natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The new control scheme imposes the electronic logbook (electronic reporting system, ERS) for all vessels more than 12 m in length, with a daily declaration during fishing trips (before arrival in port for catches taken the last day out).
2012. aastal muutub eeskiri kohustuslikuks alates 12 meetrist.
This provision is being phased into place. It is currently mandatory for vessels over 24 m in length.
Laevade jaoks, mille pikkus on kuni 11,90 meetrit, jääb kasutusse paberil püügipäevik, deklaratsioonid esitatakse iga kahe päeva tagant.
In 2011, it will apply to all vessels over 15 m in length.
Pärast mahalaadimist peab saak minema kaalumisele kontrolliasutuse kinnitatud kaaludel.
In 2012, it will be the rule for vessels 12 m or more in length.
Kaalumise õigsuse eest vastutab üldjuhul sadamaturg, mille kaudu saak müüakse.
For vessels up to 11.99 m, the paper logbook will remain in use and catches must be declared every two days.
Vastutust kaalumise õiguse eest võib kanda ka tootjaorganisatsioon, kellele laev kulub, või otsemüügi korral saagi ostja.
Small quantities number, this information must at least include the catching vessel (or the aquaculture farm), the species (international code, commercial name and scientific name), dates and catch (or harvest) zone, exact quantity and whether the products are frozen or not.
Väikesed kogused tegemist on külmutatud tootega või mitte.
This last piece of information was introduced by the 2010 regulation.
Viimane teave on 2010. aastal lisandunud uus nõue.
It is important for the subsequent conservation of the fish and lets consumers make a distinction between fresh fish and once-frozen fish.
See on oluline kala hilisemat säilitamist silmas pidades ning selleks, et võimaldada tarbijal hõlpsasti vahet teha värske ja ülessulatatud kala vahel.
Not all fish, molluscs and crustaceans must necessarily go through the classic supply chain.
Kõik kalad, molluskid ja koorikloomad ei pea alati läbima kogu tavapärast tootmisahelat.
An ordinary consumer can always buy fish informally at the wharf, directly from the fisherman.
Tavatarbijal on alati võimalik osta kala ka otse sadamasillalt või otse kalurilt.
This type of sale must nevertheless be authorised by the state and not result in income of more than EUR 50 a day for the fisherman.
Samas peab sellise müügivormi olema alati lubanud riiklik ametiasutus ja selle tehinguväärtus ei või ületada 50 eurot päevas ühe kaluri kohta.
By the same token, sales notes are not required for purchases of quantities of less than 30 kg for private consumption.
Samamoodi ei tule müügiteatist esitada eratarbimiseks mõeldud saagikoguste kohta, mille kaal jääb alla 30 kg.
On the basis of the weighing, the vessel master completes a landing declaration that describes the species landed, their exact quantity and the port of landing.
Kaalumise tulemuse põhjal koostab kapten mahalaadimisdeklaratsiooni, milles on toodud mahalaaditud saaki kuuluvad liigid, täpne kogus ja sadam, kus mahalaadimine toimus.
Generally, the auction centre, PO or fishermen’s association takes delivery of the goods and stores them until the sale begins.
Kauba vastuvõtjaks on üldjuhul sadamaturg, tootjaorganisatsioon või kalurite ühing, kus saak kuni müügi alguseni ladustatakse.
The body receiving the goods must submit a take-over declaration.
Vastuvõttev asutus peab koostama kauba ülevõtmise deklaratsiooni.
In addition to the information contained in the previous declarations, the description of the goods and the place of storage must be detailed.
Lisaks varasemates deklaratsioonides nõutavatele andmetele tuleb selles esitada kauba kirjeldus ja ladustamise koht.
Like the other declarations, the take-over declaration must be transmitted electronically and without delay, within 24 hours for entities with annual turnover of more than EUR 200 000 and within 48 hours for the others.
Samalaadselt teiste deklaratsioonidega tuleb ka ülevõtmisdeklaratsioon esitada elektrooniliselt ja viivitamatult, asutuste puhul, mille aastakäive ületab 200 000 eurot, on deklaratsiooni esitamise tähtajaks 24 tundi, ülejäänud asutuste puhul 48 tundi.
This transport document identifies the goods in the same manner as the earlier declarations and also gives the references of the transport vehicle, the place and date of loading, the destination and the identity of the recipient.
Transpordidokument võimaldab kauba identifitseerida samalaadselt eelnevate deklaratsioonidega, lisaks sellele hõlmab see andmeid transpordivahendi, kauba pealevõtmise koha ja kuupäeva, sihtkoha ja kauba saaja kohta.
At the shop
Kaupluses
This is where the first sale comes to an end.
Sel etapil toimub partiide esmane müük.
The wholesalers and processors have bought their goods.
Tavapärase turustamistsükli puhul toimub esmamüük sadamaturul, mis toimib oksjoni põhimõttel, kus kaup müüakse parimale pakkujale.
They must then process and sell them to retailers (fish shops, supermarkets or restaurants) or to intermediaries (exporters, central trading groups, etc.).
Üldjuhul on esmaostja hulgikaupmees, kuid ka kalakaupmeestel, toitlustajatel või töötlejatel on võimalus sadamaturult otse osta.
The lots can naturally be grouped, split or divided among different buyers as long as their origin can still be traced.
Olemas on ka otsemüügikanalid.
The information must therefore be duplicated in the same number of groupings or divisions of the lots and the sales documents must contain an express reference to the original lot.
Sel juhul suunatakse kalad vahetult laeva trümmist laevaomanikuga eellepingu sõlminud hulgikaupmehe või töötleja külmutuslattu. Esmamüügi vormist sõltumata peavad ostjad olema riigiameti kinnitatud ja kantud vastavasse riiklikku registrisse.
This stage marks the first sale of the lots.
Sellega lõpetame me esmamüügi käsitlemise.
In the traditional circuit, this happens at the auction, where each lot is put on the block and sold to the highest bidder.
Hulgimüüjad ja töötlejad on kauba kätte saanud.
In most cases, the first buyer is a fish wholesale trader, although retail traders, restaurant owners and processors sometimes also buy at auctions.
Nüüd toimub kauba töötlemine ja müük jaemüüjatele (kalakaupmehed, suured kauplused, restoranid) või vahendajad (eksportijad, müügikeskused…).
Direct sales circuits also exist.
Esmamüügi käigus koostab müüja lisaks müügiarvele ka müügiteatise, mille ta esitab kontrolliasutusele.
In this case, the fish are delivered directly from the vessel’s hold to the cold storage plant of the wholesaler or processor who has reached a prior agreement with the vessel owner.
See teatis lisab varasematele deklaratsioonidele mitmeid uusi andmeid: andmed ostja kohta, müügi koht ja kuupäev, müügiarve viitenumber ja müügihind.
Whatever the type of first sale, the buyers must always be approved by the state and identified in a national list.
Loomulikult peavad müügiteatisel ja müügiarvel esitatavad andmed olema vastavuses nii kalandusinspektorite kui ka maksuameti nõudeid silmas pidades…
The retailer has an additional obligation related to informing consumers.
Jaemüüjal on veel teinegi kohustus, mis hõlmab tarbija teavitamist.
The sales label must legibly show the following compulsory information: species, type of production (catch or farming), geographical zone of catch or farming and, for products sold in the fresh food department, whether they have once been frozen or not.
Tarbijal peab olema võimalus lugeda toote etiketilt järgmist teavet: kala liik, tootmismeetod (püük või vesiviljelus), püügi või kasvatamise geograafiline piirkond ning värske kala osakonnas turustatavate toodete puhul seda, kas tegemist on sulatatud tootega või mitte.
At this stage, these are the only mandatory information requirements, although this could change in the future (see p. 5).
Need andmeelemendid moodustavad praegu tarbijale esitatava kohustusliku teabe, kuid samas on võimalik, et kohustuslikku teavet lisandub veelgi (vt lk 5).
However, in case of verifications of compliance with CFP rules or, for instance, a sanitary problem with a product, it is now possible, based on the information that accompanies each lot, to move back up the supply chain all the way to the catch declaration.
Otsemüügi korral võib tekkida olukord, kus kalapartiid laaditakse laevalt veoautole, mis peab need transportima näiteks sadamaturule või sadamast mõnikord päris kaugel asuvasse töötlusettevõttesse.
This is useful for fisheries controls.
Sel juhul lahkuvad partiid sadamast ilma ülevõtmisdeklaratsiooni ja müügiteatiseta.
It is also useful for consumers, who have the possibility to learn the answer to a fundamental question:‘Where does the fish on my plate come from?’
Selline olukord on lubatav juhul, kui transportija koostab transpordidokumendi.
For direct sales, lots of fish are sometimes transferred directly from the vessel to a lorry that will transport them, for example, to an auction or a processing plant located outside the port, sometimes very far away.
Ühise kalanduspoliitika eeskirjadest kinnipidamise kontrollimisel või probleemide korral on iga partiiga seostatud teabe abil võimalik jälgida kogu tootmisahelat kuni esimese püügideklaratsioonini välja.
In this case, the lots leave the port without a take-over declaration or sales note.
Püügikontrolli seisukohalt on see hädavajalik.
It must be completed before the lorry leaves the port and either transmitted immediately by electronic means to the competent control authorities or accompany the goods to their destination, where it must be transmitted to the competent control authorities within 48 hours following unloading.
Kuid see on äärmiselt oluline ka tarbijale, kellel on nüüd võimalik leida vastus äärmiselt olulisele küsimusele: kust pärineb kala, mida ma söön?
‘Sustainable fisheries’ certification: a label that has to be earned la g e ul
Jätkusuutliku püügi tähis – väärtuslik teave la g e ul
The Commission intends to ensure that labels respect FAO guidelines.
Komisjon tahab olla kindel, et märgised vastavad FAO sätestatud direktiividele.
These directives impose a rigorous award procedure to keep a fisheries player from being both judge and judged in the award of the label.
Need direktiivid näevad ette ranged menetluseeskirjad, et vältida olukorda, kus teatav ettevõte on samaaegselt nii sertifikaadi taotleja kui ka selle väljastamise üle otsustaja rollis.
To sum up:
Kokkuvõtlikult:
European consumers are more and more concerned about the impact of fishing on fish stocks and marine ecosystems.
Euroopa tarbijad on üha enam mures selle pärast, kuidas püük mõjutab kalavarusid ja mere ökosüsteeme.
To address their concerns,‘sustainable fisheries’ environmental labels are multiplying and the number of certified fisheries is growing constantly.
Sellest murest tingituna on hakanud järjest laiemalt levima jätkusuutliku püügi tähised ning suureneb vastava sertifikaadi omandanud püügiettevõtete arv.
Earning‘sustainable fisheries’ certification is the result of a long process that meets very strictly established and controlled rules.
Jätkusuutliku püügi sertifikaadi omandamine on pikk protseduur, mille puhul järgitakse väga rangeid ja hoolikalt kontrollitavaid nõudeid.
• The state of stocks – The stocks concerned are not overfished; the fishery must guarantee that they will be maintained for present and future generations; in the event of a decline in biomass, measures must be taken to restore stocks to sustainable levels within a reasonable period. • The management system – The fisheries must respect legal management measures for the zone concerned.
• Kalavarude olukord – asjaomaste kalavarude suhtes ei toimu ülepüüki, seejuures peab olema tagatud varu säilimine praeguste ja tulevaste põlvede jaoks. Varude biomassi vähenemise korral tuleb võtta asjakohased meetmed varude taastamiseks mõistliku ajavahemiku jooksul. • Haldussüsteem – ettevõtted peavad järgima asjaomases piirkonnas õigusaktidega kehtestatud haldusmeetmeid.
Data on the state of stocks must be collected and kept up-to-date.
Kalavarude olukorra kohta peavad olema perioodiliselt ajakohastatud andmed.
In the absence of scientific data, a precautionary approach must be adopted.• The impact on the ecosystem – It is imperative to evaluate constantly the fishery’s impact on the ecosystem and to be able to provide a concrete solution if a negative impact occurs.
Teaduslike andmete puudumise korral tuleb rakendada ettevaatlikku lähenemisviisi.• Mõju ökosüsteemile – oluline on hinnata järjepidevalt püügitegevuse mõju ökosüsteemile ja negatiivse mõju korral tuleb olla valmis konkreetsete lahenduste rakendamiseks.
Respect for the environment has the wind in its sails.
Kõige olulisem neist on keskkonnasäästlikkus.
As it is becoming a real sales argument nowadays, more and more producers seek to demonstrate their environmental commitment.
Tänapäeval on see muutunud ka oluliseks müügiargumendiks. Järjest rohkem on tootjaid, kes soovivad näidata selles valdkonnas võetud kohustusi.
This is the principle of ‘sustainable fisheries’ labels awarded to fisheries that go beyond legal requirements on respect for stocks and ecosystems, and wish to publicise their good practices.
Jätkusuutliku püügi tähise kasutamise õigus antakse ettevõtetele, kes soovivad minna kaugemale õigusaktidega kehtestatud kohustustest kalavarude ja ökosüsteemide kaitsel ning kes soovivad levitada rakendatavaid häid tavasid.
Second, the promoter chooses an accreditation body (or even several).
Teise etapina määrab sertifikaadi väljastav asutus akrediteerimisasutuse (või mitu asutust).
This body is charged with evaluating and verifying the technical and financial capacity of the certification bodies and making sure that they are independent and neutral.
Selle asutuse ülesanne on hinnata ja kontrollida sertifitseerimisasutuste tehnilist ja finantssuutlikkust ning tagada nende sõltumatus ja erapooletus.
Voluntary information for consumers
Tarbijatele antav mittekohustuslik teave
The FAO (United Nations Food and Agriculture Organisation) put out guidelines for such labels in 2005.
Nende märgendite suunised võttis 2005. aastal vastu ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO).
Its directives detail the procedure for setting up ‘sustainable fisheries’ certification.
Vastuvõetud direktiivides sätestatakse üksikasjalikult jätkusuutliku püügi sertifikaadi väljastamise menetlus.
The procedure is rigorous in order to keep a fisheries player from being both judge and judged in the award of the label.
Tegemist on range menetlusega, mille puhul on välistatud, et teatav ettevõte on samaaegselt hinnatav ja osaleb märgendi omistamise üle otsustajana.
In other words, a company that markets frozen fish cannot create its own label and award it itself to its suppliers.
Teisisõnu ei saa osutuda võimalikuks, et teatava külmutatud kala tootja taotleb endale selle tähise ja omistab selle siis ise oma varustajatele.
Three independent bodies
Kolm sõltumatut asutust
Sustainable fisheries labelling is voluntary information, meaning that it is not part of the information required on sales labels (see p. 5).
Jätkusuutliku püügi tähise näol on tegemist mittekohustusliku teabeelemendiga, st see ei kuulu selle teabe hulka, mille esitamine toote etiketil on sätestatud õigusaktidega (vt lk 5).
Nor should environmental labels be confused with other types of voluntary information that can be found on fishery products, such as nutritional claims (proteins, fat content or omega 3), organoleptic properties (freshness, presentation and colour), the social context of its production (fair trade), etc.
Keskkonnamärgist ei tohi samuti segi ajada muude mittekohustuslike teabeelementidega, nagu toote toiteväärtust kajastav teave (valgu, rasvade, oomega 3 rasvhapete sisaldus), organoleptiliste omadustega (värskusaste, müügivorm, värvus) või toote sotsiaalset konteksti tähistav teave (õiglane kaubandus) jne.
How does a certification process come about?
Kuidas toimub sertifikaadi väljastamise menetlus?
First, the promoter of the label must develop standards to be met by certified fisheries.
Esmalt peab sertifikaadi väljastav asutus töötama välja standardid, mida sertifikaadi saavad ettevõtted peavad täitma.
It thus becomes a standards setting body.
Seega muutub see asutus standardiloojaks.
Its specifications must respect the minimum criteria set by the FAO.
Väljatöötatav dokument peab hõlmama vähemalt FAO sätestatud miinimumnõudeid.
These concern the state of the stocks exploited, the management system and the fishery’s impact on the ecosystem.
Kriteeriumid hõlmavad kasutatavaid kalavarusid, haldussüsteemi ja püügiettevõtte keskkonnamõju.
The different ‘sustainable fisheries’ labels for marine fishery products
Erinevad jätkusuutliku püügi tähised meretoodete jaoks
• The KRAV, ‘fisheries’ label, established in 2004 but limited to Sweden and Norway.
• Tähis „Dolphin Safe” mida kasutatakse tuunikonservikarpidel.
Certification is a two-phase process: once the fishery has been certified, vessels wishing to exploit the stock must in turn be certified. • The Marine Ecolabel Japan (MEL-Japan), set up in late 2007.
Samalaadne menetlus toimub ka seoses merikilpkonnade soovimatu kaaspüügiga.• Tähise „Marine Stewardship Council”(MSC) rajasid Unileveri kontsern ja Maailma Looduse Fond (WWF) 1997. aastal.
This private not-for-profit organisation, which forms part of the Japanese Fishing Association, certifies Japanese fish for release on the Japanese market. • The Icelandic logo for responsible fisheries, created recently.
Sõltumatuks muutus see tähis alles hiljem. MSC sertifikaate väljastatakse püügiettevõtetele, kalavarudele või püügivahenditele ja -viisidele kogu maailmas, keskendudes peaasjalikult siiski arenguriikide püügiettevõtetele.
• The Dolphin Safe label used on tinned tuna.
• Tähis „Friend of Sea”(FOS) loodi 2006. aastal.
This was one of the first labels promoted by different bodies starting in the early 1990s. These labels remain controversial and concern only bycatches of dolphins.
Vastav sertifikaat väljastatakse nii merepüügist kui ka kasvandustest saadavale kalale, mis võib pärineda nii arenenud riikidest kui ka arenguriikidest.• KRAV, püügikoha tähis loodi 2004. aastal ja selle kasutus piirdub Rootsi ja Norraga.
Similar initiatives have been developed for bycatches of turtles.• The Marine Stewardship Council (MSC), initiated in 1997 by Unilever and the World Wide Fund for Nature (WWF) before becoming independent.
Sertifitseerimine toimib kahel tasandil: kui püügiala on sertifitseeritud, on seda ka laevad, kes soovivad kalavaru kasutada. • Tähis „Marine Ecolabel Japan”(MEL-Japan) loodi 2007. aasta lõpus.
It certifies a fishery or fish stock combined with the use of certain materials and fishing practices. The MSC operates worldwide but the majority of the fisheries it certifies are in developed countries.• Friend of the Sea (FOS), created in 2006.This label certifies both farmed fish and fish caught at sea, in developed and developing countries.
See Jaapani püügiassotsiatsiooni kuuluv mittetulundusühing sertifitseerib Jaapani püütud ja Jaapani siseturule suunatud kalu. • Islandi vastutustundliku püügi tähis (Icelandic logo for responsible fisheries) on alles hiljuti loodud tähis.
Third, the accredited certifier is responsible for checking that the fishery applying for certification meets the specified standards.
Kolmanda etapina kontrollib sertifitseerimisasutus sertifikaati taotleva ettevõtte vastavust kindlaksmääratud nõuetele.
If this is the case, it awards the label.
Vastavuse korral väljastatakse ettevõttele sertifikaat.
It must then carry out regular controls and audits to ensure that the fishery continues to comply with the standards.
Edaspidi kontrollitakse ja auditeeritakse ettevõtet regulaarselt, et veenduda selle jätkuvalt nõuetele vastavuses.
Another important aspect is that certification encompasses the entire chain of responsibility.
Märkida tuleb olulist asjaolu: sertifitseerimise puhul võetakse arvesse kogu vastutusahelat.
This means that, before the label can be awarded to the product, every link in the chain – the fisherman, but also the wholesaler, processor, distributor and so on – must apply sustainable fisheries practices.
See tähendab, et teatava märgise kasutamiseks teataval tootel peab kogu tootmisahel – kalur, hulgimüüja, töötleja, edasimüüja jne rakendama jätkusuutliku kalanduse põhimõtet.
There must be a guarantee that products sold with the label actually come from the certified fishery concerned.
Seega tuleb tagada, et turul olevad märgist kandvad tooted pärineks tõepoolest asjaomasest sertifitseeritud püügiettevõttest.
A rigorous, long and costly procedure op eur e in E
Range, aeganõudev… ja kulukas menetlus ak ul tu ur v
That sums up the theory.
Ülaltoodu oli teoreetiline vaatenurk.
But how does a ‘sustainable fisheries’ certification procedure take place in practical terms?
Kuidas aga toimub „jätku-suutliku püügi“ sertifikaadi väljastamine praktiliselt?
‘Sustainable fisheries’ certification is therefore a rigorous, demanding and transparent process.
Seetõttu on jätkusuutliku püügi sertifikaadi väljastamine täpne, põhjalik ja läbipaistev menetlus.
The conclusions of the fishery’s assessment must be made public, for example on the website of the label’s promoter.
Ettevõtte hindamistulemused tuleb avalikustada, seda on võimalik teha näiteks sertifikaadi väljastaja veebilehe vahendusel.
The complete assessment takes from five to 24 months or even longer if a stakeholder – for example an environmental NGO or a competing fishery – objects to the final decision.
Täishinnangu andmine võib kesta 5 kuni 24 kuud ja võib kujuneda isegi pikemaks, kui kolmas osapool, näiteks keskkonnakaitsega tegelev VVO või konkureeriv ettevõte, vaidlustab lõpliku hindamistulemuse.
To respond to the objection, the fishermen’s association has to conduct further studies.
Vastuväite ümberlükkamiseks peab kalurite organisatsioon korraldama täiendavate uuringute läbiviimise.
Let’s take the example of a fishermen’s association that wishes to certify one of its fisheries.
Toome näitena kalurite organisatsiooni, kes taotleb sertifikaati ühele oma püügiettevõtetest.
It must first choose a label.
Esmalt tuleb otsustada, millist tähist taotletakse.
Next, it collects the data needed for its application package (statistics, scientific reports, etc.).
Seejärel kogutakse taotlustoimiku koostamiseks vajalikud andmed (statistilised andmed, teadusuuringud jne).
Once these data have been assembled, it chooses an accredited certification body, which will conduct a pre-assessment.
Kui nõutavad andmed on kogutud, tuleb valida tunnustatud sertifitseerimisasutus, mis viib läbi eelhinnangu.
This preliminary, which can take from one to nine months, assesses the strengths and weaknesses of the fishery.
Selle 1 kuni 9 kuud kestva eelmenetluse käigus on võimalik hinnata taotleva ettevõtte tugevaid ja nõrku külgi.
At the conclusion of this first audit, the certification body can advise the fishermen’s association to abandon its initiative, to carry out further studies or, if its application is well founded, to continue the procedure and move on to the phase of full assessment.
Esialgse hinnangu andmise käigus võib sertifitseerimisasutus soovitada kalurite organisatsioonile menetlusest loobuda või viia läbi täiendavaid uuringuid. Kui toimik on vastuvõetav, jätkab sertifitseerimisasutus menetlust ja asub täishinnangu andmise juurde.
This sometimes lengthy procedure of eco-labelling can also be costly.
Aeganõudev ökomärgistamise menetlus võib kujuneda ka väga kulukaks.
For the Marine Stewardship Council (MSC) label, for example, certification of the small Cornish handline mackerel fishery cost EUR 15 000, while certification of the much larger Alaska pollack fishery added up to EUR 200 000.
Näiteks Marine Stewardship Councili (MSC) märgendi omistamise raames maksis väikese Cornwallis asuva ja makrelli õngepüügiga tegeleva ettevõtte sertifitseerimine 15 000 eurot, samas kui palju suurema Vaikse ookeani mintai püügiettevõtte sertifitseerimine maksis 200 000 eurot.
Such expenditure is nevertheless eligible for aid under the European Fisheries Fund (EFF).
Samas tuleb märkida, et need kulutused on Euroopa kalandusfondi (EKF) jaoks abikõlblikud.
Fishermen embarking on this process can thus receive financial support.
Menetlust alustavad kalurid võivad seega saada fondilt finantsabi.
‘Sustainable fisheries’certifications are growing.
Jätkusuutliku püügi tähis levib üha enam.