natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the second part, Mr Kadi asserts that, if Articles 60 EC and 301 EC were nevertheless to be held to constitute a partial legal basis for the contested regulation, the Court of First Instance erred in law because it misconstrued Article 301 EC and its function as a ‘bridge’, for that article in no circumstances includes the power to take measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
Teises osas väidab Y. A. Kadi, et kui EÜ artikleid 60 ja 301 tuli siiski lugeda vaidlusaluse määruse osaliseks õiguslikuks aluseks, siis on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi selles osas, milles ta tõlgendas vääralt EÜ artiklit 301 ja selles ette nähtud „seost”, kuna see artikkel ei hõlma mingil juhul pädevust võtta EL lepingu eesmärgi saavutamiseks vajalikke meetmeid.
In the third part, Mr Kadi argues that the Court of First Instance erred in law by interpreting Article 308 EC in such a way that that article might provide a legal basis for legislation for which the necessary powers have not been provided in the EC Treaty and which was not necessary in order to attain one of the Community’s objectives.
Kolmandas osas heidab Y. A. Kadi Esimese Astme Kohtule ette õigusnormi rikkumist, kui ta tõlgendas EÜ artiklit 308 nii, et see sätte võib olla sellise õigusakti õiguslik alus, mille jaoks EÜ asutamisleping ei näe ette vajalikku tegutsemispädevust ja mida ei ole vaja ühenduse mõne eesmärgi saavutamiseks.
In Kadi, paragraphs 122 to 134, the Court of First Instance wrongly assimilated the objectives of the two integrated but separate legal orders constituted by the Union and the Community and thus misinterpreted the limitations of Article 308 EC.
Vaidlustatud kohtuotsuse Kadi punktides 122–134 samastas Esimese Astme Kohus ekslikult kahe integreeritud, kuid eraldiseisva õiguskorra – liidu õiguskorra ja ühenduse õiguskorra – eesmärgid ja on seetõttu ületanud EÜ artikli 308 piire.
Furthermore, such a view is, to his mind, incompatible with the principle of conferred powers laid down in Article 5 EC.
Selline käsitlus oleks lisaks vastuolus antud volituste põhimõttega, mis on ette nähtud EÜ artiklis 5.
It follows from paragraphs 28 to 35 of Opinion 2/94 of 28 March 1996 (ECR I-1759) that the fact that an objective is mentioned in the Treaty on European Union cannot make good the lack of that objective in the list of the objectives of the EC Treaty.
Seoses sellega tuleneb 28. märtsi 1996. aasta arvamuse 2/94 punktidest 28–35 (EKL 1996, lk I-1759), et teatud eesmärgi mainimine EL lepingus ei asenda selle eesmärgi puudumist EÜ asutamislepingu eesmärkide loetelus.
The Council and the French Republic contest the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, arguing inter alia that the reference to Articles 60 EC and 301 EC in the legal basis of the contested regulation is warranted by the fact that those provisions enact restrictive measures whose ambit was to be extended, by means of recourse to Article 308 EC, to persons or non-State entities that were not, therefore, covered by those two articles.
Nõukogu ja Prantsuse Vabariik lükkavad Y. A. Kadi esimese väite esimese osa ümber, väites eelkõige, et EÜ artiklite 60 ja 301 mainimine vaidlusaluse määruse õigusliku alusena on põhjendatud asjaoluga, et need näevad ette piirangud, mille kohaldamisala tuleb EÜ artiklile 308 tuginedes laiendada valitsusvälistele isikutele või üksustele, mis ei ole järelikult nende kahe eespool nimetatud artikliga kaetud.
For its part, the United Kingdom maintains that Article 308 EC was used as a means of supplementing the instrumental powers provided for by Articles 60 EC and 301 EC, those articles not constituting, therefore, a partial legal basis for the contested regulation.
Ühendkuningriik väidab omalt poolt, et EÜ artiklit 308 on kasutatud kui mehhanismi, mis võimaldab EÜ artiklites 60 ja 301 ette nähtud tegutsemispädevuse täiendamist, mistõttu need sätted ei kujuta endast vaidlusaluse määruse osalist õiguslikku alust.
The Kingdom of Spain raises in essence the same line of argument.
Hispaania Kuningriik esitab sisuliselt samasugused argumendid.
With regard to the second part of that ground of appeal, the Council maintains that the raison d’être of the bridge provided for in Article 301 EC is precisely to give it the power to adopt measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
Nimetatud väite teise osa kohta väidab komisjon, et EÜ artiklis 301 ette nähtud seose eesmärk on anda talle just nimelt pädevus võtta EL lepingu eesmärgi saavutamiseks vajalikke meetmeid.
The Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom maintain that it is Article 308 EC, and not Articles 60 EC and 301 EC, that enabled the adoption of restrictive measures aimed at individuals and non-State entities, so enlarging the ambit of those two articles.
Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik ja Ühendkuningriik väidavad, et valitsusväliste isikute ja üksuste vastaseid piiranguid lubasid võtta mitte EÜ artiklid 60 ja 301, vaid EÜ artikkel 308, mis täiendas selliselt EÜ artiklite 60 ja 301 kohaldamisala.
So far as the third part of Mr Kadi’s first ground of appeal is concerned, the Council argues that the whole point of the bridge provided by Article 301 EC is, exceptionally, to use those powers conferred on the Community to impose economic and financial sanctions for the purpose of attaining an objective of the CFSP, and so of the Union, rather than a Community objective.
Y. A. Kadi esimese väite kolmanda osa kohta väidab nõukogu, et EÜ artiklis 301 sisalduva seose eesmärk on just nimelt kasutada erandlikult ühendusele antud majandus- ja finantssanktsioonide kehtestamise pädevust pigem ÜVJP – ja seega liidu – kui ühenduse eesmärgi elluviimiseks.
The United Kingdom and the Member States intervening in the appeal broadly support that position.
Ühendkuningriik ja apellatsioonimenetlusse astunud liikmesriigid jagavad sisuliselt seda seisukohta.
The United Kingdom clarifies its position by stating that, in its view, the action provided for by the contested regulation can be regarded as contributing to the attainment, not of an objective of the Union but of an objective of the Community, namely, the implicit and purely instrumental objective underlying Articles 60 EC and 301 EC of providing effective means of giving effect, exclusively by way of coercive economic measures, to acts adopted under the power conferred upon the Union by Title V of the EU Treaty.
Ühendkuningriik täpsustab oma seisukohta, märkides, et tema arvates võib sedastada, et vaidlusaluses määruses ette nähtud tegevus aitab kaasa mitte liidu, vaid ühenduse eesmärgi ehk kaudse, puhtalt instrumentaalse ning EÜ artiklitega 60 ja 301 seotud eesmärgi saavutamisele kehtestada tõhusad vahendid selliste õigusaktide, mis on vastu võetud EL lepingu V peatükis liidule antud pädevuse alusel, rakendamiseks üksnes majanduslike sunnimeetmete näol.
According to that Member State, when attainment of that instrumental objective requires forms of economic coercion going beyond the powers specifically conferred on the Council by Articles 60 EC and 301 EC, it is appropriate to have recourse to Article 308 EC to supplement those powers.
Selle liikmesriigi arvates juhul, kui selle instrumentaalse eesmärgi saavutamiseks on vaja majanduslikke sunnivahendeid, mis väljuvad nõukogule EÜ artiklitega 60 ja 301 spetsiaalselt antud pädevuse piiridest, on selle pädevuse täiendamiseks kohane tugineda EÜ artiklile 308.
The Commission, having declared that it had reconsidered its point of view, argues, primarily, that Articles 60 EC and 301 EC, having regard to their wording and context, constituted in themselves appropriate and sufficient legal bases for the adoption of the contested regulation.
Olles teatanud et ta on oma seisukohta muutnud, väidab komisjon esiteks, et EÜ artiklid 60 ja 301 moodustasid nende sõnastust ja konteksti arvestades üksi vaidlusaluse määruse vastuvõtmise kohase ja piisava õigusliku aluse.
In this connection the Commission raises the following arguments:
Seoses sellega esitab komisjon sisuliselt järgmised argumendid:
— the wording of Article 301 EC is sufficiently broad to cover economic sanctions against individuals — provided that they are present in or otherwise associated with a third country.
– EÜ artikli 301 sõnastus on piisavalt lai, et katta isikute vastu kehtestatud majandussanktsioone, kui need isikud asuvad kolmandas riigis või on sellega mõnel muul viisil seotud.
The expression ‘economic relations’ covers a vast range of activities.
Mõiste „majandussuhted” hõlmab väga paljusid tegevusi.
Any economic sanction, even directed at a third country, such as an embargo, directly affects the individuals concerned and the country only
Kõik majandussanktsioonid, isegi kui need on suunatud kolmanda riigi vastu, mõjutavad
The wording of Article 301 EC, especially the term ‘in part’, does not call for a partial measure to be directed against a particular section of the countries in question, such as the government.
EÜ artikli 301 tekst, eelkõige sõna „osaliselt” ei nõua, et osaline meede oleks suunatud asjaomaste riikide selliste teatud segmentide vastu nagu valitsus.
Allowing, as it does, the Community to break off completely economic relations with all countries, that provision must also authorise it to interrupt economic relations with a limited number of individuals in a limited number of countries;
Lubades ühendusel katkestada täielikult majandussuhted kõikide riikidega, peaks see säte teda volitama ka katkestada majandussuhted piiratud arvu isikutega piiratud arvus riikides;
— the fact that similar words are used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC shows that the authors of that latter provision clearly intended to provide a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community;
– mõistete kattumine Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja artiklis 41 ja EÜ artiklis 301 väljendab viimati nimetatud sätte koostajate selget tahet näha ette platvorm kõikide selliste Julgeolekunõukogu võetud meetmete rakendamiseks ühenduses, milleks on vaja ühenduse tegutsemist;
— Article 301 EC puts in place a procedural bridge between the Community and the Union, but seeks neither to increase nor to reduce the ambit of Community competence.
– EÜ artikkel 301 loob menetlusliku seose ühenduse ja liidu vahel, kuid ei ole suunatud ei ühenduse pädevusala suurendamisele ega selle vähendamisele.
As a result, that provision has to be interpreted as broadly as the relevant Community powers.
Järelikult tuleb seda sätet tõlgendada sama laialt kui ühenduse asjakohast pädevust.
The Commission maintains that the measures at issue fall within the ambit of the common commercial policy, having regard to the effect on trade of measures prohibiting the movement of economic resources, and even that those measures constitute provisions relating to the free movement of capital, since they involve the prohibition of transferring economic resources to individuals in third countries.
Komisjon väidab, et arvestades majandusressursside liikumist keelavate meetmete mõju kaubandusele, kuuluvad asjaomased meetmed ühise kaubanduspoliitika alla ning kujutavad endast kapitali vaba liikumisega seotud sätteid, kuna need hõlmavad keeldu kanda isikute majandusressursse üle kolmandasse riiki.
The Commission also argues that it is clear from Article 56(1) and (2) EC that movements of capital and payments between the Community and third countries fall within
Komisjon väidab ka, et EÜ artikli 56 lõigetest 1 ja 2 tuleneb, et kapitali liikumine ja maksed ühenduse ja kolmandate riikide vahel kuuluvad ühenduse pädevusse ning
Community competence, the Member States being able to adopt sanction measures only within the framework of Article 60(2) EC and not of Article 58(l)(b) EC.
NÕUKOGU JA KOMISJON liikmesriigid võivad selles valdkonnas kehtestada sanktsioone ainult EÜ artikli 60 lõike 2, mitte aga EÜ artikli 58 lõike 1 punkti b alusel.
In consequence, the Commission believes that recourse may not be had to Article 308 EC for the adoption of the contested regulation, since power to act is provided for in Articles 60 EC and 301 EC.
Komisjon leiab järelikult, et vaidlusaluse määruse vastuvõtmisel ei saanud tugineda EÜ artiklile 308, kuna tegutsemispädevus on ette nähtud EÜ artiklites 60 ja 301.
The Commission, referring in particular to Case C-94/03 Commission v Council [2006] ECR I-1, paragraph 35, argues that those articles provide the basis for the main or predominant component of the contested regulation, in relation to which other components such as the freezing of the assets of persons who are both nationals of Member States of the Union and associated with a foreign terrorist group are merely secondary.
Need viimati nimetatud artiklid on selle määruse peamine või ülekaalukas alus, millega võrreldes muud asjaolud, nagu selliste isikute vahendite külmutamine, kes on korraga nii liidu liikmesriikide kodanikud kui ka seotud välismaa terrorirühmitusega, on ainult kõrvalise tähtsusega.
Alternatively, the Commission contends that, before resorting to Article 308 EC, it is necessary to examine the applicability of the articles of the EC Treaty dealing with the common commercial policy and the free movement of capital and payments.
Teise võimalusena väidab komisjon, et enne EÜ artiklile 308 tuginemist tuleb kontrollida EÜ asutamislepingu ühist kaubanduspoliitikat ning kapitali vaba liikumist ja makseid reguleerivate sätete kohaldatavust.
In the further alternative, it maintains that, if Article 308 EC were to be held to be the legal basis of the contested regulation, it would be the sole legal basis, for recourse to that provision must be based on the consideration that action by the Community is necessary in order to attain one of the objectives of the Community and not, as the Court of First Instance held, the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, in this case the CFSP.
Kolmanda võimalusena väidab komisjon, et kui EÜ artiklit 308 loetakse vaidlusaluse määruse õiguslikuks aluseks, saab see olla ainus õiguslik alus, kuna tuginemine sellele sättele peab põhinema seisukohal, et ühenduse tegutsemist on vaja ühenduse enda eesmärgi saavutamiseks, mitte aga EL lepingu eesmärgi – käesolevas asjas ÜVJP eesmärgi – saavutamiseks, nagu otsustas Esimese Astme Kohus.
The Community objectives involved in this instance are the common commercial policy, mentioned in Article 3(1)(b) EC, and the free movement of capital, referred to by implication in Article 3(1)(c) EC, read in conjunction with the relevant provisions of the EC Treaty, namely those contained in Article 56 EC relating to the free movement of capital to and from third countries.
Kõnesolevas asjas on tegemist ühenduse eesmärgiga, milleks on EÜ artikli 3 lõike 1 punktis b silmas peetud ühine kaubanduspoliitika ja kapitali vaba liikumine, mida on kaudselt silmas peetud EÜ artikli 3 lõike 1 punktis c koos EÜ asutamislepingu asjakohaste sätetega, s.o EÜ artikliga 56 kapitali vaba liikumise kohta seoses kolmandate riikidega.
The measures at issue, producing effects
Asjaomased meetmed kuuluvad nimetatud ühenduse eesmärkide hulka,
Mr Kadi, the Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom, contest the view principally put forward by the Commission, objecting as follows:
Y. A. Kadi, Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad komisjoni esimesena esitatud väitele vastu, märkides järgmist:
— it is an extensive interpretation of Articles 60 EC and 301 EC misconstruing the radically different and new nature of what are known as the ‘smart’ sanctions in question, in that they are no longer linked to any third country, and a hazardous interpretation, for those articles were introduced at a time when such a link was a feature of sanctions;
– tegemist on EÜ artiklite 60 ja 301 liiga laia tõlgendamisega, mis eirab käsitletavate, nn mõistlike sanktsioonide radikaalselt erinevat ja uut olemust, sest neil ei ole enam mingit seost kolmanda riigiga, mis on ohtlik, kuna need artiklid on vastu võetud ajal, mil sanktsioonidele oli selline seos iseloomulik;
— unlike the ‘smart’ sanctions in question, a total embargo is essentially directed against the rulers of a third country on whom such a measure is designed to exert pressure, and only indirectly against economic operators in the country concerned, so that it cannot be argued that all sanctions, including embargoes, are primarily directed at individuals;
– erinevalt käsitletavatest mõistlikest sanktsioonidest on täielik embargo suunatud peamiselt kolmanda riigi juhtide vastu, kellele selline meede peab survet avaldama, ning ainult kaudselt asjaomase riigi majandustegevuses osalejate vastu, nii et ei saa väita, et kõik sanktsioonid, sealhulgas embargo, on esmajoones suunatud isikute vastu;
— unlike Article 41 of the Charter of the United Nations, Article 301 EC is specifically concerned with the interruption of economic relations ‘with one or more third countries’, with the result that no argument can be drawn from the similarity of the wording of those two provisions;
– erinevalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja artiklist 41 on EÜ artiklis 301 spetsiaalselt silmas peetud majandussuhete katkestamist „ühe või mitme kolmanda riigiga”, nii et ükski argument ei saa tugineda nende kahe sätte sarnasusele;
— Article 301 EC is not just a procedural provision.
– EÜ artikkel 301 ei ole tavaline menetlusnorm.
It institutes a specific legal basis and procedure and clearly confers material competence upon the Community;
See säte kehtestab õigusliku aluse ja spetsiaalse menetluse ning annab selgelt ühendusele materiaalse pädevuse;
— the measures imposed by the contested regulation do not concern commercial relations between the Community and third countries, and cannot, therefore, rely on the objective of the common commercial policy;
– vaidlusaluse määruse kehtestatud meetmed ei puuduta ühenduse ja kolmanda riigi vahelisi kaubandussuhteid ning neile ei või seega omistada ühise kaubanduspoliitika eesmärki;
— the Court of First Instance correctly held that those measures do not help to avoid the risk of obstacles to the free movement of capital and that Article 60(2) EC cannot be used as the basis for restrictive measures aimed at individuals or entities.
– Esimese Astme Kohus otsustas õigesti, et need meetmed ei aita kaasa kapitali vaba liikumise takistamise vältimisele ning et isikute ja üksuste vastased piirangud ei saa põhineda EÜ artikli 60 lõikel 2.
That provision concerning only measures against third countries, the measures at issue could have been adopted only pursuant to Article 58(1)(b) EC.
Kuna selles sättes on silmas peetud ainult kolmandate riikide vastu suunatud meetmeid, võis käsitletavad meetmed vastu võtta ainult EÜ artikli 58 lõike 1 punkti b raames.
The Commission’s alternative argument is also challenged by both Mr Kadi and the Kingdom of Spain and the French Republic.
Y. A. Kadi ning Hispaania Kuningriik ja Prantsuse Vabariik vaidlevad vastu ka komisjoni teise võimalusena esitatud väitele.
Recourse to Articles 133 EC or 57(2) EC is not permitted, given that the measures laid down by the contested regulation do not concern commercial relations with third countries and do not fall within the category of movements of capital referred to in Article 57(2) EC.
EÜ artiklile 133 või EÜ artikli 57 lõikele 2 ei ole lubatud tugineda, kuna vaidlusaluses määruses ette nähtud meetmed ei puuduta majandussuhteid kolmandate riikidega ega kuulu EÜ artikli 57 lõikes 2 silmas peetud kapitali liikumise kategooriasse.
Nor can it be argued that the contested regulation is designed to attain any Community objectives within the meaning of Article 308 EC.
Lisaks võib väita, et vaidlusaluses määruses on tahetud ellu viia ühenduse eesmärke EÜ artikli 308 tähenduses.
The objective of the free movement of capital is excluded, for application of the measure freezing funds provided for by that regulation is not capable of giving rise to any credible and serious danger of divergence between Member States.
Kapitali vaba liikumise eesmärk on välistatud, kuna selle määrusega ette nähtud rahaliste vahendite külmutamise meetme kohaldamine ei hõlma mingit usutavat või tõsist liikmesriikidevaheliste erinevuste ohtu.
The objective of the common commercial policy is not relevant either, given that the freezing of the funds of an individual in no way linked to the government of a third country does not concern trade with such a country and does not pursue an objective of commercial policy.
Ühise kaubanduspoliitika eesmärk ei ole samuti asjakohane, kuna sellise isiku vahendite külmutamine, kellel ei ole mingit seost kolmanda riigi valitsusega, ei puuduta kaubandust sellise riigiga ega edenda kaubanduspoliitilist eesmärki.
If the submission it principally advances should be accepted, the Commission asks the Court, for reasons of legal certainty and for the sake of the proper performance of the obligations undertaken vis-à-vis the United Nations, to consider as definitive the effects of the contested regulation as a whole, pursuant to Article 231 EC.
Komisjon nõuab juhul, kui kohus nõustub tema esimese võimalusena esitatud väitega, et Euroopa Kohus tunnistaks õiguskindluse ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni raames võetud kohustuste kohase rakendamise eesmärgil kogu vaidlusaluse määruse tagajärjed EÜ artikli 231 kohaselt kehtivaks.
In the same situation, the Kingdom of Spain and the French Republic have also made a request to that effect.
Samaks juhuks esitavad ka Hispaania Kuningriik ja Prantsuse Vabariik samasuguse nõude.
In contrast, Mr Kadi objects to those requests, claiming that the contested regulation constitutes a serious breach of fundamental rights.
Y. A. Kadi on aga neile nõuetele vastu ja väidab, et vaidlusalune määrus rikub oluliselt põhiõigusi.
In any case, an exception must be made for persons who, like the applicant, have already brought an action against the regulation.
Igal juhul tuleb selliste isikute suhtes nagu apellant, kes on esitanud selle määruse peale hagi, ette näha erand.
Al Barakaat’s first ground of challenge is that the Court of First Instance held in paragraphs 158 to 170 of Yusuf and Al Barakaat that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Oma esimeses väites heidab Al Barakaat Esimese Astme Kohtule esiteks ette, et ta on otsustanud vaidlustatud kohtuotsuse Yusuf ja Al Barakaat punktides 158–170, et vaidlusaluse määruse võis vastu võtta tuginedes õigusliku alusena EÜ artiklitele 60, 301 ja 308 koosmõjus.
In its view, the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraphs 160 and 164 of that judgment, that Articles 60 EC and 301 EC are not concerned solely with the performance of an action by the Community but may also concern one of the objectives specifically assigned to the Union by Article 2 EU, namely, the implementation of the CFSP.
Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, kui ta otsustas nimetatud kohtuotsuse punktides 160 ja 164, et EÜ artiklites 60 ja 301 ei ole silmas peetud ainult ühenduse tegevust, vaid need võivad puudutada ka eesmärki, mis liidule on EL lepingu artikliga 2 spetsiaalselt antud ehk ÜVJP elluviimist.
Second, Al Barakaat criticises the Court of First Instance for finding, in paragraphs 112, 113, 115 and 116 of that judgment, that sanctions decided on against individuals for the purpose of influencing economic relations with one or more third
Teiseks heidab Al Barakaat Esimese Astme Kohtule ette, et ta on sama kohtuotsuse punktides 112, 113, 115 ja 116 otsustanud, et isikute vastu kehtestatud sanktsioonid eesmärgiga mõjutada majandussuhteid ühe või mitme kolmanda riigiga, on EÜ