natgillin/translations-raw huggingface dataset:
16 — The figures given in the order for reference in Case C-95/07 appear to reflect the application of a VAT rate of slightly over 20%.
16 — Kohtuasjas C-95/07 esitatud eelotsusetaotlusest ilmneb, et esitatud arvandmed kajastavad pisut üle 20% käibemaksumäära kohaldamist.
No explanation is given, but the discrepancy does not appear relevant to the resolution of the problem.
Seda ei ole selgitatud, kuid lahknevus ei ole küsimuse lahendamiseks oluline.
15 — See point 13 above.
15 — Vt punkt 13 eespool.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 all of whom, apart from the Cypriot Government, were represented at the hearing.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07 kõik nimetatud pooled, v.a Küprose valitsus, olid esindatud istungil.
particular, to cases where the liability to VAT on the purchase of the good or service stems from the application of the reverse charge procedure, which allows the authorities a longer period (of four years under Article 57 of DPR 633/72) in which to demand payment of the duty than the period allowed to the trader for deduction of the duty, on expiry of which the trader’s right to such deduction lapses.
Hinnang tamise eeltingimuseks (kaheaastasest) tähtajast kinnipidamine, mille mittejärgimine toob kaasa eelnimetatud õiguse kaotamise, eelkõige sellistel juhtudel, kus kauba või teenuse ostmise käibemaksuga maksustamine toimub pöördmaksustamise alusel, mis lubab maksuhalduril nõuda maksu tasumist (DPR 633/72 artikli 57 kohaselt nelja-aastase) tähtaja jooksul, mis on pikem kui ettevõtjale maksu mahaarvamiseks ettenähtud tähtaeg, kusjuures ettevõtja kaotab tähtaja möödumisel õiguse sellisele mahaarvamisele?
(2) Does it follow from a correct interpretation of Article 18(1)(d) of Sixth Council Directive 77/388/EEC … that national legislation may not, in regulating the “formalities” referred to in that provision by means of the reverse charge procedure governed by the combined provisions of Articles 17(3), 23 and 25 of DPR 633/72, make (solely to the detriment of the taxpayer) the exercise of the right to deduct permitted by Article 17 of the Directive conditional upon compliance with a timelimit such as that laid down in Article 19 of DPR 633/72?’
Kas nõukogu […] kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ artikli 18 lõike 1 punkti d nõuetekohane tõlgendus tähendab seda, et siseriiklik õigusnorm, mis — reguleerides eelnimetatud artiklis viidatud „formaalsusi” DPR 633/72 artikli 17 lõikes 3 koosmõjus artiklitega 23 ja 25 sätestatud pöördmaksustamise abil — ei või kehtestada (üksnes maksumaksja kahjuks) direktiivi artiklis 17 ettenähtud mahaarvamisõiguse kasutamise eeltingimuseks sellist ajalisest piirangust kinnipidamist, nagu see on ette nähtud DPR 633/72 artiklis 19?”
The order for reference might be interpreted broadly as raising first and foremost the general question whether a twoyear timelimit on the exercise of the right to deduct is compatible with Community VAT law, and only secondarily whether that is so in the specific case where the reverse charge mechanism applies and the tax authority enjoys a longer period in which to recover tax not properly accounted for.
Eelotsuseküsimust võib laiemalt tõlgendada esmalt üldise küsimusena, kas mahaarvamisõiguse kaheaastane piirang on kooskõlas ühenduse käibemaksuõigusega, ja alles seejärel küsimusena, kas see on nii ka konkreetsel pöördmaksustamise süsteemi kohaldamisega seotud juhul, kui maksuhaldur võib nõuetekohaselt arvestamata käibemaksu sisse nõuda pikema tähtaja jooksul.
Written observations have been submitted by Ecotrade, the Italian and Cypriot Governments and the Commission,
Kirjalikke märkusi on esitanud Ecotrade, Itaalia ja Küprose valitsus ja komisjon ning
Finally, although the referring court formally poses two questions, directed at assessing the Italian rules against different provisions of the Sixth Directive, I find it more helpful to address the two together.
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus on ametlikult esitanud kaks küsimust, soovides hinnangut Itaalia eeskirjade kooskõla kohta kuuenda direktiivi eri sätetega, pean ma otstarbekamaks käsitleda mõlemat koos.
Possibility of a timelimit on the exercise of the right to deduct
Mahaarvamisõiguse kasutamise ajalise piiramise võimalus
The factors stressed by the national court as combining to produce that result are: (i) the ‘two-year’ timelimit 17 on the exercise of the right to deduct, (ii) the ‘four-year’ timelimit 18 on the tax authority’s right to recover and (iii) the reverse charge mechanism under which a taxable person’s liability to pay input tax is, normally, exactly counterbalanced by his right to deduct the same tax.
Siseriiklik kohus rõhutab selle tulemuse puhul järgmiste tegurite koosmõju: i) mahaarvamisõiguse kasutamise „kaheaas -tane” tähtaeg 17, ii) maksuhalduri sissenõud -mise õiguse „nelja-aastane” tähtaeg 18, iii) pöördmaksustamise süsteem, mille kohaselt maksukohustuslase sisendkäibemaksu maksmise kohustus on tavaliselt tasakaalus sama maksu mahaarvamisõigusega.
Nothing in any of the provisions cited by the national court in its questions — or indeed elsewhere in the Sixth Directive — imposes any specific timelimit on the exercise of the right to deduct or refers explicitly to the possibility, or otherwise, of imposing such a timelimit in national law.
Siseriikliku kohtu küsimustes viidatud sätetes ega mujal kuuendas direktiivis ei ole ette nähtud ühtegi konkreetset tähtaega mahaarvamisõiguse kasutamiseks, samuti ei ole otseselt viidatud sellele, kas siseriiklikus õiguses võib selliseid tähtaegu kehtestada.
However, and although the context of that mechanism is undoubtedly a key feature of this case, it is in my view at least as important to note that the result to which Ecotrade objects was triggered not by the mere combination of those three factors but by the reclassification of its input transactions from exempt to taxable.
Kuigi kõnealuse süsteemi kohaldamine on käesoleva kohtuasja puhul kahtlemata väga oluline tegur, on minu arvates siiski vähemalt sama oluline märkida, et Ecotrade’i poolt vaidlustatud tulemuseni ei viinud mitte üksnes nimetatud kolme teguri koosmõju, vaid tema varem teostatud tehingute ümberliigitamine maksuvabadest maksustatavateks.
17 — More accurately, the limit is the submission of the declaration for the second year following that in which the right to deduct arose.
17 — Täpsemalt, tähtaeg lõpeb mahaarvamisõiguse tekkimise aastale järgneva teise aasta käibedeklaratsiooni esitamisega.
18 — In fact, the end of the fourth year following that in which the declaration was made.
18 — Tegelikult deklaratsiooni koostamise aastale järgneva neljanda aasta lõpp.
Ecotrade stated at the hearing, without contradiction, that the period was regularly extended by temporary legislation to five, six or seven years.
Ecotrade väitis kohtuistungil, ilma et sellele oleks vastu vaieldud, et kõnealust tähtaeg pikendati korrapäraselt ajutiste õigusaktidega viie, kuue või seitsme aastani.
Of those provisions, at least one may none the less be seen as implicitly authorising the imposition of a time-limit: Article 18(1)(d) refers to formalities laid down by Member States for the exercise of the right to deduct.
Kõnealustest sätetest üht võib siiski käsitada kaudse loana tähtaegu kehtestada: artikli 18 lõike 1 punkt d viitab liikmesriigi kehtestatud formaalsustele mahaarvamisõiguse kasutamiseks.
That a timelimit may be set seems, moreover, clear from the combined provisions of Article 18(2) and (3).
Tähtaja kehtestamise võimalus tundub veelgi selgem, arvestades artikli 18 lõigete 2 ja 3 koosmõju.
The former indicates that the right to deduct is to be exercised in relation to amounts due for the same tax period as that in which the right arose, and the latter allows Member States to determine the conditions in which a taxable person may be authorised to deduct when
Lõige 2 sätestab mahaarvamisõiguse kasutamise summade puhul, mis kuuluvad tasumisele maksustamisperioodi eest, mil kõnealune õigus tekkis, ja lõige 3 lubab liikmesriikidel
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 lence and effectiveness. 20
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07
It should thus not be less favourable than those applicable to similar domestic situations 21 or render virtu- he has not respected, inter alia, that condition.
20 Seega ei tohiks see olla ebasoodsam samalaadsetes siseriiklikes olukordades kohaldatavatest tähtaegadest 21 määrata kindlaks tingimused, mille alusel lubatakse maksukohustuslasel mahaarvamisõigust kasutada muu hulgas juhul, kui ta ei ole järginud nimetatud tingimust.
Taken together, they imply that it is open to a Member State to require that the right to deduct be exercised in respect of the tax period in question, 19 or to allow a longer period.
Nende koosmõjust tuleneb, et liikmesriigil on õigus otsustada, kas nõuda maha -arvamisõiguse kasutamist asjaomasel mak -sustamisperioodil 19või anda selleks pikem tähtaeg.
ally impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law.
ega muuta ühenduse õiguskorra alusel antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.
In the submissions to the Court in the present case, there has been no comparison with any timelimit applicable to similar domestic situations, nor has it been argued that a timelimit of two clear years renders in general — rather than in the specific circumstances — the exercise of the right to deduct virtually impossible or excessively difficult.
Käesolevas kohtuasjas Euroopa Kohtule esitatud väidetes ei ole toodud ühtegi võrdlust samalaadsetes siseriiklikes olukordades kohaldatavate tähtaegadega, samuti ei ole väidetud, et kaheaastane tähtaeg muudab üldiselt — kuid mitte konkreetsetel asjaoludel — mahaarvamisõiguse kasutamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.
I disagree, therefore, with Ecotrade’s contention that the right to deduct is so fundamental that no timelimit can ever be placed on its exercise.
Seetõttu ei ole ma nõus Ecotrade’i väitega, et mahaarvamisõigus on niivõrd oluline õigus, et selle kasutamist ei tohi ajaliselt piirata.
The right is indeed fundamental but it is also important, for reasons of legal (and financial) security, that settled fiscal situations should not be liable to be called in question indefinitely.
Tegemist on tõepoolest olulise õigusega, kuid õigus- (ja finants)kindluse huvides on oluline ka see, et lahendatud finantsolukordi ei oleks võimalik vaidlustada lõputult.
Possibility of reassessment by the tax authority after such a timelimit has expired
Maksuhalduri võimalus teha ümberarvestus kõnealuse tähtaja möödumisel
In general
Üldiselt
That tax authorities should have at their disposal a period within which to verify taxable persons’ VAT declarations and,
Väited, et maksuhalduritel peaks olema võimalik maksukohustuslaste käibedeklarat-
Suffice it to bear in mind that such a timelimit (which is in many ways comparable to that for bringing proceedings for the recovery of national charges levied in breach of Community law) should in any event comply with the principles of equiva-
Kui kuues direktiiv lubab liikmesriigil nõuda mahaarvamisõiguse kasutamist mak -sustamisperioodil, mil õigus tekkis, ei teki küsimust, kas pikem tähtaeg, näiteks Itaalia õigusaktidega lubatud kaks aastat, on üldjuhul põhjendamatult piirav.
20 — Compare, for example, Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, paragraph 34 et seq. of equivalence and
20 — Vrd näiteks 11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-62/00: Marks & Spencer (EKL 2002, lk I-6325, punkt 34 jj). 21 — Mulle tundub, et komisjon eksib, väites (kui ma olen õigesti aru saanud), et võrdväärsuse põhimõtet kohaldatakse maksukohustuslase ja maksuhalduri jaoks kehtivate tähtaegade suhtes.
19 — Subject to the requirements effectiveness — see point 42 below.
19 — Järgides samaväärsuse ja tõhususe põhimõtet — vt punkt 42 allpool.
In circumstances such as those of the present case where appropriate, reassess their liability, and that the period may be subject to some limit in the interests of legal certainty, seem unassailable propositions.
Käesoleva kohtuasja asjaolude korral sioone kontrollida ja vajaduse korral nende kohustused ümber arvestada teatava tähtaja jooksul ning et kõnealuse tähtaja osas võib õiguskindluse tagamiseks kehtida teatav pi -irang, tunduvad kõigutamatud.
However, that is not true where verification brings to light an undeclared liability to VAT which, if it had been correctly declared, would have entailed a concomitant right to deduct but, in the absence of such liability, no right to deduct could exist.
See ei ole aga nii, kui kontrolliga tehakse kindlaks deklareerimata jäetud käibemaksukohustus, millega nõuetekohasel deklareerimisel oleks kaasnenud mahaarvamisõigus ning mille puudumisel ei saaks olla mahaarvamisõigust.
In such cases, the failure to exercise the right to deduct is indissociable from the failure to declare the tax liability which the authority now seeks to enforce. 23
Sellistel juhtudel on mahaarvamisõiguse kasutamata jätmine lahutamatult seotud sellise maksukohustuse deklareerimata jätmisega, mille täitmist maksuhaldur nüüd nõuab. 23
Where such verification reveals a liability to VAT which was not declared, clearly that liability may — and indeed should — be enforced, and the corresponding sum collected.
Kui kõnealuse kontrolliga tehakse kindlaks deklareerimata jäetud käibemaksukohustus, võib kahtlemata nõuda kõnealuse kohustuse täitmist — tegelikult lausa peab seda tegema — ja vastava summa sisse nõuda.
Where deduction and liability are thus two sides of the same coin, any reassessment by the tax authority must logically take both into account.
Kuna mahaarvamine ja kohustus on seega sama asja kaks poolt, peab maksuhaldur ümberarvestamisel loogiliselt võttes igal juhul arvestama mõlemat.
To enforce the liability without allowing the concomitant right to deduct would, moreover, run completely counter to the principle of neutrality which is fundamental to the whole VAT system.
Nõuda kohustuse täitmist, lubamata kasutada sellega kaasnevat mahaarvamisõigust, läheks täielikult vastuollu kogu käibemaksusüsteemi aluseks oleva neutraalsuse põhimõttega.
As the Court has repeatedly stated, the rules governing deduction are meant
Nagu Euroopa Kohus on korduvalt leidnud, on mahaarvamist reguleerivate õigusnormide
Nor does the discovery of liability impinge on any existing right to deduct input tax which is not dependent on the liability.
Samuti ei mõjuta kohustuse ilmnemine olemasolevat sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust, mis ei ole seotud kõnealuse kohustusega.
Whether the taxable person has or has not exercised such a right within any applicable national timelimit of the kind I have outlined is a matter quite separate from the reassessment of his liability for output tax.
Küsimus, kas maksukohustuslane on kasutanud sellist õigust sedalaadi kohaldatava siseriikliku tähtaja jooksul, nagu ma olen eespool kirjeldanud, on lahus tema käibemaksukohustuse ümberarvestamisest.
22 — Compare Case paragraph 32.
22 — 19. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-85/97: SFI (EKL 1998, lk I-7447, punkt 32).
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 questions to Articles 17, 18(1)(d), 21(1) and 22 of the Sixth Directive.
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07 tiivi artiklile 17, artikli 18 lõike 1 punktile d, artikli 21 lõikele 1 ja artiklile 22.
25Of those, Art- to relieve the trader entirely of the burden of the VAT payable or paid in the course of all his economic activities.
25Neist on artikli 17 lõikeid 6 ja 7, artikli 18 lõike 1 punkti d ja artikli 22 lõikeid 7 ja 8 menetluse eri etappides nimetatud sätetena, mille alusel võib olla õigustatud Itaalia õigusnormide kohaldamine maksuhalduri kavandatud viisil.
The system ensures complete neutrality of taxation of all economic activities, whatever their purpose or results, provided that they are themselves subject in principle to VAT.
eesmärk leevendada ettevõtja majandustegevuse raames tasumisele kuuluva või tasutud käibemaksu koormat.
24 icles 17(6) and (7), 18(1)(d) and 22(7) and (8) have been cited, at various stages in the proceedings, as capable of providing justification for applying the Italian rules in the manner sought by the tax authority.
Käibemaksusüsteem tagab kõikide majandustegevuste maksustamise neutraalsuse sõltumata nende eesmärkidest või tulemustest tingimusel, et need tegevused ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatud. 24
By contrast, application of the Italian rules in the way sought by the tax authority in the present case would replace the neutrality of taxation which had been achieved (albeit on an incorrect basis) by a significant burden of which the trader should in principle have been relieved — and would lead to a greater amount of tax being collected overall than should have been collected.
Seevastu Itaalia õigusnormide kohaldamine nii, nagu seda soovis maksuhaldur käesoleva kohtuasja puhul, asendaks saavutatud (kuigi valel alusel) maksustamise neutraalsuse märkimisväärse kohustusega, millest ettevõtja oleks pidanud olema põhimõtteliselt vabastatud, ning kokkuvõttes nõutaks käibemaksu sisse ettenähtust rohkem.
However, with regard to Article 17(6) and (7), as the Cypriot Government rightly notes, the issue in the present case is not one of exclusion of the tax in issue from the right to deduct but a limitation of the exercise of that right in certain circumstances.
Nagu Küprose valitsus õigesti märgib, ei ole artikli 17 lõigete 6 ja 7 puhul käesolevas kohtuasjas siiski küsimus kõnealuse maksu mahaarvamise õiguse välistamises, vaid selle õiguse kasutamise piiramises teatavatel asjaoludel.
Such a limitation does not fall within the scope of Article 17(6) or (7), which concern the complete exclusion of certain types of input.
Selline piiramine ei kuulu artikli 17 lõigete 6 ja 7 kohaldamisalasse, sest nimetatud sätted käsitlevad teatavat liiki ostutehingute täielikku väljaarvamist mahaarvamissüsteemist.
Possible justifications for recovering undeclared tax while refusing the exercise of a linked right to deduct
Võimalikud õigustused deklareerimata jäetud maksu sissenõudmiseks, keelates samal ajal kaasneva mahaarvamisõiguse kasutamise
The question arises whether there can none the less be any justification for overriding the fundamental requirement of neutrality on the basis of any Community provision.
Tekib küsimus, kas peamise neutraalsuse nõude täitmatajätmist saab siiski mõne ühenduse õigusnormi alusel õigustada.
The national court refers in its
Siseriiklik kohus viitab oma küsimustes kuuenda direk-
Of the other provisions cited, Article 18(1)(d) authorises Member States to lay down formalities for the exercise of the right to deduct; Article 22(7) requires them to take measures to ensure that traders liable
Teistest viidatud sätetest lubab artikli 18 lõike 1 punkt d liikmesriikidel kehtestada formaalsusi mahaarvamisõiguse kasutamiseks, artikli 22 lõige 7 nõuab neilt meetmete võtmist, et ettevõtjad, kellel on pöördmaksustamise süsteemi alusel sisendkäibemaksu tasumise kohustus, täidaksid oma deklaree-rimis- ja maksmiskohustust, ning artikli 22
24 — See, most recently, Case C-435/05 Investrand [2007] ECR I-1315, paragraph 22.
24 — Vt hiljutine 8. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-435/05: Investrand (EKL 2007, lk I-1315, punkt 22).
25 — See points 8, 11 and 15 to 18 above.
25 — Vt punktid 8, 11 ja 15–18 eespool.
26 Because it displays several parallels with the present case, I shall summarise it at some length.
26 Kuna nimetatud kohtuasjal on käesolevaga mitu sarnasust, esitan selle kohta lühikokkuvõtte.
for input tax under the reverse charge mechanism comply with their obligations relating to declaration and payment; and Article 22(8) authorises them to impose other obligations for the correct collection of tax and prevention of evasion.
lõige 8 lubab liikmesriikidel kehtestada muid kohustusi maksu nõuetekohaseks kogumi -seks ning maksudest kõrvalehoidmise ära -hoidmiseks.
The Italian and Cypriot Governments have referred to these as capable of justifying the application of the Italian rules in the way sought by the tax authority in the present case, particularly in so far as it is likely to encourage proper, timely and accurate declaration and to preclude fraud or evasion.
Itaalia ja Küprose valitsus on osutanud, et nimetatud sätete alusel võib õigustada Itaalia õigusnormide kohaldamist nii, nagu seda käesoleva kohtuasja puhul soovis maksuhaldur, eelkõige seetõttu, et see võiks motiveerida nõuetekohast, õigeaegset ja täpset deklareerimist ning hoida ära pettust ja maksudest kõrvalehoidmist.
A car dealer was entitled to commission only on sales to customers in his area.
Automüügiga tegeleval ettevõtjal oli õigus saada vahendustasu üksnes müügi eest tema lähipiirkonnas asuvatele klientidele.
In order to claim commission on sales to a customer in another Member State, he engaged an intermediary to purchase and resell the vehicles for form’s sake.
Selleks, et saada vahendustasu müügi eest teises liikmesriigis asuvale kliendile, kaasas ta vahendaja, kes hakkas formaalselt tegelema sõidukite ostu ja müügiga.
He invoiced VAT to that intermediary, who sought to deduct it.
Ta esitas kõnealusele vahendajale käibemaksuga arved ja vahendaja taotles käibemaksu mahaarvamist.
The tax authority refused the deduction, because the transaction was a sham.
Maksuhaldur ei nõustunud mahaarvamisega, kuna tehing oli fiktiivne.
The dealer then adjusted his records to show the true situation.
Seejärel kirjendas automüüja oma raamatupidamisarvestuse tõelise olukorra järgi ümber.
The tax authority increased his taxable turnover by the sale price of the cars, but refused to allow exemption (with deduction of input tax, as would normally have been the case for an intraCommunity supply), on the ground that his records had not been updated regularly and immediately after the relevant transaction, in accordance with rules flowing from national case-law. 27
Maksuhaldur suurendas tema maksustamisele kuuluvat käivet sõidukite müügihinna võrra, kuid keeldus andmast maksuvabastust (sisendkäibemaksu mahaarvamisega, nagu oleks olnud tavapärane ühendusesisese tarne puhul), kuna arvestust ei peetud jooksvalt ning vahetult pärast konkreetse tehingu tegemist, nagu näevad ette siseriiklikust kohtupraktikast tulenevad reeglid. 27
The judgment in Collée
Otsus kohtuasjas Collée
The Court noted that the exemption of intraCommunity supplies in the Member
Euroopa Kohus märkis, et kauba ühendusesiseste tarnete maksust vabastamine
26 — Case C-146/05 [2007] ECR I-7861.27 — See paragraphs 12 to 18 of the judgment.
26 — 27. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-146/05: Collée (EKL 2007, lk I-7861).
In that connection, it may be useful to recall the Court’s recent judgment in
Sellega seoses võib olla otstarbekas meenutada Euroopa Kohtu hiljutist otsust
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07
KOHTUJURIST SHARPSTONI ETTEPANEK — LIIDETUD KOHTUASJAD C-95/07 JA C-96/07 lähteliikmesriigis ja vastava ühendusesisese omandamise (pöörd)maksustamine siht - liikmesriigis hoiab ära topeltmaksustamise ja neutraalse maksustamise põhimõtte rikku -mise. 28
Transactions should be taxed taking into account their objective characteristics.
Tehingud tuleb maksustada lähtuvalt nende objektiivsetest tunnustest.
If a supply meets the conditions laid down for exemption, no VAT is payable. 31
Kui tarne vastab maksust vabastamiseks sätestatud tingimustele, ei ole see käibemaksuga maksustatav. 31
State of dispatch, with (reverse charge) taxation of the corresponding intraCommunity acquisition in the Member State of arrival, avoids double taxation and infringement of fiscal neutrality. 28
Nimetatud meetmed ei või siiski minna kaugemale sellest, mis on vajalik selliste eesmärkide saavutamiseks, ega seada kahtluse alla käibemaksu neutraalsust. 29