natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selline jaotus eurosüsteemis tekitab stabiilsuse, kuna see võimaldab majanduslikult usaldatavatel pankadel – isegi rahalistes raskustes riikide pankadel – katta oma likviidsusvajadused piisava tagatisvara vastu.
This uneven distribution within the Eurosystem provides stability as it allows fi-nancially sound banks – even those in countries under financial stress – to cover their liquidity needs, against eligible collateral.
See aga aitab kaasa rahapoliitika tõhusale ülekandmisele laiemale euroala majandusele ja seeläbi hinnastabiilsuse säilitamisele euroalas keskpikas perspektiivis.
This contributes to the effective transmission of monetary policy to the wider euro area economy, and thereby to maintaining price stability in the euro area over the medium term.
Majandus- ja rahaliidus ei tähenda riikide keskpankade TARGET2 nõue iseenesest antud riikide keskpankade avatust majanduslikule riskile.
In Economic and Monetary Union, the claim of an NCB in TARGET2 does not, in itself, reflect the NCB’s exposure to financial risk.
Eurosüsteemi avatus riskile on seotud pankadele antava likviidsusega ja seega rahapoliitika operatsioonidega.
The risk exposure of the Eurosystem relates to the provision of liquidity to banks, and thus to the mone-tary policy operations themselves.
Kõigil euroala liikmesriikidel tuleb viia läbi mahukad ja põhjalikud struktuurireformid, et tugevdada riikide konkurentsivõimet ja tööhõivet, suurendada nende majanduse paindlikkust ja pikaajalist kasvupotentsiaali.
Substantial and comprehensive structural reforms need to be implemented by all euro area Member States in order to strengthen their competitiveness and em-ployment, increase the flexibility of their economies and enhance their longer-term growth potential.
Usalduse taastamiseks on hädavajalikud just sellised ulatuslikud struktuurireformid.
Ambitious structural reforms are crucial for restoring confidence.
Majanduspoliitika koordineerimise instrumentidega tuleks nimetatud eesmärke toetada.
The instruments of economic policy coordination should be geared at supporting those objectives.
Euroopa poolaasta kehtestamisega esitatakse ja hinnatakse nüüd nii stabiilsus- ja lähenemisprogramme kui ka riiklikke reformikavu, sealhulgas laiendatud euroala pakti raames võetud kohustusi üheaegselt, et suurendada ELi tasandil poliitiliste soovituste järjepidevust.
With the introduction of the European Semester, both stability and convergence programmes and the national reform programmes, including the commitments made under the Euro Plus Pact, are now submitted and as-sessed at the same time to enhance consistency of policy recommendations at the European level.
On oluline, et konkreetse riigiga seotud poliitilisi soovitusi rakendataks nüüd täielikult.
It is now crucial that the country-specific policy recommen-dations issued are fully implemented.
Euroala liikmesriigid peaksid oma tegevuses minema kaugemale ja põhjalikke reforme kiirendama.
Euro area Member States should go fur-ther by frontloading ambitious reforms.
Samuti on suurte majanduslike ja eelarveliste tasakaalunihetega liikmesriigid uue ülemääraste tasakaalunihete korra raames kohustatud tasakaalunihked parandama, rakendades selleks asjakohaseid majanduslikke ja maksupoliitilisi meetmeid.
Also, under the new “Excessive Imbal-ances Procedure”, Member States where major economic and fiscal imbalances have accumulated will be obliged to correct these imbalances by implementing appropriate economic and fiscal policy measures.
Seetõttu on oluline, et äsja vastu võetud liikmesriikide poliitika järelevalve vahendeid rakendataks jõuliselt, et toetada majanduskasvu ja tööhõive strateegia eesmärke.
It is therefore crucial that the newly agreed surveillance instruments over Member States policies are force-fully implemented to support the objectives for the strategy for jobs and growth.
Hinnastabiilsuse tagamisega ja finantsstabiilsuse toetamisega aitab EKP kaasa ka majanduskasvu soodustava keskkonna loomisele.
By ensuring price stability and contributing to financial stability, the ECB also contributes to a growth-enhancing environment.
Struktuurireformidele mõeldes peaks esmatähtsad olema Euroopa Liidu konkurentsivõime tugevdamise ja kasvupotentsiaali suurendamise eesmärgid seoses ELi ning arenenud ja arenguriikide globaalse konkurentsiga.
When thinking about structural reform, highest priority should be given to the objectives of strengthening competitiveness and enhancing growth potential of the European Union in view of competition with developed and emerging coun-tries on a global scale.
Konkurents puudutab erinevaid valdkondi nagu haridus, teenused, tööjõuturud, jätkusuutlikkus, teadus-ja arendustegevus ning siseturu tugevdamine.
This relates to various fields such as education, services, labour markets, sustainability, research and development and the strengthening of the internal market.
Kõigi nende valdkondadega samal ajal tegelemine võib kogu protsessi tagant tõugata ja mõjuda vastastikku positiivselt.
Tackling these fields at the same time may fuel the whole process and have reciprocal positive effects.
Nende valdkondade konkreetsed meetmed võiksid olla järgmised:
Concrete measures in these areas could be:
– piisavad avaliku sektori investeeringud hariduses, juurdepääs haridusele, olenemata sotsiaalsest kuuluvusest ja tunnistuste piiriülene tunnustamine;
- In education, sufficient public investment, accessibility to education irre-spective of social rank and cross-border recognition of degrees.
– teadus- ja arendustegevuses tuleks lihtsustada juurdepääsu riskikapitalile;
- In research and development, access to venture capital should be made eas-ier.
– siseturu tugevdamiseks tuleks edaspidi kõrvaldada nii avatud kui varjatud kaubandustõkked, säilitades samal ajal kõrgetasemelise tarbijakaitse, seda eriti finantsteenuste puhul.
- Trade barriers – open and hidden – should be further removed to strengthen the internal market, while at the same time a high level of consumer protec-tion shall be maintained, especially in financial services.
Lubage mul kõigepealt öelda, et majandus- ja rahaliit (EMU) ei ole uutele liitujatele suletud, nagu tõestab hiljutine Eesti näide.
Let me first say that the Economic and Monetary Union (EMU) is not a closed shop, as the example of Estonia has just recently shown.
Lähenemise raamkava, nagu on sätestatud aluslepingus ja protokollis, näeb ette, et liikmesriigid võivad kasutusele võtta euro, kui nad on saavutanud püsiva vastastikuse lähenemise kõrge taseme, mis omakorda tähendab, et eurotsooniga liitumiseks ei ole eelnevalt määratud ajakava.
The convergence framework, as embed-ded in the Treaty and Protocol, stipulates that Member States can adopt the euro once they have achieved a high degree of sustainable convergence which in turn implies that there is no predefined timetable for joining the euro area.
Need aspektid ning saavutatud lähenemise püsivus mängivad hindamises olulist rolli.
These aspects, as well as the sustain-ability of the convergence achieved, will play an important role in the assess-ment.
II vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalemine on lähenemisprotsessi otsustav element.
Participation in the ERM II constitutes a crucial element of the convergence process.
See näitab, kas liikmesriik on võimeline saavutama esmajärgulisi poliitikaeesmärke nagu hinnastabiilsuse säilitamine, eelarvedistsipliin ja konkurentsivõime, järgides normaalseid kõikumispiire ilma tõsiste pingeteta – ja eriti ilma vajaduseta omaalgatuslikult devalveerida oma raha kahepoolset keskmist kurssi euro suhtes – vähemalt viimase kahe aasta vältel enne lähenemise hindamist.
It demonstrates whether a Member State can achieve key policy objec-tives, such as maintaining price stability, fiscal discipline and competitiveness, while respecting the normal fluctuation margins without severe tensions - and in particular without devaluation of its bilateral central rate against the euro on its own initiative - for at least the last two years before the convergence examina-tion.
Toimuvas arutelus arutatakse mitut tüüpi finantstegevuse maksude üle: Finantstehingute maks, finantstegevuse maks õi Tobini maks.
In the current debate various types of taxes on financial activities are being de-bated: Financial Transaction Tax (FTT), Financial Activities Tax (FAT) or the Tobin tax.
Iga maksu kasulikkust tuleb hinnata kahest perspektiivist: selle eesmärk käitumise juhtimisel ning laekumiste funktsiooni.
The usefulness of any tax must be evaluated from two perspectives: its objective in steering behaviour and the revenue function.
Mina toetaksin tervikliku finantstehingute maksu (FTT) kehtestamist.
I would support the introduction of a comprehensive financial transaction tax (FTT).
See maks oleks soovitatav kehtestada ülemaailmsel tasandil.
Such a tax should preferably be introduced on a global level.
Arvestades pingelist arutelu, mis meil selles küsimuses on Torontos peetud G20 kohtumisel on olnud, paistab see olevat lähiajal kättesaamatu.
Given the intense debate we have had on this issue at the G20 summit in Toronto this seems out of reeach in the near term.
Teise parima lahendusena võib kavandada ELi-ülest kehtestamist, kolmanda võimalusena tuleb uurida kehtestamist euroalal.
As a second best an introduction in the European Union could be envisaged, a third best option an introduction in the Euro area has to be examined
Käitumise juhtimise funktsioon: kigi iga sellise finantstegevuse maksu toetaja loodab sageli nende maksude tulemusena näha väiksemat kõikumist, ei toeta seda väidet suurem osa teoreetilistest ja empiirilistest analüüsidest.
On the steering function: While proponents of any kind of tax of financial activi-ties often stress the hope for reduced volatility as a result of such taxes, this claim does not stand up to the majority of theoretical and empirical analysis.
Tõepoolest, järgnev tehingukulude kasv võib vähendada turu likviidsust ning võib kaasa tuua kõikumiste kasvu.
In-deed, the resulting increase in transaction cost would reduce market liquidity and could lead to an increase in volatility.
Seetõttu ei tohiks finantstehingute maksu kui instrumenti vaadelda eraldiseisvana.
The FTT as an instrument should therefore not be seen in isolation.
Seda tuleb vaadelda kõrvuti täiustatud õigusloomega, mis puudutab eriti sagedast tehingute tegemist, ning hinnata, arvestades alternatiivseid võimalusi, mis liikmesriikidel (või tulevikus tõenäoliselt ELil) laekumiste tõstmiseks on.
It must be considered alongside an enhanced regulation especially of high-frequency trad-ing and evaluate against the alternatives Member States (or in the future possi-bly the European Union) have to raise revenues.
Kõike arvestades ootan ma varsti esitatavat ELi komisjoni ettepanekut.
On balance I am looking for-ward to the legislative proposal the EU Commission will put forward soon.
Euroala esindamine välissuhetes peegeldab majandus- ja rahaliidu institutsionaalset ülesehitust: kuna raha- ja vahetuskursside poliitikad kuuluvad liidu pädevusalasse, esindatakse neid ELi institutsioonide kaudu (EKP rahapoliitikat ning ELi nõukogu euroala piires koos EKP-ga vahetuskursside poliitikat).
The external representation of the euro area reflects the institutional set-up of the EMU: as monetary and exchange rate policies are competencies of the Un-ion, they are represented through EU institutions (the ECB for monetary policy, and the EU Council, in euro area composition, together with the ECB for ex-change rate policy).
Vastukaaluks ei ole majanduspoliitikate esindamine ühendatud, mis tähendab, et sellealane pädevus on jäänud suuresti liikmesriikide valitsustele, mis esindavad vastavaid poliitikaid ka välissuhetes (näiteks Rahvusvahelises Valuutafondis).
In contrast, the representation of economic policies is not unified, reflecting the fact that competencies have remained largely in the hands of national governments, which also represent them externally (e.g. in the IMF).
Sellele vaatamata näeme jätkuva rahandus- ja majanduskriisi ühe peamise õppetunnina täiendatud pingutusi euroala majanduse sügavama integreerimise suunas, mis on ühtlasi ka äsja vastu võetud majanduse juhtimise paketi ning edasiste hetkel välja arendatavate ettepanekute eesmärk.
That said, as one of the key lessons from the ongoing financial and economic crisis, we are currently witnessing enhanced efforts to move towards deeper economic integration in the euro area, which is also the aim of the recently adopted economic governance package and of further proposals which are cur-rently being developed.
Minu arvates vajab majanduspoliitika-alaste otsuste suurenenud Euroopa dimensioon aja jooksul ka välissuhetes kajastamist, näiteks lähtudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 138, millega nähakse ette, et nõukogu võtab pärast EKP-ga konsulteerimist vastu ühtsed seisukohad ning sobivad meetmed, et tagada ühtne esindamine rahvusvahelistes rahandusinstitutsioonides ning konverentsidel.
In my view, this increased ‘European dimension’ in economic policy decisions will over time also need to be reflected in their exter-nal representation, for instance by drawing on Art. 138 TFEU, which stipulates that the Council – after consulting the ECB – shall adopt common positions and appropriate measures to ensure unified representation within international finan-cial institutions and conferences.
Loomulikult on tegemist poliitiliste otsustega, mis ei ole keskpankade otsustada.
Of course, this is a political decisions and not a matter for central banks to decide.
Kõigi suuremate kõikuvate valuutade eest vastutavad asutused on huvitatud tugevast ja stabiilsest rahvusvahelisest rahandussüsteemist, mida iseloomustavad majanduslikke aluseid peegeldavad vahetuskursid.
The authorities responsible for all major floating currencies share the interest in a strong and stable international financial system, characterised by exchange rates that reflect economic fundamentals.
Seda on väidetud mitmetes G7 ühisavaldustes.
This is stated in various G7 commu-niqués.
Ülemäärasel volatiilsusel ja vahetuskursside korrapäratul muutumisel on ebasoovitavad tagajärjed majanduslikule ja finantsstabiilsusele.
Excess volatility and disorderly movements in exchange rates have ad-verse implications for economic and financial stability.
USA dollari ja euro vahetuskurss on näidanud märkimisväärset volatiilsust selle aasta algusest saadik.
The USD/EUR exchange rate has been subject to considerable volatility since the beginning of the year.
See peegeldab suuresti makromajanduse arengute ja poliitikatega seonduvat suurt ebakindlust ja eriti finantsolukordade lahendusi mõlemal pool Atlandit.
This was largely the reflection of the high uncertainty regarding macroeconomic developments and policies, and in particular on the resolution of fiscal situations on both sides of the Atlantic.
Õigupoolest iseloomustab erandlikult kõrge volatiilsuse tase kogu vahetuskursside turgu, mitte üksnes euro-dollari vahetuskurssi.
In fact, the excep-tionally high level of volatility characterised exchange rate markets in general, not just the euro-dollar exchange rate.
Pärast USA dollari suhtes de facto fikseeritud kursist loobumist 2010. aasta juunis tõusis Hiina jüaani kurss 2011. aasta juuli lõpuks USA dollari suhtes peaaegu 6%, kuid langes 9% euro suhtes ning selle reaalne nominaalne vahetuskurss on langenud 5%.
Since the exit of its de facto peg to the US dollar in June 2010, the renminbi has appreciated by almost 6% against the US dollar by end of July 2011, but it has depreciated by 9% against the euro and by 5% in nominal effective terms.
Alates hiljutise finantskriisi puhkemisest on USA dollari kurss euro suhtes märkimisväärselt tõusnud ning selle kõrvalmõjuna on taas tugevnenud Hiina jüaani kurss euro suhtes ning nominaalne vahetuskurss on tõusnud 2010. aasta juuni tasemele.
Since the outbreak of the recent financial turmoil the US dollar appreciated signifi-cantly against the euro and as a side-effect the renminbi re-strengthened against the euro and in nominal effective terms reaching the level of June 2010.
Üldiselt soovitame Hiina võimudel kasutada uue poliitika raames pakutud paindlikkust, et võimaldada Hiina jüaani reaalse vahetuskursi järkjärgulist kasvu.
Overall, we encourage the Chinese authorities to use the flexibility offered by the new policy framework to allow a gradual appreciation of the renminbi in effective terms.
Arvestades tärkava turumajandusega riike, millel on jooksevkonto ülejäägid ning mitte kuigi paindlikud vahetuskursid, nõustub rahvusvaheline üldsus – nagu on G20 tippkohtumistel korduvalt väljendatud – et asjaomaste majanduste ja rahvusvahelise üldsuse huvides on liikuda rohkem turust sõltuvate vahetuskursisüsteemide poole ning tugevdada vahetuskursi stabiilsust, nii et see kajastaks põhilisi majandusnäitajaid.
Concerning emerging market economies that have current account surpluses and insufficiently flexible exchange rates, the international community agrees – as repeatedly stated on G20 Summits – that moving towards more market-determined exchange rate systems and enhancing exchange rate stability to re-flect underlying economic fundamentals is in the interests of the economies con-cerned and of the international community.
Toronto ja Souli kohtumistel nõustusid kasvava ülejäägiga majandused teostama reforme vahetuskursi paindlikkuse suurendamiseks ning seega on teretulnud Hiina poliitikute edasised pingutused selles suunas.
At the Toronto and Seoul Summits, emerging surplus economies agreed to undertake reforms to enhance exchange rate flexibility and thus further efforts from the Chinese policymakers in this di-rection would be welcome.
Seoses ülemäärase volatiilsusega oleme koos teiste oluliste vabalt kujuneva vahetuskursiga valuutade eest vastutavate asutustega huvitatud tugevast ja stabiilsest rahvusvahelisest finantssüsteemist ning toetame turupõhiseid vahetuskursse.
As regards excessive volatility, along with the authorities responsible for the other major floating currencies, we have a shared interest in a strong and stable international financial system, and support market-determined exchange rates.
Liigne volatiilsus ja vahetuskursside korrapäratu muutumine mõjub negatiivselt majanduslikule ja finantsstabiilsusele.
Excess volatility and disorderly movements in exchange rates have adverse im-plications for economic and financial stability.
See tähendab vajadust ettevõtmised valuutaturgudel põhjalikult läbi arutada ning teha asjakohast koostööd.
This implies to consult closely in regard to actions in exchange markets and to cooperate as appropriate.
Akadeemilises kirjanduses tuuakse välja, et erandlikes oludes võib koostöö, näiteks välisvaluuta sekkumisostude näol olla tulemuslik, eriti kui selline sekkumine on kooskõlastatud, kooskõlas majanduse põhinäitajatega ning ametlike teadetega, ning seda tehakse suurte kursihälvete korral.
The academic literature indicates that cooperation in exceptional circumstances through e.g. foreign exchange interventions can be effective, notably if such in-terventions are concerted, consistent with fundamentals and official communica-tion, and undertaken when exchange rate misalignments are large.
G7 riikide kooskõlastatud sekkumisi (näiteks 2000. aastal euro suhtes või 2011. aastal jeeni suhtes) peetakse selles osas suuresti edukateks.
The con-certed interventions by the G7 economies (such as those of 2000 on the euro or of 2011 on the yen) are broadly deemed as having been successful in this re-spect.
Euro rahvusvahelise rolli küsimuses võtan teadmiseks 1999. aastal EKP poolt võetud neutraalse hoiaku, mille kohaselt ei üritata selle rahvusvahelist kasutamist ei takistada ega soodustada.
On the international role of the euro, I take note of with the neutral stance adopted by the ECB in 1999, neither trying to hinder nor trying to foster its in-ternational use.
Valuutade rahvusvaheline kasutus peaks olema turu toimimise protsesside tulemus.
The international use of currencies should be the outcome of a market-driven process.
Kuna aga rahvusvaheline rahasüsteem liigub multipolaarse valuutasüsteemi suunas, tuleb see poliitika võib-olla üle vaadata.
However, since the international monetary system is in transition towards a multipolar currency system, this policy could be reviewed.
G20 on esimese ülemaailmse majandusjuhtimise foorumina mänginud üliolulist rolli, andes kõrgetasemelise poliitilise tõuke kriisi ohjamiseks, selle juhtimiseks ning tulevaste kriiside vältimiseks.
The G20, as the premier forum for global economic governance, has played a crucial role in providing high-level political impetus for crisis containment, cri-sis management and future crisis prevention.
G20 ühtsus tuleb tagada ka pärast kriisi lõppemist.
G20 cohesion must be ensured also once the crisis is over.
Seega olen vägagi rahul, et G20 riikide juhid rõhutavad jätkuva rahvusvahelise poliitilise kooskõlastamise tähtsust, et tulla toime finantskriisi algpõhjustega ja panna alus tugevale ülemaailmsele majanduskasvule.
It is hence I highly welcome that G20 Leaders underline the importance of continued international policy cooperation to address the root causes of the financial crisis and to lay the foundations for sound global eco-nomic growth.
Olles ise osalenud paljudel G20 rahandusministrite ja keskpankade juhtide kohtumistel ning ka G20 tippkohtumistel, pean ütlema, et G20 liikmete kollektiivse vastutustunde kõrge tase on mulle julgustav.
Having myself attended many meetings of G20 finance ministers and central bank governors as well as G20 leaders’ summits, I must say that I am encouraged by the high level of collective responsibility by G20 members.
Erinevate G20 tegevuskava punktide hulgast tooksin esile järgmised:
Among the various items on the agenda of the G20, I would highlight the fol-lowing:
Esiteks on Prantsusmaa eesistumisaja jooksul sel aastal tehtud palju tööd rahvusvahelise rahasüsteemi toimimise tugevdamiseks.
First, under the French Presidency this year, a lot of work has been done to strengthen the functioning of the International Monetary System.
Juhtisin koos oma Mehhiko kolleegiga sellealast G20 töögruppi.
Together with my Mexican colleague I co-chaired a G20 working group on the subject.
Muu hulgas tegime edusamme järelevalve tugevdamise, kapitalivoogude juhtimist puudutavatele ühtsetele järeldustele jõudmise ning samuti ülemaailmse likviidsuse jälgimise ja hindamise küsimustes.
We achieved progress nter alia on strengthening surveillance, on devising coherent conclusions on capital flow management as well as on the monitoring and as-sessment of global liquidity.
Ma pean oluliseks saavutusi, millega seoses G20 riigid on nõustunud, et mõlemad alad – koos vahetuskursside küsimuste ja reservide kogumise juhtimisega – peaksid kuuluma korrapärase järelevalve alla, arvestades välismõjusid, mida mõne riigi vastav poliitika võib teistele riikidele avaldada.
I regard it as important achievements that G20 countries have agreed that both areas should become – together with exchange rate matters and drivers of reserve accumulation – a regular part of surveillance, given the potential externalities that countries’ policies in these areas can have on others.
Seoses ülemaailmse likviidsuse küsimusega rõhutaksin, et on tõesti tähtis alustada korrapärast järelevalve- ja hindamisprotsessi ning et keskpangad on kõige sobivamad jälgima ülemaailmse likviidsuse arenguid Baseli Rahvusvaheliste Arvelduste Panga (BIS) keskpanga koostööstruktuuride kontekstis.
As far as the issue of global liquidity is concerned, I would emphasize that it is indeed important to start a regular process of monitoring and assess-ment and that central banks are best placed to monitor global liquidity develop-ments in the context of the central bank cooperative structures of the BIS in Ba-sle.
Suurte vapustustee järgse likviidsustoetuse küsimuses alustati G20-s ning jätkatakse IMF-is arutelu selle üle, kas ja kuidas jätkuvalt tugevdada IMF-i laenuandmise vahendeid.
With regard to liquidity provision following major shocks, discussions were started in the G20 and will continue in the IMF on whether and how to further strengthen the IMF’s lending toolkit.