natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court held that to constitute a restriction on the freedom to provide services since such an obligation gave rise to additional expenses and administrative and economic burdens for undertakings established in another Member State, with the result that those undertakings were not on an equal footing, from the standpoint of competition, with employers established in the host Member State, and could thus be deterred from providing services in the host Member State.
Euroopa Kohus luges seda teenuste osutamise vabaduse piiramiseks, sest nimetatud kohustus toob teises liikmesriigis asuvale ettevõtjatele kaasa täiendavaid makseid ning haldus- ja majandusliku iseloomuga kulutusi, nii et viimased ei ole konkurentsi osas võrdses olukorras vastuvõtvas liikmesriigis asutatud tööandjatega ning nad võivad seega loobuda teenuste osutamisest selles liikmesriigis.
See also Finalarte and Others, cited in footnote 33, paragraph 30, which in turn makes reference to Mazzoleni and ISA, (cited in footnote 25, paragraph 24.
Vt ka eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Finalarte, punkt 30, mis omakorda tugineb eespool 25. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsusele Mazzoleni, punkt 24.
In the latter judgment the Court held that the application of the host Member State’s national rules on minimum wages to service providers established in a frontier region of a Member State other than the host Member State may result in an additional, disproportionate administrative burden if the remuneration for employees posted to the host State merely on an hour-by-hour basis has to be the subject of separate calculation.
Viimases sedastas Euroopa Kohus, et siseriiklike sätete kohaldamine nende teenuseosutajate palga alammäärade suhtes, kes elavad vastuvõtva riigiga piirneval territooriumil, tekitab ebaproportsionaalselt suure täiendava halduskoormuse, kui vaid mõneks tunniks vastuvõtvasse riiki lähetatavate töötajate palgad tuleks arvestada eraldi.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-319/06 normide järgimist teenuste osutamise valdkonnas.
Community provisions relating to the provision of services. Likewise, it has accepted justification of monitoring measures necessary to verify compliance with requirements which are themselves warranted on grounds of public interest.
Samuti on Euroopa Kohus asunud seisukohale, et õigustatud on sellised kontrollimeetmed, mis on vajalikud üldisest avalikust huvist lähtuvatest nõuetest kinnipidamise kontrollimiseks.
47 The Luxembourg Government justifies the rule established by Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 both on the grounds of worker protection and on the need for monitoring in order to combat abuse and illegal transnational activities.
47Luksemburgi valitsus põhjendab 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 sätteid nii töötajate kaitsega kui ka vajadusega teostada kontrolli kuritarvitamise ja riikidevahelise ebaseadusliku tegevuse vastu võitlemiseks.
According to caselaw, both the social protection of workers and the combat of abuse are considered legitimate objectives. 48
Nii töötajate sotsiaalne kaitse kui kuritarvituste vastu võitlemine on kohtupraktika kohaselt legitiimsed eesmärgid. 48
The rule established by Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 aims to enable the Luxembourg labour inspectorate to monitor the identity of workers and the legality of their presence within the framework of a posting.
20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 sätete eesmärk on võimaldada Luksemburgi tööinspektsioonil teostada kontrolli töötajate identiteedi ja seadusliku viibimise üle nende lähetuse raames.
It subjects undertakings established outside the territory of the Grand Duchy of Luxembourg to a mandatory prior administrative procedure which requires the production of documents concerning the social security, employment and residence status of the posted workers prior to the commencement of the work, resulting in a situation which implies at any rate for the undertakings concerned the existence of administrative formalities which are liable to render the posting of workers to Luxembourg less attractive than the situation would be on the national territory.
See sunnib ettevõtjat, kelle asukoht on väljaspool Luksemburgi Suurhertsogiriiki, alluma kohustuslikule eelnevale haldusmenetlusele, mis nõuab dokumentide esitamist lähetatud töötaja sotsiaal-, töö- ja elamisõigusliku seisundi kohta enne töö algust, seega on asjaomased sätted vähemalt asjassepuutuvate ettevõtjate suhtes igal juhul seotud haldusnõuetega, mis muudavad töötajate lähetamise Luksemburgi vähem atraktiivseks kui lähetamise siseriiklikul tasandil.
In accordance with the broad definition developed by caselaw, set out above, that circumstance alone suffices to justify the conclusion that the rule is, by its nature, restrictive. 46
Kohtupraktika mainitud laia tõlgenduse kohaselt piisab nimetatud asjaolust kõnealuste sätete piirava olemuse sedastamiseks. 46
However, the Court has also held that such monitoring must comply with the limits imposed by Community law and must not render the freedom to provide services
Siiski on Euroopa Kohus asunud ühtlasi seisukohale, et siseriiklike järelevalveasutuste kontrollide puhul tuleb järgida ühenduse
47 — Case C-168/04 Commission v Austria [2006] ECR I-9041, paragraph 43; Commission v Germany, cited in footnote 32, paragraph 36; and Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 38.
47 – 21. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-168/04: komisjon vs. Austria (EKL 2006, lk I-9041, punkt 43); eespool 32. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa, punkt 36, ja eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Arblade, punkt 38.
At the same time, the Court has recognised that Member States have the power to verify compliance with the national and
Tuleb siiski meenutada, et Euroopa Kohus on tunnustanud liikmesriikide õigust kontrollida siseriiklike ja ühenduse õigus-
46 — See Finalarte and Others, cited in footnote 33, paragraph 36, and Case C-445/03 Commission v Luxembourg [2004] ECR I-10191, paragraph 41, in which the Court held that the necessity to comply with administrative formalities was sufficient to raise the presumption of a restriction on the freedom to provide services.
46 – Vt eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Finalarte, punkt 36, ja 21. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-445/03: komisjon vs. Luksemburg (EKL 2004, I-10191, punkt 41), kus Euroopa Kohus luges teenuste osutamise vabaduse piiramise tuvastamiseks piisavaks vajadust arvestada teatud haldustoimingutega.
In his Opinion in Case C-445/03 Commission v Luxembourg [2004] ECR I-10191, point 17, Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer points out that suppliers of services who exercise their right to provide services in any of the Member States by posting staff there encounter various difficulties.
Oma 15. juuli 2004. aasta ettepanekus kohtuasjas C-445/03: komisjon vs. Luksemburg (EKL 2004, I-10191, punkt 17) viitab kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer, et teenuste osutajad, kes soovivad kasutada õigust osutada oma töötajaid lähetades teenuseid kõikide ühenduse liikmesriikide territooriumil, puutuvad kokku erinevate raskustega.
One relates to the requirement to obtain an authorisation, the granting of which is not only discretionary but problematic, involving bureaucratic procedures which may be lengthy, complex or costly.
Üks neist seondub kohustusega hankida luba, mille väljastamine ei põhine mitte ainult suvaõigusel, vaid on ka keeruline, hõlmates bürokraatlikke toiminguid, mis võivad kesta kaua, olla keerukad või kulukad.
Another difficulty relates to having to undergo checks over and above (or duplicating) those imposed by the Member State of establishment.
Teine raskus seondub kohustusega läbida kontrollid, mis lisanduvad asukohaliikmesriigi kontrollidele või mis neid lihtsalt kordavad.
These procedures often lead to the supplier withdrawing from supplying the service or having to put up with damaging delays.
Kõik need toimingud tingivad tihtipeale selle, et teenuseosutaja loobub teenuse osutamisest või peab taluma kahjulikke viivitusi.
As regards these facts I consider that the Court should continue to uphold that line of case-law.
Eeltoodud kaalutlustel tuleb endiselt tugineda nimetatud väljakujunenud kohtupraktikale.
48 — On the Court’s caselaw on the social protection of workers, see Case 279/80 Webb [1981] ECR 3305, paragraph 19; Joined Cases 62/81 and 63/81 Seco and Desquenne & Giral [1982] ECR 223, paragraph 10; Case C-113/89 Rush Portuguesa [1990] ECR I-1417, paragraph 18; Vander Elst, cited in footnote 32, paragraph 25; Guiot, cited in footnote 32, paragraph 16; Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 36; Finalarte and Others, cited in footnote 33, paragraphs 40 and 45; Case C-60/03 Wolff & Müller [2004] ECR I-9553, paragraph 35; Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 47; and point 249 of the Opinion of Advocate General Mengozzi in Laval un Partneri, cited in footnote 10. On caselaw as regards the combat of abuse, see Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 56. That Community law will not protect cases of abuse and fraud follows, moreover, from Case C-206/94 Paletta II [1996] ECR I-2357, paragraph 28, in which the Court held that as a matter of Community law employers are not barred from adducing evidence to support, where appropriate, a finding by the national court of abuse or fraudulent conduct on the part of the worker concerned, in that, although he may claim to have become incapacitated for work, such incapacity having been certified in accordance with Article 18 of Council Regulation (EEC) No 574/72 of 21 March 1972 fixing the procedure for implementing Regulation (EEC) No 1408/71 (OJ, English Special Edition 1972 (I), p. 159), he was not sick at all. I - 4356
48 – Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohta töötajate sotsiaalse kaitse osas vt 17. detsembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 279/80: Webb (EKL 1981, lk 3305, punkt 19); 3. veebruari 1982. aasta otsus liidetud kohtuasjades 62/81 ja 63/81: Seco ja Desquenne & Giral (EKL 1982, lk 223, punkt 10); 27. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C-113/89: Rush Portuguesa (EKL 1990, lk I-1417, punkt 18); eespool 32. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Vander Elst, punkt 25; eespool 32. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Guiot, punkt 16; eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Arblade, punkt 36; eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Finalarte, punktid 40 ja 45; 12. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-60/03: Wolff & Müller (EKL 2004, lk I-9553, punkt 35) ja eespool 47. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Austria, punkt 47, samuti eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtujurist Mengozzi ettepanek kohtuasjas Laval un Partneri, punkt 249. Väljakujunenud kohtupraktika kohta kuritarvituste vältimise osas vt eespool 47. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Austria, punkt 56. Lisaks nähtub asjaolu, et ühenduse õigus ei kaitse kuritarvitamist ja pettust, 2. mai 1996. aasta otsusest kohtuasjas C-206/94: Paletta II (EKL 1996, lk I-2357, punkt 28), milles Euroopa Kohus leidis, et ühenduse õigusega ei ole tööandjal keelatud esitada tõendeid, mille abil siseriiklik kohus võib vajaduse korral tuvastada, et töötaja on määruse nr 574/72 artikli 18 kohaselt teavitanud oma töövõimetusest ebaseaduslikult või pettusega, olemata tegelikult haige. I - 4356
49In particular, it must be suitable for securing the attainment of the objective which it pursues; and it must not go beyond what is necessary in order to attain that objective. 50
49Eeskätt peavad need olema asjakohased, et tagada nendega taotletava eesmärgi elluviimist ning nende mõju ei tohi ulatuda kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. 50
It seems to me, however, that there are grounds for concluding that the Luxembourg rule is indeed structured in a similar manner to a prior control measure aimed at detecting abuse.
Minu arvates esineb piisavalt asjaolusid, millele toetudes võiks väita, et Luksemburgi õigusnormid on kuritarvituste avastamiseks mõeldud eelkontrolli meetmed.
Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 must be read in conjunction with Articles 13 to 17 of the Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate 51 (‘Law of 4 April 1974’), which in the event of an undertaking failing to fulfil its obligation to provide information permits the labour inspectorate to order with immediate effect that the posted workers cease their activities in the territory of the Grand Duchy.
20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõiget 1 tuleb nimelt käsitleda koosmõjus 4. aprilli 1974. aasta seaduse tööinspektsiooni ümberkorraldamise kohta 51(edaspidi „4. aprilli 1974. aasta seadus”) artiklitega 13–17, mis ettevõtja teavitamiskohustuse rikkumise korral lubab viivitamatult peatada lähetatud töötajate töö Luksemburgi Suurhertsogiriigi territooriumil.
The labour inspectorate may only permit work to be resumed once all necessary documents have been provided, 52and in that connection, in accordance with Article 28 of the Law of 4 April 1974, a failure to observe that order is punishable with imprisonment and a fine.
Tööinspektsioon võib lubada uuesti tööle asuda alles pärast kõigi vajalike dokumentide kättesaamist 52, kusjuures korralduse rikkumise eest karistatakse 4. aprilli 1974. aasta seaduse artikli 28 kohaselt vangistuse või rahatrahviga.
If, however, first a ’permit’ is required to resume work and second noncompliance with the obligation to provide information is sanctioned by penal law measures, the rule of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 can only be
Esiteks, kui uuesti tööle asumiseks on vaja „luba”, ja teiseks, kui tõendamiskohustuse täitmata jätmise korral rakendatakse karistusõiguslikke sanktsioone, siis tuleb 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 sätteid mõista nii, et teenuste
49 — Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 43, and Rush Portuguesa, cited in footnote 48, paragraph 17.
49 – Eespool 47. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Austria, punkt 43, ja eespool 48. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rush Portuguesa, punkt 17.
51 — According to Article 11 of the Law of 20 December 2002, ’the Inspection du travail et des mines [Labour and Mines Inspectorate] and Administration des douanes et accises [Customs and Excise Authorities] shall each be responsible in their respective area for monitoring the application of the provisions of the present law’.
51 – Vastavalt 20. detsembri 2002. aasta seaduse artiklile 11 „teostavad tööinspektsioon ja tolliamet oma valitsemisalas järelevalvet käesoleva seaduse rakendamise üle”.
The Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate (Mémorial A — No 27, p. 485) establishes the area of responsibility of the labour inspectorate.
Tööinspektsiooni asjaomased ülesanded sisalduvad 4. aprilli 1974.. aasta seaduses tööinspektsiooni ümberkorraldamise kohta (Mémorial A – nr 27, lk 485).
50 — Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 35,;Mazzoleni and ISA, cited in footnote 25, paragraph 26; and Wolff & Müller, cited in footnote 48, paragraph 34. Teyssié, B., Droit européen du travail, 2nd edition, Paris, 2003, pp. 158 and 159, takes the view that a requirement to comply with an administrative formality is only justified if it furthers the interests of the workers concerned. He argues that the legitimate justification concerning the social protection of workers may not operate as a pretext to introduce legislation restricting the freedom to provide services. 52 — See the copy of the provisionally enforceable order of the labour inspectorate dated 29 April 2004 served on a particular undertaking by which it prohibits the provision of services by non-registered workers (‘ordonnance executoire par provision: cessation de prestations de travail détachées non-déclarées’), included in Annex A-5 to the Commission’s application.
50 – Eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Arblade, punkt 35; eespool 25. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Mazzoleni, punkt 26, ja 12. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-60/03: Wolff & Müller (EKL 2004, lk I-9553, punkt 34). Teyssié, B., Droit européen du travail, 2. tr, Pariis 2003, lk 158 ja 159, leiab, et haldustoimingu täitmise nõue on õigustatud vaid juhul, kui see toimub asjaomase töötaja huvides. Töötaja sotsiaalne kaitse kui legitiimne õigustus ei saa olla ettekääne sellise seadusesätte vastuvõtmiseks, mis piirab teenuste osutamise vabadust. 52 – Vt tööinspektsiooni 29. aprilli 2004. aasta teatis ühele ettevõtjale, mis on ühtlasi ajutine täitemeede ja millega keelustatakse selliste töötajate teenuste osutamine, kelle lähetamisest ei ole teatatud („ordonnance executoire par provision: cessation de prestations de travail détachées non-déclarées”), ärakiri hagi lisas A-5.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 viduals and threatens sanctions in the event of non-compliance.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-319/06 kohustused, mille täitmata jätmine toob kaasa karistuse.
interpreted as meaning that the provision of services of Luxembourg by way of deploying workers is prohibited unless authorised. 53
osutamise eesmärgil Luksemburgi töötajate lähetamise suhtes kehtib keeld tingimusel, et selleks ei ole antud eelnevat luba. 53
The situation is aggravated by the fact that the provision’s wording fails to meet the requirements of legal certainty and clarity.
Raskendav asjaolu on see, et kõnealuse sätte sõnastus ei vasta õiguskindluse ja selguse nõuetele.
According to consistent caselaw, Member States are required not only to bring their legislation into conformity with Community law but also to do so by adopting rules of law capable of creating a situation which is sufficiently precise, clear and transparent to allow individuals to know the full extent of their rights and rely on them before the national courts.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad liikmesriigid selleks, et tagada ühenduse õiguse täielik rakendamine, viima oma õigusaktid kooskõlla ühenduse õigusega ja looma lisaks sellele sedavõrd kindla, selge ja läbipaistva olukorra, et isikud suudavad oma õigusi täies ulatuses mõista ja võivad neile siseriiklikes kohtutes tugineda.
54 That principle must apply a fortiori if national law imposes obligations on indi-
54Eeltoodud põhimõte kehtib seda enam juhul, kui liikmesriigi õigusest tulenevad isikule
It must be observed that the ambiguous wording of the rule places the issue of a permit largely at the discretion of the administration and, in addition, unreasonably increases the risk that undertakings will find themselves subject to administrative or penal sanctions.
Tuleb tõdeda, et sätte mitmeti mõistetav sõnastus jätab ametivõimudele loa andmisel ulatusliku kaalutlusõiguse ja suurendab põhjendamatult ettevõtjate ohtu, et neile määratakse haldus- või kriminaalkaristus.
Thus, according to the evidence submitted by the Commission to the Court, the labour inspectorate evidently places a strict interpretation on Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 in requiring the submission in full of all documents prior to the provision of services, 55such that — contrary to the arguments of the Luxembourg Government — provision of the documents on the day itself, shortly before works commence, does not suffice.
Komisjoni poolt Euroopa Kohtule esitatud tõendusmaterjalist ilmneb, et tööinspektsioon tõlgendab 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõiget 1 rangelt, nõudes kõikide dokumentide täielikku esitamist enne teenuse osutamise algust 55, seega ei piisa vastupidiselt Luksemburgi valitsuse väitele dokumentide esitamisest samal päeval enne töö alustamist.
Difficulties in the practical implementation of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 may also result from the fact that the obligation to provide information and, thus, the administrative procedure itself ensues, in principle, only following the receipt of a ’demand’ from the labour inspectorate, with it remaining unclear in that regard what role the undertaking is expected to play in anticipation of that procedure and whether possi-
Lisaks võib 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 praktilise kohaldamise muuta keerukaks asjaolu, et teavitamise kohustus tekib ja haldusmenetlus algab põhimõtteliselt alles pärast tööinspektsiooni „taotluse” saamist, kusjuures jääb ebaselgeks, mis on ettevõtja ülesanne enne menetlust ja kas ta
53 — However, the legislature prohibits certain activities (or certain projects) not because they must be forbidden in general but because the authorities must examine in advance whether in an individual case they infringe certain substantive legal provisions.
53 – Seadusandja keelustab teatud tegevused (või teatud projektid) mitte nende üldise lõpetamise eesmärgil, vaid selleks, et eelnevalt kontrollida, kas need ei riku konkreetsel juhul asjaomaseid materiaalõiguse norme.
If that assessment proves positive and it follows that the conduct is in conformity with substantive law, the authorisation must be granted.
Juhul kui kontroll kulgeb positiivselt ja selle tulemusena selgub, et tegevus on materiaalõiguse normidega kooskõlas, tuleb luba anda.
From the outset, therefore, the prohibition applies subject to the reservation that permission is to be granted if the authorisation procedure does not reveal any legal grounds for refusal.
Keelu suhtes kehtib seega algusest peale tingimus, et luba tuleb anda juhul, kui loa andmise menetluse käigus ei ilmne seadusest tulenevaid põhjuseid sellest keeldumiseks. Seepärast räägitakse „loa” korral ka „keelust tingimusel, et ei ole antud luba” (vt selle kohta Maurer, H., Allgemeines Verwaltungsrecht, 15. tr, München 2004, punkt 51, lk 218).
The existence of such a prohibition unless authorisation is given also clearly confirms the restrictive nature of the Luxembourg rule established by Article 7(1) of the Law of 20 December 2002.
Eeltoodud keelu olemasolu tingimusel, et ei ole antud luba, tõendab kahtlemata ka Luksemburgi 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõike 1 sätete piiravat olemust.
As regards the deployment of workers from nonmember States by a service provider established in the Community, the Court has already held that national legislation which makes the provision of services within national territory by an undertaking established in another Member State subject to the issue of an administrative visa constitutes a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC.
Euroopa Kohus on juba varem seoses juhtumiga, kus teenuseid osutav ühenduse äriühing lähetas kolmandate riikide kodanikest töötajaid, asunud seisukohale, et siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peab teises liikmesriigis asuv äriühing selles riigis teenuste osutamiseks saama halduskorras väljastatud loa, piirab teenuste osutamise vabadust EÜ artikli 49 tähenduses (vt eespool 47. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Austria, punkt 40; eespool 46. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Luksemburg, punkt 24, ja eespool 32. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Vander Elst, punkt 15).
See Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 40; Commission v Luxembourg, cited in footnote 46, paragraph 24; and Vander Elst, cited in footnote 32, paragraph 15.
55 – Tööinspektsiooni 29. aprilli 2004. aasta teatises, mis on ühtlasi ajutine täitemeede ja millega keelustati teenuste osutamine töötajatel, kellest ei ole teatatud („ordonnance exécutoire par provision: cessation de prestations de travail détachées non-déclarées”), ärakiri hagi lisas A-5, viitab tööinspektsioon asjaolule, et lähetatud töötajate sotsiaal- ja tööõiguslikku staatust puudutavad dokumendid tuleb esitada enne piiriüleste tööde alustamist, kusjuures sõna „antérieurement” on kirjutatud suurtähtedega ilmselt selleks, et manitseda ebaseaduslikult tegutseda võivaid ettevõtjaid.