natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The plan entails a reduction in catches (30% over three years for bigeye tuna) and a periodic ban on the use of fish concentration devices.
Kavas nähakse ette väljapüügi vähendamist (30% võrra kolme aasta jooksul suursilmtuuni puhul) ning kalade kontsentreerimise vahendite kasutamise perioodilist keelustamist.
It also contains monitoring and surveillance measures, as well as a ban on discards in both fisheries.
Kavas nähakse samuti ette kontrolli- ja järelevalvemeetmed ning tagasilaskmise keelamine asjaomaste püügipiirkondade ulatuses.
The WCPFC adopted other measures, in particular a capacity restriction for swordfish fishing to prevent overexploitation of the stock.
WCPFC võttis vastu veel teisigi meetmeid, eeskätt piirati mõõkkala püügivõimalusi, et vältida kalavarude ülepüüki.
A list of vessels engaging in illegal fishing was also adopted, along with measures to set up a centralised satellite-based vessel monitoring system (VMS).
Samuti kinnitati õigusvastase püügiga tegelevate laevade nimekiri ning võeti lõplikult vastu meetmed, millega käivitati tsentraalne laevade satelliitseire süsteem (VMS).
This system, under study for quite some time, was placed in service on 1 April 2009.
Pärast mõnda aega kestvat katsetusperioodi käivitatakse see seiresüsteem alates 1. aprillist 2009.
In the run-up to the forthcoming reform of the Common Fisheries Policy, the Commission has published ‘The Common Fisheries Policy – A User’s Guide’, which reviews the state of the fisheries sector and progress in the management of this activity that is fundamental to the EU’s food supply.
Vahetult enne peatset ühise kalanduspoliitika reformi avaldas komisjon väljaande„Ühine kalanduspoliitika – kasutusjuhend”, milles tuuakse välja hetkeolukord kalandussektoris ja edusammud selle Euroopa Liidu toiduga varustamise seisukohalt olulise tegevuse haldamisel.
The 15-chapter brochure presents the CFP and describes how it steers the exploitation of fishery resources. It contains 22 fact sheets presenting the main issues related to this policy: regional advisory councils, TACs and quotas, discards, the Baltic, the North Sea, the Mediterranean, multiannual plans, the northern agreements, partnership agreements, etc.
Väljaanne koosneb 15 peatükki hõlmavast brošüürist, milles tutvustatakse ühist kalanduspoliitikat ja selle pakutavaid võimalusi meresaaduste kasutamisel, ning 22 infolehest, milles tutvustatakse ühise kalanduspoliitikaga seotud peamisi võtmeküsimusi – piirkondlikke nõuandekomisjone, lubatud kogupüüke ja kvoote, tagasilaskmist, Läänemerd, Põhjamerd, Vahemerd, mitmeaastaseid kavasid, põhjapiirkondade lepinguid ja partnerluslepinguid jne.
The brochure is available in the 23 official languages of the European Union.
Brošüür on kättesaadav Euroopa Liidu 23 ametlikus keeles.
To obtain a paper copy or to download it, see: http://bookshop.europa.eu/ eubookshop/index.action?request_locale=EN
Trükiversiooni hankimiseks või elektroonilisel kujul allalaadimiseks: http://bookshop.europa.eu/eubookshop/index action?request_locale=ET
Common Fisheries Policy: laying the foundations for the future
Ühine kalanduspoliitika: aluspõhja rajamine tulevikuks
Self-management: the Dutch example
Iseseisev juhtimine: Madalmaade näide
Participation: the Pelagic RAC initiates the horse mackerel plan
Kaasamine: Pelaagiliste varude RACi algatus stauriidi halduskava koostamiseks
World Fishing Exhibition & Aqua Farming International, Vigo (Spain), 16-19 September 2009Two international events merge to create a major trade show for businesses and suppliers in the fisheries and aquaculture sectors. > For more information:Website: www.worldfishingexhibition.com www.aquafarminginternational.com The Green Paper on Reform of the Common Fisheries Policy: laying the foundations for the future
World Fishing Exhibition & Aqua Farming International, Vigo (Hispaania), 16.–19. september 2009Kaks rahvusvahelise ulatusega üritust ühinevad üheks suureks messiks, mis on suunatud kalandus- ja vesiviljelussektori ettevõtetele ja varustajatele. > Lisateave: Kodulehekülg: www.worldfishingexhibition.com www.aquafarminginternational.com Roheline raamat – ühise kalanduspoliitika reform: aluspõhja rajamine tulevikuks
Self-management: the Dutch example o m m air S
Iseseisev juhtimine: o m m air S
Council initiates a multi-annual plan
Kaasamine: piirkondlik nõuandekomisjon mitmeaastase kava algatajana
NAFO, annual meeting, Bergen (Norway), 21-25 September 2009This RFMO in charge of fisheries management in the international waters of the Northwest Atlantic (between Greenland and Canada’s east coast) determines key management measures at its annual meeting. > For more information:Tel: +1 902 468 55 90E-mail: info@nafo.int Website: www.nafo.ca DanFish International, Aalborg (Denmark), 7-9 October 2009Denmark’s international fisheries trade show is supported by all professional organisations in the sector, with a particular accent on export. > For more information:Tel: +45 99 35 55 55E-mail: ehe@akkc.dk Website: www.danfish.com Institutional agenda
DanFish International, Aalborg (Taani), 7.–9. oktoober 2009Taani rahvusvahelist kalandusmessi toetavad kõik kalandusvaldkonna ametkonnad, erilist rõhku pööratakse seejuures ekspordiga seotud tegevustele. > Lisateave:Tel: +45 99 35 55 55E-post: ehe@akkc.dk Kodulehekülg: www.danfish.com Euroopa institutsioonide töö ajakava
Upcoming Councils of the Fisheries Ministers of the 27 European Union Member States:• 28 and 29 September 2009, in Brussels,• 19 and 20 October 2009, in Luxembourg,• 19 and 20 November 2009, in Brussels,• 14 and 15 December 2009, in Brussels.
Järgmised kavandatud nõukogu istungid, kus osalevad Euroopa Liidu 27 liikmesriigi kalanduse eest vastutavad ministrid, toimuvad:• 28. ja 29. septembril 2009 Brüsselis,• 19. ja 20. oktoobril 2009 Luxembourgis,• 19. ja 20. novembril 2009 Brüsselis,• 14. ja 15. detsembril 2009 Brüsselis.
Plenty of Fish in the Sea?Why European fisheries need fixing – and why this time we need to get it right
Kas võib öelda:„Palju nagu kalu meres”?Miks peab Euroopa kalandus muutuma… ja miks peab see seekord õnnestuma
Imagine a situation where we are able to eat healthy and safe fish that is not imported from outside the Union; where the fishing industry is viable and its workers feel secure and adequately rewarded; where younger generations once again start to consider fishing as a reliable way of making a living; and where we can draw from our marine resources without fear of destroying them for good.
Sellega seoses olen ma jõudnud järeldusele, et ühine kalanduspoliitika tuleb põhjalikult läbi vaadata.
I have therefore come to the conclusion that we need to undertake a thorough review of the Common Fisheries Policy.
Samas ei saa me endale lubada järjekordset reformi, mis hääbub viie aasta pärast.
But we cannot afford to come up with just another reform which might prove obsolete in half a decade or so. This time we need to get it right.
Seekord peame märki tabama.Tõeliselt uuendusliku reformi käivitamiseks peame seadma kahtluse alla mõne oma senise tõekspidamise, vaatama läbi teatavad mehhanismid ja aluspõhimõtted, millele oleme siiani tuginenud.
For it to be truly innovative, the reform process will have to question some of our basic assumptions and overhaul some of the mechanisms and principles that we have counted upon so far.
Kujutame endale ette Euroopat, kus tarbijad võivad muret tundmata süüa tervislikku, Euroopa Liidust pärinevat kala, kus elujõuline kalandussektor pakub oma töötajatele stabiil-seid ja hästitasustatud töökohti, kus nooremad põlvkonnad hakkavad kalandusse suhtuma kui heasse töövaldkonda ning kus on võimalik kasutada mereressursse, kartmata neid pöördumatult kahjustada.
This is my dream scenario for European fisheries in, say, 2020.
Just selline on tulevikunägemus, millest ma unistan Euroopa kalanduse puhul näiteks 2020. aastat silmas pidades.
But while steady progress has been made towards this situation since the most recent reform of the Common Fisheries Policy in 2002, frankly speaking we are not yet there.
Kuid kuigi liikumine selles suunas on alates ühise kalanduspoliitika rakendamisest 2002. aastal olnud pidev, tuleb tunnistada, et me oleme oma eesmärgist endiselt väga kaugel.
And yet if we want to keep fishing, we’d better make some changes to the way we fish, and we’d better make them fast.
Samas, kui me soovime kalapüüki jätkata, tuleb otsustavalt ja viivita-matult muuta viisi, kuidas me sellega tegeleme.
There are at least three building blocks that will ensure that our future policy lasts well into the 21st century.
Et see uus poliitika saaks XXI sajandi olulise osa jooksul kanda vilju, tuleb lähtuda vähemalt kolmest üldisest põhimõttest.
Firstly, it should uphold ecological sustainability as the source and economic and social sustainability as the results – and not the other way round.
Esiteks peab see reform tuginema keskkonnanõuetega arvestamisele ja pidama silmas, et võetud meetmed oleks jätkusuutlikud ja tooks kaasa püsivaid sotsiaal-majanduslikke tagajärgi.
Secondly, rules should become simpler, less costly and easier to implement; decision-making should happen as close as possible to the people it affects.
Teiseks peavad reformiga seotud õigusaktid muutuma lihtsamaks ning nende ellurakendamine peab muutuma odavamaks ja hõlpsamaks, otsuseid tuleb teha võimalikult nende inimeste lähedal, kelle tegevust need reguleerivad.
Thirdly, as fish move across oceans and share one single ecosystem, we need to look outside the EU as well and promote responsible fishing throughout the planet.
Kolmandaks, kuivõrd kalad rändavad kõigis ookeanides ja moodustavad ühtse ökosüsteemi, tuleb meil rakendatavad põhimõtted viia ka väljapoole Euroopa Liitu ning edendada vastutustundlikku kalandust kogu meie planeedil.
In contrast with my dream scenario, the harsh reality is that 9 of EU fish stocks out of 10 are overfished and a third of them are in worrying state.
Paraku on need kavatsused vastuolus karmi tegelikkusega: 90% Euroopa kalavarudest on seotud ülepüügiga ja enam kui 30% varude olukord on murettekitav.
Europe has to rely on imports for two-thirds of its fish.
Kaks kolmandikku Euroopas tarbitavast kalast on imporditud.
The sector lives on low profits and depends on subsidies for survival.
Kalandussektori kasumlikkus on madal ja see valdkond püsib elus üksnes tänu toetustele.
How did we get here?
Kuidas me küll oleme sellise olukorrani jõudnud?
We have enough fishing fleets in Europe to fish much more than fish stocks can sustain.
Ma luban, et arutelu tuleb laialdane, ilma tabuteemadeta ja hõlmab kõiki teemaderinge.
In fact, year after year fishing technology makes us even more powerful – or more lethal, depending on your point of view.
Meie Euroopa püügilaevastiku võimsus on suurem, kui olemasolevad kalavarud seda võimaldavad.
Clearly, once the fish is taken out of the water, it cannot reproduce.
On ilmne, et kui kala on veest välja võetud, ei suuda ta enam paljuneda.
The remaining fish can only produce fewer offspring than the previous levels and so the fish population starts going down.
Järelejäänud kalade järglaskond on varasemate põlvkondadega võrreldes väiksem ja see toob kaasa kalapopulatsiooni arvukuse vähenemise.
Meanwhile, fishermen notice there is less fish available to catch and see their profits decline; so understandably they resort to those potent technological means to try and catch more fish.
Samal ajal märkavad kalurid, et kalu on üha vähem ja nende sissetulekud vähenevad – seetõttu püüavad nad kasutada võimsamaid tehnilisi vahendeid, üritades püüda välja rohkem kalu.
Under increasing pressure from the industry, politicians find cushioning solutions that increase short-term fishing opportunities but that do little for the future sustainability of the sector.
Need lahendused suurendavad püügivõimalusi küll lühiajalises plaanis, kuid ei aita pikas pers-pektiivis märkimisväärselt kaasa kalandussektori elujõulisuse suurendamisele.
We can keep pushing sustainability aside and end up one day with an impoverished marine environment, a struggling fishing industry and a volatile fish market. Or we can preserve our fish stocks and restructure our fisheries today, and a few years from now the sector will thrive, coastal regions will reap the benefits of a diversified local economy and consumers will have more fish on their plates – and everybody will win.
Kui sellele lisada ülemaailmne majanduskriis ja energia hinna järsud kõikumised, võib aru saada, miks on olukord muutunud äärmiselt ebastabiilseks – esmajoones puudutab see kalureid ja rannikuelanikkonda, kuid lõppkokkuvõttes toob kaasa negatiivseid tagajärgi meile kõigile.
Add to this the current global economic downturn and a few intermittent hikes in fuel prices, and you have a very fragile situation which makes fishermen and coastal communities vulnerable in the first place, but which ultimately impacts each and every one of us.
Kui me aga, vastupidi, teeme praegu otsuse kaitsta kalavarusid ja korraldada ümber püügitegevus, piisab vaid mõ-nest aastast selleks, et saavutada kalandussektori õitsengut, taastada rannikupiirkondade mitmekesine kohalik majandustegevus, ja selleks, et tarbijad leiaks rohkem kala oma toidulaualt. Sellises olukorras osutuksid kõik võitjateks!
Joe Borg, European Commissioner for Maritime Affairs and Fisheries
JoeBorg, Euroopa merenduse ja kalanduse volinik
(1) The consultation’s website: http://ec.europa.eu/fisheries/reform
(1) Täiendav teave veebilehel: http://ec.europa.eu/fisheries/reform
The Green Paper on Reform of the Common Fisheries Policy: laying the foundations for the future la g eu l
Roheline raamat – ühise kalanduspoliitika reform: aluspõhja rajamine tulevikuks la g eu l
Fleet reduction programmes have so far only managed to shrink fleet capacity by 2% a year, which is offset by productivity gains from technological progress.
Püügilaevastiku vähendamise kavad on seni suutnud vähendada laevastiku püügivõimsust vaid 2% võrra aastas, seejuures korvab selle vähenemise tehnoloogia arengust tingitud tootlikkuse kasv.
The Common Fisheries Policy has produced results in the wake of its 2002 reform.
Alates 2002. aastast on ühise kalanduspoliitika raames saavutatud mitmeid olulisi tulemusi.
However, it has proven inadequate for solving the structural problems that undermine the fisheries sector in Europe: overexploitation of stocks and fleet overcapacity, which have led to low profits and diminishing competitiveness for the sector.
Samas ei ole saavutatu kaugeltki piisav Euroopa kalandussektorit ähvardavate struktuursete probleemide lahendamiseks – sellisteks probleemideks on kalavarude ülepüük ja püügilaevastiku ülemäärane võimsus, mis toob kaasa ettevõtete madala kasumlikkuse ja kogu tootmisharu konkurentsivõime languse.
The Commission isconsequently launching a wide, no-holds-barred consultation in a Green Paper that explores the way forward for the new reform of the CFP.
Seetõttu käivitas komisjon rohelises raamatus laialdase ja otsekohase mõttevahetuse, pakkudes välja aruteluteemad ÜKP uue reformi jaoks.
The fact remains, however, that the CFP in its present form has not worked well enough to bring about a fundamental improvement in the situation of European fisheries.
Kuid oluline on olukorra tõsidus selgelt välja öelda: praegu kohaldatav ühine kalanduspoliitika ei ole toiminud piisavalt tõhusalt Euroopa kalanduse olukorra sisuliseks parandamiseks.
The Common Fisheries Policy (CFP) has existed since the 1980s.
Ühist kalanduspoliitikat (ÜKP) kohaldatakse alates 1980. aastast.
At its inception, it was a tool for the common management of fish resources in Community waters and for agreement on their exploitation, and on who could catch how much.
Esialgu oli tegemist vaid vahendiga ühenduse vete kalavarude ühishaldamiseks ja kokkuleppimiseks selles, kes ja millises ulatuses võib neid varusid kasutada.
Yet for the last 20 years or so, it has become obvious that the sustainability of fishing activity cannot be guaranteed.
Kuid võttes arvesse paarikümne viimase aasta andmeid, tuleb tunnistada, et isegi kalanduse kui terviku jätkusuutlikkust ei suudeta tagada.
Overexploitation of stocks, fleet overcapacity, decline in the quantities of fish taken by European fishermen and low profits are the ills that are undermining European fisheries.
Euroopa kalandust ohustavad ülepüük, püügilaevastike ülemäärane võimsus, Euroopa kalurite püütud saagikoguste vähenemine ja kalanduse üldise kasumlikkuse langus.
A reform of the Common Fisheries Policy was launched in 2002 to address these problems.
Nimelt nendele probleemidele vastamiseks käivitati 2002. aastal ühise kalanduspoliitika reform.
The 2002 reform introduced a number of practical measures.
Selle reformi käigus võeti mitmeid konkreetseid meetmeid.
Many species are fished on the basis of longterm recovery and management plans.
Tänu kalavarude taastus- ja halduskavadele toimub mitme liigi püük edaspidi pikaajaliste püügikavade alusel.
In some cases, the recovery plans have restored overexploited fish stocks.
Kaotatud on toetused laevade ehitamiseks, senisest enam on rõhutatud keskkonnamõõdet.
Subsidies for building new vessels have been abolished and the environmental dimension has been promoted.
Tõhustatud on ebaseadusliku püügi vastast võitlust ning on võetud meetmed püütud isendite tagasilaskmise vastu.
The fight against illegal fishing has been stepped up and measures have been taken to halt
Ja lõpuks on seitsme piirkondliku nõuandekomisjoni (RAC) rajamine
That is why the Commission has kicked off a wideranging debate on the future of European fisheries among stakeholders and European citizens.
Seetõttu käivitas komisjon asjaomaste sidusrühmade ja Euroopa kodanike seas laiapõhjalise arutelu Euroopa kalanduse tuleviku üle.
It finds that a thorough reform of the CFP is needed to change course.
Komisjon on seisukohal, et olukorra muutmiseks tuleb käivitada ühise kalanduspoliitika üldine ja põhjalik reform.
However, such a reform will only be effective if it proposes real change.
Selline reform saab aga olla tõeliselt tõhus vaid juhul, kui selle käigus viiakse ellu reaalsed muudatused.
It must be based on the involvement of all those with an interest in the sector and can only be put in place after a wide consultation of all players and EU citizens.
Selle aluseks peab olema kõigi asjaomaste huvirühmade kaasamine ja seetõttu peab reformile eelnema laialdane arutelu nii mainitud huvirühmade kui ka kõigi Euroopa kodanikega.
To launch its debate, the Commission has drafted a Green Paper that analyses the problems, raises numerous questions and proposes ways forward for the future.
Arutelu käivitamiseks koostas komisjon rohelise raamatu, milles analüüsitakse praeguseid probleeme, esitatakse arvukalt küsimusi ja pakutakse välja erinevaid võimalusi tuleviku tarbeks.
The alarming facts maintaining stocks and their sustainability.
Murettekitavad arvandmed ühemõtteliselt ja absoluutselt prioriteetselt kalavarude säilimise ja jätkusuutliku kasutamise huvidele.
The key objective of this reform is therefore to ensure sustainable fishing for the long term.
Reformi eesmärk on seega säilitada jätkusuutlikult pikaajaline kalandustegevus.
All management measures, including those for the short term, must fit into this framework.
See on raamistik, mida tuleb silmas pidada kõikide võetavate meetmete, ka lühiajaliste meetmete puhul.
In parallel, the Green Paper raises the question of whether the future CFP should aim to create alternative jobs in coastal communities through the Integrated Maritime Policy and other EU policies.
Samaaegselt esitatakse rohelises raamatus küsimus, kas tulevane ühine kalanduspoliitika ei peaks teiste ühenduse strateegiatega integreeritud merenduspoliitika abil pigem soodustama asendustöökohtade loomist rannikupiirkondades.
A simpler decision-making framework closer to stakeholders
Lihtsam ja kohalikule tasandile lähedasem otsustusprotsess
The facts and figures in the Green Paper speak for themselves.
Rohelises raamatus toodud arvandmed räägivad selget keelt.
To take just one example – one that speaks volumes, however – 30% of stocks are outside safe biological limits, which means they may not be able to replenish.
Toome vaid ühe näite, mis paraku näitab üheselt olukorra tõsidust. 30% kalavarudest asub allpool bioloogiliselt ohutut piirväärtust, see tähendab, et neid ähvardab oht kaotada taastumisvõime.
Huge quantities of fish are caught even before they can reproduce; this is the case for 93% of North Sea cod.
Nii püütakse näiteks Põhjameres 93% tursast välja enne, kui nad jõuavad kudemisperioodi.
‘This overall picture conceals variations bymarine region and species.
„Selle üldise pildi taga peitub suuri erinevusi merepiirkonniti ja liigiti.
Nonetheless, European fisheries areeroding their own ecological and economic bases,’ concludes the Green Paper, which proposes ideas to tackle the problem at its source.
Kuid siiski õõnestab Euroopa kalandus praegu oma ökoloogilist ja majanduslikku alust,” on öeldud rohelises raamatus, kus on esitatud aruteluteemad olukorra põhjustanud probleemide selgepiiriliseks lahendamiseks.
This solution would lead to a simpler and cheaper policy.
Liiga palju laevu püüavad kala, mida on liiga vähe
This is the key element of the Green Paper proposals.
Praegu võtab peaaegu kõik kalandust puudutavad otsused, sealhulgas ka väga üksikasjalikul tasandil, vastu kalanduse valdkonna eest vastutavatest ministritest koosnev nõukogu.
The CFP has failed to solve the main problem plaguing fisheries in the EU: overcapacity.
Selle tulemusena tehakse paljud otsused hetkepoliitikast tuleneva surve all.
Fleet reduction programmes have only managed to reduce capacity by 2% a year, which is offset by productivity gains from technological progress (estimated at 2 to 3% a year).
Liiatigi toimub ühise kalanduspoliitika haldamine nõukogu äärmiselt üksikasjalike määruste alusel, mis jätavad liikmesriikidele ja kalandussektorile endale väga vähe otsustusruumi.
As a result, 88% of stocks in Community waters are overexploited. Too many vessels for too few fish: this explains why, apart from a few exceptions, many fishery companies either earn low profits or operate at a loss.
Rohelises raamatus tuuakse ettepanekuna välja„poliitikale tema õige koha leidmine,”jättes nõukogule ja Euroopa Parlamendile võimaluse keskenduda põhimõtetele ja delegeerides rakendusotsused komisjoni ettepaneku alusel liikmesriikidele või kalandussektorile endale ja tõstes asjaomaste huirühmadele vastutust (vt allpool).
So it is essential to find solutions to this problem.
Selline lahendus võimaldaks poliitikat lihtsustada ja vähendada sellega seotud kulusid.
It would make implementation more sensitive to specific local conditions and give the industry more responsibility in shaping its own destiny.
Siiani ei ole ühine kalanduspoliitika suutnud lahendada Euroopa Liidu kalanduse põhiprobleemi – liiga suurt püügivõimsust.
It would enable governments and the industry to adapt the implementation of the policy to their needs and to find the best solutions both technically and economically.
Püügilaevastiku vähendamise kavad on senini suutnud vähendada laevastiku püügivõimsust vaid 2% võrra aastas, seejuures korvab selle vähenemise tehnoloogia arengust tingitud tootlikkuse kasv (mis on hinnanguliselt keskmiselt 2–3% aastas).
Bodies like the Advisory Committee for Fisheries and Aquaculture (ACFA) or the Regional Advisory Councils (RACs) should also play a role under this new set-up.
Liiga palju püügilaevu püüavad kala, mida on liiga vähe – nimelt sellega on seletatav, et välja arvatud väga väheste erandite puhul on püügiettevõtete kasumid väga väikesed või on tegemist isegi kahjumiga tegutsevate ettevõtetega.
This solution would oblige the sector to take more responsibility for its situation.
Uues otsustusstruktuuris peavad oma koha leidma ka sellised nõuandestruktuurid nagu kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee (ACFA) või piirkondlikud nõuandekomisjonid (RAC).
Several member states have introduced national measures of this kind in recent years.
Võimalike lahendusteedena, mis rohelises raamatus on esitatud küsimuste kujul, on toodud idee luua ülekantavate püügiõiguste süsteem.