natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In fact, it follows from Article 42 of Regulation No 40/94, read in conjunction with Rules 16 to 18 and 20 of the implementing regulation, that the legislature makes a distinction between, on the one hand, the conditions which the notice of opposition must satisfy, which are conditions of admissibility of the opposition, and, on the other hand, the submission of the facts, evidence and arguments and of the documents supporting the opposition, which are matters falling within the scope of the examination of the opposition (Chef, paragraph 31).
Määruse nr 40/94 artikli 42 ja rakendusmääruse eeskirjade 16–18 ja 20 koos lugemisest ilmneb, et seadusandja eristab ühelt poolt tingimusi, millele peab vastama vastulause, s.o vastulause vastuvõetavuse tingimusi, ning teisalt vastulause toetuseks faktide, tõendite ja argumentide ning vastulause kontrolliga hõlmatavate tõendavate dokumentide esitamist, mis on seotud vastulause sisulise läbivaatamisega (eespool viidatud kohtuotsus Chef, punkt 31).
The legal requirements concerning, in particular, the evidence, the supporting documents — such as the registration certificate for an earlier trademark — and their translation into the language of the opposition proceedings are not conditions of admissibility of the opposition falling within the scope of Rule 18(2) of the implementing regulation but substantive conditions of the opposition (Chef, paragraph 52).
Õiguslikud nõuded, mis on seatud sellistele tõenditele ja dokumentidele, nagu varasema kaubamärgi registreerimistunnistus, ja nende tõlkele vastulause menetlemise keelde, ei kujuta endast rakendusmääruse eeskirja 18 lõikes 2 viidatud vastulause vastuvõetavuse tingimusi, vaid vastulause sisulise läbivaatamisega seotud tingimusi (eespool viidatud kohtuotsus Chef, punkt 52).
However, the opposition in the present case was not rejected as inadmissible — the notice of opposition submitted by the applicant having satisfied the conditions set out in Rules 16 and 18 of the implementing regulation — but was declared unfounded for lack of evidence.
Käesoleval juhul ei jäetud vastulauset vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna hageja esitatud vastulause vastas rakendusmääruse eeskirjades 16 ja 18 märgitud tingimustele, vaid sedastati, et vastulause on tõendite puudumise tõttu põhjendamata.
The delay in the submission of the translation of the registration certificate for the international trademark
Rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuse tõlke hilinenud esitamine
It is noted that, by a standard letter dated 28 February 2000, the Opposition Division allowed the applicant a period of four months to submit any additional facts, evidence or arguments that it considered necessary to substantiate its opposition, stating that any document should be drawn up in the language of the opposition proceedings or be accompanied by a translation .
Tuleb meenutada, et vastulausete osakond määras 28. veebruari 2000. aasta standardkirjas vastulause esitajale neljakuise tähtaja vastulause toetuseks vajalikuks peetavate kõigi täiendavate faktide, tõendite ja argumentide esitamiseks, märkides seejuures, et kõik dokumendid tuleb esitada vastulause menetlemise keeles või neile tuleb lisada tõlge.
It must be held that that standard letter complies with Article 42 of Regulation No 40/94 and with Rule 16(2) and (3) and Rule 17(2) of the implementing regulation inasmuch as those provisions provide that the facts, evidence and arguments to be presented in support of the opposition may be so presented within a period fixed by OHIM .
Selles osas tuleb märkida, et see standardkiri on kooskõlas määruse nr 40/94 artikliga 42 ning rakendusmääruse eeskirja 16 lõigetega 2 ja 3 ning eeskirja 17 lõikega 2, kuna nende sätetega nähakse ette, et vastulause toetuseks esitatud faktid, tõendid ja argumendid võib esitada ühtlustamisameti määratud tähtaja jooksul.
Moreover, that letter is headed by a reference to Rule 19(1), Rule 16(3), Rule 17(2) and Rule 20(2) of the implementing regulation .
Kõnealuse kirja pealdises on lisaks viidatud rakendusmääruse eeskirja 19 lõikele 1, eeskirja 16 lõikele 3, eeskirja 17 lõikele 2 ja eeskirja 20 lõikele 2.
However, the applicant failed to send the translation of the registration certificate for the international trademark within the period specified by the Opposition Division in that letter .
Hagejal jäi aga rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuse tõlge vastulausete osakonna nimetatud kirjas määratud tähtaja jooksul esitamata.
That translation was filed by the applicant only as an attachment to a letter of 22 November 2000, in response to the intervener’s arguments specifically criticising the absence of the document in question, which were transmitted by the Opposition Division on 19 September 2000.
Hageja esitas selle tõlke alles 22. novembri 2000. aasta kirja lisas, vastates vastulausete osakonna poolt 19. septembril 2000 edastatud menetlusse astuja märkustele, milles osundati nimelt asjaomaste dokumentide puudumisele.
The applicant claims, however, that the translation of that document was submitted before the Board of Appeal in due time, relying in that regard on Hi-FOCuS (paragraphs 37 and 38) in which the Court, on the basis of the continuity in terms of functions between the departments of OHIM, held that the translation of a registration certificate submitted when lodging an appeal before the Board of Appeal had not been out of time for the purposes of Article 74(2) of Regulation No 40/94, because it was submitted within the four-month time-limit for appeal laid down in Article 59 of Regulation No 40/94.
Hageja märgib siiski, et selle dokumendi tõlge esitati apellatsioonikojale õigel ajal, ning tugineb seejuures eespool viidatud kohtuotsusele Hi-FOCuS (punktid 37 ja 38), milles Esimese Astme Kohus ühtlustamisameti talituste funktsionaalse järjepidevuse põhjal leidis, et apellatsioonikojale kaebuse esitamise ajal esitatud registreerimistunnistuse tõlge ei ole esitatud hilinenult määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 tähenduses, kuna see esitati nimetatud määruse artiklis 59 kaebuse esitamiseks ettenähtud neljakuise tähtaja jooksul.
Indeed, the established caselaw shows that there is continuity, in terms of their functions, between the different departments of OHIM, namely the examiner, the Opposition Division, the Administration of TradeMarks and Legal Divisions and the Cancellation Divisions, on the one hand, and the Boards of Appeal, on the other (Case T-308/01 Henkel vOHIM— LHS (UK) (KLEENCARE) [2003] ECR II-3253, paragraph 25; Case T-323/03 La Baronia de Turis vOHIM— Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE) [2006] ECR II-2085, paragraph 57; and Case T-252/04 Caviar Anzali vOHIM— Novomarket (Asetra) [2006] ECR II-2115, paragraph 30).
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et ühtlustamisameti erinevate talituste, st ühelt poolt kontrollija, vastulausete osakonna, kaubamärkide haldus- ja õigusosakonna ning tühistamisosakonna ja teiselt poolt apellatsiooniosakodade vahel on funktsionaalne järjepidevus (Esimese Astme Kohtu 23. septembri 2003. aasta otsus T-308/01: Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – LHS (UK) (KLEENCARE), EKL 2003, lk II-3253, punkt 25; 10. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-323/03: La Baronia de Turis vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE), EKL 2006, lk II-2085, punkt 57 ja 11. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-252/04: Caviar Anzali vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Novomarket (Asetra), EKL 2006, lk II-2115, punkt 30).
It follows from that continuity in terms of functions between the departments of OHIM that, in the review of decisions taken by the departments of OHIM hearing the application at first instance that the Boards of Appeal must undertake, the Boards of Appeal are required to base their decision on all the matters of fact and of law which the parties concerned introduced either in the proceedings before the department which heard the application at first instance or in the appeal (KLEENCARE, paragraph 32; Case T-57/03 SPAG vOHIM— Dann and Backer (HOOLIGAN) [2005] ECR II-287, paragraph 18; Hi-FOCuS, paragraph 37; LA BARONNIE, paragraph 58; and Asetra, paragraph 31).
Ühtlustamisameti talituste vahelisest funktsionaalsest järjepidevusest tuleneb, et esimeses menetlusastmes otsuse teinud talituse otsuse uuesti läbivaatamisel peab apellatsioonikoda oma otsuses tuginema kõikidele faktilistele ja õiguslikele asjaoludele, mida menetluspooled on esitanud kas esimeses menetlusastmes otsuse teinud talituses toimunud menetluse või apellatsioonimenetluse käigus (Esimese Astme Kohtu eespool viidatud kohtuotsus KLEENCARE, punkt 32; 1. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas T-57/03: SPAG vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Dann et Backer (HOOLIGAN), EKL 2005, lk II-287, punkt 18; eespool viidatud kohtuotsus Hi-FOCuS, punkt 37; eespool viidatud kohtuotsus LA BARONNIE, punkt 58 ja eespool viidatud kohtuotsus Asetra, punkt 31).
Thus, the Boards of Appeal may, subject only to Article 74(2) of Regulation No 40/94, allow the appeal on the basis of new facts relied on by the party which has brought the appeal or on the basis of new evidence adduced by that party
Seega võivad apellatsioonikojad siis, kui määruse nr 40/94 artikli 74 lõikest 2 ei tulene teisiti, kaebusi rahuldada kaebuse esitaja esitatud uute faktiliste asjaolude või ka
(KLEENCARE, paragraph 26, and Case T-16/02 Audi v OHIM (TDI) [2003] ECR II-5167, paragraph 81).
SISETURU ÜHTLUSTAMISE AMET – RACKE (REVIAN’S) tema esitatud uute tõendite alusel (Esimese Astme Kohtu eespool viidatud kohtuotsus KLEENCARE, punkt 26, ja 3. detsembri 2003. aasta otsus kohtuasjas T-16/02: Audi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (TDI), EKL 2003, lk II-5167, punkt 81).
The review undertaken by the Boards of Appeal is not limited to the lawfulness of the contested decision, but, by virtue of the devolutive effect of the appeal proceedings, it requires are appraisal of the dispute as a whole, since the Boards of Appeal must re-examine in full the initial application and take into account evidence produced in due time (LA BARONNIE, paragraph 59, and Asetra, paragraph 32).
Apellatsioonikoja läbiviidav kontroll ei piirdu vaidlustatud otsuse õiguspärasuse kontrolliga, vaid apellatsioonimenetluse devolutiivefektist tulenevalt antakse kogu vaidlusele uus hinnang ning apellatsioonikoda peab samuti uuesti läbi vaatama esialgse kaebuse, võttes arvesse õigeaegselt esitatud tõendeid (eespool viidatud kohtuotsus LA BARONNIE, punkt 59 ja eespool viidatud kohtuotsus Asetra, punkt 32).
However, contrary to the applicant’s claim, Article 59 of Regulation No 40/94 cannot be interpreted as starting a new time-limit for the person bringing such an appeal in which to submit facts and evidence in support of his opposition (Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213, paragraph 61).
Samas ei saa vastupidi hageja väidetele määruse nr 40/94 artiklit 59 tõlgendada nii, et see annab kaebuse esitajale uue tähtaja oma vastulause toetuseks faktiliste asjaolude ja tõendite esitamiseks (Euroopa Kohtu 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-29/05 P: Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, EKL 2007, lk I-2213, punkt 61).
Article 59, which lays down the conditions for bringing an appeal before the Board of Appeal, does not — unlike Article 42(3) of Regulation No 40/94 — refer to the submission of facts or evidence, but only to the filing, within a time-limit of four months, of a written statement setting out the grounds of appeal (OHIM v Kaul, paragraph 60).
Erinevalt viidatud artikli 42 lõikest 3 ei maini määruse nr 40/94 artikkel 59, mis täpsustab apellatsioonikojale kaebuse esitamise tingimusi, faktiliste asjaolude või tõendite esitamist, vaid üksnes kirjaliku selgituse esitamist edasikaebuse aluste kohta neljakuulise tähtaja jooksul (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 60).
In the present case, since the applicant did not submit the translation of the document in question within the period set for that purpose pursuant to Regulation No 40/94 or, therefore, ‘in due time’ within the meaning of Article 74(2) of the Regulation, the appropriate conclusions must be drawn .
Kuna käesoleval juhul ei esitanud hageja asjaomase dokumendi tõlget talle määruse nr 40/94 sätete alusel selleks määratud tähtaja jooksul ning seega esitas tõlke kõnealuse määruse artikli 74 lõike 2 tähenduses „hilinenult”, tuleb selle alusel teha vastavad järeldused.
It must be stated at the outset, as is apparent also from the wording of Article 74(2) of Regulation No 40/94, that OHIM may disregard facts or evidence which are not submitted in due time by the parties concerned.
Kõigepealt tuleb märkida, et nagu tuleneb määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 sõnastusest, võib ühtlustamisamet mitte arvesse võtta fakte ja tõendeid, mille asjaomased pooled on esitanud hilinenult.
It follows from that wording that, as a general rule and unless otherwise specified, the submission of facts and evidence by the parties remains possible after the expiry of the time-limits to which such submission is subject under the provisions of Regulation No 40/94, and that OHIM is in no way prohibited from taking account of facts and evidence which are submitted or produced late (OHIM v Kaul, paragraph 42).
Sellest sõnastusest tuleneb, et üldreeglina ja kui ei ole sätestatud teisiti, jääb pooltele võimalus esitada faktilisi asjaolusid ja tõendeid pärast määruse nr 40/94 alusel nende esitamiseks kehtestatud tähtaegade möödumist, ning et ühtlustamisametil ei ole mingil juhul keelatud võtta arvesse faktilisi asjaolusid ja tõendeid, millele on tuginetud või mis on esitatud hilinenult (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 42).
However, it is equally apparent from that wording that a party has no unconditional right to have facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM .
Seevastu nähtub kõnealusest sõnastusest sama kindlalt, et selline faktilistele asjaoludele ja tõenditele tuginemine või nende esitamine ei anna seda võimalust kasutavale poolele tingimusteta õigust sellele, et ühtlustamisamet võtab neid faktilisi asjaolusid või tõendeid arvesse.
In stating that the latter ‘may’, in such a case, decide to disregard facts and evidence, Article 74(2) of Regulation No 40/94 grants OHIM a wide discretion to decide whether or not to take such information into account, while nevertheless being required to give reasons for its decision in that regard (OHIM v Kaul, paragraph 43).
Täpsustades, et viimane „võib” sellisel juhul otsustada neid faktilisi asjaolusid või tõendeid mitte arvesse võtta, jätab määruse nr 40/94 artikli 74 lõige 2 ühtlustamisametile ulatusliku kaalutlusõiguse selle otsustamisel, kas neid asjaolusid või tõendeid tuleb arvesse võtta või mitte, kuid asjaomane otsus peab sellega seoses olema põhjendatud (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 43).
Where OHIM is called upon to give judgment in the context of opposition proceedings, taking such facts or evidence into account is particularly likely to be justified where OHIM considers, first, that the material which has been produced late is, on the face of it, likely to be relevant to the outcome of the opposition brought before it and, second, that the stage of the proceedings at which that late submission takes place and the circumstances surrounding it do not preclude such matters being taken into account (OHIM v Kaul, paragraph 44).
Kui ühtlustamisamet lahendab asja vastulausemenetluse raames, siis võib nende faktiliste asjaolude või tõendite arvessevõtmine olla põhjendatud eriti juhul, kui ühtlustamisamet leiab, et ühest küljest võivad hilinenult esitatud tõendid esmapilgul omada tegelikku tähtsust seoses sellega, milline otsus talle esitatud vastulause kohta langetatakse, ja et teisest küljest ei välista sellist arvessevõtmist menetlusstaadium, mil hilinenud esitamine toimub, ega sellega seotud asjaolud (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 44).
The possibility for the department called upon to make a decision in a dispute of taking into account facts and evidence submitted late by the parties is, at least in respect of opposition proceedings, likely to contribute to ensuring that marks whose use could later successfully be challenged by means of annulment or infringement
See, et vaidlust lahendaval talitusel on võimalus arvesse võtta poolte hilinenult esitatud faktilisi asjaolusid ja tõendeid, aitab vähemalt vastulausemenetluse puhul vältida seda, et registreeritakse kaubamärgid, mille kasutamine võidakse hiljem tühistamismenetluses või rikkumise suhtes algatatud menetluses vaidlustada. Nagu
As the Court has already held, reasons of legal certainty and sound administration speak in favour of that approach (OHIM v Kaul, paragraph 48).
Euroopa Kohus on juba sedastanud, toetavad seda õiguskindluse ja hea haldustava eesmärk (eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, punkt 48).
In the present case, the Court finds that the Board of Appeal restricted itself to concluding that the Opposition Division was right not to take into consideration, on account of their late submission, the translations submitted by the applicant during the opposition proceedings.
Käesoleval juhul märgib Esimese Astme Kohus, et apellatsioonikoda piirdus järeldusega, et vastulausete osakond jättis hageja poolt vastulausemenetluse ajal esitatud tõlked hilinenult esitamise tõttu õigesti arvesse võtmata.
However, it is not apparent from the case-file that the Board of Appeal exercised the discretion granted to it by Article 74(2) of Regulation No 40/94 to determine whether or not it should take account of the document in question, or at least it does not appear to have given reasons for its decision on that point .
Samas ei tulene toimikust, et apellatsioonikoda oleks kasutanud ulatuslikku kaalutlusõigust, mis talle on määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 alusel antud selleks, et teha kindlaks, kas asjaomast dokumenti tuleb arvesse võtta või mitte, või vähemalt ei nähtu, et ta oleks oma otsust selles osas põhjendanud.
In fact, the reasons given by the Board of Appeal relate only to the need to translate into the language of the opposition proceedings the evidence submitted in support of the opposition, and to the absence of any obligation on the Opposition Division to take into account documents submitted in a language other than the language of the proceedings; no reasons are given, however, as to whether or not the translation submitted out of time should be taken into account .
Apellatsioonikoja põhjenduses käsitletakse üksnes vajadust tõlkida vastulause toetuseks esitatud tõendid vastulause menetlemise keelde ning seda, et vastulausete osakonnal puudub kohustus võtta arvesse dokumente, mis on esitatud muus keeles kui vastulause menetlemise keeles; samas ei ole põhjendatud hilinenult esitatud tõlke arvesse võtmise või arvesse võtmata jätmise võimalust.
Furthermore, the arguments put forward at the hearing by OHIM, that the Board of Appeal exercised its discretion, are irrelevant.
Lisaks ei ole asjakohased ühtlustamisameti poolt kohtuistungil tehtud märkused, mille kohaselt apellatsioonikoda kasutas oma kaalutlusõigust.
OHIM claims that the Board of Appeal raised the question whether the Opposition Division’s refusal to take into account the document in question was well founded and took the view, in paragraph 43 of its decision, that it would be contrary to the principle of equality of arms tofix a new time-limit for a party which had allowed the time-limit for submitting evidence to elapse, because the other party was invoking precisely that failure to submit that evidence.
Ühtlustamisamet märgib nimelt, et apellatsioonikoda arutles selle üle, kas asjaolu, et vastulausete osakond keeldus asjaomast dokumenti arvesse võtmast, oli põhjendatud, ning leidis otsuse punktis 43, et poolte protsessuaalse võrdsuse põhimõttega oleks vastuolus anda poolele, kes on talle tõendite esitamiseks määratud tähtaja mööda lasknud, uus tähtaeg põhjusel, et teine pool juhib tähelepanu just sellele tõendite esitamise puudusele.
However, the considerations set out in paragraph 43 of the decision of the Board of Appeal do not permit the Court to check that the Board of Appeal actually familiarised itself with the document in question in order to determine whether that document was, on the face of it, likely to have any real relevance in the opposition proceedings. Nor do they permit the Court to verify whether the circumstances of the case and the stage of the proceedings at which that late submission took place preclude that document being taken into account .
Siiski ei võimalda apellatsioonikoja otsuse punktis 43 esitatud kaalutlused Esimese Astme Kohtul kontrollida, kas apellatsioonikoda tõesti tutvus asjaomase dokumendiga, et teha kindlaks, kas see dokument võib vastulausemenetluses esmapilgul tegelikku tähtsust omada, ega kontrollida, kas käesolevad asjaolud ning menetlusstaadium, milles hilinenud esitamine toimus, välistavad asjaomase dokumendi arvesse võtmise.
The Board of Appeal therefore infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94 by failing to exercise, or at least by failing to explain how it exercised, the discretion granted to it by that article, and thus by failing to give reasons to the requisite legal standard for its decision not to take into account the translation of the registration certificate for the international trademark .
Seega rikkus apellatsioonikoda määruse nr 40/94 artikli 74 lõiget 2, kuna ta ei kasutanud nimetatud artikliga talle antud kaalutlusõigust või vähemalt ei selgitanud, kuidas ta seda kaalutlusõigust kasutas, ning seetõttu rikkus ta nimetatud sätet sellega, et ei põhjendanud õiguslikult piisavalt oma otsust jätta rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuse tõlkega arvestamata.
However, it is necessary to examine the inferences that must be drawn from that infringement of Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Sellegipoolest tuleb kontrollida määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 rikkumise tagajärgi.
According to settled case-law, a procedural irregularity will entail the annulment of a decision in whole or in part only if it is shown that in the absence of such irregularity the contested decision might have been substantively different (LA BARONNIE, paragraph 69).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib menetlusviga kaasa tuua asjaomase otsuse täieliku või osalise tühistamise ainult siis, kui tõendatakse, et selle vea puudumisel oleks vaidlustatud otsus võinud olla teistsuguse sisuga (eespool viidatud kohtuotsus LA BARONNIE, punkt 69).
Similarly, under Article 63(2) and (3) of Regulation No 40/94, decisions of the Boards of Appeal may be annulled or altered only where they contain a substantive or procedural irregularity (LA BARONNIE, paragraph 69).
Samuti tuleneb määruse nr 40/94 artikli 63 lõikest 2 loetuna koos lõikega 3, et apellatsioonikoja otsust saab tühistada või muuta ainult siis, kui see on sisult või vormilt õigusvastane (eespool viidatud kohtuotsus LA BARONNIE, punkt 69).
In the present case, it cannot be ruled out that the evidence which the Board of Appeal failed to take into consideration might be capable of altering the substance of the Board’s decision.
Käesoleval juhul ei ole välistatud, et tõendid, millega apellatsioonikoda ei arvestanud, võivad muuta apellatsioonikoja otsuse sisu.
It is not, however, for the Court of First Instance to take the place of OHIM in assessing the evidence in the case .
Selles osas aga ei ole Esimese Astme Kohtu ülesanne asuda asjaomaste tõendite hindamisel ühtlustamisameti asemele.
It follows that, on that ground alone, the decision of the Board of Appeal must be annulled, without there being any need to rule on the question of the infringement of the principle of the right to be heard which was raised in relation to the first plea in law, or on the second plea in law, and without the Court having to rule on the admissibility of the application for annulment of the decision of the Opposition Division.
Sellest tuleneb, et ainuüksi sel põhjusel tuleb apellatsioonikoja otsus tühistada, ilma et oleks vajadust teha otsus esimese väite raames tõstatatud võistlevuse põhimõtte rikkumise kohta ega ka teise väite kohta ning ilma et Esimese Astme Kohus peaks otsustama vastulausete osakonna otsuse tühistamise taotluse vastuvõetavuse üle.