natgillin/translations-raw huggingface dataset:
arvestades, et erinevat tüüpi ebakindlus (nt soodumus konfliktideks, nn loodusvarade needus, halvad valitsemistavad, sisemaine asend) eeldavad erinevat tüüpi sekkumistegevust; arvestades, et erinevates riikides võib olla erinevat tüüpi ebakindluse põhjustajaid, mistõttu kategooriatesse liigitamine ja konkreetsete meetmete võtmine on keeruline;
whereas different kinds of fragility (for instance being conflict-prone, the so-called ‘resource curse’, bad governance, being landlocked) call for different kinds of intervention; whereas a given country might come under different types of fragility, thus rendering categorising and specific action difficult,
arvestades, et ebakindla olukorra lahendamine on pikaajaline protsess ja eeldab jätkuvat ning pikaajalist pühendumist nii sellest mõjutatud riikide kui rahvusvahelise üldsuse poolt;
whereas addressing fragility situations is a long-term process and requires a sustained and long-term commitment both from the countries affected and from the international community,
arvestades, et Aafrika Liit tunnistab, et ülesehitustegevus on peamiselt poliitiline ja mitte tehniline küsimus; rõhutades seetõttu vajadust ehitada üles seaduslik riigivõim, konsensusel põhinev valitsemine, positiivsed meetmed haavatavate rühmade osas ning kohalik suutlikkus võimu õiglase jagamise ja vastastikuste vastutuse raamistikus; 52 liikmesriigi poolt 2006. aasta juulis Banjulis Aafrika Liidu tippkohtumisel vastu võetud “Aafrika Liidu poliitika konfliktijärgse ülesehitustöö ja arengu kohta”.
whereas the African Union recognises that reconstruction is primarily a political rather than a technical matter; stressing, therefore, the need to build legitimate state authority, for consensus-based governance, for affirmative action for vulnerable groups and for local capacity building within the framework of an equitable distribution of power and mutual accountability ‘African Union Policy on Post-Conflict Reconstruction and Development’, adopted by 52 Member States in the Banjul Summit of the AU in July 2006. ,
arvestades, et ebakindla olukorra juured peituvad sageli vaesuses ja halbades elutingimustes, mis kõige äärmuslikemate juhtumite korral viivad riigi kokkuvarisemise ja püsiva kindlusetuseni; arvestades, et kodanike kaitse ja õiguste puudumine asjaomastes riikides nõuab meetmete võtmist ELi ja rahvusvahelise üldsuse poolt ning see peab olema nende meetmete keskmes;
whereas situations of fragility are often rooted in poverty and bad living conditions, leading in most extreme cases to state collapse and permanent insecurity; whereas the lack of protection and rights for the citizens of the countries affected requires - and must be at the centre of - action from the EU and the international community,
arvestades, et endiselt ei toimu riiklike struktuuride arendamisest saadud kogemuste piisavat jagamist riikide ja abiandjate vahel, mis takistab kogemustest õppimist;
whereas there is still not enough sharing of state-building experiences between countries and between donors, thus preventing lessons from being learned,
arvestades vajadust kahetasandilise vastutusmehhanismi järele: abiandjate ja vastuvõtjariikide vahel ning vastuvõtjariikide ja nende elanike vahel;
whereas there is a need for a double mechanism of accountability: between the donors and the recipient countries and between the latter and their people,
arvestades, et mitmed rahastamisvahendid võivad põhjustada tegevuse dubleerimist või vahendite eraldamata jätmist ning muudavad vastutuse ja osalemise juba nõrgestatud ühiskondade jaoks keerulisemaks,
whereas multiple funding instruments run the risk of duplication or of a lack of resource allocation and make accountability and participation more difficult for societies that era already weakened,
arvab, et ebakindlus on keeruline arenguprobleem ja rõhutab vajadust hästi määratletud ning sidusa ebakindlust käsitleva tegevuskava järele, mis tugineb põhimõttele „kahju ei tehta”, st mis on kohandatud vastavalt olukorrale ja milles on võetud arvesse pikaajalist kasu ning milles kooskõlastatakse erinevate sidusrühmade mitmeid eesmärke ja lähenemisi vaesuse vähendamise ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamise peamise ning üldise eesmärgi valguses;
Considers that fragility is a complex development challenge and stresses the need for a well defined and coherent fragility agenda, based on the principle of ‘doing no harm’, i.e. adapted to the situation, taking long-term considerations into account and coordinating the multiple aims and approaches of the different stakeholders in the light of the main and overarching objective of reducing poverty and achieving the MDGs;
tervitab ELi meetmete väljatöötamist seoses ebakindluse probleemiga ning rõhutab vajadust kaasata parlamendid selle strateegia kõikidesse etappidesse;
Welcomes the preparation of an EU response to fragility and stresses the need to involve parliaments in all phases of this strategy;
kinnitab, et arengut edendav stabiilne ja demokraatlik poliitiline süsteem, õigusriik, inimõiguste kaitse, head valitsemistavad ning rahumeelne konfliktide lahendamine on parim lahendus ebakindlusest üle saamiseks ja toimivate avatud institutsioonide ning tõhusa ja õiglase poliitikakujundamise saavutamiseks;
Affirms that a stable democratic political system, conducive to development, the rule of law, the protection of human rights, good governance and peaceful conflict prevention is the best way out of fragility and towards functioning open institutions and efficient and equitable policy-making;
juhib tähelepanu, et programmide koostamine ja meetmed peavad ebakindlas olukorras olema kõikehõlmavad ja sidusad ning nende keskmes peavad olema inimesed ja kõnealuste riikide jätkusuutlik areng, arvab, et olemasolevates vahendites ja mehhanismides tuleb süvalaiendada ebakindlat olukorda arvestavat lähenemist ning on igati nõus, et parandada tuleb koostöös koostatud riiklike strateegiadokumentide ja temaatiliste programmide suutlikkust ebakindlust ära hoida;
Points out that programming and action in situations of fragility need to be comprehensive and coherent and have the people and the sustainable development of the countries affected at its core, considers that existing instruments and mechanisms must mainstream a fragility-sensitive approach and fully agrees that the potential of Country Strategy Papers and thematic programmes, prepared in partnership, to prevent fragility needs to be enhanced;
rõhutab, et ebakindlust käsitleval tegevuskaval peaks olema kolm põhikomponenti, milles rõhutatakse vaeste toetamist ja ennetustegevust: inimeste julgeoleku tagamine, arengu parandamine ja rahu tagamine; rõhutab ühtlasi vajadust rakendada järjekindlalt meetmeid selles valdkonnas;
Stresses that the main components of the fragility agenda should be three-fold, with a pro-poor and prevention emphasis: promoting human security, improving development and ensuring peace; also stresses the need to implement them with consistency in the field;
arvab, et pikaajalist strateegilist planeerimist tuleb kooskõlastada programmide kohapealse rakendamisega, mis peavad olema paindlikud ja kohandatavad, ka peab planeerimine võimaldama reageerimist riigis valitsevale olukorrale; kutsub seetõttu komisjoni üles edendama pikaajalist arengut, aga samas pakkuma lühiajalises perspektiivis põhilisi teenuseid, nt tervishoiu- ja haridusteenuseid;
Considers that long-term strategic planning needs to be coordinated with the implementation of programmes on the ground that have to remain flexible and adaptable, and needs to be able to be responsive to the country context; calls on the Commission, therefore, to promote long-term development, but also to provide basic services such as health and education in the short term;
rõhutab, et arenguprogrammid peaksid ebakindlates olukordades vastama samadele aluspõhimõtetele mis arenguprogrammid üldiselt, st vastutuse võtmine, partnerlus, vastastikune vastutus ja jätkusuutlikkus;
Stresses that development programmes in fragility situations should conform to the same underlying principles as for development programming anywhere, that is, ownership, partnership, mutual accountability and sustainability;
kutsub komisjoni üles toetama kõikehõlmavat rahu puudutavat ja poliitilist dialoogi ning lepitusprotsesse ning edendama kogukondade ja kodanikuühiskonna osalemist kõigis taastumistsükli ja arengustrateegiate aspektides;
Calls on the Commission to support all-inclusive peace and political dialogue and reconciliation processes and to enhance the participation of communities and civil society in all aspects of the recovery cycle and the development strategies;
rõhutab, et püsiv rahu on saavutatav vaid õigluse jalule seadmisega ja siis, kui seda nähakse, eelkõige mis puudutab sõjakuritegusid ja inimsusevastaseid kuritegusid; kutsub sellega seoses komisjoni üles toetama õigus- ja kohtusüsteemide tugevdamist ebakindlates riikides, et tagada tõsiste inimsusevastaste kuritegude toimepanijate kohtu ette saatmine, ja ühtlasi selleks, et võimaldada õigus- ja lepitusalgatuste üheaegset edendamist;
Stresses that sustainable peace can only be achieved if justice is done, and seen to be done, in particular with regard to war crimes and crimes against humanity; in this context, calls on the Commission to support the strengthening of the legal and judicial systems of fragile states, in order to ensure that perpetrators of serious crimes against humanity are brought to justice, but also to allow for the parallel advancement of justice and reconciliation initiatives;
nõuab üksikisikute seaduslike õiguste, sealhulgas kõige vaesemate maa omamise õiguse tugevdamist, ja kutsub komisjoni üles toetama arengumaades tehtavaid jõupingutusi põllumajandusliku tootmise mitmekesistamiseks, et neil oleks võimalik saada üle olukorrast, kus nad on vaid ühe põllukultuuri kasvatamise tõttu väga haavatavad, vältides seeläbi majanduse kokkuvarisemisest tulenevat ebakindlat olukorda;
Calls for the strengthening of individual legal rights, including on land holdings of the poorest; and calls on the Commission to support efforts made in developing countries to diversify their agricultural production so as to allow them to get out of a situation of highly vulnerable single-crop economies and thus avoid fragile situations resulting from economic collapse;
kordab veelkord, et ELi arengu- ja humanitaartegevuses tuleb pöörata suuremat tähelepanu ennetavatele meetmetele, varasele hoiatamisele ja riskianalüüsile, et hoida ära ebakindla olukorrani viivaid nii inimese põhjustatud kui loodusõnnetusi;
Reiterates the need for EU development and humanitarian action to put a stronger emphasis on preventive measures, early warning and risk analyses to avoid both man-made and natural disasters that result in fragile situations;
kinnitab, et ebakindlust ja arengut käsitlevas kõikehõlmavas mudelis tuleb võtta arvesse praegusi kohalikke, piirkondlikke ja kogu kontinenti hõlmavaid algatusi, nagu Aafrika Liidu poliitika konfliktijärgse ülesehitustöö ja arengu kohta, uus partnerlus Aafrika arenguks (NEPAD), Aafrika vastastikuste eksperthinnangute mehhanism ning harta demokraatia, valimiste ja valitsemistava kohta Aafrikas; palub seetõttu komisjoni toetada jõupingutusi Lõuna-Lõuna koostöö tugevdamiseks selles valdkonnas;
Affirms that a comprehensive model on fragility and development needs to take into account existing local, regional and continental initiatives such as the recent ‘African Union Policy on Post-Conflict Reconstruction and Development’, NEPAD, the African Peer Review Mechanism and the Charter on Democracy, Elections and Governance in Africa; calls on the Commission, therefore, to support efforts to strengthen South-South cooperation in this field;
kutsub ühtlasi komisjoni üles tagama mitte ainult riikide sidusrühmade igakülgne kaasamine ebakindlast olukorrast ülesaamiseks tehtavatesse jõupingutustesse, vaid ka see, et arvestataks nende käsitlust riigi struktuuride arendamisest ja selle määratlemist ning nende riigimudelit ning et kasutatakse kohalikku asjatundlikkust;
Calls also on the Commission to ensure not only that domestic stakeholders are fully involved in the efforts to overcome fragility situations, but also that their own notion and definition of state-building and their state model is considered and that local expertise is used;
rõhutab naiste ja haavatavate rühmade otsustavat rolli arengu ja rahu edendamisel ning palub komisjonil edendada nende rühmade volitusi, nt arvestades nende erivajadusi ja olukorda ebakindlas keskkonnas;
Stresses the crucial role which women and vulnerable groups play in promoting development and peace, and asks the Commission to promote their empowerment, namely by taking into account their specific needs and situation in fragility environments;
peab tervitatavaks, et EL ja Aafrika kavatsevad pidada ELi ja Aafrika ühise strateegia raames dialoogi "ebakindla olukorra" mõiste üle, et jõuda ühisele arusaamisele ja leppida kokku võimalikes meetmetes, ning seda, et see dialoog juba sisaldub tegevuskavas;
Welcomes the fact that, under the framework of the joint EU-Africa Strategy, the EU and Africa will hold a dialogue on the concept of 'situations of fragility' aimed at reaching a common understanding and agreeing on steps that could be taken and that this dialogue is already foreseen in the Action Plan;
tuletab meelde, et igal riigil on kohustus kaitsta oma elanikke genotsiidi, sõjakuritegude, etnilise puhastuse ja inimsusevastaste kuritegude eest ning et EL toetab jõuliselt kaitsmise kohustust vastavalt ÜRO Peaassamblee 24. oktoobri 2005. aasta resolutsioonile 60/1; rõhutab, et kaitsmise kohustus hõlmab ka pikaajalise diplomaatilise, majandusliku ja õigusliku surve ning ähvardused ja et sõjalist sekkumist kasutatakse üksnes viimase võimalusena ning see peab olema range kontrolli all;
Recalls that each individual state has the responsibility to protect its populations from genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity and that the EU strongly supports the responsibility to protect, in accordance with UN General Assembly Resolution 60/1 of 24 October 2005; stresses that the responsibility to protect includes the application of sustained diplomatic, economic and legal pressure and threats, coercive military intervention being only the last resort and needing to be strictly controlled;
rõhutab, et ebakindlate olukordade lahendamine on keeruline ja nõuab märkimisväärseid rahalisi ning inimressursse, samuti pikaajalist pühendumist; kutsub seetõttu komisjoni ja liikmesriike üles tagama nende ressursside kättesaadavus viisil, mis on piisav, asjakohane ja ettearvatav, samuti abiandjate vaheline sidusus;
Underlines that addressing situations of fragility is complex and requires significant financial and human resources, as well as long-term commitments; calls on the Commission and the Member States, therefore, to ensure that these resources are made available in a sufficient, adequate and predictable way and that there is coherence between donor agencies;
rõhutab, et eelarvest antav toetus ei ole asjakohane ebakindlates olukordades, kus auditeerimise ja järelevalve alane suutlikkus on nõrk või olematu; palub seetõttu komisjonil kasutada sellistes olukordades muid rahastamisvorme, kui ta ei saa anda üksikasjalikku teavet raha kasutamise kohta;
Stresses that the use of budget support is not appropriate in fragility situations, where audit and monitoring capacities are weak or inexistent; calls on the Commission, therefore, to use other forms of funding in such situations, unless it can provide detailed information on how the money is being spent;
palub komisjonil kaardistada parlamendi jaoks abiandjad ja rahvusvahelised osalejad ja see, millist tööd nad teevad, et võimaldada järelevalve teostamist kasutatavate vahendite ja ressursside optimaalse kasutamise üle;
Asks the Commission to provide Parliament with a mapping of donors and international actors and the type of work they are doing, in order to allow the monitoring of the optimal use of available tools and resources;
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele, AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee kaasesimeestele ja Aafrika Liidule.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments of the Member States, the Co-Presidents of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly and the African Union.
Esitaja(d): Pasqualina Napoletano ja Robert Evans
by Pasqualina Napoletano and Robert Evans
võttes arvesse Euroopa Ühenduse ja Pakistani Islamivabariigi vahelist 24. novembri 2001. aasta partnerluse ja arengu koostöölepingut (mida nimetatakse ka kolmanda põlvkonna koostöölepinguks), eriti selle lepingu artiklit 1, milles on sätestatud, et „inimõiguste ja demokraatia põhimõtete austamine […] on käesoleva lepingu oluline element”;
having regard to the Cooperation Agreement of 24 November 2001 between the European Community and the Islamic Republic of Pakistan on Partnership and Development (also referred to as the Third Generation Cooperation Agreement), in particular Article 1 of this Agreement, which stipulates that 'respect for human rights and democratic principles ... constitutes an essential element of this agreement',
võttes arvesse ELi ja Pakistani 8. veebruari 2007. aasta ühisdeklaratsiooni 2004. aasta koostöölepingu kohta, milles mõlemad osapooled kohustusid arendama laialdast ametlikku poliitilist dialoogi, mis hõlmab terrorismivastast võitlust, tuumarelva leviku tõkestamist, inimõigusi ja head valitsemistava;
having regard to the EU/Pakistan Joint Declaration of 8 February 2007 with regard to the 2004 Cooperation Agreement, in which both sides undertake to develop a broad formalised political dialogue whose subjects include counterterrorism, non-proliferation, human rights and good governance,
võttes arvesse nõukogu 8. novembri 2007. aasta deklaratsiooni erakorralise seisukorra kehtestamise kohta Pakistanis ja ELi kõrge esindaja Javier Solana 4. novembril 2007 tehtud avaldust ning Euroopa Liidu missioonijuhtide Islamabadis 4. novembril 2007 tehtud avaldust;
having regard to the Council Declaration of 8 November 2007 on the imposition of emergency rule in Pakistan, as well as to the statements by EU High Representative Solana of 4 November 2007 and by the EU Heads of Mission in Islamabad of 4 November 2007,
– võttes arvesse Briti Rahvaste Ühenduse välisministrite 12. novembri 2007. aasta teadaannet, et nad peatavad Pakistani osalemise oma eelseisval 22. novembri 2007. aasta kohtumisel, kui president Musharraf ei ole selleks ajaks taastanud põhiseaduslikku korda;
having regard to the Commonwealth Foreign Ministers' announcement on 12 November 2007 that they would suspend Pakistan at their forthcoming meeting on 22 November 2007 if President Musharraf had not returned to constitutional order by then,
võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone inimõiguste ja demokraatia kohta Pakistanis, eelkõige 12. juuli 2007. aasta ja 25. oktoobri 2007. aasta resolutsioone;
having regard to its previous resolutions on human rights and democracy in Pakistan, in particular those of 12 July and 25 October 2007,
arvestades, et president Musharraf andis 3. novembril 2007 välja ajutise põhiseadusliku korralduse, millega peatati põhiseaduse ja õigusriigi põhimõtete kehtivus ja asendati need sõjaseisukorraga;
whereas on 3 November 2007 President Musharraf issued a 'Provisional Constitutional Order' (PCO), suspending the Constitution and rule of law and replacing them with martial law,
arvestades, et Pakistanis on oht rahule ja julgeolekule; arvestades, et sõjaseisukorra väljakuulutamine ei ole sobiv reaktsioon riigi haprale poliitilisele olukorrale;
whereas Pakistan faces threats to its peace and security; whereas, however, martial law is not an adequate reaction to the country's fragile political situation,
arvestades, et Pakistan on pikaajaliste demokraatlike traditsioonidega riik, kus on elujõuline ja kindlameelne kodanikuühiskond, mida respekteerivad kohtu- ja meediainstitutsioonid,
whereas Pakistan is a country with a vibrant, courageous civil society, respected judicial and media institutions and a long democratic tradition,
on siiralt veendunud, et ekstremismi ja ebastabiilsust saab kõige paremini vähendada, kui järgitakse õigusriigi põhimõtteid demokraatliku valitsuse juhtimisel, mille eesotsas on mõõdukad poliitilised parteid; nõuab seetõttu ühemõtteliselt sõjaseisukorra lõpetamist ja kõikide põhiseadusega tagatud õiguste taastamist riigis nii kiiresti kui võimalik, sealhulgas elu ja vara kaitsemeetmed, liikumis-, kogunemis- ja sõnavabadus, kõikide kodanike võrdsed õigused ja võrdne õiguskaitse;
Is sincerely convinced that extremism and instability can best be reduced by the rule of law under a democratic government led by moderate political parties; therefore demands unequivocally that an end be put to martial law and that all constitutionally guaranteed fundamental rights be restored in the country as soon as possible, including safeguards for life and property, freedom of movement, assembly and speech, equal rights and equal legal protection of all citizens;
on eriti mures selle pärast, et on vahistatud rohkem kui 3000 kodanikku, kelle hulgas on poliitiliste parteide juhte, juriste, ajakirjanikke, inimõiguste kaitsjaid ja kodanikuühiskonna esindajaid; nõuab Pakistani Rahvapartei esimehe Benazir Bhutto, sõltumatu inimõiguste komisjoni esimehe Asna Jahangiri ning ÜRO eriraportööri usu- ja mõttevabaduse küsimustes I. A. Rehmani viivitamatut vabastamist koduarestist;
Is particularly concerned about the arrest of more than 3000 citizens, including leaders of political parties, lawyers, journalists, human rights activists and representatives of civil society; demands that the house arrest of Benazir Bhutto, leader of the PPP, of Asma Jahangir, Chair of the independent Human Rights Commission and UN special rapporteur on freedom of religion or belief and of I.A. Rehman, the founder of this organisation, be ended immediately;
nõuab kohtuliku sõltumatuse taastamist kohtusüsteemi taastamise teel; nõuab kõikide advokatuuri liikmete viivitamatut vabastamist, kes vahistati pärast rahumeelseid tänavaproteste; eriti mõistab hukka ülemkohtu esimehe Chaudhry ebaseadusliku koduaresti;
Demands that judicial independence be restored by reinstating the judiciary; demands the immediate release of all representatives of the bar associations who have been arrested after peaceful street protests; denounces in particular the unlawful house arrest of Chief Justice Chaudhry;
kutsub Pakistani valitsust üles kehtestama vajalikke tingimusi vabade, õiglaste ja läbipaistvate valimiste tagamiseks, mis kava kohaselt peavad toimuma 60 päeva jooksul pärast parlamendi viieaastase ametiaja lõppu 15. novembril 2007; tunneb sellega seoses heameelt president Musharrafi 11. novembri 2007. aasta avalduse üle, mille kohaselt valimised toimuvad hiljemalt 9. jaanuaril 2008;
Calls on the Government of Pakistan to implement the necessary conditions to guarantee the holding of free, fair and transparent elections as scheduled, within 60 days after Parliament completes its five-year term on 15 November 2007; welcomes in this context the announcement made by President Musharraf on 11 November 2007 that elections would be held no later than 9 January 2008;
tuletab meelde, et valimisprotsessi usaldusväärsus sõltub poliitvangide, sealhulgas luureagentuuride poolt ebaseaduslikult kinni peetavate vangide vabastamisest ja poliitiliste vastaste kadumise lõppemisest; on seisukohal, et sõna-, liikumis-, ühinemis- ja kogunemisvabadus tuleb täielikult tagada ja eriti tuleb kõik Balochi parteidele kehtestatud piirangud kõrvaldada;
Recalls that the credibility of the election process will depend on the release of all political prisoners, including those in the unlawful custody of intelligence agencies, and on putting an end to the disappearances of political opponents; considers that freedom of speech, movement, association and assembly must be fully implemented and in particular all restrictions on Baloch parties be removed;