natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance then pointed out, in paragraph 54, that it is clear from the caselaw that a mark consisting of a word composed of elements, each of which is descriptive of characteristics of the goods or services in respect of which registration is sought, is itself descriptive of the characteristics of those goods or services unless there is a perceptible difference between the word and
Esimese Astme Kohus meenutas seejärel punktis 54, et kohtupraktikast tuleneb, et kaubamärk, mis koosneb sõnast, mille kõik osad kirjeldavad nende kaupade või teenuste omadusi, mille jaoks registreerimist taotletakse, on ise nende kaupade ja teenuste omadusi kirjeldav, välja arvatud juhul, kui esineb tajutav erinevus sõna ja selle moodustavate osade lihtsa summa vahel, mis eeldab
I - 3309
Hageja võrdleb käesolevat kohtuasja kohtuasjadega, milles tehti kohtuotsused SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja Procter & Gamble. vs. Siseturu Ühtlustamise I - 3309
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P alia, meat products, since this sign does not create ‘an impression sufficiently far removed from that produced by the mere juxtaposition of the verbal elements of which it is composed as to modify the meaning or the scope’. 22
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P kohtuotsuses, et tähist EUROPIG ei saa registreerida eelkõige vorstitoodete jaoks, sest taotletav kaubamärk ei loo „asjaomase avalikkuse jaoks muljet, mis oleks piisavalt erinev sellest, mis tuleneb sõnaliste osade lihtsast kõrvutamisest ja mis muudaks selle tähendust ja ulatust” 22.
Therefore, the appellant’s argument that the Court of First Instance did not assess the overall impression arising from the word sign ‘EUROHYPO’ should not be accepted.
Seega ei saa nõustuda hageja argumendiga, mille kohaselt Esimese Astme Kohus ei hinnanud sõnamärgist EUROHYPO jäävat üldmuljet.
18 In the present case, contrary to what the appellant maintains, there is no element of imaginativeness introducing any originality that might confer the slightest distinctiveness on the word sign EUROHYPO.
18Antud juhul aga, vastupidiselt hageja väidetule, ei ole fantaasiaelemente, mis muudaks sõnalise tähise EUROHYPO originaalseks nii, et see oleks väheselgi määral eristava iseloomuga.
As to the appellant’s reference to the judgment in Proctor & Gamble v OHIM, it is sufficient, as OHIM has pointed out, to note that paragraph 56 of the judgment under appeal indicated that the word combination BABY-DRY was a lexical invention which had an unusual structure, 19which is not the case with the word sign EUROHYPO. According to the judgment in Proctor & Gamble v OHIM, any perceptible difference between the combination of words submitted for registration and the terms used in the common parlance of the relevant class of consumers to designate the goods or services or their essential characteristics is apt to confer distinctive character on the word combination enabling it to be registered as a trade mark. 20In the present case, it must be said that there is no perceptible difference between the compound sign and the sum of the meanings lent by its descriptive elements. 21 41.
Mis puutub hageja viidatud kohtuotsusesse Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet siis piisab sellest, kui — nagu rõhutab ühtlustamisamet — märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56 märgiti, et sõnaühend BABY-DRY oli oma ülesehituselt ebatavaline sõnaline väljamõeldis, 19millega aga ei ole tegemist sõnalise tähise EUROHYPO puhul. Vastavalt kohtuotsusele BABY-DRY võib mis tahes tajutav erinevus registreerimistaotluses esitatud sõnadekombinatsiooni ja selliste sihtrühma igapäevases kõnes kasutatavate mõistete vahel, millega tähistatakse kaupu või teenuseid või nende olulisi omadusi, anda sõnakombinatsioonile eristusvõime nii, et mõistet on võimalik kaubamärgina registreerida. 20Antud juhul võib aga ainult tuvastada, et tähiste ühendi ja kirjeldavate elementidega edasiantava tähenduse summa erinevus ei ole tajutav. 21 41.
The appellant next criticises the Court of First Instance for having incorrectly interpreted Article 7(1)(b) of the regulation by using the criterion according to which a mark made up of descriptive components may be capable of registration if the compound word has entered general linguistic use and has acquired a meaning of its own.
Hageja heidab seejärel Esimese Astme Kohtule ette määruse artikli 7 lõike 1 punkti b valesti tõlgendamist, kuna viimane kasutas kriteeriumi, mille kohaselt võib kirjeldavatest elementidest koosnevat kaubamärki pidada registreerimise nõuetele vastavaks, kui liitsõna on hakatud kasutama igapäevases kõnes ja see on omandanud iseseisva tähenduse.
According to the appellant, that criterion is relevant only in the context of Article 7(1)(c).
Hageja leiab, et see kriteerium on asjakohane ainult artikli 7 lõike 1 punkti c raames.
It is also interesting to note that, in a judgment of 14 June 2007, the Court of First Instance took the view that the word sign EUROPIG could not be registered for, inter
On muide huvitav täheldada, et Esimese Astme Kohus leidis 14. juuni 2007. aasta
18 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 35.
18 — Eespool viidatud kohtuotsus SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 35.
The judgment under appeal confirmed the decision of the Board of Appeal, which
Vaidlustatud kohtuotsuses kinnitati apellatsioonikoja otsust, milles too leidis, et
22 — Case T-207/06 Europig v OHIM (EUROPIG) [2007] ECR II-1961, paragraph 35.
22 — Otsus kohtuasjas Europig vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EUROPIG) T-207/06, ELK 2007, lk II-1961, punkt 35.
21 — On the concept of ‘perceptible difference’, see the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Case C-363/99 Koninklijke KPN Nederland [2004] ECR I-1619, point 69 et seq.
21 — „Tajutava erinevuse” mõiste kohta vt kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri 31. jaanuari 2002. aasta ettepanek kohtuasjas C-363/99: Koninklijke KPN Nederland, milles otsus tehti 12. veebruaril 2004 (EKL 2004, lk I-1619, ettepaneku punkt 69 jj).
signs or indications relating to the characteristics of goods or services in respect of which registration is sought may be freely used by all.
punkt c täidab üldise huvi eesmärki, 24mis näeb ette, et kaupade ja teenuste, mille jaoks registreerimist on taotletud, omadusi kirjeldavad märgid ja tähised peavad olema kõikide jaoks vabalt kasutatavad.
25The notion of public interest underlying Article 7(1)(b) of the regulation is indissociable from the essential function of a trade mark which is to guarantee the identity of the origin of the marked product or service to the consumer or end-user by enabling him, without any possibility of confusion, to distinguish the product or service from others which have another origin. 26
25 Määruse artikli 7 lõike 1 punkti b aluseks olev üldise huvi mõiste on endastmõistetavalt vastavuses kaubamärgi peaülesandega, milleks on tagada lõpptarbijale või -kasutajale, et kaubamärgiga tähistatud kaupadel või teenustel on teatud päritolu, mis lubaks ilma võimaliku segiajamiseta eristada kaupu või teenuseid nendest, millel on teine päritolu. 26
However, Article 7(1)(b) of the regulation refers expressly to ‘trade marks which are devoid of any distinctive character’.
Määruse artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatakse sõnaselgelt „kaubamärke, millel puudub eristusvõime”.
It is the following subparagraph, namely Article 7(1)(c) of the regulation, which gives examples of signs or indications that cannot be used as trade marks because of their descriptive nature.
Järgmises punktis, st määruse artikli 7 lõike 1 punktis c, tuuaksegi näiteid märkidest või tähistest, mida ei saa kirjeldava iseloomu tõttu kaubamärgina kasutada.
However, the Court, 27 finding that there is a clear overlap between the scope of the grounds set out in Article 7(1)(b) to (d) of
Sellegipoolest leidis Euroopa Kohus, 27tuvastades, et määruse artikli 7 lõike 1 punktides b—d sätestatud põhjuste kohal-
24 — Ekey, F.L. and Klippel, D., cited in footnote 13, p. 893: the authors explain that the rationale of Article 7(1)(c) is the ‘Freihaltungsbedürfnis’ (requirement that this concept should not be monopolised).
24 — Eespool viidatud Ekey, F. L. ja Klippel, D., lk 893: autor märgib, et artikli 7 lõike 1 punkti c ratio legis on Freihaltungs -bedürfnis (vajadus seda mõistet mitte monopoliseerida).
In addition, the Court of Justice has pointed out many times, as, for that matter, is mentioned in paragraph 42 of the judgment under appeal, that each of the grounds for refusal to register listed in Article 7(1) of the regulation is independent of the others and calls for separate examination.
Peale selle on Euroopa Kohus korduvalt märkinud, nagu muide meenutatakse vaidlustatud kohtuotsuse punktis 42, et kõik määruse artikli 7 lõikes 1 nimetatud keeldumispõhjused on üksteisest sõltumatud ja nõuavad eraldi uurimist.
According to the Court, the various grounds for refusal must be interpreted in the light of the public interest underlying each of them.
Euroopa Kohus on seisukohal, et keeldumispõhjuseid tuleb tõlgendada iga põhjuse aluseks oleva üldise huvi seisukohast.
The public interest taken into account may, or even must, reflect different considerations, depending on the ground for refusal in question.
Kõigi keeldumispõhjuste hindamisel arvesse võetav üldine huvi võib, või isegi peab väljendama erinevaid kaalutlusi, sõltuvalt käsitlusel olevast keeldumispõhjusest.
23Article 7(1)(c) of the regula-
23Ning määruse artikli 7 lõike 1
25 — Case C-191/01 P OHIM v Wrigley [2003] ECR I-12447, paragraph 31.
25 — 23. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-191/01 P: Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Wrigley (EKL 2003, lk I-12447, punkt 31).
This was set out for the first time, in regard to Article 3(1)(c) of the trade marks directive (First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks; OJ 1989 L 40, p. 1), which applies to national and not Community trade marks, but whose wording is identical to that of Article 7(1)(c) of the regulation on the Community trade mark, in Joined Cases C-108/97 and C-109/97 Windsurfing Chiemsee [1999] ECR I-2779, paragraph 25, and Joined Cases C-53/01 to C-55/01 Linde and Others [2003] ECR I-3161, paragraph 73.
Seda sedastati esmakordselt kaubamärke käsitleva direktiivi (esimene nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiiv 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 3 lõike 1 punkti c kohta, milles käsitletakse riikide ja mitte ühenduse tasandil kaubamärke, kuid mille sõnastus on sama mis ühenduse kaubamärki käsitleva määruse artikli 7 lõike 1 punktis c, 4. mai 1999. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-108/97 ja C-109/97: Windsurfing Chiemsee (EKL 1999, lk I-2779, punkt 25) ja 8. aprilli 2003. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-53/01 — C-5/01: Linde jt (EKL 2003, lk I-3161, punkt 73).
26 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraphs 23 and 27, and BioID v OHIM, cited in footnote 23, paragraph 60. See, inter alia, Monteiro, J., ‘La marque verbale: examen des décisions majeures concernant l’appréciation des motifs absolus’, Propriété industrielle, March 2006.
26 — Eespool viidatud kohtuotsus SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punktid 23 ja 27, ja eespool viidatud kohtuostus BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 60. Vt eelkõige Monteiro, J., „La marque verbale: examen des décisions majeures concernant l’appréciation des motifs absolus”, Propriété industrielle, märts 2006.
27 — Koninklijke KPN Nederland, cited in footnote 21, paragraphs 67 and 85, and Case C-265/00 Campina Melkunie [2004] ECR I-1699, paragraphs 8 and 18.
27 — Eespool viidatud Euroopa Kohtu otsus C-363/99, punktid 67 ja 85, ja eespool punktis 8 viidatud kohtuotsus C-265/00: Campina Melkunie (EKL 2004, lk I-1699, punkt 18).
23 — See, inter alia, Joined Cases C-456/01 P and C-457/01 P Henkel v OHIM [2004] ECR I-5089, paragraphs 45 and 46; SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 25; and Case C-37/03 P BioID v OHIM [2005] ECR I-7975, paragraph 59.
23 — Vt eelkõige Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-456/01 P: Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja kohtuotsus C-457/01 P: (EKL 2004, lk I-5089, punktid 45 ja 46); eespool viidatud SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 25, ja 15. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-37/03 P: BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL 2005, lk I-7975, punkt 59).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P a general rule also devoid of any distinctive character.
KOHTUJURIST TRSTENJAKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-304/06 P damisalade osas esineb ilmne kattumine, 28kõigepealt, et sõnamärk, mis on määruse kirjeldavatel märkidel ei ole reeglina ka eristusvõimet.
31 the regulation, 28 has first and foremost taken the view that a word mark which is descriptive of characteristics of goods or services for the purposes of Article 7(1)(c) of the regulation is, on that account, necessarily devoid of any distinctive character with regard to the same goods or services for the purposes of Article 7(1)(b) of the regulation. 29
31 artikli 7 lõike 1 punkti c mõttes kaupade või teenuste omadusi kirjeldav, ei oma samade kaupade või teenuste suhtes sama määruse artikli 7 lõike 1 punkti b mõttes kindlasti eristusvõimet 29.
It is also interesting 32to observe that, in the proposal for a Council regulation, 33descriptive signs are presented as examples of signs devoid of any distinctive character. 34
On muide huvitav märkida, 32 et nõukogu määruseettepanekus 33esitatakse eristusvõimeta märkide näitena kirjeldavaid märke 34. Tuleb siiski rõhutada asjaolu, et määruse
However, it must be emphasised that this is not the case with the wording finally set out in the regulation.
Seda kontseptsiooni on palju kritiseeritud õigusteoorias, 30kus leitakse, et erine- vaid keeldumispõhjuseid tuleks vaadelda võrdsete ja üksteisest sõltumatute põhjustena, mitte aga üksteisega kattuvuse suhtes, isegi kui autorid möönavad, et lihtsalt lõpliku teksti sõnastuses see nii ei ole.
Article 7(1), as a rule imposing a prohibition, must be interpreted restrictively.
Ent artikli 7 lõiget 1 kui keelunormi tuleb tõlgendada kitsalt.
35In this wording, the descriptive character referred to in Article 7(1)(c) is presented as an absolute ground for refusing registration, alternative to the ground based on the absence of any distinctive character the different grounds for refusal should be seen as equivalent and independent grounds and not as being in an inclusive relationship with one another, even though the writers concede that merely descriptive signs are as
35 Selles redaktsioonis on artikli 7 lõike 1 punktis c osutatud kirjeldav iseloom esitatud alternatiivse absoluutse registreerimisest keeldumise põhjusena artikli 7 lõike 1 punktis b osutatud eristusvõime puudumise
28 — On this issue, see, inter alia, Simon, I., ‘What’s Cooking at the CFI?
28 — Selle küsimuse kohta vt eelkõige Simon, I., „What’s Cooking at the CFI ?
The regulation thus clearly rejected the still widespread belief that the sole ground for refusal is lack of distinctiveness and that the other grounds are merely applications of this.
Määruses eitatakse seega selgelt veel väga levinud arvamust, mille kohaselt võib ainsaks keeldumispõhjuseks olla eristusvõime puudumine ja teised põhjused on ainult selle kohaldamisjuhud.
29 — Campina Melkunie, cited in footnote 27, paragraph 19, and Koninklijke KPN Nederland, cited in footnote 21, paragraph 86.
29 — Eespool viidatud kohtuotsus Campina Melkunie, punkt 19, ja eespool viidatud kohtuotsus Koninklijke KPN Nederland, punkt 86.
33 — ‘Article 6 (Absolute grounds for refusal) 1.
33 — „Artikkel 6 [absoluutsed keeldumispõhjused] 1.
Trade marks … which are not distinctive, shall not be registered; in particular …: (a) those which consist solely of signs or indications which in trade may be requisite for the purpose of showing the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods or service’ (OJ 1980 C 351, p. 5).
Ei registreerita […] märke, millel ei ole eristusvõimet, eelkõige: a) kaubamärke, mis koosnevad ainult sellistest märkidest või tähistest, mis tähistavad kaubanduses sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu või kaupade tootmise või teenuste pakkumise aega või muid kauba või teenuse omadusi” (EÜT 1980 C 351, lk 5).
Lack of distinctiveness is not a generic concept of which subparagraphs (c) and (d) would be merely examples.
Eristusvõime puudumine ei ole üldmõiste ja punktid c ja d on vaid selle näited.
It is true that situations covered by subparagraphs (c) and (d) often also lack distinctiveness, but this is not always inevitably the case, just as it is not only signs falling under subparagraphs (c) and (d) that may lack distinctiveness); and Ekey, F.L. and Klippel, D., cited in footnote 13, p. 874 (according to these authors, the different grounds for refusal under Article 7(1) are parallel and equivalent.
Punktides c ja d osutatud juhtudel puudub küll sageli ka eristusvõime, kuid see ei pruugi alati nii olla, samamoodi ei ole alati eristusvõimeta ainult punktide c ja d alla kuuluvad kaubamärgid) ning eespool viidatud Ekey, F. L. ja Klippel, D., lk 874 (need autorid on seisukohal, et artikli 7 lõikes 1 osutatud erinevad keeldumispõhjused on paralleelsed ja samaväärsed.
None is subject to another, nor are they interdependent.
Need ei ole alluvusseoses ega üksteisest sõltuvad.
Nor do they overlap; rather, grounds for refusal are autonomous, so that, for the application to be rejected, it is sufficient that one of the grounds is met).
Need ka ei kattu; tegemist on pigem iseseisvate keeldumispõhjustega, nii et taotluse rahuldamata jätmiseks piisab ühest nendest põhjustest).
35 — Eisenführ, G. and Schennen, D., cited in footnote 30, p. 86.
35 — Eespool viidatud Eisenführ, G. ja Schennen, D., lk 86.
EUROHYPO v OHIM judgment of the Court of First Instance, on the ground that it relied on the use of a criterion according to which trade marks which are capable of being commonly used, in trade, for the presentation of the goods or services in question may not be registered.
Astme Kohtu otsuse põhjusel, et see põhines tingimusel, mille kohaselt ei saa registreerida kaubamärke, mis võivad olla äritegevuses asjaomaste kaupade või teenuste esitlemisel tavapäraselt kasutatavad.
The Court of Justice held that ‘that criterion is relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation but it is not the yardstick against which Article 7(1)(b) thereof should be judged’.
Euroopa Kohus nimelt leidis, et „see tingimus on asjakohane määruse artikli 7 lõike 1 punkti c puhul, kuid selle alusel ei saa tõlgendada sama sätte punkti b”.
In September 2005, in BioID v OHIM, the Court of Justice, as it had been invited to do by Advocate General Léger 40 in his Opinion, 41 set aside the judgment of the Court of First Instance for the same reason and in the same terms.
Nagu soovitas kohtujurist Léger 40oma ettepanekus 41, tühistas Euroopa Kohus 2005. aasta septembris kohtuotsuses BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet Esimese Astme Kohtu asjaomase kohtuotsuse samal põhjusel ja samadel tingimustel. 42Sama- kõrval.
42 The same conclu- sion was reached by the Court of Justice in its judgment in Deutsche SiSi-Werke v OHIM, delivered in January 2006.
38 moodi toimis Euroopa Kohus veel 2006. aasta jaanuaris tehtud kohtuotsuses Deutsche SiSI-Werke vs. Siseturu Ühtlustamise Amet. 43
Thus, in September 2004, in SAT.1 v OHIM, 39the Court of Justice set aside the
2004. aasta septembris kohtuotsuses SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet 39Esimese
40 — Cited in footnote 23, points 80 and 81: ‘… I believe that the Court misinterpreted Article 7(1)(b) of the regulation by basing its conclusion, that the sign in question is devoid of distinctive character, on its finding that “the overall mark is likely to be commonly used in trade to present the goods and services” referred to in the application for registration. … I conclude that the contested judgment is vitiated by the same errors of law as the judgment in SAT.1 v OHIM (SAT.2), cited above.
40 — Kohtujuristi 2. juuli 2005. aasta ettepaneku punktid 80 ja 81: „[m]a leian, et Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 antud hinnangu alusel, mille kohaselt „seda kaubamärki võib tavapäraselt kaubanduses kasutada registreerimistaotlusega hõlmatud kaupade ja teenuste esitlemisel”, valesti tõlgendanud ka määruse artikli 7 lõike 1 punkti b, järeldades, et käsitletaval tähisel puudub eristusvõime. […] Ma asun seisukohale, et vaidlustatud kohtuotsuses esinevad needsamad õiguslikud vead nagu eespool viidatud kohtuotsuses SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (SAT.2).
I therefore suggest that the Court of Justice draw the same conclusions as in SAT.1 v OHIM (SAT.2), and set aside the contested judgment’.
Seega teen ma ettepaneku, et Euroopa Kohus teeks sellest samasugused järeldused nagu eespool viidatud kohtuotsuses SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja teeks otsuse vaidlustatud kohtuotsus tühistada”.
36 — From the point of view of systematic interpretation, it is apparent both from the internal scheme and the external scheme of Article 7(1) of the regulation that these are two different criteria.
36 — Süstemaatilise tõlgendamise seisukohast tuleneb nii määruse artikli 7 lõike 1 sisemisest ülesehitusest kui ka välisest ülesehitusest, et need on kaks erinevat kriteeriumi.
The external scheme — that is, the structure of the text — clearly shows that subparagraphs (b) and (c) are two distinct points.
Väline ülesehitus — see tähendab teksti ülesehitus — näitab selgelt, et punktid b ja c on kaks eraldi lõiget.
According to the internal scheme — that is, the organisation of the content of the text — the aims of these two points are different (on the concepts of internal and external schemes, see Heck, P., ‘Das Problem der Rechtsgewinnung, Gesetzauslegung und Interessenjurisprudenz’, Begriffsbildung und Interessenjurisprudenz, Verlag Gehlen, Berlin, Zürich, 1968, pp. 188 and 189).
Sisemise ülesehituse, see tähendab teksti sisulise korralduse kohaselt on nende kahe lõike eesmärgid erinevad (sisemise ja välise süsteemi mõistete kohta vt Heck, P., „Das Problem der Rechtsgewinnung, Gesetzauslegung und Interessenjuri -sprudenz”, Begriffsbildung und Interessenjurisprudenz), Verlag Gehlen, Berlin, Zürich, 1968, lk 188 ja 189.
41 — See also the Opinion of Advocate General Sharpston of 14 December 2006 in OHIM v Celltech, cited in footnote 8, points 23 and 24.
41 — Vt ka kohtujurist Sharpstoni 14. detsembri 2006. aasta ettepanek eespool viidatud kohtuasjas Celltech, punktid 23 ja 24.
37 — See above.
37 — Vt eespool.
38 — Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer, in his Opinion delivered on 14 May 2002 in DKV v OHIM, cited in footnote 16, states, in point 40: ‘It is … to my mind preferable that the Community Courts apply the grounds for refusal with the same rigour as that employed by the registration authorities.
38 — Kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer märgib eespool viidatud kohtuasjas DKV vs. Siseturu Ühtlustamise Amet 14. mail 2002 tehtud ettepaneku punktis 40, et „[…] minu arvates on eelistatav, et ühenduse kohus oleks keeldumispõhjuste kvalifitseerimisel sama range nagu registreerimisasutus.
Each of the conditions for registration in Article 7(1)(b), (c) and (d), in requiring a sign to be capable of distinguishing the goods and services under consideration and not to be descriptive or generic, is independent of the others, and must be considered separately.
Kõik artikli 7 lõike 1 punktides b, c ja d nimetatud registreerimistingimused, mis nõuavad, et märk oleks vaadeldavaid tooteid või teenuseid eristav ning et see ei oleks neid tooteid ja teenuseid kirjeldav ega nende suhtes üldine, on üksteisest sõltumatud ja nõuavad eraldi uurimist.
That does not preclude the same sign in practice being caught by more than one category.
See ei takista, et praktikas võiks samade märkide suhtes sageli olla kohaldatavad enam kui ühes punktis sätestatud tingimused.
Thus, a sign that is wholly descriptive will in general be devoid of any distinctive character within the meaning of Article 7(1)(b).’
Seega on täiesti kirjeldav märk üldjuhul ilma eristusvõimeta punkti b tähenduses”.