natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I shall state at the outset that I am not convinced by that argument, but it is nevertheless worth looking into the matter in some detail, particularly since Article 307 EC figured prominently in the reasoning of the Court of First Instance. 30
Nendin kohe alguses, et mind see argument ei veena, kuid sellest hoolimata on asi seda väärt, et kõnealust küsimust üksikasjalikumalt käsitleda, eeskätt seetõttu, et EÜ artikkel 307 oli kesksel kohal Esimese Astme Kohtu arutluskäigus. 30
In any event, even if one were to accept the suggestion that the Court sidestepped the problem of its jurisdiction in Bosphorus, the fact remains that the Council, the Commission and the United Kingdom fail to identify any basis in the Treaty from which it could logically follow that measures taken for the implementation of Security Council resolutions have supra-constitutional status and are hence accorded immunity from judicial review.
Isegi kui nõustuda arvamusega, et Euroopa Kohus vältis oma pädevuse probleemi käsitlemist kohtuotsuses Bosphorus, jääb kehtima tõsiasi, et nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik ei ole nimetanud ühtegi asutamislepingu sätet, millest võiks loogika põhjal tuleneda, et Julgeolekunõukogu resolutsioonide rakendusmeetmetel on konstitutsiooniülene staatus, mistõttu need ei allu kohtulikule kontrollile.
The United Kingdom suggests that such immunity from review can be derived from
Ühendkuningriik leiab, et kohtuliku kontrolli välistamine võib tuleneda EÜ artik-
At first sight, it may not be entirely clear how Member States would be prevented from fulfilling their obligations under the United Nations Charter if the Court were to annul the contested regulation.
Esmapilgul ei pruugi selguda, kuidas on võimalik takistada liikmesriike täitmast ÜRO põhikirjast neile tulenevaid kohustusi, kui Euroopa Kohus peaks vaidlustatud määruse tühistama.
Indeed, in the absence of a Community measure, it would in principle be open to the Member States to take their own implementing measures, since they are allowed, under the Treaty, to adopt measures which, though affecting the functioning of the common market, may be necessary for the maintenance of inter-
Tõepoolest, ühenduse meetme puudumisel võivad liikmesriigid oma äranägemisel võtta rakendusmeetmeid, kuna asutamisleping lubab neil võtta meetmeid, mis on vajalikud rahu ja rahvusvahelise julgeoleku säilitamiseks hoolimata
29 — Opinion of Advocate General Jacobs in Bosphorus, cited in footnote 16, paragraph 53.
29 – 16. joonealuses märkuses viidatud kohtujurist Jacobsi ettepanek kohtuasjas Bosphorus, punkt 53.
See also paragraph 34 of Opinion 2/94, cited in footnote 22.
Vt samuti 22. joonealuses märkuses viidatud arvamus 2/94, punkt 34.
30 — Paragraphs 185 to 191 and 196 of the judgment under appeal.
30 – Vaidlustatud kohtuotsuse punktid 185–191 ja 196.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P meetme mõjust ühisturu toimimisele.
the powers retained by the Member States in the field of security policy must be exercised in a manner consistent with Community law.
31Ometi peavad liikmesriigid neile julgeole- kupoliitikas jäetud pädevust teostama kooskõlas ühenduse õigusega.
32 In the light of the Court’s ruling in ERT, 33 it may be assumed that, to the extent that their actions come within the scope of Community law, Member States are subject to the same Community rules for the protection of fundamental rights as the Community institutions themselves.
32Euroopa Kohtu otsuse ERT 33põhjal võib arvata, et niivõrd, kuivõrd liikmesriigid võtavad meetme
On that assumption, if the Court were to annul the contested regulation on the ground that it infringed Community rules for the protection of fundamental rights, then, by implication, Member States could not possibly adopt the same measures without — in so far as those measures came within the scope of Community law — acting in breach of fundamental rights as protected by the Court.
EL artikli 6 lõikest 1, mis sätestab, et „[l]iit on rajatud vabaduse, demokraatia, inimõiguste ja põhivabaduste austamise ning õigusriigi põhimõtetele, mis on ühised kõikidele liikmesriikidele”.
Thus, the argument based on Article 307 EC is of indirect relevance only.
Ma ei näe mingit alust niisuguseks EÜ artikli 307 tõlgenduseks.
for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law’.
34 See oleks täiesti valdkonnas, mis kuulub ühenduse õiguse reguleerimisalasse, laienevad neile samad ühenduse põhiõiguste kaitse normid, mis ühenduse institutsioonidele.
I see no basis for such an interpretation of Article 307 EC.
Seega omab EÜ artiklil 307 põhinev argument asjas tähtsust vaid kaudselt.
34This would plainly run counter to firmly established caselaw of this Court, according to which the Community guarantees a complete system of judicial protection in which fundamental rights are safeguarded in consonance with the constitutional traditions of the Member States.
vastuolus Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga, mille kohaselt tagab ühendus täieliku kohtuliku kaitsesüsteemi, et kaitsta põhiõigusi kooskõlas liikmesriikide riigiõiguslike tavadega.
As the Court stated in Les Verts, ‘the European Community is a community based on the rule of law inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid a review of the question whether the measures adopted by them are in conformity with the basic
Euroopa Kohus sedastas kohtuotsuses Les Verts: „Euroopa Majandusühendus on õigusühendus, mis tähendab seda, et ei liikmesriigid ega institutsioonid ei pääse kohtulikust kontrollist nende aktide vastavuse üle konstitutsioonilisele põhilepin-
The crucial problem with the argument raised by the United Kingdom, however, is that it presents Article 307 EC as the source of a possible derogation from Article 6(1) EU, according to which ‘the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect
Ühendkuningriigi argumendi puhul on peamine probleem see, et selle kohaselt võib EÜ artikli 307 alusel kalduda kõrvale
31 — Articles 297 EC and 60(2) EC.
31 – EÜ artikkel 297 ja artikli 60 lõige 2.
See also: Case C-70/94 Werner [1995] ECR I-3189; Case C-83/94 Leifer and Others [1995] ECR I-3231; and the Opinion of Advocate General Jacobs in Case C-120/94 Commission v Greece [1996] ECR I-1513.
Vt samuti 17. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-70/94: Werner (EKL 1995, lk I-3189); 17. oktoobri 1995. aasta otsus kohtuasjas C-83/94: Leifer jt (EKL 1995, lk I-3231) ja 6. aprilli 1995. aasta kohtujurist Jacobsi ettepanek kohtuasjas C-120/94: komisjon vs. Kreeka (EKL 1996, lk I-1513).
32 — Case C-124/95 Centro­Com [1997] ECR I-81, paragraph 25.
32 – 14. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C-124/95: Centro-Com (EKL 1997, lk I-81, punkt 25).
34 — In certain legal systems, it seems very unlikely that national measures for the implementation of Security Council resolutions would enjoy immunity from judicial review (which incidentally shows that a decision by this Court to exclude measures such as the contested regulation from judicial review might create difficulties for the reception of Community law in some national legal orders).
34 – Tundub, et teatud õigussüsteemides on ülimalt ebatõenäoline, et riiklike meetmete puhul, millega rakendatakse Julgeolekunõukogu resolutsioone, oleks kohtulik kontroll välistatud (mis muuseas tõendab, et Euroopa Kohtu otsus kohtuliku kontrolli välistamise kohta vaidlustatud määrusega sarnaste meetmete puhul raskendaks ühenduse õiguse ülevõtmist teatud õiguskordadesse).
33 — Case C-260/89 [1991] ECR I-2925.
33 – 18. juuni 1991. aasta otsus kohtuasjas C-260/89 (EKL 1991, lk I-2925).
See also Case C-368/95 Familiapress [1997] ECR I-3689 and Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279.
Vt samuti 26. juuni 1997. aasta otsus kohtuasjas C-368/95: Familiapress (EKL 1997, lk I-3689) ja 11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-60/00: Carpenter (EKL 2002, lk I-6279).
35More straightforwardly, in Schmidberger, the Court reaffirmed that ‘measures which are incompatible with the observance of human rights … are not acceptable in the Community’.
35Euroopa Kohus kinnitas kohtuotsuses Schmidberger veelgi selgemalt, et „meetmed, mis on vastuolus inimõigustega, on ühenduse jaoks vastuvõetamatud”.
36In short, the United Kingdom’s reading of Article 307 EC would break away from the very principles on which the Union is founded, while there is nothing in the Treaty to suggest that Article 307 EC has a special status — let alone a special status of that magnitude — in the constitutional framework of the Community.
36Lühidalt, Ühendkuningriigi EÜ artikli 307 tõlgendus eirab üldpõhimõtteid, millel Euroopa Liit rajaneb, samas kui asutamislepingus puudub igasugune vihje sellele, et EÜ artiklil 307 on ühenduse konstitutsioonilises raamistikus eriline seisund, rääkimata veel niivõrd erilisest seisundist.
Member States to exercise their powers and responsibilities in an international organisation such as the United Nations in a manner that is compatible with the conditions set by the primary rules and the general principles of Community law.
nõuab, et liikmesriigid teostavad oma pädevust ja ülesandeid sellistes rahvusvahelistes organisatsioonides nagu ÜRO viisil, mis on kooskõlas esmasest õigusest tulenevate nõuetega ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetega.
38As Members of the United Nations, the Member States, and particularly — in the context of the present case — those belonging to the Security Council, have to act in such a way as to prevent, as far as possible, the adoption of decisions by organs of the United Nations that are liable to enter into conflict with the core principles of the Community legal order.
38Liikmesriigid kui ÜRO liikmed, ning käesoleva asja kontekstis iseäranis need liikmesriigid, kes on Julgeolekunõukogu liikmed, peavad tegutsema viisil, mis välistab niivõrd kui võimalik selliste otsuste tegemise ÜRO organite poolt, mis lähevad vastuollu ühenduse õiguskorra kesksete üldpõhimõtetega.
The Member States themselves, therefore, carry a responsibility to minimise the risk of conflicts between the Community legal order and international law.
Seega vastutavad liikmesriigid ise ühenduse õiguskorra ja rahvusvahelise õiguse vastuolu ohu vähendamise eest.
Besides, the obligations under Article 307 EC and the related duty of loyal cooperation flow in both directions: they apply to the Community as well as to the Member States.
Pealegi on EÜ artiklist 307 tulenevad kohustused ja sellega seotud lojaalse koostöö kohustus kahesuunalised: need on kohaldatavad nii ühendusele kui ka liikmesriikidele.
37 The second paragraph of Article 307 EC provides that ‘the Member State or States concerned shall take all appropriate steps to eliminate … incompatibilities’ between their prior treaty obligations and their obligations under Community law.
37EÜ artikli 307 teine lõik sätestab, et „asjassepuutuvad liikmesriigid [kasutavad] kõiki vajalikke vahendeid […] vastuolude kõrvaldamiseks” varasematest lepingutest ja ühenduse õigusest tulenevate kohustuste vahel.
To this end, Member States shall ‘assist each other … and shall, where appropriate adopt a common attitude’.
Sel eesmärgil „liikmesriigid abistavad […] üksteist ning kui see on põhjendatud, võtavad vastu ühise seisukoha”.
That duty requires
See kohustus
If Article 307 EC cannot render the contested regulation exempt from judicial review, are there perhaps any other rules of Community law that can?
Kui EÜ artikli 307 alusel ei saa vaidlustatud määruse kohtulikku kontrolli välistada, siis kas seda saab teha mõne teise ühenduse õiguse normi alusel?
The Council, the Commission and the United Kingdom argue that, as a matter of general principle, it is not for the Court to cast doubt on Community measures that implement resolutions which the Security Council has considered necessary for the maintenance of international peace and security. In this connection, the
Nõukogu, komisjon ja Ühendkuningriik argumenteerivad, et põhimõtteliselt ei tohi Euroopa Kohus kahelda ühenduse meetmetes, millega rakendatakse resolutsioone, mida Julgeolekunõukogu on
35 — Les Verts, cited in footnote 18, paragraph 23.
35 – 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Les Verts, punkt 23.
36 — Case C-112/00 paragraph 73.
36 – 12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-112/00: Schmidberger (EKL 2003, lk I-5659, punkt 73).
37 — For a recent example of a case concerning the obligations of Member States under Article 307 EC, see Case C-203/03 Commission v Austria [2005] ECR I-935, paragraph 59.
37 – Vt hiljutine näide seoses EÜ artiklist 307 liikmesriikidele tulenevate kohustustega 1. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-203/03: komisjon vs. Austria (EKL 2005, lk I-935, punkt 59).
38 — See, in a similar vein, on the requirement of unity in the international representation of the Community, Opinion 1/94 [1994] ECR I-5267, paragraphs 106 to 109, and Commission v Council, cited in footnote 23, paragraphs 40 to 51.
38 – Vt samal teemal 15. novembri 1994. aasta arvamus 1/94 (EKL 1994, lk I-5267, punktid 106–109) ühenduse rahvusvahelisel tasandil ühtse esindamise nõude kohta ja 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. nõukogu, punktid 40–51.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P pidanud vajalikuks rahu ja rahvusvahelise julgeoleku säilitamiseks.
Commission evokes the notion of ‘political questions’.
Siinkohal tugineb komisjon mõistele „poliitiline küsimus”.
Commission, the Council and the United Kingdom contend that the specific subjectmatter at issue in the present case does not lend itself to judicial review.
Lühidalt öeldes väidavad komisjon, nõukogu ja Ühendkuningriik, et käesoleva asja spetsiifiline sisu ei allu kohtulikule kontrollile.
They claim that the European Court of Human Rights takes a similar position.
Nad leiavad, et Euroopa Inimõiguste Kohus on samal seisukohal.
and with the protection of which the courts are entrusted. As Justice Murphy rightly stated in his dissenting opinion in the Kore­matsu case of the United States Supreme Court: ‘Like other claims conflicting with the asserted constitutional rights of the individual, [that] claim must subject itself to the judicial process of having its reasonableness determined and its conflicts with other interests reconciled.
„Nii nagu teisedki väited, mis lähevad vastuollu üksikisiku konstitutsiooniliste õigustega, nii peab ka [seda] väidet saama kohtumenetluses kontrollida selleks, et hinnata selle mõistlikkust ning lepitada seda teiste huvidega.
What are the allowable limits of [discretion], and whether or not they have been overstepped in a particular case, are judicial questions.’ 40
Millised on lubatud [kaalutlusõiguse] piirid ning kas neid on konkreetsel juhul ületatud või mitte, on kohtuliku kontrolli küsimus.” 40
The implication that the present case concerns a ‘political question’, in respect of which even the most humble degree of judicial interference would be inappropriate, is, in my view, untenable.
Minu arvates ei pea paika väide, et käesolev asi puudutab „poliitilist küsimust”, mille suhtes on sobimatu vähimgi kohtulik sekkumine.
The claim that a measure is necessary for the maintenance of international peace and security cannot operate so as to silence the general principles of Community law and deprive individuals of their fundamental rights.
Väide, et teatav meede on vajalik rahu ja rahvusvahelise julgeoleku tagamiseks, ei saa muuta olematuks ühenduse õiguse üldpõhimõtteid ning jätta üksikisikuid ilma nende põhiõigustest.
This does not detract from the importance of the interest in maintaining international peace and security; it simply means that it remains the duty of the courts to assess the lawfulness of measures that may conflict with other interests that are equally of great importance
See ei kahanda rahu ja rahvusvahelise julgeoleku säilitamise huvi olulisust; see tähendab lihtsalt seda, et kohtute ülesandeks jääb selliste meetmete õiguspärasuse hindamine, mis võivad vastuollu minna nii muude huvidega, mis on sama olulised, kui ka kohtutele usaldatud õiguskaitsega. Nagu
Certainly, extraordinary circumstances may justify restrictions on individual freedom that would be unacceptable under normal conditions.
Kindlasti võivad erakorralised asjaolud õigustada isikuvabaduse piiramist, mis tavalistes tingimustes oleks vastuvõetamatu.
However, that should not induce us to say that ‘there are cases in which a veil should be drawn for a while over liberty, as it was customary to cover the statues of the gods’.
Kuid see ei tohiks viia meid mõttele öelda, et „teatud juhtudel tuleb vabadusele mõneks ajaks tõmmata peale kate, nii nagu oli kombeks katta jumalate kujusid”.
On the contrary, when the risks to public security are believed to be
41Samuti ei tähenda see ka seda, nagu märkis
40 — United States Supreme Court, Korematsu v. United States, 323 U.S. 214, 233-234 (1944) (Murphy, J., dissenting) (internal quotation marks omitted).
40 – United States Supreme Court, kohtuotsus Korematsu vs. Ühendriigid, 323 U.S. 214, 233-234 (1944) (Murphy, J., eriarvamus) (sisemised jutumärgid välja jäetud).
39 — The term ‘political question’ was coined by United States Supreme Court Chief Justice Taney in Luther v. Borden, 48 U.S. 1 (1849), 46-47.
39 – Mõiste „poliitiline küsimus” vermis Ühendriikide ülemkohtu esimees Taney kohtuasjas Luther vs. Borden, 48 U.S. 1(1849), lk 46-47.
The precise meaning of this notion within the Community context is far from clear.
Ühenduse kontekstis ei ole selle mõiste täpne tähendus kaugeltki selge.
The Commission did not dwell upon the argument, which it raised at the hearing, but the suggestion appears to be that the Court should abstain from exercising judicial review, since there are no judicial criteria by which the matters presently under consideration may be measured.
Komisjon ei peatunud lähemalt sellel argumendil, mille ta kohtuistungil esitas, kuid võib oletada, et ta leidis, et Euroopa Kohus peaks loobuma kohtuliku kontrolli teostamisest, kuna puuduvad õigusemõistmise kriteeriumid, mille alusel saaks hinnata käesolevas asjas tõstatatud küsimusi.
42 Moreover, even if it were to do so, I do not think that extraordinarily high, the pressure is particularly strong to take measures that disregard individual rights, especially in respect of individuals who have little or no access to the political process.
42Samas, isegi kui see nii oleks, ei leia ma, et see mõjutaks käesolevat asja.
Therefore, in those instances, the courts should fulfil their duty to uphold the rule of law with increased vigilance.
Ühendkuningriik, et niisugustel juhtudel peab kohtulik kontroll olema „kõige marginaalsem”.
Thus, the same circumstances that may justify exceptional restrictions on fundamental rights also require the courts to ascertain carefully whether those restrictions go beyond what is necessary.
Vastupidi, kui leitakse, et oht avalikule julgeolekule on eriti suur, siis on surve iseäranis tugev, et võetaks meetmeid, mis eiravad isikuõigusi, eeskätt nende isikute õigusi, kes poliitilises protsessis osalevad vähe või ei osale üldse.
As I shall discuss below, the Court must verify whether the claim that extraordinarily high security risks exist is substantiated and it must ensure that the measures adopted strike a proper balance between the nature of the security risk and the extent to which these measures encroach upon the fundamental rights of individuals.
Seepärast peavad kohtud niisugustel juhtudel eriti valvsalt täitma oma ülesannet kaitsta õigusriiki. Seega nõuavad samad asjaolud, millega võidakse põhjendada põhiõiguste erandkorras piiramist, et kohtud kontrolliksid, kas need piirangud ei lähe kaugemale kui on eesmärgi saavutamiseks vajalik.
42 — The European Court of Human Rights has held that ‘the Contracting States may not, in the name of the struggle against … terrorism, adopt whatever measures they deem appropriate’ (Klass and Others, judgment of 6 September 1978, Series A no. 28, § 49).
42 – Euroopa Inimõiguste Kohus sedastas, et „lepinguosalistel ei ole terrorismivastase võitluse nimel lubatud rakendada igasuguseid meetmeid, mida nad peavad kohaseks” (6. septembri 1978. aasta otsus kohtuasjas Klass jt vs. Saksamaa, A-seeria, nr 28, punkt 49).
Moreover, in its judgment in Bosphorus Airways, the same Court discussed the issue of its jurisdiction at length, without even hinting at the possibility that it might not be able to exercise review because the impugned measures implemented a resolution of the Security Council (Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) v. Ireland [GC], no. 45036/98).
Enamgi veel, nimetatud kohus arutles väga pikalt oma pädevuse üle kohtuotsuses Bosphorus Airways, vihjamata kordagi võimalusele, et tal ei pruugi olla kohtuliku kontrolli pädevust, kuna vaidlustatud meetmetega rakendati Julgeolekunõukogu resolutsiooni (kohtuotsus Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) vs. Iirimaa [GC], nr 45036/98).
Therefore, the judgment in Bosphorus Airways seems to bolster the argument in favour of judicial review.
Seega tundub, et kohtuotsus Bosphorus Airways toetab väidet kohtuliku kontrolli kasuks.
However, that seems to be an overly expansive reading of the Court’s decision.
Tundub, et see on liialt lai määruse tõlgendus.
The Behrami case concerned an alleged infringement of fundamental rights by a security force deployed in Kosovo which operated under the auspices of the United Nations.
Behrami kohtuasi puudutas väidetavat põhiõiguste rikkumist Kosovosse paigutatud rahuvalvajate poolt, kes tegutsesid ÜRO egiidi all.
The respondent States had contributed troops to this security force.
Kostja-riigid olid oma väeüksused saatnud nimetatud rahuvalvevägede koosseisu.
Yet, the European Court of Human Rights declined jurisdiction ratione personae mainly because the ultimate authority and control over the security mission remained with the Security Council and, therefore, the impugned actions and inactions were attributable to the United Nations and not to the respondent States (see §§ 121 and 133 to 135 of the decision).
Ent Euroopa Inimõiguste Kohus leidis, et tal puudub ratione personae pädevus, seda peamiselt põhjusel, et lõplik võimupädevus ja kontroll rahuvalvemissiooni üle kuulub Julgeolekunõukogule, mistõttu tuleb kaebuse aluseks olnud teod ja tegevusetus omistada ÜROle, mitte kostja-riikidele (vt määruse punktid 121 ja 133–135).
Indeed, in this respect the Court carefully distinguished the case from Bosphorus Airways (see, in particular, § 151 of the decision).
Tõepoolest, sellega seoses eristas kõnealune kohus väga selgelt nimetatud määruse kohtuotsusest Bosphorus Airways (vt eeskätt määruse punkt 151).
Thus, the position of the European Court of Human Rights seems to be that, where, pursuant to the rules of public international law, the impugned acts are attributable to the United Nations, the court has no jurisdiction ratione personae, since the United Nations are not a contracting party to the Convention.
Seega tundub, et Euroopa Inimõiguste Kohus on seisukohal, et juhtudel, kus kaebuse põhjustanud teod on rahvusvahelise õiguse normide kohaselt omistatavad ÜROle, puudub kohtul ratione personae pädevus, kuna ÜRO ei ole konventsiooni lepinguosaline.
By contrast, when the authorities of a contracting State have taken procedural steps to implement a Security Council resolution in the domestic legal order, the measures thus taken are attributable to that State and therefore amenable to judicial review under the Convention (see also §§ 27 to 29 of the admissibility decision of 16 October 2007 in Beric and Others v. Bosnia and Herzegovina).
Vastupidi on juhul, kui lepinguosalise ametivõimud on astunud menetluslikke samme, et võtta Julgeolekunõukogu resolutsioon üle siseriiklikusse õiguskorda, siis on niiviisi võetud meetmed omistatavad riigile, mistõttu need alluvad kohtulikule kontrollile konventsiooni alusel (vt samuti 16. oktoobri 2007. aasta vastuvõetavuse määrus kohtuasjas Beric jt vs. Bosnia ja Hertsegoviina, punktid 27-29).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-402/05 P that would be of consequence in the present case.
KOHTUJURIST POIARES MADURO ETTEPANEK – KOHTUASI C-402/05 P