natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The applicant submits that, by encroaching on the powers of RegTP, the Commission misused its powers and infringed the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
Hageja väidab, et kuna komisjon sekkus RegTP pädevusalasse, pani ta toime võimu kuritarvitamise ja rikkus proportsionaalsuse, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.
It refers in that regard to the recitals of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services (OJ 1990 L 192, p.
Hageja tuletab meelde, et ühenduse õiguse kohaselt kuulub peamine vastutus telekommunikatsioonitariifide kontrollimise eest liikmesriikide asutustele, nagu RegTP .
10), Article 17 of Directive 98/10, Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, Article 13(1) of Directive 2002/19/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (OJ 2002 L 108, p. 7), paragraphs 19 and 22 of the Commission’s Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector, entitled ‘Framework, relevant markets and principles’, and page 61 et seq. of the Communication from the Commission entitled ‘Unbundled access to the local loop: enabling the competitive provision of a full range of electronic communication services, including broadband multimedia
Ta viitab siinkohal komisjoni 28. juuni 1990. aasta direktiivi 90/388/EMÜ konkurentsi kohta telekommunikatsiooniteenuseturgudel (EÜT L 192, lk 10) põhjendustele, direktiivi 98/10 artiklile 17, määruse nr 2887/2000 artikli 4 lõikele 1, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (EÜT L 108, lk 7; ELT eriväljaanne 13/29, lk 323) artikli 13 lõikele 1, komisjoni 22. augusti 1998. aasta teatise konkurentsieeskirjade rakendamise kohta telekommunikatsioonisektori juurdepääsulepete suhtes, „Raamistik, asjaomased turud ja põhimõtted” (EÜT C 265, lk 2; ELT eriväljaanne 08/01, lk 255) punktidele 19 ja 22 ning komisjoni teatise „Komplektist eraldatud kliendiliinijuurdepääs: konkurentsi võimaldamine elektroonilise side teenuste, sealhulgas lairiba-multimeedia ja Internetikiirühenduse kogu valiku pakkumisel” (EÜT 2000, C 272, lk 55; ELT eriväljaanne
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION and high-speed internet communication’ (OJ 2000 C 272, p. 55).
08/01, lk 378) leheküljele 61 ja sellele järgnevatele lehekülgedele.
According to the applicant, it follows that if the Commission considered RegTP’s pricing decisions to have infringed Community law, it should have initiated proceedings against Germany for failure to fulfil obligations.
Hageja järeldab sellest, et kui komisjon leidis, et RegTP otsused, mis puudutavad tariife, rikuvad ühenduse õigust, oleks ta pidanud alustama Saksamaa suhtes liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlust.
The applicant submits furthermore that, both in the regulation of the indices of retail price ceilings and in the setting of wholesale access charges, RegTP analysed whether there was a margin squeeze between wholesale and retail prices that would actually restrict competition, and concluded that there was no such margin squeeze.
Hageja väidab lisaks, et nii jaehindade maksimummäärade reguleerimisel kui võrguteenuste hindade kehtestamisel analüüsis RegTP küsimust, kas jaehindade ja võrguteenuste hindade vahel on hinnakruvi efekt, mis võiks konkurentsi tõepoolest takistada. RegTP järeldas, et sellist hinnakruvi efekti ei esine.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002, and in particular to that of 29 April 2003.
Hageja viitab siinkohal RegTP 8. veebruari 1999. aasta, 23. detsembri 1999. aasta, 30. märtsi 2001. aasta, 21. detsembri 2001. aasta, 11. aprilli 2002. aasta otsustele ja iseäranis 29. aprilli 2003. aasta otsusele.
The decisions of RegTP gave rise to a legitimate expectation on the part of the applicant which deserves protection (Joined Cases 205/82 to 215/82 Deutsche Milchkontor and Others [1983] ECR 2633, paragraphs 30 and 31).
RegTP otsused tekitasid hagejal õiguspärase ootuse, mis väärib kaitsmist (Euroopa Kohtu 21. septembri 1983. aasta otsus liidetud kohtuasjades 205/82–215/82: Deutsche Milchkontor jt, EKL 1983, lk 2633, punktid 30 ja 31).
RegTP has opted in its pricing policy for a slight rebalancing of connection charges and call charges (decisions of RegTP of 21 December 2001 and of 11 April 2002).
Oma hinnapoliitikas otsustas RegTP võrguühenduste tariifide ja kõnetariifide aeglase tasakaalustamise kasuks (RegTP 21. detsembri 2001. aasta ja 11. aprilli 2002. aasta otsused).
The applicant explains that, for socio-political reasons, the connection charges applied by Deutsche Bundespost were low — and thus advantageous for endusers — and resulting losses were offset through cross-subsidisation with revenues from call charges, which were set high.
Hageja selgitab, et Deutsche Bundespost kohaldas sotsiaalpoliitilistel põhjustel madalaid võrguühenduse tariife, mis olid seega abonentidele soodsad, ning kompenseeris sellest tulenevat kahjumit kõrgetest kõnehindadest saadava tuluga ristsubsideerimise teel.
As a result, by decisions of 9 December 1997 and 23 December 1999 in price cap proceedings, the BMPT and then RegTP initially combined connection and call charges for businesses and for individuals in one basket.
Seetõttu koondas BMPT ning hiljem RegTP hinnalae seadmise menetluses 9. detsembri 1997. aasta ja 23. detsembri 1999. aasta otsustega võrguühenduste tariifid ja kõnetariifid esmalt vastavalt sellele, kas need puudutasid ettevõtjaid või üksikisikuid, ühte portfelli.
The price indices thus fixed were valid until the end of 2001.
Niimoodi kehtestatud hinnaindeksid kehtisid kuni 2001. aasta lõpuni.
Subsequently, by its price cap decision of 21 December 2001, RegTP itself directly organised the progressive price restructuring envisaged.
Pärast seda korraldas RegTP 21. detsembri 2001. aasta otsusega hinnalae seadmise kohta ise vahetult taotletava järkjärgulise hindade ümberkujundamise.
It separated the baskets for connections and calls and set price indices in respect of four separate baskets of services (see paragraph 20 above).
Ta eraldas võrguühenduste ja kõneteenuste portfellid ning kehtestas hinnaindeksid neljale eraldiseisvale teenuste portfellile (vt eespool punkt 20). RegTP
21 December 2001 that RegTP deliberately declined to introduce a rule in which connection charges are fixed in isolation on the basis of costs.
21. detsembri 2001. aasta otsusest nähtub aga siiski, et RegTP keeldus teadlikult rakendamast regulatsiooni, milles kõnetariifid oleksid kehtestatud eraldi vastavalt kuludele.
Accordingly, the applicant submits that RegTP alone is responsible for the margin squeeze alleged by the Commission.
Seega vastutab RegTP üksi hinnakruvi efekti eest, mida komisjon väidab esinevat.
The alleged margin squeeze is the direct consequence of regulatory decisions of RegTP and previously of the BMPT, and of the regulatory approach underpinning them.
Tegelikult on väidetav hinnakruvi efekt RegTP ja varem BMPT reguleerivate otsuste ning nende otsuste aluseks oleva reguleeriva lähenemisviisi otsene tagajärg.
The Commission is wrong to find that the applicant has infringed Article 82 EC, because the applicant was simply complying with the binding decisions of RegTP, which gave rise to a legitimate expectation by the applicant.
Komisjon ei saa õigustatult tuvastada, et hageja on rikkunud EÜ artiklit 82, kuna viimane üksnes järgis RegTP siduvaid otsuseid, mis tekitasid hagejal õiguspärase ootuse.
Through the medium of the contested decision, the Commission is subjecting the applicant’s pricing practices to double regulation, thereby infringing the principle of proportionality and the legal certainty guaranteed by the division of powers under Community law in relation to charges in the telecommunications sector.
Vaidlustatud otsusega kehtestab komisjon hageja hindadele kahekordse regulatsiooni, rikkudes seeläbi proportsionaalsuse põhimõtet ning kahjustades õiguskindlust, mis on tagatud pädevuste jaotusega, mis tuleneb telekommunikatsioonisektori tariifide valdkonnas ühenduse õigusest.
Furthermore, by adopting the contested decision, the Commission is trying to correct the German authorities’ exercise of their own regulatory powers, whereas it should to that end have initiated proceedings for failure to fulfil obligations.
Vaidlustatud otsust vastu võttes püüdis komisjon pealegi korrigeerida viisi, kuidas Saksa ametiasutused teostavad omaenda pädevust reguleerimise valdkonnas, samal ajal kui sel eesmärgil oleks komisjon pidanud alustama liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse.
By proceeding in this way, the Commission has misused its powers.
Nii toimides pani komisjon toime võimu kuritarvitamise.
The Commission and the first and second interveners contend that this plea should be rejected.
Komisjon ja menetlusse astujad 1 ja 2 paluvad käesoleva väite tagasi lükata.
In the first place, as regards the applicant’s complaint that the Commission has subjected the applicant’s pricing practices to double regulation and thereby infringed the principles of proportionality and of legal certainty, it must be held that the legal framework to which the applicant refers in paragraph 258 above does not affect the
Mis puudutab esiteks hageja etteheidet, mille kohaselt komisjon kehtestab hageja hinnapraktika suhtes kahekordse regulatsiooni ja rikub seeläbi proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtet, tuleb tõdeda, et ühenduse õiguslik raamistik, millele hageja viitab eespool punktis 258, ei mõjuta mingil viisil komisjoni pädevust tuvas-
It has already been held that, between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze identified in the contested decision and, from 1 January 2002, sufficient scope to reduce that margin squeeze (see paragraphs 97 to 151 above).
On juba tuvastatud, et hagejal oli esiteks ajavahemikus 1. jaanuarist 1998 kuni 31. detsembrini 2001 piisav tegutsemisruum vaidlustatud otsuses tuvastatud hinnakruvi efekti kõrvaldamiseks ja teiseks alates 1. jaanuarist 2002 piisav tegutsemisruum kõnealuse hinnakruvi efekti vähendamiseks (vt eespool punktid 97–151).
Its conduct therefore falls within the scope of Article 82 EC.
Seega kuulub tema tegevus EÜ artikli 82 kohaldamisalasse.
While it is not inconceivable that the German authorities also infringed Community law — particularly the provisions of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19 — by opting for a gradual rebalancing of connection and call charges, such a failure to act, if it were to be established, would not remove the scope which the applicant had to reduce the margin squeeze.
Isegi kui ei saaks välistada, et Saksa ametiasutused rikkusid samuti ühenduse õigust – eelkõige direktiiviga 96/19 muudetud direktiivi 90/388 sätteid –, kui nad otsustasid võrguühenduste tariifide ja kõnetariifide järkjärgulise tasakaalustamise kasuks, ei kõrvaldaks selline kohustuste rikkumine, kui see peaks tuvastatama, tegutsemisruumi, mis hagejal hinnakruvi efekti vähendamiseks tegelikult oli.
The first complaint cannot therefore be upheld.
Esimese etteheitega ei saa järelikult nõustuda.
In the second place, as regards the complaint relating to the protection of legitimate expectations, it must be borne in mind that, in a number of decisions taken in the period covered by the contested decision, RegTP did in fact consider whether a margin squeeze resulted from the applicant’s charges.
Mis puudutab teiseks õiguspärase ootuse kaitsel põhinevat etteheidet, siis tuleb meenutada, et mitmes otsuses, mille RegTP tegi vaidlustatud otsuses käsitletud perioodil, analüüsis RegTP, tõsi küll, hageja tariifidest tuleneva hinnakruvi efekti olemasolu küsimust.
However, in its decisions, after finding the negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-subsidisation of access services and call services (see paragraphs 115 to 119 above).
Olles tuvastanud hageja jaehindade ja võrguteenuste hindade negatiivse vahe, leidis RegTP oma otsustes siiski iga kord, et juurdepääsuteenuste tariifide ja kõnetariifide ristsubsideerimine peaks teistel ettevõtjatel võimaldama pakkuda oma abonentidele konkurentsivõimelisi hindu (vt eespool punktid 115–119).
The fact remains that RegTP’s decisions do not include any reference to Article 82 EC (see paragraph 114 above).
Tuleb tõdeda, et RegTP otsused ei sisalda ühtegi viidet EÜ artiklile 82 (vt eespool punkt 114).
In addition, RegTP’s statement that ‘[c]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market’ (decision of RegTP of 29 April 2003) does not imply that the applicant’s pricing practices do not distort competition within the meaning of Article 82 EC.
Lisaks ei tähenda RegTP kinnitused, mille kohaselt „jaehindade ja võrguteenuste hindade vähene erinevus ei kahjusta konkurentide võimalust konkureerida kohtvõrgu valdkonnas sellisel määral, et tõrgeteta turuletulek või ettevõtjate turulpüsimine muutuks majanduslikult võimatuks” (RegTP 29. aprilli 2003. aasta otsus), et hageja hinnapraktika ei kahjusta konkurentsi EÜ artikli 82 tähenduses.
On the contrary, it follows implicitly but necessarily from RegTP’s decisions that the applicant’s pricing practices have an anticompetitive effect, since the applicant’s competitors have to resort to cross-subsidisation in order to be able to remain competitive on the market in access services (see paragraphs 119 and 238 above).
Vastupidi, RegTP otsustest nähtub kaudselt, kuid vältimatult, et hageja hinnapraktikal on konkurentsivastane toime, kuna hageja konkurendid peavad selleks, et jääda juurdepääsuteenuste turul konkurentsivõimeliseks, kasutama ristsubsideerimist (vt eespool punktid 119 ja 238).
In those circumstances, RegTP’s decisions could not have created for the applicant a legitimate expectation that its pricing practices were compatible with Article 82 EC.
Neil asjaoludel ei saanud RegTP otsused hagejal tekitada õiguspärast ootust, et tema hinnapraktika on kooskõlas EÜ artikliga 82.
It must be observed furthermore that, in its judgment of 10 February 2004 setting aside the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002, the Bundesgerichtshof confirmed that ‘the administrative examination procedure [undertaken by RegTP] does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Tuleb ka rõhutada, et Bundesgerichtshof kinnitas oma 10. veebruari 2004. aasta otsuses, millega tühistati Oberlandesgericht Düsseldorfi 16. jaanuari 2002. aasta otsus, et RegTP läbiviidav „tariifide kontrollimise haldusmenetlus[…] ei välista […] praktilist võimalust, et ettevõtja esitab tariifi, millega ta kuritarvitab turgu valitsevat seisundit, ja saab loa, kuna kuritarvitamist ei avastata kontrollimenetluse käigus”.
In the third place, as regards the applicant’s complaint that the Commission misused its powers, it must be observed that a measure is only vitiated by misuse of powers if it is evident, on the basis of objective, relevant and consistent evidence, that it was taken with the exclusive or main purpose of achieving an end other than that stated (see Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraph 44, and the caselaw cited).
Mis puudutab kolmandaks hageja etteheidet, mille kohaselt komisjon on pannud toime võimu kuritarvitamise, siis tuleb meenutada, et õigusakt on antud võimu kuritarvitades vaid siis, kui objektiivsete, asjakohaste ja omavahel kokkusobivate tõendite põhjal selgub, et õigusakt on vastu võetud eranditult või peamiselt muude eesmärkide saavutamiseks kui need, millele õigusaktis viidatakse (vt Euroopa Kohtu 11. novembri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-186/02 P ja C-188/02 P: Ramondín jt vs. komisjon, EKL 2004, lk I-10653, punkt 44 ja viidatud kohtupraktika).
In the contested decision, the Commission refers only to the applicant’s pricing practices and not to the decisions of the German authorities.
Vaidlustatud otsuses käsitleb komisjon üksnes hageja hinnapraktikat, mitte Saksa ametiasutuste otsuseid.
Even if RegTP had infringed a Community rule and even if the Commission could have initiated proceedings
Isegi kui RegTP oleks rikkunud mõnda ühenduse õigusnormi ja isegi kui komisjon oleks võinud selle alusel Saksamaa Liitvabariigi suhtes
In that decision, the Commission merely found that the applicant had committed an infringement of Article 82 EC, a provision which concerns only economic operators, not the Member States.
Kõnealuses otsuses piirduski komisjon tuvastamisega, et hageja oli rikkunud EÜ artiklit 82, mis on säte, mis ei puuduta liikmesriike, vaid üksnes ettevõtjaid.
The Commission did not therefore misuse its powers by making that finding on the basis of Article 82 EC.
Seega ei pannud komisjon toime mingit võimu kuritarvitamist, kui ta EÜ artikli 82 alusel sellisele järeldusele jõudis.
The final plea in law therefore cannot be upheld either.
Järelikult ei saa ka viimase väitega nõustuda.
II — The alternative form of order sought, seeking a reduction of the fine imposed
II – Teise võimalusena esitatud nõue vähendada määratud trahvi
The applicant puts forward six pleas in law in support of the alternative form of order sought.
Hageja esitab oma teise võimalusena esitatud nõude toetuseks kuus väidet.
The first relates to an infringement of the rights of defence and the second to an infringement of Article 253 EC.
Esimene puudutab kaitseõiguse rikkumist ja teine EÜ artikli 253 rikkumist.
The third plea in law is based on the applicant’s lack of negligence and intentional fault and the fourth on the insufficiency of the account taken of charges legislation in calculating the level of the fine.
Kolmas väide põhineb hagejapoolse hooletuse ja tahtluse puudumisel ning neljas sellel, et hindade reguleerimist võeti trahvi suuruse määramisel arvesse ebapiisavalt.
The fifth plea in law concerns the calculation of the duration of the infringement, and the sixth, the failure to take account of attenuating circumstances.
Viies väide puudutab rikkumise kestuse arvutamist ja kuues kergendavate asjaolude arvesse võtmata jätmist.
A — First plea in law: infringement of the rights of defence
A – Esimene väide, mis puudutab kaitseõiguse rikkumist
The applicant submits that the Commission infringed Article 19(1) of Regulation No 17 in relation to the rights of defence by failing in its statement of objections of
Hageja väidab, et komisjon rikkus määruse nr 17 artikli 19 lõiget 1, mis käsitleb kaitseõigust, kuna komisjon jättis 2. mai 2002. aasta vastuväiteteatises ja 21. veeb-
2 May 2002 and in its supplementary letter of 21 February 2003 to carry out a factual or legal analysis as to whether the alleged infringement had been committed ‘intentionally or negligently’ (Joined Cases 100/80 to 103/80 Musique diffusion française and Others v Commission [1983] ECR 1825, paragraph 21; order in Case C-137/95 P SPO and Others v Commission [1996] ECR I-1611, paragraph 53; Case T-9/99 HFB and Others v Commission [2002] ECR II-1487, paragraph 311).
KOHTUOTSUS 10.4.2008 – KOHTUASI T-271/03 ruari 2003. aasta täiendavas kirjas faktiliselt ja õiguslikult analüüsimata, kas väidetav rikkumine oli toime pandud „tahtlikult või hooletusest” (Euroopa Kohtu 7. juuni 1983. aasta otsus liidetud kohtuasjades 100/80–103/80: Musique diffusion française jt vs. komisjon, EKL 1983, lk 1825, punkt 21; Euroopa Kohtu 25. märtsi 1996. aasta määrus kohtuasjas C-137/95 P: SPO jt vs. komisjon, EKL 1996, lk I-1611, punkt 53; Esimese Astme Kohtu 20. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas T-9/99: HFB jt vs. komisjon, EKL 2002, lk II-1487, punkt 311).
In order to be reasonably able to defend itself, the applicant should have been informed during the administrative procedure of the facts on the basis of which the Commission was accusing it of such fault or negligence.
Selleks et hagejal oleks olnud võimalik ennast tõhusalt kaitsta, oleks teda pidanud haldusmenetluse käigus informeeritama asjaoludest, millest komisjon tema tahtlust või hooletust järeldab.
It must be observed at the outset that the conditions which must be fulfilled to enable the Commission to impose fines (initial conditions) are set out in the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17.
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 esimeses lõigus on täpsustatud tingimused, mis peavad olema täidetud selleks, et komisjon võiks trahvi määrata (algsed tingimused).
These include the condition that the infringement was committed intentionally or negligently (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 53).
Nende tingimuste hulgas on ka tuvastatud rikkumise toimepanemine „tahtlikult või hooletusest” (eespool punktis 274 viidatud kohtumäärus SPO jt vs. komisjon, punkt 53).
Next, it must be observed that the Commission is required to give a brief provisional assessment in the statement of objections as to the duration of the alleged infringement, its gravity and the question whether, in the circumstances of the case, the infringement was committed intentionally or negligently.
Edasi tuleb meenutada, et komisjon on kohustatud vastuväiteteatises esitama esialgse lühihinnangu väidetava rikkumise kestuse, selle raskusastme ja küsimuse kohta, kas rikkumine pandi käesoleva juhtumi asjaoludel toime tahtlikult või hooletusest.
However, the adequacy of that provisional assessment, the purpose of which is to give the addressees of the statement of objections an opportunity to defend themselves, must be evaluated in relation not only to the wording of the measure in question but also to its context and the entirety of the legal rules governing the matter concerned (Case T-48/00 Corus UK v Commission [2004] ECR II-2325, paragraph 146).
Sellise esialgse hinnangu asjakohasust, mille eesmärk on anda vastuväiteteatise adressaatidele võimalus ennast kaitsta, tuleb sellegipoolest hinnata mitte üksnes lähtuvalt kõnealuse õigusakti sõnastusest, vaid samuti selle kontekstist ning kõigist asjaomast valdkonda reguleerivatest õigusnormidest (Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-48/00: Corus UK vs. komisjon, EKL 2004, lk II-2325, punkt 146).
It must be held that the Commission informed the applicant in the statement of objections (paragraphs 95 to 140) that it considered the applicant’s pricing practices, and in particular the margin squeeze resulting from the negative or insufficient spread between its wholesale and retail prices, to be in breach of Article 82 EC.
Tuleb tõdeda, et vastuväiteteatises (punktid 95–140) teavitas komisjon hagejat asjaolust, et ta leiab, et hageja hinnapraktika ning eelkõige tema jaehindade ja võrguteenuste hindade negatiivsest või ebapiisavast vahest tulenev hinnakruvi efekt rikub EÜ artiklit 82.
Furthermore, in the statement of objections (paragraphs 141 to 152), the Commission examined the applicant’s scope to set its charges and thus addressed the issue of the applicant’s culpability with regard to the activities criticised.
Lisaks analüüsis komisjon vastuväiteteatises (punktid 141–152) hageja tegutsemisruumi oma tariifide kehtestamisel ning käsitles seega hageja süü küsimust seoses kritiseeritavate tegudega.
In those circumstances, it must be concluded that the information supplied in the statement of objections concerning the initial conditions laid down by the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17 was sufficiently precise.
Neil asjaoludel tuleb järeldada, et vastuväiteteatises esitatud teave määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 esimeses lõigus ette nähtud algsete tingimuste kohta oli piisavalt täpne.