natgillin/translations-raw huggingface dataset:
27 — Indeed this approach has now been unequivocally adopted in Article 10 of Council Regulation (EC) No 510/2006 of 20 March 2006 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (OJ 2006 L 93, p. 12).
27 – Selline lähenemisviis on nüüd ühemõtteliselt sätestatud nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta artiklis 10 (ELT L 93, lk 12).
Under Article 10 it provides for ‘official controls’ by stating that ‘Member States shall designate the competent authority or authorities responsible for controls in respect of the obligations established by this Regulation in conformity with Regulation (EC) No 882/2004 [of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on official controls performed to ensure the verification of compliance with feed and food law, animal health and animal welfare rules]’.
Määruse artikkel 10 sätestab „ametlikud kontrollid”, sätestades, et „[l]iikmesriigid määravad pädeva ametiasutuse või ametiasutused, kes vastutavad kontrollide eest käesoleva määrusega ette nähtud kohustustega seoses kooskõlas [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta] määrusega (EÜ) nr 882/2004 [ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks]”.
Article 11 deals separately with the ‘verification of compliance with specifications’ and provides inter alia that the costs of such verification shall be borne by operators subject to it.
Artikkel 11 käsitleb eraldi „spetsifikaatide järgimise kontrollimist” ning sätestab mh, et sellise kontrollimise kulud katab kontrollitav ettevõtja.
Nevertheless I consider that for the purposes of effective implementation of the Basic Regulation the existence of such judicial means does not exempt Member States from the obligation to provide at the same time for appropriate inspection mechanisms, independently of judicial action.
Sellele vaatamata leian, et algmääruse tõhusaks rakendamiseks ei vabasta kõnealuste õiguskaitsevahendite olemasolu liikmesriike kohustusest luua samal ajal asjakohased kontrollimehhanismid, mis toimivad õiguskaitsevahenditest sõltumata.
Article 10(1) establishes an obligation for Member States to ‘ensure that … inspection structures are in place, the function of which shall be to ensure that agricultural products and foodstuffs bearing a protected name meet requirements laid down in the specifications’.
Artikli 10 lõikes 1 on sätestatud liikmesriikide kohustus „taga[da], et […] oleksid loodud kontrollistruktuurid, mille ülesanne on tagada kaitstud nimetusega põllumajandustoodete ja toiduainete vastavus tehnospetsifikaatides sätestatud nõuetele”.
Given such a general formulation the obligation to ensure the effective implementation of the Basic Regulation places Member States under a general obligation to provide for adequate inspection structures to verify whether a product which is marketed in a given Member State and which bears a given PDO complies with the specification for that PDO, regardless of the place where the PDO originates.
Sellist üldist sõnastust arvesse võttes pannakse algmääruse tõhusa rakendamise kohustusega liikmesriikidele üldine kohustus luua asjakohased kontrollistruktuurid, et kontrollida, kas kõnealuses liikmesriigis turustatav toode, mis kannab kaitstud päritolunimetust, vastab kõnealuse kaitstud päritolunimetuse tehnospetsifikaadi nõuetele, sõltumata kohast, kust kaitstud päritolunimetus pärineb.
Such inspections may for instance be carried out in the framework of official
Selline kontroll võib toimuda näiteks ametliku kontrollimise
Specific character for Agricultural Products and Foodstuffs’, it is stated that ‘[t]he enforcement of exclusive rights is organised and carried out by the Member States.
tootekvaliteedi poliitika Euroopa Liidus; tekst on PDF-formaadis kättesaadav komisjoni Interneti-leheküljel (http://ec.europa. eu/agriculture/publi/gi/broch_en.pdf)” on öeldud, et „[a]inuõiguste kasutamist korraldavad ja teostavad liikmesriigid.
Therefore, it is up to the Member States whether the Services designated for such enforcement act on their own initiative (ex officio) or based on complaints of right holders of the PDO/PGI/TSG.’ 28 involving controls and possible penalties, is required, even when it is not provided for under Community law and without any external impetus, in situations where there is no incentive for individuals or economic operators to complain 29 or where any delay could result in irreversible damage, such as when the precautionary principle requires immediate action to withdraw dangerous foodstuffs or to end behaviour which may cause irreversible damage to the environment. The present case is not, however, comparable to any of these situations.
Seetõttu otsustavad liikmesriigid, kas täitmise tagamise eest vastutavad talitused tegutsevad omal algatusel või kaitstud päritolunimetuse/kaitstud geograafilise tähise/garanteeritult traditsioonilise eritunnuse õiguste omanike kaebuste alusel.” 28
It follows that Member States have, in the implementation of the Basic Regulation, a discretion as to whether to carry out inspections in a given case and then to take measures if they find goods which infringe the PDO.
Järelikult on liikmesriikidel algmääruse rakendamisel kaalutlusõigus otsustamaks, kas teostada antud juhtumi suhtes kontrolli ja seega võtta meetmeid, kui leitakse kaupu, mis ei ole kaitstud päritolunimetusega kooskõlas.
The present case must be distinguished from situations where, because of the interest at stake, the discretion of a Member State to act ex officio is much more limited.
Käesolevat kohtuasja tuleb eristada olukorrast, kus kaalul olevate huvide tõttu on liikmesriigi kaalutlusõigus omal algatusel tegutseda palju piiratum.
29 — See, for example, the obligation of the Member States to recover unduly paid sums of the EAGGF: see, inter alia, Case C-34/89 Italy v Commission [1990] ECR I-3603, and Case C-28/89 Germany v Commission [1991] ECR I-581.
29 – Vt nt liikmesriikide kohustus nõuda tagasi Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondist ebaseaduslikult makstud summad: vt mh 11. oktoobri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-34/89: Itaalia vs. komisjon (EKL 1990, lk I-3603) ja 21. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C-28/89: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1991, lk I-581).
28 — Protection of Geographical Indications, Designations of Origin and Certificates of Specific character for Agricultural Products and Foodstuffs, Guide to Community Regulations, 2nd Edition, August 2004, DG for Agriculture, Food quality policy in the European Union; the text is available in PDF format on the Commission’s Internet site (http://ec.europa.eu/agriculture/publi/gi/broch_en.pdf).
28 – „Põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste, päritolunimetuste ja eripärasertifikaatide kaitse”.
30 — Cited in footnote 20.
30 – Viidatud eespool 20. joonealuses märkuses.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-132/05 under an obligation to take ex officio action in the present case and that they have failed to do so.
KOHTUJURIST MAZÁKI ETTEPANEK – KOHTUASI C-132/05
However, the facts of the present case, as they appear from the file, are different.
Nagu toimikust nähtub, on käesoleva kohtuasja asjaolud siiski erinevad.
In particular, the Commission has failed to produce evidence, which is of temporal relevance to the proceedings at hand, 31 of even one complaint or request for legal protection, much less a pattern of failure to act on such complaints or requests, in relation to abuses of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ occurring on German territory.
Konkreetselt ei ole komisjon esitanud tõendeid, mis on käesolevas menetluses ajalise tähtsusega, 31ega ühtegi kaebust või õiguskaitse taotlust, mis on seotud kaitstud päritolunimetuse „Parmigiano Reggiano” väärkasutamisega Saksamaa territooriumil või veel vähem tõendeid sellistele kaebustele või taotlustele reageerimata jätmise kohta.
D — Conclusion
D. Ettepanek
It follows from the above that I do not consider that Article 13(1)(b) of the Basic Regulation, in the light of Article 10 of that regulation, required Germany to prosecute ex officio the marketing of cheese which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ under the designation ‘Parmesan’ on its territory.
Lähtudes eeltoodust ei arva ma, et algmääruse artikli 13 lõike 1 punkti b kohaselt, võttes arvesse kõnealuse määruse artiklit 10, pidi Saksamaa omal algatusel karistama kaitstud päritolunimetuse „Parmigiano Reggiano” tehnospetsifikaadile mittevastava juustu turustamise eest oma territooriumil nimetuse „Parmesan” all.
In particular, the Commission failed to demonstrate that Germany was under an obligation to take such action in the absence of sufficient and appropriate external impetus to do so.
Konkreetselt jättis komisjon tõendamata, et Saksamaa oli kohustatud sellised meetmed võtma, kui selleks puudus piisav ja asjakohane väline ajend.
The Commission has therefore failed to submit sufficiently documented and detailed proof that the German authorities were
Sellega seoses tuleks märkida, et tegelikult tugineb komisjon peaaegu täielikult kohtueelse menetluse käigus esitatud Saksamaa vastusele, milles väideti, et „Parmesan” on üldnimetus, et toetada väidet, et Saksamaa ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, takistamaks kõnealuse nimetuse ebaseaduslikku kasutamist.
31 — The question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion.
31 – Seda, kas liikmesriik on rikkunud oma kohustusi või mitte, tuleb hinnata lähtudes olukorrast liikmesriigis põhjendatud arvamuses esitatud tähtaja lõppedes.
(See, inter alia, Case C-384/99 Commission v Belgium [2000] ECR I-10633, paragraph 16; Case C-147/00 Commission v France [2001] ECR I-2387, paragraph 26; and Case C-272/01 Commission v Portugal [2004] ECR I-6767, paragraph 29.)
(Vt mh 30. novembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-384/99: komisjon vs. Belgia (EKL 2000, lk I-10633, punkt 16); 15. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-147/00: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2001, lk I-2387, punkt 26) ja 15. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-272/01: komisjon vs. Portugal (EKL 2004, lk I-6767, punkt 29).
Therefore I consider that the Commission’s claim should be dismissed.
Seetõttu olen arvamusel, et komisjoni hagi tuleks jätta rahuldamata.
Procedure, the unsuccessful party is to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Kohtukulud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
However, Germany has not applied in its pleadings for the costs to be borne by the Commission.
Saksamaa ei ole siiski nõudnud, et komisjon hüvitaks kohtukulud.
Under Article 69(2) of the Rules of
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud
I am, therefore, of the opinion that the Court should:
Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
JUDGMENT OF THE COURT (Grand Chamber)26 February 2008 *
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)
In Case C-132/05,
26. veebruar 2008 *
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 21 March 2005,
Kohtuasjas C-132/05, mille ese on EÜ artikli 226 alusel 21. märtsil 2005 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Commission of the European Communities, represented by E. de March, S. Grünheid and B. Martenczuk, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, supported by:
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: E. de March, S. Grünheid ja B. Martenczuk, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, hageja, keda toetavad
Czech Republic, represented by T. Boček, acting as Agent,
Tšehhi Vabariik, esindaja: T. Boček,
Italian Republic, represented by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by G. Aiello, avvocato dello Stato, with an address for service in Luxembourg, interveners, v
Itaalia Vabariik, esindaja: I. M. Braguglia, keda abistas avvocato dello Stato G. Aiello, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, menetlusse astujad, versus
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and A. Dittrich, acting as Agents, assisted by M. Loschelder, Rechtsanwalt, defendant, supported by:
Saksamaa Liitvabariik, esindajad: M. Lumma ja A. Dittrich, keda abistas Rechtsanwalt M. Loschelder, kostja, keda toetab:
Kingdom of Denmark, represented by J. Molde, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg,
Taani Kuningriik, esindaja: J. Molde, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
Republic of Austria, represented by E. Riedl, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, interveners,
Austria Vabariik, esindaja: E. Riedl, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, menetlusse astujad,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts and U. Lõhmus, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), K. Schiemann, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits and A. Ó Caoimh, Judges,
EUROOPA KOHUS (suurkoda), koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts ja U. Lõhmus, kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues (ettekandja), K. Schiemann, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits ja A. Ó Caoimh, kohtujurist: J. Mazák, kohtusekretär: ametnik B. Fülöp, arvestades kirjalikus menetluses ja 13. veebruari 2007. aasta kohtuistungil esitatut, olles 28. juuni 2007. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, on teinud järgmise otsuse
By its application, the Commission requests the Court to declare that, by formally refusing to proceed against the use, on its territory, of the name ‘Parmesan’ on the labelling of products which do not comply with the requirements of the specification for the protected designation of origin (PDO) ‘Parmigiano Reggiano’, thereby favouring the appropriation of the reputation of the genuine, Communitywide
Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Saksamaa Liitvabariik keeldus ametlikult karistamast oma territooriumil nimetuse „parmesan” kasutamist selliste toodete märgistamisel, mis ei vasta kaitstud päritolunimetuse „Parmigiano Reggiano” tehnospetsifikaadile, soodustades sellega
COMMISSION v GERMANY protected product, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 13(1)(b) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (OJ 1992 L 208, p. 1).
KOMISJON VS. SAKSAMAA ehtsa, ühenduse territooriumil kaitstava toote maine väärkasutust, siis on ta rikkunud nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (EÜT L 208, lk 1; ELT eriväljaanne 03/13, lk 4) artikli 13 lõike 1 punktist b tulenevaid kohustusi.
Regulation No 2081/92 establishes Community protection of designations of origin and of geographical indications for agricultural products and foodstuffs.
Määrusega nr 2081/92 kehtestatakse põllumajandustoodete ja toiduainete päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitse ühenduse tasandil.
Community protection of designations of origin and of geographical indications of agricultural products and foodstuffs shall be obtained in accordance with this Regulation.
Põllumajandustoodete ja toiduainete päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitse ühenduse tasandil toimub kooskõlas käesoleva määrusega.
(a) designation of origin: means the name of a region, a specific place or, in exceptional cases, a country, used to describe an agricultural product or a foodstuff:
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) päritolunimetus – piirkonna, konkreetse koha või erandjuhtudel riigi nimetus, millega kirjeldatakse põllumajandustoodet või toiduainet,
— originating in that region, specific place or country, and
– mis on pärit kõnealusest piirkonnast, konkreetsest kohast või riigist ning,
— the quality or characteristics of which are essentially or exclusively due to a particular geographical environment with its inherent natural and human factors, and the production, processing and preparation of which take place in the defined geographical area;
– mille kvaliteediomadused tulenevad valdavalt või eranditult teatavast geograafilisest piirkonnast koos selle looduslike ja inimfaktoritega ning mille tootmine, töötlemine ja valmistamine toimub määratletud geograafilises piirkonnas;
Article 3(1) of the regulation is worded as follows:
Nimetatud määruse artikli 3 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
To establish whether or not a name has become generic, account shall be taken of all factors, in particular:
Otsustamaks, kas nimetus on või ei ole muutunud üldnimetuseks, võetakse arvesse kõiki tegureid, eelkõige:
According to Article 4(2)(g) of Regulation No 2081/92, the product specification shall include at least ‘details of the inspection structures provided for in Article 10’.
Määruse nr 2081/92 artikli 4 lõike 2 punkti g kohaselt sisaldab tehnospetsifikaat vähemalt „üksikasj[u] artiklis 10 sätestatud kontrollistruktuuride kohta”.
Article 5(3) and (4) of the regulation states:
Nimetatud määruse artikli 5 lõiked 3 ja 4 sätestavad:
The application for registration shall include the product specification referred to in Article 4.
Registreerimistaotlus sisaldab artiklis 4 osutatud tehnospetsifikatsiooni.
The application shall be sent to the Member State in which the geographical area is located.’
Taotlus saadetakse liikmesriigile, kus asjaomane geograafiline piirkond asub.”
Article 10 of the regulation provides:
Kõnealuse määruse artiklis 10 nähakse ette:
An inspection structure may comprise one or more designated inspection authorities and/or private bodies approved for that purpose by the Member State.
Kontrollistruktuur võib koosneda ühest või mitmest määratud kontrolliasutusest ja/või liikmesriigi poolt selleks heakskiidetud eraasutusest.
Member States shall send the Commission lists of the authorities and/or bodies approved and their respective powers.
Liikmesriigid edastavad komisjonile heakskiidetud asutuste ja/või organite ning nende volituste loetelud.
The Commission shall publish those particulars in the Official Journal of the European Communities.
Komisjon avaldab need andmed Euroopa Ühenduste Teatajas.
Designated inspection authorities and/or approved private bodies must offer adequate guarantees of objectivity and impartiality with regard to all producers or processors subject to their control and have permanently at their disposal the qualified staff and resources necessary to carry out inspection of agricultural products and foodstuffs bearing a protected name.
Määratud kontrolliasutused ja/või heakskiidetud eraasutused peavad pakkuma piisavaid objektiivsuse ja erapooletuse tagatisi kõikide tootjate või töötlejate suhtes, keda nad kontrollivad, ning nende käsutuses peavad pidevalt olema erialase ettevalmistusega töötajad ja vajalikud vahendid kaitstud nimetusega põllumajandustoodete ja toiduainete kontrolliks.
If an inspection structure uses the services of another body for some inspections, that body must offer the same guarantees.
Kui kontrollistruktuur kasutab teatud kontrollide tegemiseks mõne teise asutuse teenuseid, peab see asutus pakkuma samu tagatisi.
In that event the designated inspection authorities and/or approved private bodies shall, however, continue to be responsible vis-à-vis the Member State for all inspections.
Määratud kontrolliasutused ja/või heakskiidetud eraasutused vastutavad liikmesriigi ees siiski endiselt kõikide kontrollide eest.
As from 1 January 1998, in order to be approved by the Member States for the purpose of this Regulation, private bodies must fulfil the requirements laid down in standard EN 45011 of 26 June 1989.
Alates 1. jaanuarist 1998 peavad eraasutused vastama 26. juuni 1989. aasta standardis EN 45011 kehtestatud nõuetele, et saada liikmesriikidelt heakskiit käesolevas määruses sätestatud eesmärgil.
If a designated inspection authority and/or private body in a Member State establishes that an agricultural product or a foodstuff bearing a protected name of origin in that Member State does not meet the criteria of the specification, they shall take the steps necessary to ensure that this Regulation is complied with. …
Kui liikmesriigi määratud kontrolliasutus ja/või heakskiidetud eraasutus tuvastab, et asjaomasest liikmesriigist pärit ja kaitstud päritolunimetust kandev põllumajandustoode või toiduaine ei vasta tehnospetsifikaadi nõuetele, võtab asutus vajalikud meetmed, et tagada käesoleva määruse järgimine. […]
A Member State must withdraw approval from an inspection body where the criteria referred to in paragraphs 2 and 3 are no longer fulfilled.
Kui kontrolliasutus ei vasta enam lõigetes 2 ja 3 nimetatud kriteeriumidele, peab liikmesriik asjaomase asutuse heakskiidu tühistama.
It shall inform the Commission, which shall publish in the Official Journal of the European Communities a revised list of approved bodies.
Liikmesriik teatab sellest komisjonile, kes avaldab Euroopa Ühenduste Teatajas heakskiidetud asutuste parandatud loetelu.
The Member States shall adopt the measures necessary to ensure that a producer who complies with this Regulation has access to the inspection system.
Liikmesriigid võtavad vastu vajalikud meetmed, et tagada käesoleva määruse nõudeid täitvate tootjate ligipääs kontrollisüsteemile.
The costs of inspections provided for under this Regulation shall be borne by the producers using the protected name.’
Käesoleva määrusega sätestatud kontrollide kulud kannavad tootjad, kes kaitstud nimetust kasutavad.”
Under Article 13 of the regulation:
Sama määruse artikkel 13 sätestab:
(b) any misuse, imitation or evocation, even if the true origin of the product is indicated or if the protected name is translated or accompanied by an expression such as “style”, “type”, “method”, “as produced in”, “imitation” or similar;
[…] b) väärkasutuse, jäljendamise või seoste tekitamise eest, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui kaitstud nimetus on tõlgitud või sellele on lisatud väljend „viis”, „tüüp”, „meetod”, „toodetud nagu”, „imitatsioon” või muu samalaadne väljend;
Protected names may not become generic.’
Kaitstud nimetused ei või muutuda üldnimetusteks.”
According to Article 2 of Commission Regulation (EC) No 1107/96 of 12 June 1996 on the registration of geographical indications and designations of origin under the procedure laid down in Article 17 of Regulation No 2081/92 (OJ 1996 L 148, p. 1) and to Part A of the annex thereto, ‘Parmigiano Reggiano’ is to be a PDO with effect from 21 June 1996.
Komisjoni 12. juuni 1996. aasta määruse (EÜ) nr 1107/96 geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registreerimise kohta nõukogu määruse nr 2081/92 artiklis 17 sätestatud korras (EÜT L 148, lk 1; ELT eriväljaanne 03/19, lk 176) artikli 2 ja lisa A kohaselt on nimetus „Parmigiano Reggiano” 21. juunist 1996 kaitstud päritolunimetusena.
Following a complaint filed by several economic operators, the Commission requested the German authorities, by letter of 15 April 2003, to give clear instructions to the government bodies responsible for the combating of fraud to bring to an end the marketing on German territory of products designated as ‘Parmesan’ which did not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Pärast mitme ettevõtja esitatud kaebust nõudis komisjon 15. aprilli 2003. aasta kirjas Saksamaa ametiasutustelt, et pettuste eest karistamise eest vastutavatele asutustele antaks selged juhised lõpetada nime „parmesan” all selliste toodete turustamine Saksamaa territooriumil, mis ei vasta kaitstud päritolunimetuse „Parmigiano Reggiano” tehnospetsifikaadile.
Since the term ‘Parmesan’, according to the Commission, was a translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’, its use constituted a breach of Article 13(1)(b) of the regulation.
Komisjoni sõnul on mõiste „parmesan” kaitstud päritolunimetuse „Parmigiano Reggiano” tõlge ja seega kujutab selle kasutamine endast määruse nr 2081/92 artikli 13 lõike 1 punkti b rikkumist.