natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 December 1997, SFEI, now known as Union française de l’express (UFEX), and its three member companies, DHL International SA, Federal Express International (France) SNC and CRIE SA (‘UFEX and Others’), brought an action for annulment of the contested decision.
SFEI, muutunud Union française de l’express’iks (UFEX), ning kolm tema liikmeks olevat äriühingut: DHL International SA, Federal express international (France) SNC ja CRIE SA (edaspidi „UFEX jt”) esitasid vaidlusaluse otsuse tühistamiseks hagi, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. detsembril 1997.
Chronopost, La Poste and the French Republic intervened in support of the Commission.
Chronopost, La Poste ja Prantsuse Vabariik astusid menetlusse komisjoni toetuseks.
UFEX and Others relied on four pleas for annulment in support of their action, alleging infringement of the rights of the defence, in particular the right of access to the file; an inadequate statement of reasons; errors of fact and manifest errors of assessment; and error in applying the concept of State aid.
UFEX jt esitasid oma hagi toetuseks neli tühistamisväidet, mis tulenesid vastavalt kaitseõiguste rikkumisest, mis seisnes eelkõige õiguse toimikuga tutvuda rikkumises, ebapiisavast põhjendamisest, faktivigadest ja ilmsetest hindamisvigadest ning mõiste „riigiabi” väärast kohaldamisest.
The fourth plea was in two parts, alleging that the Commission misapplied the concept of State aid: first, in failing to take account of normal market conditions when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, and second, in holding that this concept did not cover various measures from which SFMI-Chronopost was alleged to have benefited.
Neljas väide jagunes kaheks osaks, mille kohaselt komisjon eiras „riigiabi” mõistet, kuna ta esiteks jättis arvestamata tavalised turutingimused, analüüsides tasu, mida La Poste sai SFMI-Chronopostile osutatud abi eest, ja teiseks leidis, et kõnealune mõiste ei hõlma erinevaid meetmeid, mida väidetavalt SFMI-Chronoposti kasuks rakendati.
The Court of First Instance ruled on that action in a judgment of 14 December 2000 in Case T-613/97 Ufex and Others v Commission [2000] ECR II-4055.
Esimese Astme Kohus lahendas selle hagi 14. detsembri 2000. aasta otsusega T-613/97: Ufex jt vs. komisjon (EKL 2000, lk II-4055).
The judgment in Ufex and Others v Commission
Kohtuotsus Ufex jt vs. komisjon
In Ufex and Others v Commission, the Court of First Instance considered that the first part of the fourth plea was well founded.
Eespool viidatud kohtuotsuses Ufex jt vs. komisjon leidis Esimese Astme Kohus, et neljanda väite esimene osa oli põhjendatud.
In paragraph 79 of that judgment, the Court concluded:
Nimetatud kohtuotsuse punktis 79 järeldas Esimese Astme Kohus:
‘79 The first article of the contested decision must therefore be annulled in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary SFMI-Chronopost does not constitute State aid to SFMI-Chronopost, and it is not necessary to examine the second part of this plea or the other pleas in so far as they relate to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost.
„79 Seetõttu tuleb tühistada [vaidlusaluse] otsuse artikkel 1 osas, milles see leiab, et La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost antud logistilise ja ärialase abi puhul ei ole tegemist SFMI-Chronopostile antud riigiabiga, ilma et oleks vaja kontrollida käsitletava väite teist osa või teisi väiteid, kuna need puudutavad La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost antud logistilist ja ärialast abi.
In particular, it is not necessary to examine the second plea, in which the applicants allege that the statement of reasons for the contested decision regarding logistical and commercial assistance is inadequate.’
Iseäranis ei ole vaja kontrollida teist väidet, millega hagejad väidavad sisuliselt, et [vaidlusaluses] otsuses logistilist ja ärialast abi puudutavad põhjendused on ebapiisavad.”
In the subsequent paragraphs of the judgment in Ufex and Others v Commission, the Court of First Instance therefore considered only the first plea, alleging infringement of the rights of defence of Ufex and Others, and the arguments expounded in connection with the third plea, relating to errors of fact and manifest errors of assessment, which were not indissociable from those already examined in connection with the fourth plea.
Eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon järgnevates punktides analüüsis Esimese Astme Kohus seega üksnes esimest väidet, mis puudutas Ufexi jt kaitseõiguste rikkumist, ning kolmanda väite raames arendatud argumente, mis olid seotud selliste faktivigade ning ilmsete hindamisvigadega, mis ei langenud kokku eelnevalt neljanda väite raames kontrollitud argumentidega.
In both cases, the allegations made by Ufex and Others were rejected.
Viimati nimetatud kahel juhul lükati Ufexi jt esitatud etteheited tagasi.
As a consequence, the Court of First Instance merely annulled Article 1 of the contested decision in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, does not constitute State aid to SFMI-Chronopost.
Seetõttu piirdus Esimese Astme Kohus vaidlusaluse otsuse artikli 1 tühistamisega osas, milles see leiab, et La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost antud logistilise ja ärialase abi puhul ei ole tegemist viimasele antud riigiabiga.
The appeals against the judgment in Ufex and Others v Commission
Kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon peale esitatud apellatsioonkaebus
By applications lodged at the Court Registry on 19 and 23 February 2001 respectively, Chronopost, La Poste and the French Republic appealed against the judgment in Ufex and Others v Commission pursuant to Article 56 of the Statute of the Court of Justice of the European Communities.
Chronopost, La Poste ja Prantsuse Vabariik esitasid Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon peale apellatsioonkaebused, mis saabusid Euroopa Kohtu kantseleisse vastavalt 19. ja 23. veebruaril 2001.
Those appeals were joined.
Need apellatsioonkaebused liideti.
By its judgment of 3 July 2003 in Joined Cases C-83/01 P, C-93/01 P and C-94/01 P Chronopost and Others v Ufex and Others [2003] ECR I-6993, the Court declared the first ground of appeal, alleging an infringement of Article 92(1) of the Treaty as a result of an incorrect interpretation by the Court of First Instance of the concept of normal market conditions, to be well founded.
3. juuli 2003. aasta otsusega liidetud kohtuasjades C-83/01 P, C-93/01 P ja C-94/01 P: Chronopost jt vs. Ufex jt (EKL 2003, lk I-6993) tunnistas Euroopa Kohus põhjendatuks apellatsioonkaebuste esimese väite, mis tulenes asutamislepingu artikli 92 lõike 1 rikkumisest mõiste „tavalised turutingimused” ebaõige tõlgendamise tõttu Esimese Astme Kohtu poolt.
According to paragraphs 32 to 41 of the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others:
Eespool viidatud kohtuotsuse Chronopost jt vs. Ufex jt punktides 32–41 on kirjas:
‘32 … the Court of First Instance stated, in paragraph 75 of the judgment [in Ufex and Others v Commission], that the Commission should at least have checked that the payment received by La Poste was comparable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector.
„32 […], Esimese Astme Kohus märkis kohtuotsuse [Ufex jt vs. komisjon] punktis 75, et komisjon oleks pidanud vähemalt kontrollima, kas La Poste’i poolt saadud tasu oli võrreldav sellega, mida nõuab reserveeritud sektoris mittetegutsev eraõiguslik krediidiasutus või eraõiguslik kontsern.
33 That assessment, which fails to take account of the fact that an undertaking such as La Poste is in a situation which is very different from that of a private undertaking acting under normal market conditions, is flawed in law.
33 Selle hinnangu puhul, mis ei arvesta asjaoluga, et La Poste’i-taoline ettevõtja on tavalistes turutingimustes tegutsevast ettevõtjast märkimisväärselt erinevas olukorras, on tegemist õigusnormi rikkumisega.
34 La Poste is entrusted with a service of general economic interest within the meaning of Article 90(2) of the EC Treaty [now Article 86(2) EC] (see Case C-320/91 Corbeau [1993] ECR I-2533, paragraph 15).
34 La Poste’ile on antud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamine EÜ asutamislepingu artikli 90 lõike 2 tähenduses [muudetuna EÜ artikli 86 lõige 2] (Euroopa Kohtu 19. mai 1993. aasta otsus kohtuasjas C-320/91: Corbeau, EKL 1993, lk I-2533, punkt 15).
Such a service essentially consists in the obligation to collect, carry and deliver mail for the benefit of all users throughout the territory of the Member State concerned, at uniform tariffs and on similar conditions as to quality.
Selline teenus seisneb põhiliselt kohustuses tagada posti kogumine, transport ja jaotamine kõigi kasutajate huvides, kogu liikmesriigi territooriumil, ühetaoliste tariifidega ja sarnaste kvaliteeditingimustega.
35 To that end, La Poste had to acquire, or was afforded, substantial infrastructures and resources (the “postal network”), enabling it to provide the basic postal service to all users, even in sparsely populated areas where the tariffs did not cover the cost of providing the service in question.
35 Selleks on La Poste pidanud end varustama või teda on varustatud infrastruktuuri ja oluliste vahenditega („postivõrk”), mis võimaldavad tal pakkuda põhipostiteenust kõikidele kasutajatele, sh hõredalt asustatud piirkondades, kus tariifid ei kata kõnealuste teenuste osutamise kulusid.
36 Because of the characteristics of the service which the La Poste network must be able to ensure, the creation and maintenance of that network are not in line with a purely commercial approach.
36 Teenuste laadi tõttu, mida La Poste’i võrk peab suutma tagada, ei vasta selle võrgu ülesehitus ja haldamine puhtalt äriloogikale.
As was recalled in paragraph 22 above, Ufex and Others have indeed accepted that a network such as that available to SFMI-Chronopost is clearly not a market network.
Nagu on märgitud käesoleva kohtotsuse punktis 22, on Ufex jt möönnud, et selline võrk nagu SFMI-Chrono-posti kasutusse antu ei ole ilmselgelt vabaturu võrk.
Therefore that network would never have been created by a private undertaking.
Seetõttu ei oleks seda võrku saanud luua eraettevõtja.
37 Moreover, the provision of logistical and commercial assistance is inseparably linked to the La Poste network, since it consists precisely in making available that network which has no equivalent on the market.
37 Lisaks on logistilise ja ärialase abi osutamine lahutamatult seotud La Poste’i võrguga, kuna see koosneb just nimelt sellise võrgu kasutusse andmisest, millele ei ole turul vastet.
38 Accordingly, in the absence of any possibility of comparing the situation of La Poste with that of a private group of undertakings not operating in a reserved sector, “normal market conditions”, which are necessarily hypothetical, must be assessed by reference to the objective and verifiable elements which are available.
38 Neil asjaoludel tuleb La Poste’i olukorra ja reserveeritud sektoris mittetegutseva ettevõtjate kontserni olukorra vahelise võrdlusmomendi puudumisel „tavalisi turutingimusi”, mis on paratamatult hüpoteetilised, hinnata lähtuvalt kättesaadavatest objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest.
39 In the present case, the costs borne by La Poste in respect of the provision to its subsidiary of logistical and commercial assistance can constitute such objective and verifiable elements.
39 Käesoleval juhul on sellisteks objektiivseteks ja kontrollitavateks asjaoludeks La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale logistilise ja ärialase abi osutamisel kantud kulud.
40 On that basis, there is no question of State aid to SFMI-Chronopost if, first, it is established that the price charged properly covers all the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, an appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network and an adequate return on the capital investment in so far as it is used for SFMI-Chronopost’s competitive activity and if, second, there is nothing to suggest that those elements have been underestimated or fixed in an arbitrary fashion.
40 Sel alusel võib SFMI-Chronopostile riigiabi andmise välistada, kui esiteks on tõendatud, et selle eest nõutud tasu katab nõuetekohaselt kõik logistilise ja ärialase abi osutamisega lisandunud muutuvkulud, nii et tegemist on nii kohase hüvitisega postivõrgu kasutamisest tulenevate püsikulude eest kui ka piisava tasuga omakapitali eest, niivõrd kui SFMI-Chronopost kasutab seda oma konkureeriva tegevuse huvides; ja teiseks, kui miski ei viita sellele, et need asjaolud on alahinnatud või suvaliselt kindlaksmääratud.
41 In the light of all the foregoing considerations, the Court of First Instance erred in law in interpreting Article 92(1) of the Treaty as meaning that the Commission was not entitled to determine whether there was aid to SFMI-Chronopost by reference to the costs borne by La Poste but that it should have checked whether the payment received by La Poste “was comparable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector, pursuing a structural policy — whether general or sectorial — and guided by long-term prospects”.’
41 Kõiki eeltoodud kaalutlusi üheskoos silmas pidades on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, tõlgendades asutamislepingu artikli 92 lõiget 1 nii, et komisjon ei saanud hinnata SFMI-Chronopost’ile antava abi olemasolu La Poste’i poolt kantavate kulude kaudu, vaid ta oleks pidanud kontrollima, kas „La Poste’i poolt saadud tasu oli võrreldav sellega, mida nõuab reserveeritud sektoris mittetegutsev eraõiguslik krediidiasutus või eraõiguslik kontsern, kes järgib strukturaalset, ülemaailmset või sektoraalset poliitikat ning juhindub pikaajalistest väljavaadetest.””
Consequently, having found that there was no need to examine the other grounds of appeal and that the state of the proceedings did not permit the Court to give final judgment in the matter, the Court set aside the judgment in Ufex and Others v Commission and referred the case back to the Court of First Instance.
Seetõttu, ning olles jõudnud järeldusele, et apellatsioonkaebuste teisi väiteid ei ole vaja kontrollida ning vaidlus ei ole etapis, milles saaks teha kohtuotsuse, tühistas Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuse Ufex jt vs. komisjon ning saatis asja tagasi Esimese Astme Kohtusse.
The second procedure before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Teine menetlus Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
The case was allocated to the Fourth Chamber (Extended Composition) of the Court of First Instance.
Kohtuasi määrati Esimese Astme Kohtu neljandale kojale (laiendatud koosseisus).
Upon a change in composition of the Chambers of the Court pursuant to the Court’s decision of 13 September 2004 (OJ 2004 C 251, p. 12), the Judge-Rapporteur was transferred to the Third Chamber (Extended Composition), to which the present case was consequently allocated (paragraph 37 of the judgment under appeal).
Kuna kodade koosseisu muudeti Esimese Astme Kohtu 13. septembri 2004. aasta otsusega (ELT C 251, lk 12) ning ettekandja-kohtunik nimetati kolmandasse kotta (laiendatud koosseisus), siis suunati käesolev kohtuasi sellele kojale (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 37).
The oral procedure was initially closed on 23 August 2005, then, after having been reopened, on 19 December 2005.
Suuline menetlus lõpetati esmalt 23. augustil 2005, seejärel, pärast selle uuendamist, 19. detsembril 2005.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance ruled on the forms of order sought by the parties that were still before it after the case was referred back.
Vaidlustatud kohtuotsuses lahendas Esimese Astme Kohus nõuded, mille juurde pooled olid jäänud pärast asja kõrgema astme kohtust tagasisaatmist.
In paragraph 49 of the judgment under appeal, the Court considered, first of all, that UFEX and Others were essentially maintaining the second, third and fourth pleas raised during the proceedings which gave rise to the judgment of the Court of First Instance in Ufex and Others v Commission, namely the pleas alleging, respectively, breach of the obligation to state reasons, errors of fact and manifest errors of assessment when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste, and an error in applying the concept of State aid.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 49 leidis Esimese Astme Kohus esiteks, et UFEX jt jäid sisuliselt esimese kohtuastme menetluses seoses kohtuasjaga Ufex jt vs. komisjon esitatud teise, kolmanda ja neljanda väite juurde, milleks olid vastavalt põhjendamiskohustuse rikkumisest tulenev, La Poste’i poolt antud abi eest makstud tasu analüüsis esinenud sisulistest ebatäpsustest ja ilmsetest hindamisvigadest tulenev, ning mõiste „riigiabi” väärast kohaldamisest tulenev väide.
In paragraph 51 of the judgment under appeal, having considered it necessary to examine, first of all, the plea alleging breach of the obligation to state reasons, the Court added that ‘[t]he pleas alleging errors of fact and manifest errors of assessment, as well as misapplication of the concept of State aid, which are indissociable, will then be examined together’.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 51 lisas Esimese Astme Kohus, olles leidnud, et kõigepealt tuleb kontrollida põhjendamiskohustuse rikkumisest tulenevat väidet, et „[s]eejärel tuleb üheskoos uurida omavahel kokku langevaid väiteid, mis tulenevad sisulistest ebatäpsustest ja ilmsetest kaalutlusvigadest ning mõiste „riigiabi” väärast kohaldamisest”.
After recalling, in paragraphs 63 to 71 of the judgment under appeal, the caselaw concerning the statement of reasons, the Court upheld the first plea in paragraphs 77 to 95 of that judgment on the ground that no assessment could be made, on the basis of the statement of reasons in the contested decision, of the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, or the appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network, or the adequate return on the capital investment, or the coverage of costs in general.
Olles vaidlustatud kohtuotsuse punktides 63–71 meenutanud põhjendamisega seotud kohtupraktikat, nõustus Esimese Astme Kohus sama kohtuotsuse punktides 77–95 esimese väitega põhjusel, et vaidlusaluse otsuse põhjendused ei võimaldanud hinnata logistilise ja ärialase abi osutamisega lisandunud muutuvkulude suurust ega seda, milline on kohane panus postivõrgu kasutamisega kaasnevatesse püsikulude kandmisse, piisav tasu omakapitali eest või üldkulude kaetus.
The Court also referred in paragraphs 96 to 100 of the judgment under appeal to circumstances justifying a more detailed statement of reasons for the contested decision in the present case.
Lisaks tõi Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 96–100 välja asjaolud, mis õigustaksid vaidlusaluse otsuse üksikasjalikumat põhjendatust.
It concluded, in paragraph 101 of the judgment under appeal, ‘that the contested decision must be annulled for defective reasoning in so far as it concludes that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost does not constitute State aid’.
Kohus järeldas kõnealuse kohtuotsuse punktis 101, et „[…] [vaidlusalune] otsus tuleb tühistada põhjendamatuse tõttu osas, milles tehakse järeldus, et La Poste’i poolt SFMI-Chronopostile osutatud logistiline ja ärialane abi ei kujuta endast riigiabi”.
Next, the Court considered the plea alleging an error in applying the concept of State aid.
Seejärel kontrollis Esimese Astme Kohus mõiste „riigiabi” väärast kohaldamisest tulenenud väidet.
First of all, it took the view in paragraph 102 of the judgment under appeal that, in view of the inadequate reasoning for the contested decision, it was not possible for it to consider the arguments relating to the alleged lack of coverage of SFMI-Chro-nopost’s costs, the underestimation and arbitrary nature of certain elements found by the Commission, errors in the accounting adjustments in Annex 4 to the Deloitte
Kõigepealt leidis kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 102, et vaidlusaluse otsuse ebapiisavat põhjendamist arvestades ei olnud tal võimalik hinnata argumente, mis tulenevad väidetavast SFMI-Chronoposti kulude katmata jäämisest, alahinnatusest ja teatavate komisjoni poolt aluseks võetud asjaolude meelevaldsusest, Deloitte’i aruande lisas 4 olevatest raamatupidamisandmete teisendusvigadest,
Second, in paragraphs 162 to 171 of the judgment under appeal, the Court rejected all of the other arguments advanced by UFEX and Others, except for the argument that the transfer of the Postadex client base constituted, by itself, a measure separate from the logistical and commercial assistance, and thus also State aid.
Teiseks lükkas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 162–171 tagasi kõik ülejäänud UFEX-i jt argumendid peale selle, mis tulenes asjaolust, et Postadexi klientuuri üleandmise puhul oli juba iseenesest tegemist eraldiseisva logistilise ja ärialase abimeetmega ning seeläbi ka riigiabiga.
With regard to that last point, the Court considered that the Commission had erred in law in taking the view that that transfer did not constitute State aid on the ground that it did not entail any cash advantage.
Viimase punkti osas leidis Esimese Astme Kohus, et arvestades seda, et kõnealune klientuuri üleandmine ei kujutanud endast riigiabi, kuna see ei sisaldanud endas mingit mõõdetavat soodustust, oli komisjon rikkunud õigusnormi.
In the judgment under appeal, the Court therefore:
Seetõttu Esimese Astme Kohus vaidlustatud otsusega:
— annulled the contested decision in so far as it finds that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constitute State aid to SFMI-Chronopost;
– tühistas vaidlusaluse otsuse osas, milles see leiab, et ei La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost logistilise ja ärialase abi osutamine ega Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopostile antud riigiabi;
— ordered the Commission to bear its own costs and 75% of the costs of UFEX and Others, apart from those caused by the interventions, before the Court of First Instance and the Court of Justice;
– jättis komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõistis temalt välja 75% UFEX-i jt, välja arvatud menetlusse astujate, Esimese Astme Kohtus ja Euroopa Kohtus kantud kohtukuludest;
— ordered UFEX and Others to bear the remainder of their own costs before the Court of First Instance and the Court of Justice; and
– jättis ülejäänud osa UFEX-i jt poolt Esimese Astme Kohtus ja Euroopa Kohtus kantud kohtukuludest nende endi kanda;
— ordered Chronopost, La Poste and the French Republic to bear their own costs before the Court of First Instance and the Court of Justice.
– jättis Chronoposti, La Poste’i ja Prantsuse Vabariigi poolt Esimese Astme Kohtus ja Euroopa Kohtus kantud kohtukulud nende endi kanda.
Procedure before the Court in the present appeals
Käesolevate apellatsioonkaebuste menetlus Euroopa Kohtus
In its appeal, Chronopost claims that the Court of Justice should:
Chronopost palub apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:
— set aside the judgment under appeal in so far as it partly annuls the contested decision;
– tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles see osaliselt tühistab vaidlusaluse otsuse;
— endorse the remainder of the judgment under appeal and give final judgment in the matter;
– kinnitada ülejäänud osa vaidlustatud kohtuotsusest ning teha asjas lõplik otsus;
— dismiss the application for annulment of the contested decision; and
– jätta vaidlusaluse otsuse tühistamise nõue rahuldamata, ja
— order UFEX and Others to pay the costs.
– mõista kohtukulud välja UFEX-ilt jt-lt.
In its appeal, La Poste claims that the Court of Justice should:
La Poste palub apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul: