natgillin/translations-raw huggingface dataset:
juhib tähelepanu Afganistanis 2001–2009. aastal toimunud sõjategevuse tohutule maksumusele, mis ületab hinnanguliselt 300 miljardit USA dollarit – see on üle 20 korra rohkem, kui Afganistani sisemajanduse koguprodukt – ning mis sõjategevuse eeldatava eskaleerumise tõttu on varsti tõenäoliselt üle 50 miljardi USA dollari aastas;
Draws attention to the huge cost of the war prosecuted in Afghanistan between 2001 and 2009, estimated at over USD 300 billion and equivalent to more than 20 times Afghanistan's GDP, and set to rise to over USD 50 billion per year with the additional military ‘surge’ that is foreseen;
võtab teadmiseks üldlevinud arvamuse, mille kohaselt ainult Afganistani valitsuse korrumpeeritus on süüdi selles, et kodanikele ei osutata hädavajalikke teenuseid, kuid märgib samuti, et enamik sotsiaal-majandusliku arengu toetamiseks eraldatud vahendeid on olnud suunatud mitte keskvalitsuse kaudu, vaid läbi rahvusvaheliste organisatsioonide, piirkondlike arengupankade, rahvusvaheliste tööettevõtjate, konsultantide, valitsusväliste organisatsioonide jne; nõuab tungivalt, et Afganistani valitsus ja rahvusvaheline üldsus teostaksid tugevamat kontrolli, et kaotada korruptsioon ja tagada abi jõudmine sihtmärgini;
Acknowledges the widespread perception that Afghan Government corruption is solely responsible for the lack of provision of essential services to citizens, but also notes that the majority of resources for socio-economic development have been channelled through international organisations, regional development banks, NGOs, international contractors, consultants etcetera, and not through the central Government; urges the Afghan Government and the international community to exercise greater control in order to eliminate corruption and to ensure that aid reaches its target;
on seisukohal, et korruptsioonivastane võitlus peaks olema Afganistani rahutagamisprotsessi keskmes, kuna altkäemaks põhjustab vahendite väära jaotumist, takistab juurdepääsu põhilistele avalikele teenustele, nagu tervishoid ja haridus, ning on suureks takistuseks riigi sotsiaalmajanduslikule arengule; rõhutab samuti, et korruptsioon vähendab avaliku sektori ja valitsuse usaldusväärsust ning on seega suureks ohuks riigi stabiilsusele; nõuab seetõttu tungivalt, et EL pööraks Afganistanile abi andmisel erilist tähelepanu korruptsioonivastasele võitlusele;
Takes the view that the fight against corruption should be at the core of the peace-building process in Afghanistan, since bribery causes misallocation of resources, constitutes an obstacle in terms of access to basic public services such as health and education, and represents a huge impediment to the country's socio-economic development; emphasises likewise that corruption undermines confidence in the public sector and the government, and consequently constitutes a major threat to national stability; therefore, urges the EU, when providing assistance to Afghanistan, to pay special attention to the fight against corruption;
märgib, et Afganistani rahandusministri andmetel, mida kinnitavad muud sõltumatud allikad, on 2002.–2009. aastal Afganistani valitsuseni jõudnud kokku 40 miljardist USA dollarist ainult 6 miljardit USA dollarit (st 15%), ning et ülejäänud rahvusvaheliste organisatsioonide, piirkondlike arengupankade, valitsusväliste organisatsioonide, rahvusvaheliste tööettevõtjate jt kaudu suunatud 34 miljardist USA dollarist ei jõudnud 70%–80% nendeni, kellele see raha oli mõeldud – Afganistani rahvani; märgib ära Kabuli konverentsil vastu võetud otsuse, mille kohaselt 2012. aastaks tuleks 50% rahvusvahelisest abist suunata Afganistani riigieelarve kaudu, mis on kooskõlas Afganistani taotlusega;
Notes that, according to the Afghan Minister of Finance, as corroborated by other independent sources, only USD 6 billion (or 15%) out of a total of USD 40 billion in aid actually reached the Afghan Government between 2002 and 2009, and that, of the remaining USD 34 billion, which was channelled through international organisations, regional development banks, NGOs, international contractors, etcetera, between 70% and 80% never reached the intended beneficiaries, the people of Afghanistan; notes the decision taken at the Kabul Conference that 50% of the international aid should be channelled through the Afghan national budget by 2012, in accordance with Afghanistan's request;
peab tingimata vajalikuks, et rahvusvahelised doonorriigid looksid oma tegevuse kooskõlastamise mehhanismid ja esitaksid üksikasjalikud hinnangud Euroopa ja rahvusvahelise abi andmise kohta, et suurendada selle läbipaistvust ja laiendada rahastajate vastutuse seni piiratud mehhanisme;
Points out the urgent need to establish coordination mechanisms among international donor countries and to provide for detailed evaluations of European and international aid to combat the lack of transparency and the limited mechanisms for donor accountability;
taunib asjaolu, et märkimisväärne osa Euroopa ja muudest allikatest pärinevat rahvusvahelise abi raha läheb jagamisahelas kaduma, mis ilmnes jõuliselt hiljuti Kabul Banki puudutanud skandaalis, ning juhib tähelepanu neljale põhilisele viisile, kuidas see juhtub: raiskamine, liigsed vahendus- ja julgeolekukulud, tegelikust suuremad arved ja korruptsioon;
Condemns the fact that a significant proportion of European and other international aid money is lost along the distribution chain – a situation drastically highlighted in the recent scandal around the Kabul Bank – and draws attention to the four main ways in which this happens: waste, excessive intermediary and security costs, overbilling and corruption;
märgib siiski, et ELi kahjumit aitab leevendada asjaolu, et 50% liidu abist (võrreldes USA abiga, kus see protsent on 10) eraldatakse mitmepoolsete sihtfondide kaudu, mille tõhusus on väga suur (umbes 80%);
Notes, however, that EU losses are mitigated by the fact that 50% of the Union's aid (as compared with 10% of US aid) is allocated through multilateral trust funds, whose rate of effectiveness is very high (around 80%);
kutsub ELi üles rajama keskset andmebaasi ning analüüsima kogu ELi poolt Afganistanile antava abi maksumust ja mõju, sest tänase Afganistani olukorda kajastavate terviklike ja läbipaistvate andmete puudumine kahjustab abi tõhusust;
Calls on the EU to set up a centralised database on, and to analyse the costs and impact of, all EU aid to Afghanistan, as the lack of comprehensive, up-to-date and transparent data undermines aid efficiency;
rõhutab, et on oluline teha ülesehitus- ja arengukoostööd piirkondlikul tasandil, et edendada piirülest arengut piirkonnas, kus etnilised ja hõimuseosed tihti riigipiire ületavad;
Stresses the importance of coordinating reconstruction and development efforts at regional level in order to promote cross-border development in a region where ethnic and tribal links often transcend national borders;
märgib, et tuleks edendada Afganistani kohalike ja piirkondlike omavalitsuste suuremat osalemist, ja rõhutab, et sellel tasandil on riigitruudus, õigusriik ja demokraatia rahaliste vahendite nõuetekohase kasutamise vältimatud eeldused; juhib tähelepanu asjaolule, et rahaliste vahendite eraldamine kohalikul ja piirkondlikul tasandil nõuab keskvalitsuse heakskiitu, suurendades selle rolli ja vastutust;
Notes that increased involvement by Afghan local and regional governments should be promoted, and emphasises that, at this level, allegiance, the rule of law and democracy are imperative for the proper use of funds; points out that the allocation of funds at local and regional level shall require the approval of the central Government, thus enhancing its role and responsibility;
kutsub välis- ja julgeolekupoliitika kõrget esindajat, nõukogu ja komisjoni looma teadlaste ühisrühma, kes hindaks kõiki ELi ja liikmesriikide meetmeid ja missioone Afganistanis üks kord aastas, kasutades üksikasjalikke kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid näitajaid, eelkõige seoses arenguabiga (sealhulgas rahva tervis ja põllumajandus), hea valitsemistavaga (sealhulgas õigussektor ja inimõiguste austamine) ja julgeolekuga (eelkõige Afganistani politseijõudude väljaõpe); nõuab sellega seoses samuti, et hinnataks ELi meetmete suhtelist mõju üldisele olukorrale riigis ning koordineerimise ja koostöö taset ELi asutuste ning teiste rahvusvaheliste missioonide ja meetmete vahel, ja et nende hindamiste tulemused ja soovitused avalikustataks;
Calls on the High Representative for Foreign and Security Policy, the Council and the Commission to set up a joint team of researchers to evaluate all EU and Member State measures and missions in Afghanistan once a year, using explicit qualitative and quantitative indicators, especially with regard to development aid (including public health and agriculture), good governance (including the justice sector and respect for human rights) and security (especially the training of Afghan police); calls too, in this context, for an evaluation of the relative impact of EU measures on the overall situation in the country and of the level of coordination and cooperation between EU bodies and other international missions and measures, and for the findings and recommendations of such an evaluation to be published;
rõhutab, et julgeolekuolukord ja abimeetmete geograafiline jaotus on vastastikku sõltuvuses, ning nõuab seetõttu, et Afganistanile antav abi läheks otse puudustkannatavale elanikkonnale;
Stresses that the security situation and the geographical distribution of assistance are mutually dependent and calls, therefore, for help to be dispatched directly to the population in Afghanistan immediately affected;
rõhutab, et korruptsioonivastane võitlus peab Afganistanis saama prioriteediks; tunnistab, et kohalikku korruptsiooni esineb, kuid usub, et selle vastu saab astuda Afganistani riiklike institutsioonide legitiimsuse tugevdamisega, mis muudab need vastutavaks rahaliste vahendite eraldamise ja abi tõhususe tagamisega;
Stresses that combating corruption in Afghanistan must be a priority; recognises that local corruption exists but hopes that this will be countered through strengthening the legitimacy of Afghan state institutions by making them responsible for approving the allocation of funding and ensuring the effectiveness of aid;
toetab poliitikat, mille kohaselt püütakse võimaluse korral üha enam eelistada toodete ja teenuste sisseostmisele lepingute sõlmimist Afganistani oma ettevõtetega;
Advocates a policy of increasing procurement within Afghanistan itself wherever possible rather than importing goods or services;
on seisukohal, et abi jagamise eest riigis peaksid vastutama erapooletud humanitaarabiasutused ning et sõjavägi peaks selles osalema ainult väga erandlikel juhtudel, tunnistades humanitaarabiasutuste töö neutraalset, erapooletut ja sõltumatut olemust ning täielikus kooskõlas asjakohaste rahvusvaheliste standarditega, vastavalt suunistele sõjaliste ja tsiviilkaitsevahendite (MCDA) kasutamise kohta humanitaarhädaolukordades ning Euroopa konsensusele humanitaarabi valdkonnas;
Takes the view that impartial humanitarian bodies should be responsible for the distribution of aid in the country and that military personnel should be involved only in entirely exceptional circumstances, in recognition of the neutral, impartial and independent nature of the work of humanitarian bodies and in full compliance with the relevant international standards, as codified in the ‘Guidelines on the Use of Military and Civil Defence Assets in Humanitarian Emergencies’ (MCDA) and advocated in the European Consensus on Humanitarian Aid;
juhib tähelepanu sellele, et humanitaartöötajate töö aluseks oleva neutraalsuse, erapooletuse ja sõltumatuse põhimõtete tuvastatud rikkumine muudab humanitaarabiasutused kohapeal haavatavamaks, eelkõige sel põhjusel, et nad jäävad kohale veel pikaks ajaks pärast vägede väljaviimist;
Points out that any perceived breach of the principles of neutrality, impartiality and independence by such bodies in their work makes them more vulnerable on the ground, particularly as they will continue to be present on the ground long after troops have been withdrawn;
märgib, et – nagu laialdaselt teavitatakse meedias ning osutatakse USA esindajatekoja aruandes „Warlord, Inc.” – on USA sõjajõud Afganistanis enamiku logistikavaldkonna töödest suunanud eraõiguslikele tööettevõtjatele, kes omakorda annavad sõjaväekonvoide kaitse allhanke korras üle Afganistani julgeolekujõududele katastroofiliste tagajärgedega;
Notes that, as widely reported in the press and in the US House of Representatives report ‘Warlord, Inc.’, the US military in Afghanistan has outsourced most of its logistics to private contractors, who in turn subcontract the protection of military convoys to local Afghan security providers, with disastrous consequences;
märgib, et otsus usaldada USA sõjaline tarneahel erakätesse ilma usaldusväärsete kriteeriumiteta vastutuse, läbipaistvuse ja õiguspärasuse kindlustamiseks soodustab väljapressimist ja korruptsiooni, kuna suurem osa sõjaväelise logistika ärist Afganistanis, mille väärtus on 2,2–3 miljardit USA dollarit, jõuab lõpuks sõjapealikute, kohalike maffiabosside ja eelkõige Talibani juhtide valdusse;
Notes that the decision to place the US military supply chain in private hands without any reliable criteria for assuring accountability, transparency and legality is fuelling extortion and corruption, as warlords, local mafia bosses and ultimately Taliban commanders end up taking a significant share of the USD 2.2-3 billion business of military logistics in Afghanistan;
taunib asjaolu, et nn kaitseraha ja väljapressimine sõjaväe tarneahela kõikides lülides on mässuliste rahastamise suurim allikas, nagu tunnistas ka USA riigisekretär Hilary Clinton 2009. aasta detsembris Senati välissuhete komisjonile;
Is appalled by the fact that protection money and extortion at every level of the military supply chain constitute the most significant source of funding for the insurgency, as recognised by US Secretary of State Hilary Clinton in her testimony before the Senate Foreign Relations Committee in December 2009;
samuti taunib asjaolu, et kuna USA ja NATO sõjaline logistika järgivad sarnaseid põhimõtteid, ei pruugi ka ELi rahalise toetuse jälgitavus olla kõikidel juhtudel tagatud;
Is equally appalled by the fact that, since US and NATO/ISAF military logistics follow similar lines, the full traceability of EU financial contributions might not be fully guaranteed in all cases;
väljendab täielikku rahulolu uute suunistega, mille NATO sõjaline juhtkond Afganistanis andis välja 2010. aasta septembris ja mis käsitlevad lepingute sõlmimist (praegu on nende hinnanguline maht umbes 14 miljardit USA dollarit aastas), et vähendada korruptsiooni ning otse mässulistele ja Talibanile minevaid rahalisi vahendeid; loodab, et see suunamuutus lepingute sõlmimise poliitikas leiab kiiret rakendust;
Fully welcomes the new guidelines issued in September 2010 by the NATO military command in Afghanistan on contracting – currently worth around an estimated USD 14 billion per year – which aim to reduce corruption and decrease the funds that flow indirectly to the insurgency and the Taliban; hopes this change of orientation in contracting policy will be implemented quickly;
väljendab sellega seoses heameelt president Karzai hiljutise otsuse üle, milles kehtestati kõikidele kohalikele ja välismaistele eraturvafirmadele neljakuuline tähtaeg tegutsemise lõpetamiseks;
Welcomes, in this context, the recent decree by President Karzai setting a four-month deadline for all local and foreign private security firms in Afghanistan to cease operation;
toonitab, et hea valitsemistava, õigusriigi põhimõtted ja inimõigused on stabiilse ja jõuka Afganistani alused; toonitab seepärast, et usaldusväärne õigusprotsess on rahuprotsessi alustahk ning sellega seoses peaksid inimõiguste austamine ja laialdase karistamatuse ärahoidmine olema rahuprotsessi kõikide etappide kohustuslikud aspektid; kutsub sellega seoses Afganistani valitsust üles rakendama kohtureformi strateegiat võimalikult kiiresti;
Stresses that good governance, the rule of law and human rights are the foundations for a stable and prosperous Afghanistan; stresses, therefore, that a credible justice process is a fundamental aspect of the peace process and that respect for human rights and the prevention of widespread impunity should be non-negotiable aspects at all stages of the peace process; calls, in this respect, on the Afghan Government to implement a judicial reform strategy as a matter of priority;
usub, et Afganistani praeguses olukorras on suuresti süüdi koalitsioonivägede esialgsed, uuele mässuliste vastasele strateegiale eelnenud valearvestused, mille kohaselt prognoositi kiire sõjalise võidu saavutamist Talibani üle ja kerget üleminekut stabiilseks riigiks, mida juhib Lääne tugeval toetusel seaduslik valitsus;
Believes that much of the blame for the present stalemate in Afghanistan rests with early miscalculations made prior to the new counter-insurgency strategy by coalition forces who foresaw a speedy military victory over the Taliban and an easy transition to a stable country run by a legitimate government with strong Western backing;
usub seetõttu, et Talibani kohalolekut alahinnati, samas hinnati üle Karzai valitsuse võimet valitseda ning sellest tulenevalt ei pööratud piisavalt tähelepanu riigi ülesehitamisele ja arendamisele;
Believes, consequently, that the presence of the Taliban was underestimated and the ability of the Karzai government to provide governance overestimated, and that, as a result, little attention was paid to the task of rebuilding and developing the country;
kardab, et nende vigade tõttu on üle poolel Afganistani territooriumist toimunud Talibani uus tõus, mis on süvendanud julgeolekuolukorra ja inimõiguste, eriti naiste inimõiguste olukorra halvenemist kogu piirkonnas;
Fears that these errors have fuelled the resurgence of the Taliban in over half the country, exacerbating the deterioration in security in the entire region and in respect for human rights, particularly those of women;
juhib tähelepanu asjaolule, et eelneva sõjalise raskuspunktiga ei saavutatud soovitud tulemusi, ja toetab seepärast jõuliselt rohkem tsiviilelanikkonnale keskenduvat lähenemisviisi;
Points out that the military focus of the past did not achieve the desired results, and therefore strongly supports a more civilian approach;
tõdeb, et ainus võimalik lahendus on poliitiline lahendus ning et see peaks hõlmama läbirääkimisi – mis peaksid toimuma koos relvarahu kehtestamisega – Talibani, muude võitlevate rühmituste ja muude riigis tegutsevate poliitiliste jõududega, kes on valmis osalema rahvusliku ühtsuse valitsuses, mis suudab lõpetada maad juba peaaegu kolmkümmend aastat laastanud kodusõjale ning tagab õigusriigi ja põhiliste inimõiguste austamise; on veendunud, et poliitilise lahenduse saavutamiseks tuleb uuele mässuvastasele strateegiale anda õnnestumiseks aega vastavalt president Obama poolt väljakuulutatud ajakavale;
Recognises that the only possible solution is a political one and that this should include negotiations – which should eventually take place against the backdrop of a ceasefire – with the Taliban and other combatant groups, as well as other political players in the country, who are ready to participate in a government of national unity capable of putting an end to the civil war that has raged there for almost three decades and of ensuring full respect for the rule of law and fundamental human rights; believes that, in order to achieve the political solution, the new counter-insurgency policy must be given time to show results in line with the timetable announced by President Obama;
usub kindlalt, et ELi kolm põhilist rahuprotsessi ja Talibani rühmituste kaasamise eeldust peavad olema kõikide läbirääkimiste osapoolte kohustus tõrjuda Al Qaeda ja temapoolne rahvusvahelisele terrorismile õhutamine ning kõik teised terrorismirühmitused riigist välja; meetmete võtmine moonikasvatamise likvideerimiseks; ja tegevuspõhimõtete kehtestamine põhiliste inimõiguste ja Afganistani põhiseaduse järgimiseks;
Firmly believes that the EU's three main prerequisites for such a peace process and the involvement of Taliban groups must be a commitment by all parties involved in negotiations to banish from the country Al-Qaeda and its promotion of international terrorism, as well as any other terrorist group; to take action to eliminate poppy cultivation; and to establish a policy of promoting and respecting fundamental human rights and the Afghan Constitution;
usub samuti, et kõik muud küsimused tuleks jätta Afganistani elanike oma tahte ja suutlikkuse hooleks;
Believes, too, that all other issues should be left to the will and capacity of the Afghan people themselves;
tõdeb, et Taliban ei ole üksainus ühtne üksus ja et sinna kuulub vähemalt 33 tippjuhti, 820 kesk- ja alama astma juhti ning 25 000–35 000 jalaväelast, kes paiknevad 220 kogukonnas ning kellest osa võitleb ideoloogilistel ja osa rahalistel põhjustel; on seepärast arvamusel, et nüüdsest alates tuleks julgustada kohalikul tasandil toimuvaid läbirääkimisi demokraatlikult valitud kohaliku valitsuse ja nende relvastatud vastupanu liikmete seas, kes ütlevad lahti vägivallast, ei ole seotud rahvusvaheliste terrorismiorganisatsioonidega, austavad põhiseadust ning soovivad ühineda rahumeelse Afganistani ülesehitusalaste jõupingutustega, vastavalt 20. juuli 2010. aasta Kabuli ühisavalduse lõigetele 13 ja 14;
Recognises that the Taliban are not a single uniform entity and that there are at least 33 top leaders, 820 mid-level/junior leaders, and 25 000 to 36 000 ‘foot soldiers’ distributed among 220 communities, some fighting for ideological and others for monetary reasons; believes, therefore, that negotiations should, from now on, be encouraged at local level between the democratically elected local government and members of the armed opposition ‘who renounce violence, have no links to international terrorist organisations, respect the Constitution and are willing to join in building a peaceful Afghanistan’, in accordance with paragraphs 13 and 14 of the Kabul communiqué of 20 July 2010;
väljendab rahulolu Afganistani valitsuse rahu- ja taasintegreerimisprogrammiga, mis on avatud kõikidele Afganistani relvastatud opositsiooni liikmetele ja nende kogukondadele eespool nimetatud Kabuli ühisavalduse lõigete 13 ja 14 alusel;
Welcomes the Afghan Government's Peace and Reintegration Programme, which is open to all Afghan members of the armed opposition and their communities on the basis of the above-mentioned paragraphs 13 and 14 of Kabul communiqué;
juhib tähelepanu sellele, et desarmeerimise ja taasintegreerimise strateegias tuleb hoolikalt arvesse võtta probleemi, mis tuleneb endiste võitlejate ja pagulaste naasmisest koduküladesse;
Points out that any disarmament and reintegration strategy must take close account of the problem of the return of ex-combatants and refugees to their villages of origin;
toonitab, kui oluline on suurendada Afganistani valitsuse ja administratsiooni usaldusväärsust, vastutust ja pädevust, et parandada selle mainet riigi kodanike seas;
Highlights the importance of increasing the credibility, responsibility and competence of the Afghan Government and administration, in order to improve its reputation among its own citizens;
rõhutab Pakistani keskset rolli, kuna Talibanil puudub motivatsioon asuda tõsistesse läbirääkimistesse seni, kuni Pakistani piir jääb neile avatuks; soovitab protsessi ulatuslikumat rahvusvahelist koordineerimist ja kaasatust, sealhulgas teiste naaberriikide ja juhtivate piirkondlike osalistega (eelkõige Iraan, Türgi, Hiina, India ja Vene Föderatsioon);
Stresses the key role of Pakistan, as there is no incentive for the Taliban to undertake any serious negotiations as long as the Pakistan border remains open to them; recommends wider international coordination and involvement in the process, including that of other neighbouring countries and leading regional players – notably Iran, Turkey, China, India and the Russian Federation;