaasta kolme parima inflatsioonimääraga liikmesriigi intressimäärast;
•exchange rate stability: the exchange rate should have stayed within pre-defined fluctuation marginsfor two years.
• vahetuskursi stabiilsusega: vahetuskurss peaks kahe aasta jooksul olema jäänud varem kindlaksmääratud kursivahemikku.
These marginsare those of the European exchange rate mechanism, an optional systemfor member states which want to link their currency to the euro.
Nimetatud kursivahemik tuleneb Euroopa vahetuskursimehhanismist, mis on oma riigi vääringut euroga siduda soovivatele liikmesriikidele mõeldud mittekohustuslik süsteem.
The newcomers are committed toadopting the euro, but cannot do sountil 2006 at the earliest because ofthe exchange rate criterion.
Uustulnukad on kohustatud eurokasutusele võtma, kuid vahetuskursi kriteeriumist tulenevalt ei saa nadseda teha enne 2006. aastat.
The starting gun for full economic andmonetary union was fired on 1 January1999 with the launch of the euro in 11member states: Austria, Belgium, Finland, France, Germany, Ireland, Italy,Luxembourg, the Netherlands, Portugal and Spain.
Täieliku majandus- ja rahaliidu stardipauk anti 1. jaanuaril 1999. aastal,kui euro võeti arveldusvaluutana kasutusele 11 liikmesriigis: Austrias,Belgias, Hispaanias, Hollandis, Iirimaal, Itaalias, Luksemburgis,Portugalis, Prantsusmaal, Saksamaal ja Soomes.
Greece, which couldnot initially meet the Maastricht criteria, followed in 2001.
Kreeka,kes esialgu ei vastanud Maastrichti kriteeriumidele, järgnes 2001. aastal.
The euro became the official currencyof participating countries from the datethey joined.
Euro sai liikmesriikide ametlikuksvaluutaks alates päevast, mil nadeuroga ühinesid.
But there were no notesand coins until 1 January 2002.
Kuid enne 1. jaanuari 2002. a ei olnud kasutusel eipaberraha ega münte.
Anyone paying in euro during that transitional period had to use a credit ordebit card or pay by bank transfer.
Kõik, kesmaksid sel üleminekuperioodil eurodes, pidid kasutama kas krediit- võideebetkaarti või maksma pangaülekandega.
Soinitially the euro was to all intents andpurposes a ‘virtual’ currency, mainlyused for business rather than everydaytransactions.
Seega oli euro algselt igasmõttes “virtuaalne” raha, mida kasutati peamiselt pigem äritegevuseskui igapäevatehingutes.
Three countries – Denmark, Swedenand the United Kingdom– decided tostay out of the first wave of euro membership.
Kolm riiki – Rootsi, Taani ja Ühend-kuningriik– otsustasid jääda euroesimesena kasutusele võtnud riikide hulgast välja.
If they eventually decide toadopt the euro, they too will have tocomply with the Maastricht criteria, aswill the new member states.
Kui nad kunagi otsustavad euro kasutusele võtta, tuleb ka neil samamoodi täita Maastrichti kriteeriumid nagu uutelliikmesriikidel.
but only 12 use the euro;three others have chosen not to, at least for now;the ten newcomers will adopt the euro later.
Kõik Euroopa Liidu liikmesriigidosalevad majandus- ja rahaliidus… kuid euro on kasutusel ainult 12 liikmesriigis;kolm liikmesriiki on otsustanud euroga (veel) mitte ühineda;kümme uut liikmesriiki võtavad euro kasutusele hiljem.
For the names of these countries and territories, see the map at the end of this booklet.
Nende riikide ja territooriumide nimed leiate brošüüri lõpus olevaltkaardilt.
The benefits of the single currency
Ühisraha eelised
The most obvious benefit of the euro is the convenience for travellers.
Euro kõige selgemaks eeliseks on see, et nii äritegevuses kui reisimisel on seda mugav kasutada.Firmad ei pea eurotsoonis enam arvesse võtma vahetuskursside kõikumisi.
The hassle and costs of changingmoney have disappeared.
Reisile minnes raha vahetamisega kaasnevad sekeldused ja kulud on kadunud.
The euro also makes it easier to compare prices.
Euro muudab ka hindade võrdlemise lihtsamaks.
That is healthy for competition and good for consumers.
See soodustab konkurentsi ja on kasulik tarbijale.
The reasons for introducing the euro are much more fundamental, however.
Euro kasutuselevõtu põhjused on siiski palju sügavamad.
The additional integrationwill bring long-term benefits in competition, growth and prosperity, by ensuring a low-inflation environment and enabling business to trade more efficiently.
Pikemas perspektiivis soodustab selline lisaintegreerumine konkurentsi, arengut ja majanduslikku õitsengut, kindlustades madala inflatsiooni ja võimaldades ettevõtetel efektiivsemalt kaubelda.
The cost of transferring money to do business in another country has come down and there is no needfor businesses to take out insurance or increase their profit margin to protect themselves against the risksof exchange rate fluctuations.
Kulud, mis tekkisid äritegevuse käigus raha teistesse riikidesse üle kandmisel, on vähenenud ningettevõtetel pole vaja vormistada kindlustust ega tõsta kasumimarginaali, et kaitsta end vahetuskursi kõikumiste vastu.
These costs were tantamount to a ‘tax’ on doing business and used toamount to 1% of GDP.
Sellised kulud olid nii suured, et neid võis nimetada lausa äri ajamise “maksuks”, ning ulatusid kuni 1%ni SKTst.
They have largely disappeared because more than 80% of the trade of euro-areacountries is now with one another.
Nüüdseks on need kulud suures osas kadunud, kuna rohkem kui 80% eurotsooni riikide kaubavahetusest toimub teiste eurotsooni riikidega.
Companies in the euro area that trade with the rest of the world have the automatic advantage of usingan international currency.
Nendel eurotsooni ettevõtetel, kes kauplevad ülejäänud maailmaga, on automaatselt see eelis, etnad kasutavad rahvusvahelist valuutat.
They can often protect themselves against variations in exchange rates simplyby billing their customers in euro.
Tihtipeale võivad nad ennast vahetuskursside muutumisevastu kaitsta nii, et kirjutavad oma klientidele arve välja eurodes.
It is much easier to do that than it was in the past to persuade a clientto pay in Greek drachma or Finnish markka.
Seda on palju kergem teha, kuioli varem veenda klienti maksma Kreeka drahmides või Soome markades.
Trade is good for growth.The euro is good for trade.
Kaubandus aitab edendadamajanduskasvu.
More to EMU than the euro
EMU – midagi enamat kui ainulteuro
Economic and monetary union meansrespecting a set of rules known as the Stability and Growth Pact. These rulesare designed to keep the economies ofthe EU moving in the same directionand lead to sustainable growth.
Majandus- ja rahaliit kätkeb endasseda, et riigid peavad kinni teatudreeglite kogumikust, mida tuntaksestabiilsuse ja kasvu pakti nime all.Nende reeglitega tahetakse tagadaseda, et liikmesriikide rahaasju hallataks mõistlikult – see on oluline jätkusuutliku arengu suunas liikumisel.
Noneuro countries submit convergenceprogrammes.
Riigid, mis eurotsooni ei kuulu, esitavad lähenemisprogrammid.
These contain an additional element: information on howthese economies are performing inrelation to the Maastricht criteria forjoining the euro.
Lähenemisprogrammid sisaldavad täiendavat elementi: teavet selle kohta, kuidas toimivad nende riikide majandusedeuroga ühinemise jaoks kehtestatud Maastrichti kriteeriumide valguses.
Every year, the Commission and themember states review compliance withthe Pact.
Igal aastal kontrollivad komisjon jaliikmesriigid seda, kas paktist on
The Stability and Growth Pact commits all EU countries to the principle of budgets that are balanced ornearly balanced. In other words, EU member states should not spend more than they earn.
Stabiilsuse ja kasvu pakt kohustab kõiki ELi riike järgima keskmises perspektiivis tasakaalustatudvõi peaaegu tasakaalustatud eelarve printsiipi.Teiste sõnadega ei tohiks ELi liikmesriigid kulutadarohkem, kui nad teenivad.
That way theycan avoid the sorts of debt build-up which in the past have left governments either needing to increasetaxes or short of money to spend on their citizens and on investment.
Sel viisil õnnestub neil vältida võlgade kogunemist, millest pääsemisekspidid riigid varem kas makse tõstma või kasutama kodanike heaolu suurendamiseks ning investeeringuteks mõeldud summasid.
If economic growth slows, tax revenues dip because businesses are doing less well, consumers are spending less and governments need to spend more on unemployment benefit.
Kui majanduskasv aeglustub, siis langevad ka maksutulud, kuna ettevõtetel ei lähe enam nii hästi,tarbijad kulutavad vähem ning riik peab kulutama rohkem töötutele abiraha maksmiseks.
Under these circumstances,some extra borrowing may be justified.
Sellistestingimustes võib täiendav laenamine olla õigustatud.
However, if budgets are in a fundamentally sound position to startwith, governments should have enough leeway to keep their deficits below 3% of GDP.
Kuid kui eelarve olukord on põhimõtteliseltkindel, siis peaks riigil olema piisavalt tegevusvabadust, et hoida puudujääk alla 3% SKTst.
The Pact is not a straitjacket.
Stabiilsuse ja kasvu pakt ei ole jäigalt piirav.
It allows governments to exceed the 3% margin in exceptional circumstances.
See võimaldab riikidel eriolukorras ületada 3% piiri.
Economies can run into hard times through no fault of the governments managing them.Unforeseen events can rock the international economy – for example, the terrorist attacks in the United States on 11 September 2001, or the oil price rise that preceded the war in Iraq in 2003.
Majanduse raskustesse sattumine ei pruugi olla riiki juhtiva valitsuse süü. Rahvusvahelist majandustvõivad raputada ettenägematud sündmused – nagu näiteks terrorirünnakud USAs 11. septembril2001. a või 2003. a Iraagi sõjale eelnenud naftahinna tõus.
If a member state does break the rules of the Pact without good reason, it will be warned to take corrective action very quickly.
Kui liikmesriik rikub siiski pakti reegleid ilma mõjuva põhjuseta, manitsetakse teda väga kiiresti astuma samme olukorra parandamiseks.
Otherwise, the European Commission and the other EU countries may impose corrective measures.
Vastasel juhul võivad Euroopa Komisjon ja teised ELi riigidise kehtestada parandusmeetmed.
If that were not a sufficient incentive to get the budget back under control, the recalcitrant member state would have to deposit money interest-free with the Commission.
Juhul, kui sellest ei piisa, et ajendada reegleid rikkuvat liikmesriiki oma eelarvet kontrolli alla saama, peab vastutõrkuv liikmesriik andma teatud rahasummad komisjonile hoiule ilma intressita.
If this were still notenough to persuade the member state to put its house in order, it could forfeit that money altogether.That is justified because an excessive deficit in one EU country can have negative effects on the others.
Kui ka sellest ei piisa, et veenda liikmesriiki oma siseasju korda ajama, võib ta nendest summadest sootuks ilma jääda. Selline kord on õigustatud, kuna ülemäärasel eelarvepuudujäägil ühes ELi riigis võivad olla negatiivsed mõjud ka teistele liikmesriikidele..
The ECB sets its rates at the level itbelieves will keep prices in the euroarea stable.
EKP kehtestab oma intressimääradtasemel, millest arvatakse, et seehoiab eurotsooni hinnad stabiilsetena.
It aims to keep inflationclose to but less than 2% in themedium term, thus steering a safecourse between the twin risks of deflation and excessive inflation.
Eesmärgiks on hoida inflatsioonkeskmises perspektiivis 2% lähedal,kuid alla selle, hoides niiviisi kindlatkurssi deflatsiooni ja ülemäärase inflatsiooni riski vahel.
In addition, the Commission constantlymonitors how member states are meeting targets for integrating the EUeconomy still further in every sectorfrom finance to research and development, from energy to transport.
Sellele lisaks jälgib komisjon pidevalt, kuidas täidavad liikmesriigidpüstitatud eesmärke ELi majanduseedasiseks integreerimiseks kõikidessektorites rahandusest teadus- jaarendustegevuseni ning energiasttranspordini.
It alsochecks whether the environmentalimplications of economic policy decisions have been properly taken intoaccount.
Samuti kontrollib komisjon seda, kas majanduspoliitiliste otsuste puhul võetakse piisavaltarvesse neist tulenevat mõju keskkonnale.
In addition, the Commissionmonitors progress in creating jobs andmaking the job market accessible to asmany people as possible.
Lisaks sellele jälgib komisjon edusamme uute töökohtade loomisel ning tööturu kättesaadavaksmuutmisel võimalikult paljudele inimestele.
The overriding objective is to ensure sustainablegrowth and an inclusive society.
Peamiseks eesmärgiks onkindlustada jätkusuutlik areng ningkõiki kaasav ühiskond.
The Bank also manages the currencyreserves of the euro area and has thepower to sell and buy foreign exchangeon international currency markets toinfluence the exchange rate of theeuro.
Samuti haldab Euroopa Keskpankeurotsooni valuutareserve ning talon õigus müüa ja osta välisvaluutatrahvusvahelistel valuutaturgudelselleks, et mõjutada euro vahetuskurssi.
However, it does not have a setview of the appropriate level of theexchange rate.
Tal puudub siiski jäik seisukoht selles suhtes, milline peaksolema vahetuskursi sobiv tase.
Its policy focus is oninflation.
EKPpõhitähelepanu on suunatud inflatsioonile.
Stable prices create a stable economicenvironment, and the European Central Bank (ECB) plays a crucial role inachieving this stability for the euroarea.
Stabiilsed hinnad loovad stabiilsemajanduskeskkonna ning Euroopa Keskpank (EKP) mängib eurotsoonistabiilsuse tagamisel otsustavat rolli.
Growth must besustainable.
Areng peab olemasäästev.
Headquartered in Frankfurt, the European Central Bank is the hub of the European System of Central Banks(ESCB).
Euroopa Keskpank, mille peakorterasub Frankfurdis, on kesksel kohal Euroopa Keskpankade Süsteemis(EKPS).
All EU central banks are partof the ESCB.
Kõik ELi keskpangad kuuluvad EKPSi koosseisu.
This gives all of them asay, for example, in the choice of technology to ensure that businesses andbanks can move money efficientlyacross the EU.
See annabneile kõigile kaasarääkimisvõimaluse näiteks selles suhtes, millist tehnoloogiat kasutada tagamaks ettevõtetele ja pankadele võimalusedliigutada oma rahasid üle terve ELivõimalikult efektiivselt.
However, only the euroarea central banks are consulted whenthe ECB sets interest rates for the euroarea.
Eurotsoonileintressimäärade kehtestamisel konsulteerib EKP siiski vaid eurotsoonikeskpankadega.
The impact of the euro used alongside the dollar by centralbanks as a reserve currency, i.e. thestore of convertible currency they keepfor monetary emergencies.
Samuti soovivad nad sageli mitmekesistada oma valuutavarusidning euro näol on neil tegemist täiendava rahvusvahelise valuutaga, mida selleks kasutada.
Lower interest rates meancheaper mortgages.
Tänu madalamatele intressimääradele on ka eluasemelaenu võtmine odavam.
Change was evident in financial markets as soon as the euro was introduced in ‘virtual ‘ form in 1999.
Muutus oli rahaturgudel ilmne niipea, kui euro 1999. aastal “virtuaalsel” kujul kasutusele võeti.
Euroarea governments were in most casesimmediately paying less interest onmoney they borrowed.
Kohe selgus, et eurotsooni riigid maksidlaenatud summade eest enamikeljuhtudel vähem intressi.
On the onehand, they were operating in a stable,low-inflation environment which keepsinterest rates low.
Ühelt poolttegutsesid nad stabiilses, madalainflatsiooniga keskkonnas, mis hoiab intressimäärad madalal.
On the other, theywere borrowing in a highly liquid currency, in other words a currency forwhich there are always plenty of buyers and sellers.
Teiselt poolt laenasid nad kõrge likviidsusega valuutat, teiste sõnadegavaluutat, millel on alati palju ostjaidja müüjaid.