natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If, after giving notice to the parties concerned to submit their comments, the Commission finds that aid granted by a State or through State resources is not compatible with the common market having regard to Article 87, or that such aid is being misused, it shall decide that the State concerned shall abolish or alter such aid within a period of time to be determined by the Commission.
Kui komisjon leiab pärast asjassepuutuvatelt isikutelt selgituste küsimist, et riigi poolt või riigi ressurssidest antav abi ei sobi ühisturuga kokku [EÜ] artikli 87 järgi […], siis otsustab komisjon, et asjassepuutuv riik peab säärase abi lõpetama või muutma seda komisjoni määratud tähtaja jooksul.
If it considers that any such plan is not compatible with the common market having regard to Article 87, it shall without delay initiate the proceedings provided for in paragraph 2.
Kui komisjon arvab, et mingi selline plaan ei sobi ühisturuga kokku [EÜ] artikli 87 järgi, algatab ta viivitamata lõikes 2 ettenähtud menetluse.
Article 152(1) and (5) EC provides:
EÜ artikli 152 lõigetes 1 ja 5 on sätestatud:
Community action, which shall complement national policies, shall be directed towards improving public health, preventing human illness and diseases, and obviating sources of danger to human health. …
Ühenduse meetmed, mis täiendavad liikmesriikide poliitikat, on suunatud rahvatervise parandamisele, inimeste haiguste ennetamisele ja inimeste tervist ohustavate tegurite kõrvaldamisele […]
Community action in the field of public health shall fully respect the responsibilities of the Member States for the organisation and delivery of health services and medical care. …’
Ühenduse tervishoiumeetmed võtavad täiel määral arvesse liikmesriikide vastutust tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ning kättesaadavaks muutmisel […]”
II — Regulation (EC) No 659/1999
II – Määrus (EÜ) nr 659/1999
Article 4(3) and (4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ 1999 L 83, p. 1) provides:
Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [EÜ artikli 88] kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339), artikli 4 lõigetes 3 ja 4 on sätestatud:
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that no doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, in so far as it falls within the scope of Article [87](1) [EC], it shall decide that the measure is compatible with the common market (hereinafter referred to as a “decision not to raise objections”).
Kui komisjon pärast esialgset uurimist leiab, et teatatud meetme ühisturuga kokkusobivuse kohta ei ole ilmnenud mingeid kahtlusi, kuivõrd see jääb [EÜ artikli 87] lõike 1 reguleerimisalasse, otsustab ta, et nimetatud meede sobib ühisturuga kokku (edaspidi „vastuväidete esitamata jätmise otsus”).
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, it shall decide to initiate proceedings pursuant to Article [88](2) [EC] (hereinafter referred to as a “decision to initiate the formal investigation procedure”).’
Kui komisjon pärast esialgset uurimist leiab, et teatatud meetme ühisturuga kokkusobivuse kohta ilmnes kahtlusi, otsustab ta algatada [EÜ artikli 88] lõikes 2 sätestatud menetluse (edaspidi „ametliku uurimismenetluse algatamise otsus”).”
Article 54(1) of Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other
Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/357/EMÜ (kolmas kahjukindlus-
‘Notwithstanding any provision to the contrary, a Member State in which contracts covering the risks in class 2 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC may serve as a partial or complete alternative to health cover provided by the statutory social security system may require that those contracts comply with the specific legal provisions adopted by that Member State to protect the general good in that class of insurance, and that the general and special conditions of that insurance be communicated to the competent authorities of that Member State before use.’
„Vaatamata kõigile vastupidistele sätetele võib liikmesriik, kus riikliku sotsiaalkindlustussüsteemi antud tervisekindlustuse asemel võib osaliselt või täielikult kasutada direktiivi 73/239/EMÜ lisa punkti A liigi 2 riske kindlustavaid lepinguid, nõuda, et need lepingud järgiksid selle liikmesriigi kehtestatud konkreetseid õigusnorme selles kindlustusliigis üldise hüvangu kaitseks, ja et selle kindlustuse üld- ja eritingimused edastataks enne kasutamist liikmesriigi pädevatele asutustele.”
IV — Communication from the Commission on services of general interest in Europe
IV – Komisjoni teatis üldise majandushuvi teenuste kohta Euroopas
According to point 14 of the communication from the Commission on services of general interest in Europe (OJ 2001 C 17, p. 4, ‘the communication on services of general interest’):
Komisjoni teatise üldhuviteenuste kohta Euroopas (EÜT 2001, C 17, lk 4; edaspidi „üldhuviteenuste teatis”) punkti 14 kohaselt:
‘Services of general economic interest are different from ordinary services in that public authorities consider that they need to be provided even where the market may not have sufficient incentives to do so. … [I]f the public authorities consider that certain services are in the general interest and market forces may not result in a satisfactory provision, they can lay down a number of specific service provisions to meet these needs in the form of service of general interest obligations. … The classical case is the universal service obligation … [that is to say] the obligation to provide a certain service throughout the territory at affordable tariffs and on similar quality conditions, irrespective of the profitability of individual operations.’
„Üldis[t] majandushuvi [pakkuvad] teenused erinevad tavalistest teenustest selle poolest, et riigiasutus peab nende osutamist vajalikuks ka siis, kui turul ei ole nende osutamiseks piisavalt stiimuleid […]. [K]ui riigiasutused leiavad, et teatavad teenused on siiski üldhuviteenused ja võib juhtuda, et turg nende teenuste rahuldavat osutamist ei taga, võivad nad ette näha teatavad sätted, mis kohustavad neid vajadusi üldhuviteenuste vormis rahuldama […] Klassikaline juhtum on universaalteenuse osutamise kohustus […], st kohustus osutada teatavat teenust kogu territooriumil sobiva hinna ja sarnase kvaliteediga, olenemata üksiktoimingu tasuvusest.” [täpsustatud tõlge]
Point 15 of the communication on services of general interest states:
Üldhuviteenuste teatise punktis 15 on sätestatud:
‘Public authorities may decide to apply general interest obligations on all operators in a market or, in some cases, to designate one or a limited number of operators with specific obligations, without granting special or exclusive rights.
„Riigiasutused võivad otsustada, et kohaldavad üldhuviteenuse osutamise kohustust kõikide turul olevate ettevõtjate suhtes, või mõnel juhul määrata ühe või piiratud arvu erikohustustega ettevõtjaid eri- või ainuõigusi andmata.
In this way, the greatest competition is allowed and users retain maximum freedom with regard to choice of service provider. …’
Sel juhul säilib maksimaalne konkurents ja kasutajatel on maksimaalne vabadus valida teenuste osutajat […]”
Point 22 of the communication on services of general interest is worded as follows:
Üldise majandushuvi teenuste teatise punkt 22 on sõnastatud järgmiselt:
‘Member States’ freedom to define [services of general economic interest] means that Member States are primarily responsible for defining what they regard as [such] services … on the basis of the specific features of the activities.
„Liikmesriikide[…] vabadus [määratleda üldist majandushuvi pakkuvad teenused] tähendab, et liikmesriigid peavad määratlema, mida nad tegevuse eripära alusel loevad [sellisteks] teenusteks.
This definition can only be subject to control for manifest error.
Seda määratlust võib kontrollida ainult ilmsete vigade vältimiseks.
They may grant special or exclusive rights that are necessary to the undertakings entrusted with their operation, regulate their activities and, where appropriate, fund them.
Nad võivad anda eri- või ainuõigusi, mida ülesande saanud ettevõtted vajavad oma tegevuse reguleerimiseks, ja vajaduse korral neid rahastada.
In areas that are not specifically covered by Community regulation Member States enjoy a wide margin for shaping their policies, which can only be subject to control for manifest error.
Valdkondades, mida ühenduse määrusega konkreetselt ei reguleerita, on liikmesriikidel piisavalt võimalusi oma poliitikat kujundada, mida võib kontrollida ainult ilmsete vigade vältimiseks.
Whether a service is to be regarded as a service of general interest and how it should be operated are issues that are first and foremost decided locally.
Küsimused, kas teenust lugeda üldhuviteenuseks ja kuidas selle osutamist korraldada, lahendatakse esmajoones kohalikul tasandil.
The role of the Commission is to ensure that the means employed are compatible with Community law.
Komisjoni ülesanne on tagada, et kasutatavad vahendid oleksid kooskõlas ühenduse õigusega.
However, in every case, for the exception provided for by Article 86(2) [EC] to apply, the public service mission needs to be clearly defined and must be explicitly entrusted through an act of public authority (including contracts). … This obligation is necessary to ensure legal certainty as well as transparency vis-à-vis the citizens and is indispensable for the Commission to carry out its proportionality assessment.’
Igal juhul tuleb avaliku teenuse eesmärk selgelt määratleda ja näha selle osutamine sõnaselgelt ette riigiasutuse kaudu (sealhulgas lepingute sõlmimine), välja arvatud juhtudel, kui kohaldatakse [EÜ] artikli 86 lõiget 2 […] Seda kohustust on vaja õiguskindluse ja kodanikele vajaliku läbipaistvuse tagamiseks ning see on komisjonile hädavajalik proportsionaalsuse hindamiseks..”
Point 23 of the communication on services of general interest states:
Üldise majandushuvi teenuse teatise punktis 23 on sätestatud:
‘Proportionality under Article 86(2) [EC] implies that the means used to fulfil the general interest mission shall not create unnecessary distortions of trade.
„[EÜ] artikli 86 lõike 2 kohane proportsionaalsus tähendab, et üldhuvi eesmärkide täitmiseks kasutatavad vahendid ei või tekitada kaubanduses tarbetuid moonutusi.
Specific-ally, it has to be ensured that any restrictions to the rules of the EC Treaty, and in particular, restrictions of competition and limitations of the freedoms of the internal market do not exceed what is necessary to guarantee effective fulfilment of the mission.
Konkreetselt tähendab see, et tuleb tagada, et EÜ asutamislepingu eeskirjade piirangud, eelkõige konkurentsipiirangud ja siseturu vabaduste piirangud ei oleks rangemad, kui selle eesmärgi tõhusaks täitmiseks vaja on.
The performance of the service of general economic interest must be ensured and the entrusted undertakings must be able to carry the specific burden and the net extra costs of the particular task assigned to them.
Tuleb tagada üldis[t] majandushuvi [pakkuva] teenuse osutamine ning selle ülesande saanud ettevõtted peavad lisakoormusega toime tulema ja kandma neile määratud eriülesande netolisakulusid.
The Commission exercises this control of proportionality, subject to the judicial review of the Court …, in a way that is reasonable and realistic, as illustrated by the use it actually makes of the decision-making powers conferred to it by Article 86(3) [EC].’
Komisjon kontrollib proportsionaalsust Euroopa Kohtu järelevalve all mõistlikul ja tegelikkust arvestaval viisil, nagu [EÜ] artikli 86 lõikega 3 […] antud otsustamispädevus seda võimaldab.”
I — Creation of a risk equalisation scheme in the Irish private medical insurance market
I – Iirimaa eraõigusliku ravikindlustusturu riskide tasakaalustamise süsteemi loomine
Private medical insurance (‘PMI’) was formally introduced in Ireland in 1957 with the establishment of the Voluntary Health Insurance Board (‘the VHI’), which had the essential purpose of enabling persons not eligible under the public sickness insurance scheme to obtain cover for the costs of hospitalisation.
Eraõiguslik ravikindlustus (edaspidi „ERK”) kehtestati Iirimaal ametlikult 1957. aastal koos Voluntary Health Insurance Board’i (eraõigusliku ravikindlustuse nõukogu, edaspidi „VHI”) loomisega, et peamiselt anda isikutele, kellel ei ole õigust avalik-õigusliku ravikindlustussüsteemi teenustele, võimalus katta oma haiglaravikulud.
At the time the VHI was the only operator licensed by the Minister for Health to provide private medical insurance services (‘PMI services’).
Tollel ajal oli VHI ainuke ettevõtja, kellele tervishoiuminister oli andnud loa pakkuda eraõiguslikke ravikindlustusteenuseid (edaspidi „ERK teenused”).
Since 1987 the VHI, at the request of the Minister for Health, has offered an insurance policy called ‘Plan P’, which provides cover for hospital charges incurred in public hospitals and to which approximately 1% of the Irish population subscribe.
Alates 1987. aastast pakub VHI tervishoiuministri nõudel kindlustuspoliisi nimega plan P, millega kaetakse avalik-õiguslikes haiglates tekkinud haiglaravikulud; selle kindlustuspoliisiga on liitunud ligi 1% Iirimaa elanikkonnast.
Since 1991 the public health insurance system, which is essentially financed through general taxation, has provided cover for the entire Irish population irrespective of the income of the persons concerned.
Alates 1991. aastast pakub maksutuludest rahastatav avalik-õiguslik ravikindlustussüsteem kindlustuskatet kogu Iirimaa elanikkonnale, sõltumata asjaomase isiku sissetulekust.
Thus, the principal role of insurers active on the Irish PMI market (‘PMI insurers’) now consists in providing alternative cover to that provided by the public health insurance system.
Seega seisneb nüüd Iirimaa ERK turul tegutsevate kindlustusandjate (edaspidi „ERK kindlustusandjad”) roll selles, et nad pakuvad avalik-õiguslikule ravikindlustussüsteemile alternatiivset kindlustuskaitset.
The Irish PMI market was liberalised following the enactment in 1994 of the Health Insurance Act, 1994 and in 1996 of the Voluntary Health Insurance (Amendment) Act, 1996 and also the adoption of the implementing provisions contained in the 1996 Health Insurance Regulations.
Iirimaa ERK turg liberaliseeriti pärast 1994. aastal vastu võetud 1994 Health Insurance Act’i (1994. aasta ravikindlustusseadus) ja 1996. aastal vastu võetud 1996 Voluntary Health Insurance (Amendment) Act’i (1996. aasta seadus, millega muudetakse vabatahtlikku ravikindlustust) ning 1996 Health Insurance Regulations’is (1996. aasta ravikindlustusmäärus) sisalduvaid rakendussätteid.
Those regulations can be subdivided into a number of regulations, namely the Health Insurance Act 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996, the Health Insurance Act 1994 (Lifetime Cover) Regulations 1996 and the Health Insurance Act, 1994 (Minimum Benefit) Regulations, 1996.
Viimati nimetatud määrused koosnevad mitmest määrusest, nimelt Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996 (1996. aasta määrus, millega rakendatakse 1994. aasta ravikindlustusseadust seoses avatud liitumisega), Health Insurance Act, 1994 (Lifetime Cover) Regulations 1996 (1996. aasta määrus, millega rakendatakse 1994. aasta ravikindlustusseadust seoses eluaegse kindlustuskaitsega) ja Health Insurance Act, 1994 (Minimum Benefit) Regulations 1996 (1996. aasta määrus, millega rakendatakse 1994. aasta ravikindlustusseadust seoses miinimumhüvitistega).
BUPA Ireland, which was set up in conformity with that legislation, has been operating on the Irish PMI insurance market since 1 January 1997.
BUPA Ireland, mis asutati kooskõlas nende õigusaktidega, tegutseb Iirimaa ERK turul alates 1. jaanuarist 1997.
Since then, with a market share of approximately 15% by members and 11% by receipts at the time when the application in the present case was lodged, it has been the VHI’s main competitor on the Irish PMI market, while the VHI has retained approximately 85% by receipts and approximately 80% by members.
Sellest ajast saadik on tal käesoleva hagi esitamise hetkel klientide arvestuses 15% turuosa ja tulude arvestuses 11% turuosa ning ta on VHI peamine konkurent Iirimaa ERK turul, kusjuures VHI-l on tulude arvestuses ligi 85% turuosa ja klientide arvestuses 80% turuosa.
At the present time some 50% of the Irish population has PMI cover.
Hetkel on ligi 50% Iirimaa elanikkonnast liitunud mõne ERK-ga.
The Health Insurance Act, 1994 and the Health Insurance Regulations 1996 also authorised the Minister for Health to order and regulate, inter alia, the establishment of a ‘Risk Equalisation Scheme’ (‘RES’). In 1997 the Minister for Health set up an
1994. aasta ravikindlustusseadus ning 1996. aasta ravikindlustusmäärus andsid muu hulgas tervishoiuministrile pädevuse määrata ja kehtestada eeskätt „Risk equalisation scheme” (riskide tasakaalustamise süsteem, edaspidi „RES”) loomine.
Advisory Group with the mandate to make recommendations on the establishment of a RES.
Tervishoiuminister moodustas 1997. aastal nõuandekomitee, mille ülesandeks sai soovituste tegemine RES-i loomise kohta.
In its report of 1998 the Advisory Group concluded that it was necessary to set up a RES.
1998. aasta aruandes tegi nõuandekomitee järelduse, et RES-i loomine on vajalik.
In 1999 the Minister for Health published first a technical paper for consultation and then a White Paper proposing a RES.
1999. aasta jooksul avaldas tervishoiuminister esiteks tehnilise konsultatsioonidokumendi ja seejärel valge raamatu, milles tehti ettepanek RES-i loomiseks.
On 2 March 1999, BUPA Ireland lodged a complaint with the Commission against the implementation of the proposed RES on the ground that it infringed, in particular, Article 87(1) EC.
BUPA Ireland esitas 2. märtsil 1999 komisjonile kaebuse kavatsetava RES-i elluviimise vastu eeskätt EÜ artikli 87 lõike 1 rikkumise tõttu.
Between March 1999 and April 2003 BUPA Ireland supplemented that complaint by submitting a number of memoranda, reports and documents to the Commission.
1999. aasta märtsi ja 2003. aasta aprilli vahel täiendas ta seda kaebust ja esitas komisjonile rea avaldusi, aruandeid ja dokumente.
In 2001, the Health Insurance Act, 1994 was amended by the Health Insurance (Amendment) Act, 2001, which authorised the Minister for Health to implement the RES and established the Health Insurance Authority (‘the HIA’).
2001. aastal muudeti 1994. aasta ravikindlustusseadust Health Insurance (Amendment) Act 2001 abil (2001. aasta ravikindlustusseadus), mis andis tervishoiuministrile pädevuse viia ellu RES ja käsitles Health Insurance Authority (ravikindlustusamet, edaspidi „HIA”) loomist.
The HIA was given the task of advising the Minister on the commencement of payments under the RES (‘the RES payments’ or ‘the equalisation payments’) and of administering those payments through a fund specially set up for that purpose.
HIA ülesandeks tehti eeskätt nõustada ministrit seoses RES-i järgsete maksete alustamisega (edaspidi „RES maksed” või „tasakaalustusmaksed”) ja hallata neid makseid selleks spetsiaalselt loodud fondist.
The statutory instrument authorising the establishment of the RES entered into force on 1 July 2003.
RES-i rakendamist lubavad õigusnormid jõustusid 1. juulil 2003.
In October 2004, a new PMI insurer, Vivas Healthcare, entered the Irish PMI market and under Section 12B of the Health Insurance Act, 1994, as amended, was exempt from RES payments for three years.
2004. aasta oktoobris tuli Iirimaa ERK turule uus ettevõtja Vivas Healthcare ning ta vabastati 1994 Health Insurance Acti (muudetud kujul) artikli 12a alusel kolmeks aastaks RES maksetest.
On 29 April 2005, the HIA recommended, on the basis of its report of April 2005 establishing a ‘risk differential’ of 4.7%, that the Minister for Health should commence the RES payments.
29. aprillil 2005 soovitas HIA oma 2005. aasta aprilli aruande alusel, milles kehtestati 4,7% „riskide erinevus”, tervishoiuministril alustada RES maksetega.
BUPA Insurance Ltd and BUPA Ireland lodged an application before the High Court (Ireland) against the Irish legislation governing the RES and the HIA’s recommendation of 29 April 2005. By judgment of 24 May 2005, varied on 30 May and 29 December 2005, the High Court dismissed the application for an injunction against the Minister for Health prohibiting him from ordering commencement of the RES payments, but none the less suspended implementation of the RES payments by the applicants pending judgment on the substance in the main proceedings.
BUPA Insurance Ltd ja BUPA Ireland esitasid kaebused High Court’ile (kõrgem kohus, Iirimaa) esiteks Iirimaa õigusnormide peale, mis reguleerivad RES-i, ja teiseks HIA 29. aprilli 2005. aasta soovituse peale; High Court lükkas 24. mai 2005. aasta otsuses, mida muudeti 30. mail ja 29. detsembril 2005, tagasi taotluse keelata tervishoiuministril määrata RES maksete alustamist, kuid sellegipoolest peatas RES maksete teostamise hagejate poolt kuni põhikohtuasja sisulise lahendamiseni.
On 27 June 2005, the Minister for Health decided not to follow the HIA’s recommendation of 29 April 2005.
Tervishoiuminister otsustas 27. juunil 2005 mitte järgida HIA 29. aprilli 2005. aasta soovitust.
Following a new recommendation by the HIA, the Minister for Health decided on 23 December 2005 to set the date for commencement of the RES payments at 1 January 2006, subject to suspension of implementation of those payments by the applicants, as ordered by the High Court.
HIA uue soovituse järel otsustas tervishoiuminister 23. detsembril 2005 määrata RES maksete alustamise kuupäevaks 1. jaanuari 2006, ilma et see mõjutaks nende maksete peatamist hagejate puhul, nagu High Court oli määranud.
By judgment of 23 November 2006, the High Court disposed of the substance of the case and dismissed the applicants’ application.
23. novembri 2006. aastal tegi High Court otsuse põhiküsimuses ja jättis hagejate kaebuse rahuldamata.
II — The functioning of the RES
II – RES­i toimimine
A — The objective of the RES
A – RES­i eesmärk
The RES is essentially a mechanism which provides for payment of a charge to the HIA by PMI insurers whose risk profile is healthier than the average market risk
RES kujutab endast sisuliselt mehhanismi, millega nähakse esiteks ette sissemakse tasumine HIA-le nende ERK kindlustusandjate poolt, kelle riskiprofiil on parem kui
Those payments are made through a fund specially established for that purpose and administered by the HIA (Article 12 of the RES).
Neid makseid teostatakse HIA poolt spetsiaalselt selleks loodud ja viimase hallatava fondi vahendusel (RES-i artikkel 12).
B — Activation of the RES payments
B – RES maksete käivitamine
Under the relevant statutory instrument, the RES payments become payable following the stages outlined below.
Asjassepuutuvate õigusnormide alusel toimub RES maksete käivitamine vastavalt allpool kirjeldatud etappidele.
PMI insurers subject to the RES are required to submit to the HIA returns covering six-month periods, the first return covering the half year commencing 1 July 2003 (Article 9 of the RES).
ERK kindlustusandjad, kes on RES-ile allutatud, peavad esitama HIA-le aruandeid kuuekuuliste perioodide kohta ja esimene aruanne peab käsitlema 1. juulil 2003 algavat poolaastat (RES-i artikkel 9).
On the basis of those returns, the HIA examines and evaluates the distribution of risks among PMI insurers and submits a report and, if necessary, makes a recommendation to the Minister for Health (Article 10 of the RES).
Nende aruannete alusel HIA uurib ja hindab ERK kindlustusandjate riske ning esitab tervishoiuministrile aruande ja vajaduse korral soovituse (RES-i artikkel 10).