natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the absence of unifying or harmonising measures at Community level for the elimination of double taxation, the Member States retain competence for determining the criteria for taxation on income and wealth with a view to eliminating double taxation by means, inter alia, of international agreements.
Liikmesriikide ülesanne on kindlaks määrata sissetulekute ja vara maksustamise kriteeriumid ning vältida topeltmaksustamist vajaduse korral lepingute abiga, kuna ühenduse tasandil puuduvad sellealased ühtlustamis- ja harmoneerimismeetmed.
In those circumstances, the Member States remain at liberty to determine the connecting factors for the allocation of fiscal jurisdiction by means of bilateral agreements (see Case C-336/96 Gilly [1998] ECR I-2793, paragraphs 24 and 30; Case C-307/97 Saint-Gobain ZN [1999] ECR I-6161, paragraph 57; Case C-265/04 Bouanich [2006] ECR I-923, paragraph 49; and also Denkavit Internationaal and Denkavit France, paragraph 43).
Selles kontekstis on liikmesriikidel õigus kahepoolsete lepingute raames kindlaks määrata pidepunktid maksualase pädevuse jagamiseks (vt 12. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-336/96: Gilly, EKL 1998, lk I-2793, punktid 24 ja 30; 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-307/97: Saint-Gobain ZN, EKL 1999, lk I-6161, punkt 57, 19. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-265/04: Bouanich, EKL 2006, lk I-923, punkt 49, ning eespool viidatud kohtuotsus Denkavit Internationaal ja Denkavit France, punkt 43).
As regards the exercise of the power of taxation so allocated, the Member States may not, however, disregard Community rules (Saint-Gobain ZN, paragraph 58; Bouanich, paragraph 50; and also Denkavit Internationaal and Denkavit France, paragraph 44).
Niiviisi jagatud maksualase pädevuse teostamisel ei või liikmesriigid siiski eirata ühenduse eeskirju (eespool viidatud kohtuotsused Saint-Gobain ZN, punkt 58; Bouanich, punkt 50, ning Denkavit Internationaal ja Denkavit France, punkt 44).
Nevertheless, even on the assumption that such a bilateral agreement between the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death, and the State in which the immovable property inherited under the laws of the latter State is situated, could neutralise the effects of the restriction on the free movement of capital identified in the context of the answer to Question 1, it must be noted that there is no agreement between the Kingdom of the Netherlands and the Italian Republic for the prevention of double taxation of succession duties.
Kuid isegi kui eeldada, et selline kahepoolne leping, mille on sõlminud liikmesriik, kus pärandaja oma surma hetkel elas, ja riik, kus asub kinnisasi, mis on viimati nimetatud riigis pärimise esemeks, neutraliseerib esimesele eelotsuse küsimusele antud vastuses täheldatud kapitali vaba liikumise piirangu mõju, tuleb siiski tõdeda, et Madalmaade Kuningriigi ja Itaalia Vabariigi vahel puudub kahepoolne pärandimaksuga topeltmaksustamise vältimise leping.
In those circumstances, it is sufficient to note that the Member State in which the immovable property is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its rules, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, for the purposes of assessing transfer
Neil asjaoludel piisab sellest, kui tõdeda, et liikmesriik, kus asub kinnisasi, ei saa oma õigusnormidest tulenevat kapitali vaba liikumise piirangut õigustada sellega, et eksisteerib tema tahtest sõltumatu võimalus, et teine liikmesriik – näiteks liikmesriik, kus pärandaja oma surma hetkel elas – võimaldab maksu ümberarvutust, mis võib osaliselt või täielikult hüvitada kahju, mille on pärijatele tekitanud asjaolu, et liikmesriik, kus kinnisasi asub, ei võta vara ülemineku maksu arvutamisel arvesse testamendis
ARENS-SIKKEN duties, no account is taken in the Member State in which that property is situated of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos (see, to that effect, Eckelkamp and Others, paragraph 68).
ARENS-SIKKEN ette nähtud pärandi jagamise alusel tekkivat kompensatsioonivõlga (vt selle kohta ka eespool viidatud Eckelkampi kohtuotsus, punkt 68).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of his death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Asutamislepingust, eelkõige kapitali vaba liikumist käsitlevatest sätetest tulenevate kohustuste täitmata jätmiseks ei saa liikmesriik tugineda eelisele, mille on andnud ühepoolselt mõni muu liikmesriik, käesolevas asjas liikmesriik, kus asjassepuutuv isik oma surma hetkel elas (vt selle kohta 8. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-379/05: Amurta, EKL 2007, lk I-9569, punkt 78).
In the light of the foregoing considerations, the answer to Question 3 must be that the answer to Question 1 is not affected by the fact that the rules of the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death provide unilaterally for the possibility that a tax credit may be granted in respect of inheritance duties payable in another Member State on immovable property situated in that other State.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et esimesele küsimusele antud vastust ei mõjuta asjaolu, et liikmesriik, mille territooriumil pärandaja oma surma hetkel elas, võimaldab ühepoolselt oma õigusnormide alusel maksu ümberarvutust seoses teises liikmesriigis asuvalt varalt selles teises riigis tasutava pärandimaksuga.
Articles 73b and 73d of the Treaty (subsequently, Articles 56 EC and 58 EC respectively) must be interpreted as precluding national rules, such as those at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which, for the assessment of those duties, makes no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was residing, at the time of death, in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated, in so far as such rules apply a progressive rate of taxation and in so far as the combination of (i) the failure to take into account such debts and (ii) that progressive rate could result in a greater tax burden for heirs who are not in a position to rely on such deductibility.
EÜ asutamislepingu artikleid 73b ja 73d (nüüd vastavalt EÜ artiklid 56 ja 58) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid, mis puudutavad selles liikmesriigis asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamist ega näe nende maksude arvutamisel ette võimalust testamendis ette nähtud pärandi jagamisest tulenevate kompensatsioonivõlgade mahaarvamiseks, juhul kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel mitte liikmesriigis, kus asub kinnisasi, vaid teises liikmesriigis, kusjuures selline mahaarvamine on ette nähtud siis, kui asjassepuutuva isiku elukoht oli tema surma hetkel liikmesriigis, kus asub päritav kinnisasi, kuna sellistes õigusnormides kohaldatakse progresseeruvat maksumäära ja kuna kompensatsioonivõlgade mittearvestamine koos progresseeruva maksumääraga võivad tuua kaasa suurema maksukoormuse pärijatele, kes ei saa tugineda kompensatsioonivõla mahaarvatavusele.
The answer set out in point 1 of the operative part of this judgment is not affected by the fact that the rules of the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death provide unilaterally for the possibility that a tax credit may be granted in respect of inheritance duties payable in another Member State on immovable property situated in that other State.
Esimesele küsimusele antud vastust ei mõjuta asjaolu, et liikmesriik, mille territooriumil pärandaja oma surma hetkel elas, võimaldab ühepoolselt oma õigusnormide alusel maksu ümberarvutust seoses teises liikmesriigis asuvalt varalt selles teises riigis tasutava pärandimaksuga.
Case C-141/07
Kohtuasi C-141/07
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Measures having equivalent effect to a quantitative restriction — Protection of public health — Justification — Pharmacies — Supply of medicinal products directly to hospitals — Proximity to the hospital concerned)
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Koguselise piiranguga samaväärse toimega meetmed – Rahvatervise kaitse – Õigustatus – Apteegid – Farmaatsiatoodete otsetarne haiglatele – Asjassepuutuva haigla lähedus
Opinion of Advocate General Bot delivered on 10 April 2008 . . . . . . . . .
Kohtujurist Y. Bot’ ettepanek, esitatud 10. aprillil 2008 . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 11 September 2008 . . . . . . . .
Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 11. september 2008 . . . . . . . . . . .
Action for failure to fulfil obligations — Subjectmatter of the dispute — Division of powers between the Member States and the Community in the area of public health — Conditions for intervention by the Commission
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vaidlusese – Liikmesriikide ja ühenduse vaheline pädevuse jaotus rahvatervise valdkonnas – Komisjoni sekkumise tingimused
(Arts 152(5) EC and 211 EC)
(EÜ artikkel 152 lõige 5 ja artikkel 211)
Free movement of goods — Quantitative restrictions — Measures having equivalent effect — Obstacles resulting from national provisions regulating selling arrangements in a non-discrim-inatory way
Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed – Takistused, mis tulenevad mittediskrimineerival viisil müügitingimusi reguleerivatest sise­riiklikest õigusnormidest
(Arts 28 EC and 30 EC)
(EÜ artiklid 28 ja 30)
SUMMARY — CASE C-141/07
KOKKUVÕTE – KOHTUASI C-141/07
continue to be empowered to lay down rules on that subject, subject to compliance with the provisions of the Treaty, in particular the provisions on the free movement of goods.
valdkonna eeskirjade kindlaksmääramine liikmesriikide pädevusse, arvestades kohustust järgida eelkõige kaupade vaba liikumist puudutavaid asutamislepingu sätteid.
Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems and to adopt, in particular, provisions intended to govern the consumption of pharmaceutical products in order to promote the financial stability of their healthcare insurance schemes and the organisation and delivery of health ser -vices and medical care.
Ühenduse õigus ei kahanda liikmesriikide pädevust oma sotsiaalkindlustussüsteemide korraldamisel, eeskätt farmaatsiatoodete tarbimist reguleerivate õigusnormide vastuvõtmisel oma ravikindlustusskeemi finantstasakaalu huvides ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ning kättesaadavaks muutmisel.
However, in exercising that power, the Member States must comply with Community law, in particular the provisions of the Treaty on the free movement of goods.
Liikmesriigid peavad selle pädevuse teostamisel siiski järgima ühenduse õigust, eelkõige teenuste osutamise vabadust reguleerivaid EÜ asutamislepingu sätteid.
Those provisions prohibit the Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on the exercise of that freedom in the healthcare sector.
Need sätted keelavad liikmesriikidel kehtestada või säilitada kõnesoleva vabaduse põhjendamatuid piiranguid tervishoiu valdkonnas.
Accordingly, the Commission’s action, as part of the performance of its tasks, which, under Article 211 EC, include ensuring that the provisions of the Treaty are applied, is restricted to determining whether the Member States have acted in compliance with the rules of that Treaty relating to the free movement of goods.
Seega piirdub komisjoni tegevus oma ülesannete – mis hõlmavad vastavalt EÜ artiklile 211 ka asutamislepingu sätete rakendamise tagamist – täitmise raames selle kontrollimisega, kas liikmesriigid toimisid kooskõlas kaupade vaba liikumist reguleerivate asutamislepingu säte tega.
Furthermore, as Community law stands at present, since there has been no harmonisation at Community level of the rules on the provision of medicinal products to hospitals, the Member States
Ühenduse õiguse hetkeseisus, kus haiglate ravimitega varustamine ei ole ühenduse tasandil ühtlustatud, kuulub vastava
National provisions which determine the requirements which external pharmacies must meet if they are to be eligible to supply medicinal products to hospitals and which do not concern the characteristics of the medicinal products, but concern solely the arrangements permitting their sale, must be regarded as concerning selling arrangements.
Siseriiklikke sätteid, mis määravad kind -laks nõuded, millele haiglavälised ap -teegid peavad haiglate ravimitega varustamiseks vastama ning mis ei puuduta ravimite omadusi, vaid üksnes tingimusi, mille kohaselt neid on lubatud müüa, tuleb pidada müügitingimusi reguleerivateks säteteks.
Although such provisions apply indiscriminately to all the operators concerned who carry out their business on the territory of the Member State which has adopted them, they are such as to make the supply of medicinal products to hospitals in that Member State more difficult and more costly for pharmacies established in other Member States than for pharmacies established in the Member State concerned, since they lay down a series of cumulative criteria which in practice require a degree of geographical proximity between the pharmacy supplying the medicinal products and the hospital for which those products are intended.
Ka siis kui neid sätteid kohaldatakse eristusteta kõigi selle liikmesriigi territooriumil tegutsevate ettevõtjate suhtes, mis need sätted kehtestas, muudavad need selle liikmesriigi haiglate ravimitega varustamise muus kui kõnealuses liikmesriigis asuvate apteekide jaoks keerulisemaks ja kulukamaks kui see on nimetatud liikmesriigis asuvate apteekide jaoks osas, milles need sätted näevad ette rea kumulatiivseid kriteeriume, mis nõuavad de facto ravimeid tarniva apteegi ja saajaks oleva haigla teatavat geograafilist lähedust.
Consequently, such provisions are liable to hinder intraCommunity trade and constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports prohibited by Article 28 EC.
Järelikult võivad vaidlusalused sätted takistada ühendusesisest kaubandust ja kujutavad endast koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meedet, mis on keelatud EÜ artikliga 28.
COMMISSION v GERMANY one pharmacist who is, first, responsible for the supply of medicinal products and, secondly, generally and quickly available in situ, those provisions ensure that all the elements of the system for the sup -ply of medicinal products to hospitals in the Member State concerned are equivalent and mutually compatible, and thereby guarantee the unity and balance of that system.
KOMISJON VS. SAKSAMAA eest ja teiselt poolt pakub kohapeal haiglale igakülgset ja operatiivset tuge –, tagavad kõnesolevad sätted asjaomase liikmesriigi haiglate ravimitega varustamise süsteemi kõigi osiste vahelise vastavuse ja sobivuse, kindlustades nii süsteemi ühtsuse ja tasakaalu.
Accordingly, those provisions can be seen to be necessary to the achievement of the objective of ensuring a high level of public health protection and clearly do not go beyond what is necessary.
Seega on kõnealused sätted vajalikud tervise kaitse kõrget taset taotleva eesmärgi saavutamiseks ega näi minevat kaugemale, kui selle saavutamiseks vajalik.
However, legislation which is such as to restrict a fundamental freedom guaranteed by the Treaty, such as the free movement of goods, can be justified on grounds of the protection of public health if it is appropriate for securing the attainment of the objective pursued and does not go beyond what is necessary in order to attain it.
Kaupade vaba liikumise taolist asutamislepinguga tagatud põhivabadust piiravad õigusnormid võivad olla õigustatud rahvatervise kaitse huvides, kui need on taotletud eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale, kui selle eesmärgi saavutamiseks vajalik.
In that regard, first, the provisions in question are such as to achieve the objective of ensuring that the supply of products to the hospitals of the Member State concerned is reliable and of good quality and therefore of protecting public health.
Ühest küljest on nende normide abil võimalik saavutada kõnealuse liikmesriigi haiglate kindla ja kvaliteetse varustamise tagamise ning järelikult ka rahvatervise kaitse eesmärk.
Secondly, the fact of the matter is that the provisions in question transpose to the system of external provision of supplies requirements analogous to those which characterise the system of internal provision of supplies.
Teisest küljest näevad need sätted haiglavälisele varustussüsteemile tegelikkuses ette haiglasisese süsteemi suhtes kehtivatega analoogsed nõuded.
To the extent that conclusion of the supply contract with the pharmacy of another hospital or with an external pharmacy is subject to the provisions in question, which lay down conditions analogous to those applicable in the system of internal provision of supplies, namely the requirement that there be
Niivõrd, kuivõrd muu haigla apteegiga või haiglavälise apteegiga sõlmitavale ravimitega varustamise lepingule kohaldatakse kõnealuseid sätteid, kus on sätestatud analoogsed tingimused nendega, mis kuuluvad kohaldamisele haiglasisese varustamissüsteemi puhul – nimelt on nõutav proviisor, kes on ühelt poolt vastutav ravimitega varustamise
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07
KOHTUJURIST BOT’ ETTEPANEK – KOHTUASI C-141/07
OPINION OF ADVOCATE GENERALBOT delivered on 10 April 2008 1
KOHTUJURISTI ETTEPANEKYVES BOT esitatud 10. aprillil 2008 1
It is common ground that those cumulative requirements (‘the contested requirements’) can be met only by a pharmacy in the geographical vicinity of the hospital concerned.
On selge, et neid kumulatiivseid tingimusi (edaspidi „vaidlusalused tingimused”) saab täita üksnes sellele haiglale geograafiliselt lähedalasuv apteek.
This action for failure to fulfil obligations concerns whether the provisions of German law applying when a hospital decides to obtain its supplies of medicinal products from an external pharmacy are compatible with the EC Treaty rules on the free movement of goods.
Käesoleva liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi põhiküsimus on see, kas kaupade vaba liikumist käsitlevate EÜ asutamislepingu normidega on kooskõlas Saksa õigusnormid, mida kohaldatakse juhul, kui haigla otsustab anda ravimitega varustamise üle haiglavälisele apteegile.
The Commission of the European Communities contends that, by maintaining in force that law, which makes it impossible in practice for pharmacies established in other Member States to supply medicinal products to a hospital in Germany, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 28 EC and 30 EC.
Euroopa Ühenduste Komisjon väidab, et kuna Saksamaa Liitvabariik on jätnud kehtima sellised õigusnormid, mis muudavad haigla ravimitega varustamise teistes liikmesriikides asuvate apteekide poolt praktiliselt võimatuks, siis on Saksamaa Liitvabariik rikkunud EÜ artiklitest 28 ja 30 tulenevaid kohustusi.
In this Opinion I shall explain in what way the contested requirements, although they should be regarded as selling arrangements within the meaning of Keck and Mithouard, 2constitute a measure having an equivalent effect to a quantitative restriction on imports.
Käesolevas ettepanekus näitan, mille poolest kujutavad vaidlusalused tingimused, ehkki neid tuleb käsitada müügitingimustena 24. novembri 1993. aasta kohtuotsuse Keck ja Mithouard 2tähenduses, endast koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meedet.
Under German law, a hospital located in Germany may obtain supplies of medicinal products either from an internal pharmacy within the hospital or from a pharmacy in another hospital or from an external pharmacy.
Saksa õigusnormide kohaselt võib Saksamaal asuvat haiglat ravimitega varustada haiglasisene apteek, muu haigla apteek või haiglaväline apteek.
In the last two cases the hospital must enter into a contract with the pharmacy concerned, which must agree to carry out all aspects of the supply of medicinal products, that is to say, to make supplies on a regular basis and in emergencies, to give advice to hospital staff on a regular basis and in emergencies, to be involved in selecting medicinal products and to check stocks of medicinal products supplied to the hospital.
Kahel viimasel juhul peab haigla sõlmima lepingu asjaomase apteegiga, kes peab võtma kohustuse teostada kõik ravimitega varustamise osad, s.o tagama tavapärased ja kiireloomulised tarned, andma haigla töötajatele korraliselt ja erakorralises olukorras vajalikku nõu, osalema ravimite valimisel ja kontrollima varustatava haigla ravimite varusid.
2 — Joined Cases C-267/91 and C-268/91 [1993] ECR I-6097, paragraph 16.
2 – 24. novembri 1993. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-267/91 ja C-268/91: Keck ja Mithouard (EKL 1993, lk I-6097, punkt 16).
I shall then state that, in the light of the explanations provided by the Federal Republic of Germany, that restriction appears to me to be justified in order to protect public health, so that the present action for failure to fulfil obligations should be dismissed as unfounded.
Seejärel näitan, et Saksamaa Liitvabariigi selgitusi arvesse võttes õigustab seda piirangut minu arvates rahvatervise kaitse, mistõttu tuleb käesolev liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Under that paragraph, hospitals have the choice of obtaining their supplies of medicinal products either from an internal pharmacy, that is to say, a pharmacy operating within the hospital and normally not accessible to the public, or from the pharmacy at another hospital, or from an external pharmacy.
Selle paragrahvi kohaselt on haiglatel võimalus valida nende ravimitega varustajaks haiglasisene apteek, s.t haigla koosseisus tegutsev apteek, millele üldjuhul puudub avalikkuse juurdepääs, või muu haigla apteek või haiglaväline apteek.
Where a hospital takes the decision to obtain supplies from the pharmacy at another hospital or from an external pharmacy it must conclude a contract with that pharmacy which is subject to the contested requirements set out in Paragraph 14(4) to (6) of the ApoG.
Kui haigla otsustab anda kõnealuse varustamise muu haigla apteegile või haiglavälisele apteegile, peab ta sõlmima selle apteegiga lepingu, mille suhtes kehtivad ApoG § 14 lõigetes 4–6 sätestatud vaidlusalused tingimused.
Those provisions, in the version in force since 21 June 2005, read as follows:
Need sätted on alates 21. juunist 2005 kehtinud redaktsioonis järgmised:
Under Paragraph 43(1) of the German Arzneimittelgesetz (Law on Medicinal Products), in Germany medicinal products may be sold only by pharmacies, including sales to hospitals and doctors, and purchasing direct from manufacturers or wholesalers is in principle prohibited.
Saksa ravimiseaduse (Arzneimittelgesetz) § 43 lõike 1 kohaselt võivad Saksamaal, sealhulgas haiglatele ja arstidele ravimeid müüa ainult apteegid ning vahetult tootjatelt või hulgimüüjatelt ostmine on põhimõtteliselt keelatud.
The provisions on the supply of medicinal products to hospitals are contained in Paragraph 14 of the German Apothekengesetz (Law on Pharmacies). 3
Haiglate ravimitega varustamist puudutavad sätted asuvad Saksa apteekide seaduse (Apothekengesetz) 3 § 14.