natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is true that in Leclerc-Siplec 26the Court held that it had jurisdiction even though the defendant in the main proceedings was in complete agreement with the applicant. 27
On tõsi, et 9. veebruari 1995. aasta kohtuotsuses Leclerc-Siplec 26kinnitas
The Regeringsrätten also adds, in paragraph 22 of its order for reference that the parties to the main proceedings are in agreement about the fact that no excise duty on alcohol should be levied.
Pealegi lisab Regeringsrätten oma eelotsusetaotluse punktis 22, et põhikohtuasja pooled on üksmeelel asjaolus, et alkoholi aktsiisimaksu kohaldada ei tule.
However, it should be pointed out that in Leclerc-Siplec, at the time the main proceedings began, a genuine dispute existed
Siiski tuleb märkida, et eespool viidatud kohtuotsuses Leclerc-Siplec oli põhikohtuasja menetluse algul poolte vahel tõeline vaidlus.
It is clear from those facts that there is no difference of opinion between the parties and therefore there is no dispute before the national court.
Nendest asjaoludest nähtub selgelt, et poolte vahel ei ole lahkarvamust ning järelikult puudub õiguslik vaidlus liikmesriigi kohtus.
24 — See, in particular, the judgment in Case C-111/05 Aktiebolaget NN [2007] ECR I-2697, and Order of 10 May 2007 in Case C-102/05 A and B [2007] ECR I-3871.
24 – Vt eelkõige 29. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-111/05: Aktiebolaget NN (EKL 2007, lk I-2697) ja 10. mai 2007. aasta määrus kohtuasjas C-102/05: A ja B (EKL 2007, lk I-3871).
21 — See order for reference, paragraph 11.22 — Ibidem, paragraph 12.23 — Ibidem, paragraph 13.
21 – Vt eelotsusetaotlus (punkt 11).22 – Ibidem (punkt 12).23 – Ibidem (punkt 13).
25 — Emphasis added.26 — Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179.27 — Paragraphs 3, 14 and 15.
25 – Kohtujuristi kursiiv.26 – C-412/93, EKL 1995, lk I-179.27 – Punktid 3, 14 ja 15.
OPINION OF MR BOT — CASE C-458/06
KOHTUJURIST BOT’I ETTEPANEK – KOHTUASI C-458/06
In other words, in my view, the national court is asking the Court of Justice to give an advisory opinion.
Teisisõnu palub kõnealune kohus Euroopa Kohtult minu arvates nõuandva arvamuse koostamist.
between the parties. TF1 Publicité and M6 Publicité refused to broadcast an advertising message on fuel distribution at Leclerc supermarkets.
Äriühingud TF1 Publicité ja M6 Publicité keeldusid edastamast reklaami kütuse müügi kohta Leclerci kaubahallides.
The import company Édouard Leclerc-Siplec therefore brought an action against those two companies before the Tribunal de Commerce Paris (France). 28
Impordiga tegelev äriühing Édouard Leclerc-Siplec palus seega kahel eelnimetatud äriühingul ilmuda Pariisi (Prantsusmaa) Tribunal de commerce’i (kaubanduskohus) 28.
The Court stated in Meilicke 30that the spirit of cooperation which must prevail in the preliminary ruling procedure requires the national court to have regard to the function entrusted to the Court of Justice.
Euroopa Kohus täpsustas aga oma 16. juuli 1992. aasta otsuses Meilicke, 30et koostöö, mis eelotsusemenetluses on esmatähtis, tähendab seda, et liikmesriigi kohus arvestab Euroopa Kohtule usaldatud ülesandega.
31That function does not consist in giving advisory opinions, but in fulfilling a requirement inherent in the effective resolution of a dispute. 32
31See ülesanne ei seisne mitte üldiste või hüpoteetiliste küsimuste kohta nõuandvate arvamuste koostamises, vaid vaidluse tõhusaks lahendamiseks otseselt vajalikule küsimusele vastamises. 32
In this case the basis of the proceedings is not a dispute between the parties, but a request for confirmation of an opinion with respect to which the parties are in agreement.
Käesolevas kohtuasjas ei ole menetluse aluseks mitte pooltevaheline lahkarvamus, vaid taotlus kinnitada arvamust, mille osas kõik pooled on üksmeelel.
A special feature of these proceedings is that the Skatteverket may bring an appeal before the Regeringsrätten about an opinion adopted by the Skatterättsnämnden, even if the appeal seeks confirmation of that opinion.
Põhikohtuasja eripäraks on see, et Skatteverket võib saata Regeringsrättenile kaebuse Skatterättsnämndeni antud arvamuse peale, isegi kui selle kaebuse eesmärk on paluda seda arvamust kinnitada.
In my view, to accept that the Court has jurisdiction in a case such as that before me is to distort the objective pursued by Article 234 EC and disregard the conditions for bringing an action before the Court under that article to the effect that there must be a dispute and that the question referred for a preliminary ruling must be justified by the need to resolve a genuine controversy.
Minu arvates tooks Euroopa Kohtu pädevuse tunnustamine käesoleva juhtumi puhul kaasa kõrvalekaldumise EÜ artikli 234 eesmärgist ja tingimustest, mille kohaselt Euroopa Kohtu poole pöördumine kõnealuse artikli raames eeldab õigusliku vaidluse olemasolu ja seda, et eelotsuse küsimus on õigustatud tõelise vaidluse lahendamise vajadusega.
Further, even assuming that the Regeringsrätten were to adopt a position contrary to the position of the Skatterättsnämnden and all the parties to the main proceedings, Gourmet Classic could, if necessary, challenge the decision to make it liable to pay
Lisan, et isegi kui eeldada, et Regeringsrätten võtab lõpuks Skatterättsnämndeni ja kõigi põhikohtuasja poolte seisukohtadele vastupidise seisukoha, võiks Gourmet Classic vajaduse korral vaidlustada liikmesriigi kohtus otsuse, millega teda kohustatakse
The national court further states in its order that the case was brought before it with a view to ‘creating a precedent’ on the issue of the exemption of cooking wine from excise duty and to make it of general application.
Lisaks sellele selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses, et tema poole pöörduti eesmärgiga „panna alus kohtupraktikale” toiduvalmistamiseks mõeldud veini aktsiisimaksust vabastamise küsimuses ja anda sellele küsimusele üldine tähendus.
29 — Case C-318/00 Bacardi-Martini and Cellier des Dauphins [2003] ECR I-905.
28 – Punktid 2 ja 3.29 – C-318/00, EKL 2003, lk I-905).
30 — Case C-83/91 Meilicke [1992] ECR I-4871.31 — Paragraph 25.32 — Judgment in Foglia, paragraphs 18 and 20.
30 – C-83/91, EKL 1992, lk I-4871.31 – Punkt 25.32 – Eespool viidatud kohtuotsus Foglia (punktid 18 ja 20).
In light of all of those factors, I am of the opinion that the Court does not have jurisdiction to give a ruling on the question referred by the Regeringsrätten.
Kõiki eeltoodud asjaolusid arvestades leian, et Euroopa Kohus ei ole pädev Regeringsrätteni esitatud küsimusele vastama.
import duties before the national court and the Regeringsrätten could, in the proceedings which would constitute a genuine dispute, ask the Court for a ruling on the scope of Article 20 of Directive 92/83.
tasuma impordimaksu, ja see kohus võib tõelise õigusliku vaidluse pinnalt esitada Euroopa Kohtule küsimuse direktiivi 92/83 artikli 20 ulatuse kohta.
Having regard to all of the foregoing considerations, I consider that the Court should hold that it lacks jurisdiction to give a ruling on the question referred by the Regeringsrätten.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada, et tal puudub pädevus vastata Regeringsrätteni esitatud eelotsuse küsimusele.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Regeringsrätten (Sweden), made by decision of 9 November 2006, received at the Court on 16 November 2006, in the proceedings
Kohtuasjas C-458/06, mille ese on EÜ artikli 234 alusel Regeringsrätteni (Rootsi) 9. novembri 2006. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. novembril 2006, menetluses
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of Chamber, R. Silva de Lapuerta (Rapporteur), E. Juhász, J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
EUROOPA KOHUS (neljas koda), koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud R. Silva de Lapuerta (ettekandja), E. Juhász, J. Malenovský ja T. von Danwitz,
* Language of the case: Swedish.
* Kohtumenetluse keel: rootsi.
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
GOURMET CLASSIC kohtujurist: Y. Bot, kohtusekretär: R. Grass, arvestades kirjalikku menetlust, arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
— the Portuguese Government, by L.I. Fernandes and Â.
– Portugali valitsus, esindajad: L. I. Fernandes ja Â. Seiça Neves,
— the Commission of the European Communities, by W. Mölls and K. Simonsson, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 3 April 2008,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: W. Mölls ja K. Simonsson, olles 3. aprilli 2008. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of the first indent of Article 20 of Council Directive 92/83/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages (OJ 1992 L 316, p. 21).
Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/83/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, lk 21, ELT eriväljaanne 09/01, lk 206) artikli 20 esimese taande tõlgendamist.
The reference was made in the context of an appeal brought by the Skatteverket (Swedish tax administration) before the Regeringsrätten (Supreme Administrative Court), seeking confirmation of a preliminary opinion of the Skatterättsnämnden (Swedish Revenue Law Commission) concerning the taxation of alcohol contained in cooking wine.
Taotlus on esitatud Skatteverketi (Rootsi maksuamet) kaebuse lahendamise raames, mis on esitatud Regeringsrättenile selleks, et saada kinnitust Skatterättsnämndeni (maksuõiguse komisjon) esialgsele arvamusele toiduvalmistamiseks mõeldud veinis sisalduva alkoholi maksustamise aluste kohta.
Article 20 of Directive 92/83 provides:
Direktiivi 92/83 artiklis 20 on sätestatud:
‘For the purposes of this Directive the term ‘ethyl alcohol’ covers:
„Käesolevas direktiivis tähendab mõiste „etanool” järgmist:
— all products with an actual alcoholic strength by volume exceeding 1.2% volume which fall within CN [headings] 2207 and 2208, even when those products form part of a product which falls within another chapter of the CN,
– kõik tooted, mille tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi ja mis kuuluvad CN-koodide 2207 ja 2208 alla, isegi juhul, kui need tooted moodustavad osa tootest, mis kuulub kaupade koondnomenklatuuri teise kaubagruppi,
Article 27(1)(f) of the directive provides:
Nimetatud direktiivi artikli 27 lõike 1 punktis f on sätestatud:
‘Member States shall exempt the products covered by this Directive from the harmonised excise duty under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of such exemptions and of preventing any evasion, avoidance or abuse:
„Liikmesriigid vabastavad käesolevas direktiivis käsitletud tooted ühtlustatud aktsiisimaksust tingimustel, mille nad sätestavad selleks, et tagada aktsiisivabastuse nõuetekohane ja arusaadav kohaldamine ning ära hoida aktsiisimaksupettusi, aktsiisi tasumisest hoidumist ja muid kuritarvitusi:
(f) when used directly or as a constituent of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that in each case the alcoholic content does not exceed 8.5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for chocolates, and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for other products.’
[…] f) kui tooteid kasutatakse puhtalt või pooltoodete koostisosana täidetud või muude toiduainete valmistamiseks, tingimusel et ühelgi juhul ei ole alkoholisisaldus rohkem kui 8,5 liitrit puhast alkoholi 100 kg toote kohta šokolaadis ja 5 liitrit puhast alkoholi 100 kg toote kohta muudes toodetes.”
In Sweden, the taxation of alcohol and various types of alcoholic drinks is regulated by the Law (lagen (1994:1564) om alkoholskatt (SFS 1994, No 1564); ‘the LAS’) on excise duty on alcohol.
Alkoholi ja eri liiki alkohoolsete jookide maksustamine on Rootsis reguleeritud alkoholi aktsiisimaksude seadusega (1994:1564) (lagen (1994:1564) om alkoholskatt (SFS 1994, nr 1564), edaspidi „LAS”).
Under Paragraph 1(1) of the LAS, alcohol excise duty is payable on beer, wine and other fermented beverages, intermediate products and ethyl alcohol, which are produced in Sweden, brought or taken from another Member State of the European Union or imported from a nonmember State.
Osutatud seaduse artikli 1 esimese lõigu kohaselt tuleb alkoholi aktsiisimaksu tasuda Rootsis valmistatud, teistest Euroopa Liidu liikmesriikidest toodud või vastu võetud või kolmandatest riikidest imporditud õllelt, veinilt ja muudelt kääritatud jookidelt, vahetoodetelt ja etanoolilt.
Under Paragraph 6 of the LAS, excise duty on ethyl alcohol is payable on products covered by CN headings 2207 and 2208 with an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, even when those products form part of a product which falls within another chapter of the Combined Nomenclature.
LAS-i artikkel 6 näeb ette, et aktsiisimaksu tuleb tasuda rubriikidesse KN 2207 ja KN 2208 kuuluvatelt toodetelt, mille alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, isegi juhul, kui need tooted moodustavad osa tootest, mis kuulub kaupade kombineeritud nomenklatuuri teise kaubagruppi.
Under Paragraph 7(1)(5) of the LAS, no excise duty is payable on products which are used directly in foodstuffs or as a constituent of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that, in each case, the alcohol content does not exceed 8.5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for chocolates and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for other foodstuffs.
LAS-i artikli 7 esimese lõigu punkti 5 kohaselt ei tule aktsiisimaksu tasuda toodetelt, mida kasutatakse puhtalt toiduainetes või pooltoodete koostisosana täidetud või muude toiduainete valmistamiseks, tingimusel et ühelgi juhul ei ole alkoholisisaldus rohkem kui 8,5 l puhast alkoholi 100 kg toote kohta šokolaadis ja 5 l puhast alkoholi 100 kg toote kohta muudes toodetes.
Wishing to market cooking wine in Sweden and to know how it would be taxed, Gourmet Classic Ltd (‘Gourmet’) applied for a preliminary opinion from the Skatterättsnämnden.
Gourmet Classic Ltd (edaspidi „Gourmet”), kes soovis Rootsis turustada toiduvalmistamiseks mõeldud veini ja teada selle maksustamise aluseid, esitas taotluse Skatterättsnämndeni esialgse arvamuse saamiseks.
In support of its application, Gourmet contended that cooking wine falls within the exemption provided for in Article 27(1)(f) of Directive 92/83 and Paragraph 7(1)(5) of the LAS.
Gourmet väitis oma taotlust põhjendades, et toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes kehtib direktiivi 92/83 artikli 27 lõike 1 punktis f ja LAS-i artikli 7 esimese lõigu punktis 5 sätestatud maksuvabastus.
In the same proceedings, the Skatteverket submitted that cooking wine is subject to excise duty but can be exempted under Paragraph 7(1)(5) of the LAS.
Skatteverket väitis samas menetluses, et toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes kehtib aktsiisimaks, kuid sellele võib kohaldada LAS-i artikli 7 esimese lõigu punktis 5 sätestatud maksuvabastust.
In its preliminary opinion, the Skatterättsnämnden came to the conclusion that although cooking wine is, in principle, subject to excise duty, since it is a foodstuff it is exempt from such duty under Article 27(1)(f) of Directive 92/83.
Skatterättsnämnden asus oma esialgses arvamuses seisukohale, et kuigi toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes aktsiisimaks üldiselt kehtib, on see direktiivi 92/83 artikli 27 lõike 1 punkti f alusel maksust vabastatud kui toidukaup.
However, the President of the Skatterättsnämnden issued a dissenting opinion according to which cooking wine does not fall within the scope of the LAS.
Skatterättsnämndeni esimees esitas siiski eriarvamuse, mille kohaselt toiduvalmistamiseks mõeldud vein ei kuulu LAS-i kohaldamisalasse.
The Skatteverket appealed against the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden to the referring court, seeking confirmation of the opinion.
Skatteverket esitas Skatterättsnämndeni esialgse arvamuse peale kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, paludes selle arvamuse kinnitamist.
In that regard, the referring court points out that the main proceedings have the peculiarity that, in order to establish a precedent in taxation matters, the Skatteverket may appeal from a preliminary opinion of the Skatterättsnämnden, inter alia to request confirmation, even if that opinion is not disputed by the parties concerned.
Nimetatud kohus selgitab põhikohtuasja menetluse eripära, mis seisneb selles, et maksualase kohtupraktika kujundamiseks võib Skatteverket esitada kaebuse Skatterättsnämndeni esialgse arvamuse peale ka siis, kui ta taotleb selle kinnitamist, ning seda isegi juhul, kui menetluspooled ei ole arvamust vaidlustanud.
In the main proceedings, the referring court considers that, in order to rule on the application by the Skatteverket, it is necessary to determine whether cooking wine contains ethyl alcohol within the meaning of the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
See kohus leiab, et põhikohtuasjas Skatteverketi taotluse kohta otsuse tegemiseks on vaja kindlaks teha, kas toiduvalmistamiseks mõeldud vein sisaldab etanooli direktiivi 92/83 artikli 20 esimese lõigu tähenduses.
In those circumstances the Regeringsrätten decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Neil asjaoludel otsustas Regeringsrätten menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
‘Is the alcohol contained in cooking wine to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive [92/83] …?’
„Kas alkohol, mis sisaldub toiduvalmistamiseks mõeldud veinis, tuleb klassifitseerida direktiivi 92/83 […] artikli 20 esimeses taandes viidatud etanooli kategooriasse?”
In view of the circumstances in which the Regeringsrätten referred its question for a preliminary ruling, it is necessary to rehearse and clarify a number of principles concerning the jurisdiction of the Court under Article 234 EC.
Arvestades olukorda, milles Regeringsrätten eelotsuse küsimuse esitas, on vaja meenutada ja täpsustada põhimõtteid, mis seonduvad Euroopa Kohtu EÜ artiklis 234 sätestatud pädevusega.
Pursuant to the second and third paragraphs of Article 234 EC, where a question on the interpretation of the EC Treaty or of subordinate acts of the institutions of the
Vastavalt EÜ artikli 234 teisele ja kolmandale lõigule, kui EÜ asutamislepingu või Euroopa Ühenduse institutsioonide teiseste õigusaktide tõlgendamise küsimus antakse liikmesriigi kohtusse, võib see kohus taotleda, või kui on tegu liikmesriigi
Community is raised before any court or tribunal of a Member State, that court or tribunal may or, if it is a court or tribunal of a Member State against whose decisions there is no judicial remedy under national law, must, if it considers that a decision on the question is necessary to enable it to give judgment, request the Court of Justice to give a ruling thereon (see Case C-231/89 Gmurzynska-Bscher [1990] ECR I-4003, paragraph 17, and Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179, paragraph 9).
GOURMET CLASSIC kohtuga, mille otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, siis peab see kohus taotlema sellekohast eelotsust Euroopa Kohtult, kui ta leiab, et otsuse tegemiseks on vaja kõnealune küsimus lahendada (vt 8. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-231/89: Gmurzynska-Bscher, EKL 1990, lk I-4003, punkt 17, ja 9. veebruari 1995. aasta otsus kohtuasjas C-412/93: Leclerc-Siplec, EKL 1995, lk I-179, punkt 9).
Article 234 EC aims to avoid divergences in the interpretation of Community law which the national courts have to apply and aims to ensure that, in all circumstances, that law has the same effect in all Member States (see, to that effect, Case 166/73 Rheinmühlen-Düsseldorf [1974] ECR 33, paragraph 2).
EÜ artikli 234 eesmärk on ära hoida ühenduse õiguse erinev tõlgendamine, mida liikmesriikide kohtud peavad kohaldama, ja tagada, et sel õigusel oleks kõigis olukordades sama toime kõigis liikmesriikides (vt selle kohta 16. jaanuari 1974. aasta otsus kohtuasjas 166/73: Rheinmühlen-Düsseldorf, EKL 1974, lk 33, punkt 2).
According to settled caselaw, the procedure provided for in Article 234 EC is an instrument of cooperation between the Court of Justice and the national courts (Joined Cases C-297/88 and C-197/89 Dzodzi [1990] ECR I-3763, paragraph 33; Case C-314/96 Djabali [1998] ECR I-1149, paragraph 17; and Case C-380/01 Schneider [2004] ECR I-1389, paragraph 20).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artiklis 234 ette nähtud kord Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute vahelise koostöö vahend (18. oktoobri 1990. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-297/88 ja C-197/89: Dzodzi, EKL 1990, lk I-3763, punkt 33; 12. märtsi 1998. aasta otsus kohtuasjas C-314/96: Djabali, EKL 1998, lk I-1149, punkt 17, ja 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-380/01: Schneider, EKL 2004, lk I-1389, punkt 20).
In the context of that cooperation, it is for the national court or tribunal, which alone has direct knowledge of the facts of the main proceedings and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to assess, in the light of the particular circumstances of the case, both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court (see Case C-83/91 Meilicke [1992] ECR I-4871, paragraph 23; Leclerc-Siplec, paragraph 10; and Case C-314/01 Siemens and ARGE Telekom [2004] ECR I-2549, paragraph 34).
Koostöö raames tuleb liikmesriigi kohtul, kes ainsana on vahetult tutvunud põhikohtuasja faktiliste asjaoludega ja vastutab langetatava kohtuotsuse eest, asja erisusi arvestades hinnata, kas eelotsus on asja lahendamiseks vajalik ja kas Euroopa Kohtule esitatavad küsimused on asjassepuutuvad (vt 16. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas C-83/91: Meilicke, EKL 1992, lk I-4871, punkt 23; eespool viidatud kohtuotsus Leclerc-Siplec, punkt 10, samuti 18. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C-314/01: Siemens ja ARGE Telekom, EKL 2004, lk I-2549, punkt 34).
In particular, the obligation to refer imposed by the third paragraph of Article 234 EC is based on cooperation, established with a view to ensuring the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States, between national courts, in their capacity as courts responsible for the application of Community law, and the Court of Justice.
EÜ artikli 234 kolmanda lõiguga kehtestatud kohustus saata asi Euroopa Kohtusse on eelkõige üks osa koostööst, mis on mõeldud selleks, et tagada ühenduse õiguse õige kohaldamine ja ühetaoline tõlgendamine kõigis liikmesriikides, siseriiklikes kohtutes, kelle ülesanne on ühenduse õigust kohaldada, ning Euroopa Kohtus.
Consequently, where questions submitted by national courts concern the interpretation of a provision of Community law, the Court of Justice is, in principle, obliged to give a ruling (Meilicke, paragraph 24; Leclerc-Siplec, paragraph 11; and Case C-200/98 X and Y [1999] ECR I-8261, paragraph 19).
Järelikult juhul, kui siseriikliku kohtu esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse sätte tõlgendamist, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohustatud neile vastama (vt eespool viidatud kohtuotsus Meilicke, punkt 24; eespool viidatud kohtuotsus Leclerc-Siplec, punkt 11, samuti 18. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-200/98: X ja Y, EKL 1999, lk I-8261, punkt 19).
However, the Court has held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Euroopa Kohus on siiski leidnud, et erandjuhtudel peab ta oma pädevuse hindamiseks kindlaks tegema, millistel asjaoludel liikmesriigi kohus talle eelotsusetaotluse esitas.