natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of Justice explained that, as the Advocate General had noted, while an inadequate statement of reasons is a defect which, in principle, cannot be remedied, the ¤nding of such a defect nevertheless follows from an assessment which, as has consistently been held, must take certain matters into consideration.
Euroopa Kohus lisas, et sellekohane tähtaeg peab ühtlasi olema üksikisikule piisavalt ettenähtav.
Such an assessment may be open to debate, particularly where it relates to the reasons for a spe-ci¤c point of fact and of law rather than to the total absence of reasons.
Siseriikliku kohtu ülesandeks on asjaolude asetleidmise ajal kõiki õiguslikku ja faktilist olukorda iseloomustavaid tegureid arvestades kontrollida, kas see nõue on täidetud.
In the present case, if the Commission had been in a position to submit its observations, it could, inter alia, have put forward the same arguments as those advanced in relation to the fourth and ¤fth grounds of the appeal.
Samuti on siseriiklik kohus see, kes peab kontrollima, kas siseriiklikus õiguses sätestatud tähtaja analoogilise kohaldamise tõttu ei ole niisuguse kahju hüvitamise tingimused, mis asjassepuutuv liikmesriik on üksikisikutele ühenduse õiguse rikkumisega tekitanud, vähem soodsad kui siseriiklikul õigusel põhineva samalaadse kahju hüvitamisel kohaldatavad tingimused.
With regard to the obligations which Community law places on Member States, the Court had the opportunity, in Case C-445/06 Danske Slagterier (judgment of 24 March 2009), to recall the principles of the Member States’ non-contractual liability for breach of Community law, while at the same time providing clari¤cation and explanations in relation to their speci¤c application.
Konkreetselt aegumistähtaja kohaldamise osas asus Euroopa Kohus seejärel seisukohale, et ühenduse õigus ei nõua, et see tähtaeg peatuks või katkeks, kui Euroopa Komisjon on algatanud EÜ artikli¡226 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse.
As regards the enforcement of that liability, the Court observed that, in the absence of Community legislation, it is on the basis of the rules of national law on liability that the State must make reparation for the consequences of the loss or damage caused to individuals by the breach of Community law, provided that the conditions, including time limits, for reparation of loss or damage laid down by national law accord with the principles of equivalence and e¥ectiveness.
Veel leidis Euroopa Kohus kahjustatud poole puhul nõutava käitumisega seoses, et ühenduse õigusega on kooskõlas siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei saa isik nõuda kahju hüvitamist, kui ta on tahtlikult või hooletuse tõttu loobunud kahju ärahoidmisest õiguskaitsevahendi kasutamise teel, tingimusel et õiguskaitsevahendi kasutamist saab kahjustatud isikult mõistlikult eeldada – sellele asjaolule hinnangu andmine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
The laying down in advance of reasonable time limits for bringing proceedings has already been held to be compatible with Community law. The Court added that such a time limit must also be suciently foreseeable for individuals.
Tõenäosus, et liikmesriigi kohus esitab EÜ artikli¡234 alusel eelotsusetaotluse, ega ka asjaolu, et Euroopa Kohtu menetluses on liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, ei anna iseenesest piisavat alust järelduseks, et õiguskaitsevahendi kasutamist ei saa mõistlikult eeldada.
It is for the national court, taking account of all the features of the legal and factual situation at the material time, to determine whether that is the case.
Ühenduse välissuhteid reguleeriva õiguse valdkonnas väärivad esiletoomist üks arvamus ja kolm kohtuasja.
It is likewise for the national court to determine whether, as a result of the application by analogy of the time limit laid down in national legislation, the conditions for reparation of loss or damage caused to individuals by the breach of Community law by the Member State concerned are less favourable than those applicable to the reparation of similar domestic loss or damage.
30.¡novembri 2009.¡aasta arvamuses 1/08 vastas Euroopa Kohus EÜ artikli¡300 lõike¡6 alusel komisjoni taotlusel küsimustele, millega taheti esiteks teada, kas Euroopa Ühendusel on Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) teatavate liikmetega lepingute sõlmimiseks, millega muudetakse ühenduse ja selle liikmesriikide erikohustuste loendeid teenustekaubanduse üldlepingu (GATS) alusel, ainupädevus või kõigest liikmesriikidega jagatud pädevus, ning teiseks seda, millisele õiguslikule alusele on nimetatud lepingute sõlmimiseks õige tugineda.
Next, ruling on the speci¤c application of the limitation period, the Court held that Community law does not require the period to be interrupted or suspended where the European Commission has brought infringement proceedings under Article 226°EC.
Kõnesolevas asjas oli 1995. ja 2004.¡aasta laienemiste tõttu muutunud vajalikuks uue loendi väljatöötamine, mis hõlmaks 13 uut liikmesriiki, kellel seni on olnud oma erikohustuste loend GATSi raames.
Likewise, in the case of an action for damages against the State for incorrect transposition of a directive, as in the case in point, Community law does not preclude the limitation period from beginning to run on the date on which the ¤rst injurious e¥ects of the incorrect transposition have been produced and on which the further
Et 13 uue liikmesriigi eriloend ning ühenduse ja selle liikmesriikide kehtiv erikohustuste loend ühendada, esitas komisjon 28.¡mail 2004 muudatuste ja kõrvaldamiste kohta loendi. Vastavalt GATSi artiklile¡XXI kaasnesid erikohustuste loendis tehtavate muudatustega nende WTO liikmete kompensatsioonitaotlused, kellele ühendamisest tingitud loendite muutmised mõju avaldasid.
Court of Justice injurious e¥ects thereof are foreseeable, even if that date is prior to the correct transposition of the directive.
Euroopa Kohus nende lepingute sõlmimiseks kõne alla tulevad õiguslikud alused, kuivõrd tegemist on kahe lahutamatult seotud küsimusega.
Finally, as regards the requisite attitude on the part of the injured party, the Court decided that national legislation which lays down that an individual cannot obtain reparation for loss or damage which he has wilfully or negligently failed to avert by utilising a legal remedy is compatible with Community law, provided that utilisation of that remedy can reasonably be required of the injured party, a matter which was for the referring court to determine.
EÜ artikli¡133 lõigete¡1, 5 ja 6 analüüsimise järel jõudis Euroopa Kohus järeldusele, et mõjutatud WTO liikmetega lepingute sõlmimine kuulub Euroopa Ühenduse ja liikmesriikide jagatud pädevusse.
The likelihood that a national court will make a reference for a preliminary ruling under Article 234°EC or the existence of infringement proceedings pending before the Court of Justice cannot, in itself, constitute a sucient reason for concluding that it is not reasonable to have recourse to a legal remedy.
Sobiva õigusliku aluse kohta selgitas kohus, et transporti käsitlev osa asjaomastes lepingutes kuulub EÜ artikli¡133 lõike¡6 kolmanda lõigu alusel transpordipoliitika, mitte ühise kaubanduspoliitika valdkonda.
With regard to the law governing the Community’s external relations, an opinion and three cases are particularly noteworthy.
Lõpuks tegi Euroopa Kohus oma analüüsi pinnalt järelduse, et kõnesolevate lepingute sõlmimist käsitleva ühenduse õigusakti aluseks tuleb võtta nii EÜ artikli¡133 lõiked¡1 ja 5 ning lõike¡6 teine lõik kui ka EÜ artikkel¡71 ja artikli¡80 lõige¡2 koostoimes EÜ artikli¡300 lõikega¡2 ja lõike¡3 esimese lõiguga.
In Opinion 1/08 of 30 November 2009, the Court ruled pursuant to Article 300(6)°EC, at the request of the Commission, on whether the European Community’s competence to conclude with certain members of the World Trade Organisation (WTO) agreements modifying the Schedules of Speci¤c Commitments of the Community and its Member States under the General Agreement on Trade in Services (GATS) is exclusive or merely shared with the Member States, and on what the appropriate legal basis is to which recourse must be had when concluding those agreements.
Kohtuasjades komisjon vs. Austria ja komisjon vs. Rootsi (3.¡märtsi 2009.¡aasta otsused kohtuasjades C-205/06 ja C-249/06) sedastas Euroopa Kohus komisjoni algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses, et jättes võtmata vajalikud meetmed vastuolude kõrvaldamiseks nende ühenduse õigusest tulenevate kohustuste ja kapitali ülekandmist reguleerivate sätete osas, mis sisalduvad teatud kolmandate riikidega sõlmitud investeerimislepingutes, rikkusid Rootsi Kuningriik ja Austria Vabariik EÜ artikli¡307 teisest lõigust tulenevaid kohustusi.
In this instance, the enlargements which took place in 1995 and 2004 made it necessary to draw up a new schedule, including the 13 new Member States which until then had had their own schedules of commitments in relation to GATS.
Kõnesoleval juhul sisaldasid asjaomased investeerimislepingud klausleid, mis tagavad investeeringutega seotud vabalt konverteeritavas valuutas tehtud maksete vaba ülekandmise.
In order to merge the schedules of commitments of the 13 new Member States with the existing schedule of the Community and of its Member States, the Commission noti¤ed the list of modi¤cations and withdrawals of commitments on 28 May 2004.
Selles osas vastasid need lepingud EÜ artikli¡56 lõikele¡1, millega keelatakse kõik kapitali liikumise piirangud ja maksepiirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.
Under Article XXI of GATS, those modi¤cations to the schedule of commitments resulted in requests for compensation for the WTO members a¥ected by the various adjustments to the lists on account of the merger.
Samas annavad EÜ artikli¡57 lõige¡2, EÜ artikkel¡59 ja EÜ artikli¡60 lõige¡1 nõukogule õiguse teatavatel täpselt määratletud juhtudel piirata kapitali ja maksete liikumist liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.
Since the Community has conferred powers only, it must tie the agreement that it seeks to conclude to a Treaty provision which empowers it to approve such a measure.
Nõukogu pädevus – millest tulenevalt võib ta ühepoolselt kehtestada piiravaid meetmeid kolmandate riikide suhtes valdkonnas, mis on identne liikmesriigi ja kolmanda riigi vahel varem sõlmitud lepingu valdkonnaga või on sellega seotud – ja nimetatud leping on omavahel vastuolus, kui ühelt poolt ei näe see leping ette sätteid, mis võimaldaksid asjaomasel liikmesriigil teostada oma õigusi ja täita oma kohustusi ühenduse liikmena, ning teiselt poolt ei võimalda seda ka ükski rahvusvahelise õiguse mehhanism.
It therefore considered the Community’s competence to conclude the agreements at issue and the possible legal bases for such a conclusion, the two questions being inextricably linked.
Euroopa Kohus täpsustas veel, et tähtajad, mis kaasnevad kõigi rahvusvaheliste läbirääkimistega, mis on vajalikud, et kõnealuseid lepinguid uuesti arutada, on oma olemuselt kokkusobimatud nende meetmete kasuliku mõjuga.
Having analysed Article 133(1), (5) and (6)°EC, the Court came to the conclusion that the agreements with the a¥ected WTO members fall within the sphere of shared competence of the European Community and the Member States.
Võimalus tugineda muudele rahvusvahelises õiguses leiduvatele vahenditele, nagu lepingu peatamine või isegi kõnealuste lepingute või nendest sätetest mõne ülesütlemine, on liiga ebakindla toimega selleks, et tagada nõukogu võetud meetmete tulemuslik kohaldamine.
With regard to the appropriate legal basis, it stated that the ‘transport’ aspect of the agreements at issue falls, in accordance with the third subparagraph of Article 133(6)°EC, within the sphere of transport policy and not that of the common commercial policy.
Kohtuasjas Soysal ja Savatli (19.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-228/06) võttis Euroopa
Finally, the Court’s analysis led it to conclude that the Community act concluding the abovementioned agreements must be based both on Article 133(1), (5) and (6), second subparagraph, EC and on Articles 71°EC and 80(2)°EC, in conjunction with Article 300(2) and (3), ¤rst subparagraph, EC.
Kohus seisukoha EMÜ-Türgi assotsiatsioonilepingu lisaprotokolli9artikli¡41 lõikes¡1 sätestatud standstill-klausli kohta. Selle sätte kohaselt kohustuvad lepinguosalised lisaprotokolli jõustumise kuupäevast arvates hoiduma omavahel kehtestamast mis tahes uusi asutamisõiguse ning teenuste osutamise vabaduse piiranguid.
In the cases in point, the various investment agreements at issue contained provisions guaranteeing the free transfer,
23.¡novembril 1970 Brüsselis allkirjastatud lisaprotokoll, mis sõlmiti, kiideti heaks ja kinnitati ühenduse nimel nõukogu 19.¡detsembri 1972.¡aasta määrusega (EMÜ) nr¡2760/72 (EÜT L¡293, lk¡1; ELT eriväljaanne 11/11, lk¡41).
The Court ¤rst of all observed that, in order to ensure the e¥ectiveness of those provisions, measures restricting the free movement of capital must be capable, where adopted by the Council, of being applied immediately with regard to the States to which they relate, which may include some of the States party to one of the agreements at issue with the Kingdom of Sweden and the Republic of Austria.
Areng ja tegevus sellega kehtestada pärast EMÜ-Türgi assotsiatsioonilepingu lisaprotokolli asjassepuutuva liikmesriigi suhtes jõustumist viisa omamise nõue selleks, et Türgi kodanikud saaksid siseneda liikmesriigi territooriumile, et osutada seal Türgis asutatud ettevõtte nimel teenuseid, kui protokolli jõustumise kuupäeval selleks viisat ei nõutud.
In Case C-228/06 Soysal and Savatli (judgment of 19 February 2009) the Court ruled on the ‘stand-still’ clause provided for in Article 41(1) of the Additional Protocol to the EEC–Turkey Association
Euroopa Kohtu arvates ei sea seda järeldust kahtluse alla asjaolu, et kõnealuse piirangu aluseks on ühenduse teisese õiguse sätet rakendavad siseriiklikud õigusnormid, võttes arvesse, et ühenduse sõlmitud rahvusvahelised lepingud on ühenduse teisese õiguse aktide suhtes ülimuslikud.
Agreement (
Euroopa kodakondsus
), according to which the contracting parties are to refrain from introducing between themselves any new restrictions on the freedom of establishment and the freedom to provide services as from the date of entry into force of the protocol.
Liidu kodanike liikumis- ja elamisõiguse rakendamise heaks näiteks on kohtuasi Rüer (23.¡aprilli 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-544/07).
The case concerned two Turkish nationals wishing to make use in the territory of a Member State of the right to freedom to provide services under the Association Agreement.
Endisele töötajale U.¡Rüµerile, kes on Saksa kodanik ja kes asus pärast pensionile jäämist Poola elama, maksab Saksamaa kahte pensioni, millest üks maksustatakse selles liikmesriigis ja teine Poola territooriumil.
The Court observed, ¤rst of all, that that provision, which is laid down clearly, precisely and unconditionally, has direct e¥ect.
U.¡Rüµer taotles Poola maksuametilt, et Poolas maksmisele kuuluvat tulumaksu vähendataks vastavalt Saksamaal tehtud ravikindlustusmaksetele.
It went on to interpret the provision in question as prohibiting the introduction, as from the entry into force of the Additional Protocol to the EEC–Turkey Association Agreement in the Member State concerned, of a requirement that Turkish nationals must have a visa to enter the territory of a Member State in order to provide services there on behalf of an undertaking established in Turkey, since, on that date, such a visa was not required.
See taotlus jäeti aga rahuldamata põhjendusega, et Poola õigus näeb ette, et tulumaksust saab maha arvata ainult Poola ravikindlustusasutusele tehtud maksed. Asi jõudis liikmesriigi kohtusse ja sealt edasi ühenduste kohtusse.
According to the Court, that conclusion cannot be called into question by the fact that the restriction arises from national legislation implementing a provision of secondary Community legislation, in view of the primacy of international agreements concluded by the Community over secondary Community legislation.
Erinevalt hagejast ja eelotsusetaotluse esitanud kohtust, kes tuginesid oma argumentatsioonis EÜ artiklitele¡12 ja 39, välistas Euroopa Kohus esmalt EÜ artikli¡39 kohaldamise, kuna see puudutab vaid aktiivseid töötajaid või tööotsijaid. Sellegipoolest saab U.¡Rüµer toetuda oma liidu kodaniku staatusele ja seega talle EÜ artikliga¡18 antud õigusele vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil.
European citizenship
Kaupade vaba liikumine
Case C-544/07 Rüer (judgment of 23 April 2009) is a good example of the application of European Union citizens’ right of movement and right to reside.
Selle valdkonna kolm kohtuasja tõstavad esile samaväärse toimega meetme ulatuse määratlemisega seonduvad probleemid.
) Additional Protocol signed on 23 November 1970 at Brussels and concluded, approved and con¤rmed on be- half of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972 (OJ 1977 L°361, p.°60).
Kohtuasjas komisjon vs. Itaalia (10.¡veebruari 2009.¡aasta otsus kohtuasjas C-110/05) vaatas Euroopa Kohus pärast suulise menetluse uuendamist läbi komisjoni hagi, milles paluti kohtul tuvastada, et keelates vedada järelhaagiseid mopeedide, mootorrataste, traikide ja kvadrikutega, rikkus Itaalia Vabariik EÜ artiklist¡28 tulenevaid kohustusi.
Mr Rü¶er, a German worker who took up residence in Poland on his retirement, received two pensions which were paid in Germany, one of which was taxed in Germany and the other in Poland. Mr Rü¶er applied to the Polish tax authorities for the income tax which he was liable to pay in Poland to be reduced by the amount of health insurance contributions paid in Germany.
Euroopa Kohus siinkohal peab kaupade vaba liikumise piirangu õigustamiseks mõnele kohustuslikule nõudele tuginev liikmesriik tõendama, et tema õigusakt on taotletava legitiimse eesmärgi saavutamise seisukohalt sobiv ja vajalik, ei saa see tõendamiskoormis minna nii kaugele, et sellelt liikmesriigilt nõuda, et ta kindlalt tõendaks, et ükski muu mõeldav meede ei võimalda selle eesmärgi saavutamist samadel tingimustel.
That application was rejected, however, on the ground that Polish law provides that only contributions paid to a Polish health insurance institution may be deducted from income tax. The case was brought before a national court, then before this Court.
Kuigi ei ole välistatud, et muud meetmed peale asjaomase keelu suudaksid tagada teatava liiklusohutuse taseme mootorrattast ja järelhaagisest koosneva autorongi liiklemiseks, ei saa siiski eirata liikmesriikide võimalust saavutada sellist eesmärki nagu liiklusohutus üldiste ja lihtsate, sõidukijuhtidele hõlpsalt arusaadavate ning kohaldatavate õigusnormide kehtestamisega, mis on ühtlasi ka pädevatele asutustele hõlpsasti hallatavad ja kontrollitavad.
Unlike the applicant and the national court, whose arguments were founded on Articles 12°EC and 39°EC, the Court began by ruling out the application of Article 39°EC since it relates only to workers in active employment or in search of employment.
30.¡aprilli 2009.¡aasta otsuses kohtuasjas C-531/07: Fachverband des Buch- und Medienwirtschaft olid küsimuse all Austria õigusnormid, mis käsitlevad saksakeelsete raamatute £kseeritud hindu ning milles on sätestatud, et kirjastaja või importija on kohustatud kehtestama ja avalikustama jaemüügihinna ning et importija kehtestatud hind ei tohi olla madalam kirjastuse asukohariigis kirjastaja kehtestatud või soovitatavast jaemüügihinnast, millest on maha arvatud selles sisalduv käibemaks.
Nevertheless, Mr Rü¶er could rely on his status as a citizen of the Union, and thus on the right conferred on him by Article 18°EC to move and reside freely within the territory of the Member States.
Euroopa Kohus leidis, et kuigi Austria õigusnormid reguleerivad raamatute müügitingimusi, ei ole neil kodumaiste raamatute ja teistest liikmesriikidest pärit raamatute turustamisel ühesugune mõju, kui nad keelavad importijal kehtestada kirjastuse asukohariigis kehtivast hinnast madalamat hinda.
Therefore, the Court analysed whether the Polish tax system is consistent with that article and decided that, to the extent to which it makes the granting of a tax advantage in connection with contributions conditional on those contributions having been paid to a Polish health insurance body and leads to that advantage being refused to taxpayers who have paid contributions to the body of another Member State, the Polish legislation disadvantages taxpayers who have exercised their freedom of movement by leaving the Member State in which they have carried out all their occupational activity in order to take up residence in Poland.
Euroopa Kohus selgitas, et asjaomased õigusnormid näevad ette teistest liikmesriikidest pärit saksakeelsete raamatute ebasoodsama kohtlemise võrreldes kodumaiste raamatutega, kuna nad takistavad nii Austria importijatel kui ka välismaistel kirjastajatel kinnitada jaemüügi miinimumhindu vastavalt impordituru tingimustele, samas kui Austria kirjastajad võivad oma kaupadele ise vabalt kinnitada niisuguseid miinimumhindu jaemüügiks siseriiklikul turul.
Such a restriction of entitlement to a reduction of income tax amounts to a restriction on the freedom to move and reside within the territory of the Member States which is not objectively justi¤ed.
Seega kujutavad vastavasisulised õigusnormid Euroopa Kohtu arvates endast piirangut kaupade vabale liikumisele.
In this area, three cases illustrate the diculty of de¤ning the parameters of a measure having equivalent e¥ect.
Lisaks sedastas Euroopa Kohus, et selline piirang ei ole õigustatud.
In Case C-110/05 Commission v Italy (judgment of 10 February 2009), after reopening the oral procedure, the Court ruled on the Commission’s application for a ¤nding that, by maintaining rules which prohibit mopeds, motorcycles, tricycles and quadricycles from towing a trailer, the Italian Republic had failed to ful¤l its obligations under Article 28°EC.
Ta märkis nimelt, et raamatu kui kultuuriväärtuse kaitset võib pidada avalikust huvist lähtuvaks hädavajalikuks nõudeks, millega võib õigustada kaupade vaba liikumist piiravaid meetmeid vaid siis, kui niisugused meetmed on määratud eesmärgi saavutamiseks asjakohased ega ületa nende realiseerimiseks vajalikku.
According to the Court, a Member State which, for reasons of road safety, prohibits vehicles from towing a trailer specially designed for them and lawfully produced and marketed in other Member States has not failed to ful¤l its obligations under that article.
Kõnesoleval juhul oleks raamatu kui kultuuriväärtuse kaitse eesmärki võinud saavutada importijat vähem piiravate meetmetega, näiteks lubades importijal või välismaisel kirjastajal muu hulgas kinnitada Austria turu jaoks müügihind, mis võtaks arvesse selle turu eripärasid.
The Court stated that such a prohibition certainly constitutes a measure having equivalent e¥ect to quantitative restrictions on imports prohibited by that article to the extent that its e¥ect is to hinder access to the market at issue for trailers speci¤cally designed for motorcycles inasmuch as it has a considerable inªuence on the behaviour of consumers and prevents a demand from existing in the market at issue for such trailers.
Sellest tulenevalt otsustas Euroopa Kohus, et Austria õigusnormid, mis keelavad saksakeelsete raamatute importijatel kehtestada hinda, mis on madalam kirjastaja kehtestatud või soovitatavast jaemüügihinnast kirjastuse asukohariigis, kujutab endast kaupade vaba liikumise takistust, mida ei saa ühenduse õiguse alusel õigustada.