natgillin/translations-raw huggingface dataset:
kutsub eesistujariiki julgustama neid riike, kes ei ole alla kirjutanud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti (ICCPR) teisele vabatahtlikule protokollile, seda tegema, samuti neid liikmesriike, kes ei ole alla kirjutanud Euroopa inimõiguste konventsiooni protokollile nr 13 surmanuhtluse kõikidel juhtudel kaotamise kohta 7. veebruari 2007. aasta seisuga olid Hispaania, Prantsusmaa , Itaalia, Läti ja Poola protokollile nr 13 alla kirjutanud, kuid mitte seda ratifitseerinud.
Calls on the Presidency to encourage those remaining countries which have not signed up to and ratified the Second Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights (ICCPR) to do so, as well as those Member States that have not signed Protocol No. 13 to the ECHR concerning the abolition of the death penalty in all circumstances As at 7 February 2007, France, Italy, Latvia, Poland and Spain had signed but not ratified Protocol No. 13.
; tunnistab sellega seoses, et suuniseid surmanuhtluse kohta saaks rakendada järjepidevamalt, kui liikmesriigid sellistele protokollidele ja konventsioonidele alla kirjutaksid ja need ratifitseeriksid;
; recognises, in that regard, that the guidelines on the death penalty could be implemented more coherently if Member States were to sign up to and ratify such protocols and conventions;
tervitab surmanuhtluse vastase kolmanda maailmakongressi korraldamist Pariisis (1.−3. veebruar 2007) ning seob end selle kongressi lõppdeklaratsiooniga; väljendab kavatsust jätkata kongressiga seotud tööd, eriti arendades surmanuhtluse vastase ülemaailmse kampaania parlamentaarset mõõdet ning tõstatades kõnealust küsimust parlamentidevaheliste delegatsioonide ja parlamentaarsetes ühisassambleedes osalemise kaudu; kutsub nõukogu ja komisjoni kasutama iga võimalust toetada piirkondlike surmanuhtluse keelustamise koalitsioonide moodustamist, eriti just Araabia maades;
Welcomes the organisation in Paris (1-3 February 2007) of the third World Congress against the Death Penalty and associates itself with its final declaration; intends to follow up on the Congress, notably by developing the parliamentary dimension of the global campaign against the death penalty and raising the matter through its inter-parliamentary delegations and participations in joint parliamentary assemblies; calls on the Council and the Commission to take every possible opportunity to support the establishment of regional abolitionist coalitions, with a special focus on Arab countries;
tervitab Peruus asuvate ELi esinduste koordineeritud ja avalikku reaktsiooni ettepanekutele surmanuhtluse pikendamiseks riigis, mis olid vastuolus Peruu põhiseaduse ja Ameerika inimõiguste konventsiooniga, kui head näidet surmanuhtlust käsitlevate ELi suuniste tõhusast kasutamisest;
Welcomes – as a good example of the effective use of the EU guidelines on the death penalty – the coordinated and public reaction of EU representations in Peru to the proposals to extend the death penalty in that country in violation of the Peruvian constitution and the American Convention on Human Rights;
tervitab Euroopa Parlamendi, komisjoni, asjaomaste liikmesriikide ja valitsusväliste organisatsioonide tõhusat tegevust – nii avalikku kui ka diplomaatilist – , et kindlustada Pakistani presidendi iseseisvat otsust muuta ära 18 aastat surmamõistetuna Pakistani vanglas hoitud Briti kodaniku Mirza Tahir Hussaini surmaotsus ning ta vabastada; kutsub ELi jätkuvalt tõstatama surmanuhtlust käsitleva suunisega seotud üksikjuhtumeid ja soovitab nõukogul ning komisjonil kasutada selles suhtes tulemuslikult parlamentaarset mõõdet, otsides abi parlamentidevaheliste delegatsioonide tõhusast ja õigesti ajastatud sekkumisest;
Applauds the coordinated, effective action – both public and diplomatic – of the European Parliament, the Commission, concerned Member States and NGOs to secure the sovereign decision of the President of Pakistan to commute the death sentence imposed on, and ultimately release, Mirza Tahir Hussain, a British national who had served 18 years on death row in Pakistan; urges the EU to continue to raise individual cases under the death penalty guidelines and recommends that the Council and the Commission make effective use of the parliamentary dimension in this regard, having recourse, in particular, to timely and useful interventions by inter-parliamentary delegations;
tervitab piinamisvastase konventsiooni (OPCAT) vabatahtliku protokolli jõustumist 22. juunil 2006; märgib, et protokollile on seni alla kirjutanud ainul 19 ja selle ratifitseerinud 9 liikmesriiki Alla kirjutanud, kuid mitte ratifitseerinud (2007. aasta jaanuari seisuga): Austria (2003), Belgia (2005), Küpros (2004), Soome (2003), Prantsusmaa (2005), Saksamaa (2006), Itaalia (2003), Luksemburg (2005), Holland (2005), Portugal (2006) ja Rumeenia (2007).
Welcomes the entry into force on 22 June 2006 of the Optional Protocol to the Convention Against Torture (OPCAT); notes that only 19 EU Member States have so far signed and only 9 ratified the Protocol Signed but not yet ratified (as of January 2007): Austria (2003), Belgium (2005), Cyprus (2004), Finland (2003), France (2005), Germany (2006), Italy (2003), Luxembourg (2005), the Netherlands (2005), Portugal (2006) and Romania (2007).
Alla kirjutanud ja ratifitseerinud: Tšehhi Vabariik, Taani, Eesti, Hispaania, Malta, Poola, Rootsi, Sloveenia ja Ühendkuningriik.
Signed and ratified: the Czech Republic, Denmark, Poland, Spain, Sweden, the United Kingdom, Malta, Estonia and Slovenia.
Seega ei ole Bulgaaria, Kreeka, Ungari, Iirimaa, Läti, Leedu ja Slovakkia siiani protokollile alla kirjutanud ega seda ratifitseerinud.
Therefore, Bulgaria, Greece, Hungary, Ireland, Latvia, Lithuania and Slovakia have so far neither signed nor ratified the OPCAT.
; kutsub ELi liikmesriike, kes ei ole protokollile alla kirjutanud ega seda ratifitseerinud, seda järgmisel aastal tegema;
; urges all EU Member States which have not so far signed and ratified the OPCAT to do so in the coming year;
tervitab rahvusvahelist konventsiooni kõigi isikute sunniviisilise kadumise eest kaitsmise kohta; palub kõikidel ELi liikmesriikidel see viivitamata allkirjastada ja ratifitseerida;
Welcomes the launch of the International Convention for the Protection of All Persons from Enforced Disappearance; asks all EU Member States to sign and ratify it promptly;
soovitab, et Euroopa Liit hakkaks piinamist käsitlevate suuniste alusel tõstatama piinamise üksikjuhtumeid samamoodi, nagu ta on surmanuhtlust käsitleva suunise alusel teinud surmanuhtluse juhtumitega;
Recommends that the EU continue to raise individual cases of torture under the torture guidelines in the same way as it has done with death penalty cases under the death penalty guideline;
kiidab heaks nõukogu otsuse avalikustada teatavate demaršide tingimused ning tunnustab seda kui edusammu suurema läbipaistvuse suunas; palub nõukogul ja komisjonil eriti arvesse võtta järeldusi ja soovitusi Euroopa Parlamendi uuringus piinamist ja muud julma, ebainimlikku või alandavat kohtlemist või karistamist käsitlevate ELi suuniste kohta;
Approves of the Council's decision to make the terms of certain demarches public, and recognises this step as progress towards greater transparency; asks the Council and the Commission to take into particular consideration the conclusions and recommendations of Parliament's study concerning implementation of the EU guidelines on torture and other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment;
rõhutab, et ehkki need suunised võeti vastu juba 2001. aastal, on poliitiliste dialoogide, deklaratsioonide ja demaršide kasutamine tegeliku piinamispraktika suhtes olnud minimaalne; soovib, et tulevased eesistujariigid viiksid läbi piinamist käsitlevate suuniste hindamist ja kavandamist; kutsub nõukogu võtma suuniste edasise hindamise käigus arvesse väliskomisjoni inimõiguste allkomisjoni poolt selle teema uurimise järel esitatud soovitusi; julgustab ELi kõnealust rakendusala laiendama, eriti töötama välja menetluse üksikjuhtumite kindlakstegemiseks ja nende suhtes demaršide rakendamiseks valitud riikides;
Underlines that, although those guidelines were adopted as long ago as 2001, the use of political dialogues, declarations and demarches in relation to the actual practice of torture has been minimal; encourages future Presidencies to carry out an assessment, evaluation and planning for the torture guidelines; calls on the Council to take into consideration the recommendations provided by the study on this matter requested by its Subcommittee on Human Rights within the Foreign Affairs Committee in the future process of evaluation of those guidelines; encourages the EU to broaden the scope of implementation, in particular by developing a procedure to identify and demarche on individual cases in selected countries;
soovitab eesistujariikidel Saksamaal ja Portugalil jätkata demaršide esitamist, kui ja seal kus see on asjakohane; rõhutab siiski, et demaršidest üksi ei piisa ning tuleks järjepidevalt ja pärast kohaliku olukorra põhjalikku analüüsi võtta lisameetmeid, näiteks tugevdades suhteid kodanikuühiskonna rühmadega, mis tegutsevad piinamise ja väärkohtlemise valdkonnas, kaaludes tõhusaid viise käsitlemaks piinamise ja väärkohtlemise üksikjuhtumeid lisaks nendele, mis puudutavad tuntud inimõiguslasi, ning tagades kolmandates maades piinamise ja väärkohtlemise vastu võitlemisele pühendunud ELi lähetuste tegevuse järjepidevuse ja jätkuvuse;
Recommends to the German and Portuguese Presidencies that they continue the series of demarches on torture when and where relevant; underlines nevertheless that demarches alone are not enough and that other complementary actions should be carried out consistently and after thorough analysis of local situations, for example by strengthening relations with civil society groups working in the field of torture and ill-treatment, considering efficient ways to address individual cases of torture and ill-treatment in addition to those involving well-known human rights defenders and ensuring the coherence and continuity of action of EU missions committed to fighting torture and ill-treatment in third countries;
rõhutab, et eesistujariigi või nõukogu sekretariaadi korrapärane kohalolek asjaomastes ÜRO komisjonides, samuti edasine koostöö Euroopa Nõukogu ja selle piinamise tõkestamise komiteega võib olla oluline ja kasulik sisend otsuste tegemisel seoses demaršidega teatavate riikide suhtes;
Emphasises that the regular presence of the Presidency or the Council Secretariat in the relevant UN Committees as well as further cooperation with the Council of Europe and its Committee for the Prevention of Torture can result in substantial and useful material input into decision-making concerning demarches towards certain countries;
nõuab tungivalt, et nõukogu ja komisjon jätkaksid demarše kõikide ELi rahvusvaheliste partnerite suhtes seoses piinamist ja väärkohtlemist keelustavate rahvusvaheliste konventsioonide ratifitseerimisega, samuti piinamisohvrite taasturavi sätetega; kutsub Euroopa Liitu käsitlema piinamise ja väärkohtlemise vastu võitlemist kui oma inimõiguspoliitika põhiprioriteeti, eriti ELi suuniste ja muude ELi vahendite, näiteks Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse (EIDHR) laiendatud rakendamise kaudu ning tagades, et ELi liikmesriigid ei piirduks diplomaatiliste kinnitustega kolmandate riikide puhul, kus on reaalne oht, et inimesi piinatakse või väärkoheldakse;
Urges the Council and the Commission to continue the practice of demarches in respect of all of the EU's international partners regarding the ratification of international conventions banning the use of torture and ill-treatment, as well as the provisions of rehabilitation to torture survivors; calls on the EU to regard the fight against torture and ill-treatment as a top priority of its human rights policy, in particular through enhanced implementation of the EU guidelines and all other EU instruments such as the EIDHR and by ensuring that EU Member States refrain from using diplomatic assurances with third countries where there is a real risk of people being subjected to torture or ill-treatment;
kinnitab, et naiste suguelundite moonutamine rikub inimõigust füüsilisele puutumatusele ning on mures katsete pärast võrdsustada sellist moonutamist tavapärase meditsiinipraktikaga;
Reaffirms that female genital mutilation is a violation of the human right to physical integrity and is alarmed at attempts to place such acts of mutilation in the same category as standard medical practices;
tervitab seda Radhika Coomaraswamy nimetamist 2006. aasta aprillis ÜRO peasekretäri eriesindaja laste ja relvakonfliktide küsimuses mandaadiga määratleda strateegiad relvakonfliktidest mõjutatud laste füüsiliseks kaitsmiseks ning rahvusvaheliste lastekaitsestandardite ja -normide täieliku rakendamise tagamiseks;
Welcomes the appointment of Ms Radhika Coomaraswamy as Special Representative of the UN Secretary-General for Children and Armed Conflict in April 2006, with the mandate of defining strategies to deliver tangible protection for children affected by armed conflict and to ensure the full implementation of international child protection standards and norms;
tervitab konverentsi "Free Children from War" ühist korraldamist Prantsusmaa välisministri ja ÜRO Lastefondi (UNICEF) poolt 2007. aasta veebruaris ning relvajõudude või relvastatud rühmitustega seotud lapsi käsitlevate Pariisi põhimõtete ja suuniste vastuvõtmist kui olulist sammu motiveerimaks rahvusvahelist kogukonda edendama kaitset, suurendama teadlikkust ja muutma relvakonfliktidesse kaasatud laste küsimus keskseks rahu hoidmisel ja sisseseadmisel;
Welcomes the joint organisation by the French Foreign Minister and the UN Children's Fund (UNICEF) of the Conference entitled "Free Children from War" in February 2007, and the adoption of the Paris Principles and guidelines on children associated with armed forces or armed groups, as an important step in motivating the international community to promote protection, to raise awareness and to make the issue of children in armed conflicts central to peacekeeping and peace-building;
rõhutab, et erilist muret põhjustavad tüdruksõdurid, kes kannatavad pärast demobilisatsiooni nii seksuaalse ärakasutamise kui ka sagedase tõrjutuse tõttu kogukonnas, ning nõuab meetmeid, mis käsitleksid konkreetselt nende probleeme ja aitaksid neil pärast demobiliseerumist kohaneda ja tsiviilellu naasta;
Stresses that girl soldiers give particular cause for concern, being victims of both sexual exploitation and all too frequent ostracism within their communities following their demobilisation, and calls for measures specifically addressing their problems and helping them to adapt following their demobilisation and return to civilian life;
kutsub liikmesriike ratifisteerima lapse õiguste konventsiooni vabatahtlikke protokolle;
Calls on all the Member States to ratify the optional protocols to the Convention on the Rights of the Child;
märgib, et paljud riigid, kaasa arvatud mõned ELi liikmesriigid, korraldavad lastele relvakonfliktides osalemise väljaõpet; kutsub üles riike astuma samme kindlustamaks, et alla 18-aastastele isikutele ei korraldata relvakonfliktides osalemise väljaõpet;
Notes that many countries, including some EU Member States, train children for armed conflict; calls on all countries to take steps to ensure that persons under the age of 18 are not given training for armed conflict;
tervitab eesistujariigi Austria poolt 2006. aasta aprillis vastu võetud rakendusstrateegiat, milles esitatakse konkreetsed tegevussoovitused, ja avaldusi, et inimõigusküsimusi tuleks käsitleda süstemaatiliselt Euroopa Julgeoleku- ja Kaitsepoliitika operatsioonide kavandamise algetappidel; tunnustab eesistujariigi Soome jõupingutusi rakendusstrateegia elluviimise osas; avaldab kahetsust, et ELi kasutada olevaid poliitilisi vahendeid (nagu demaršid ja poliitilised dialoogid) ei ole kasutatud nende kogu potentsiaali ulatuses alates suuniste vastuvõtmisest 2003. aastal;
Welcomes the Implementation Strategy (IS) adopted in April 2006 by the Austrian Presidency, which identifies specific recommendations for action, and its indications that human rights issues should be considered systematically in the early stages of the planning of European Security and Defence Policy (ESDP) operations; praises the efforts made by the Finnish Presidency with a view to implementation of the IS; regrets that political tools available to the EU (such as demarches and political dialogues) have not been applied to their full potential since the adoption of the guidelines in 2003;
rõhutab, kui tähtis on jätkuvalt keskenduda lisaks rakendusstrateegiale ka suunistele, kuivõrd suunised on holistilisemad; avaldab kahetsust, et eesistujariik Soome esitas väga vähe demarše ja astus väga vähe muid samme seoses laste ja relvakonfliktidega; nõuab kindlalt, et EL säilitaks kõrgetasemelised kvaliteedi- ja analüüsistandardid laste ja relvakonfliktide seotuse seirel ja sellest teatamisel; soovitab tungivalt komisjonil ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal tagada, et edaspidised eesistujariigid oleks sellest rakendusstrateegiast täielikult teadlikud;
Emphasises the importance of continuing to focus on the guidelines in addition to the IS, inasmuch as the guidelines are more holistic; regrets that the Finnish Presidency undertook only very few demarches and other steps regarding CAAC; insists that the EU maintain high standards of quality and depth when monitoring and reporting on CAAC; urges the Commission and the High Representative for the CFSP to ensure that future Presidencies are fully aware of the IS;
palub komisjonil ja nõukogul koostada lähetuste juhtidele määratud küsimuste loetelu, mis oleks neile abiks korraliste aruannete esitamisel; palub komisjonil ja nõukogul moodustada nimekiri kriteeriumitest, mille põhjal otsustada, kas riik on "prioriteetne" või mitte, ning palub komisjonil ja nõukogul rohkem konsulteerida sidusrühmadega, et uurida nende arvamusi; nõuab tungivalt, et komisjon ja nõukogu koostaksid rakendusstrateegia soovitustes viidatud dokumendi ettepanekutega selle kohta, kuidas rakendada ÜRO julgeolekunõukogu resolutsioon 1612 (2005);
Asks the Commission and the Council to draw up a list of questions for heads of mission to refer to in order to assist them in their regular reporting; asks the Commission and the Council to draw up a list of criteria determining whether or not a country is a "priority", and asks that the Commission and the Council consult more with stakeholders with a view to seeking their opinions; urges the Commission and the Council to produce a paper, as suggested in the IS recommendations, containing proposals as to how to implement UN Security Council Resolution 1612 (2005);
kutsub komisjoni paremini kajastama suuniste eesmärke, süvalaiendades laste ja relvakonfliktide küsimust kõikides valdkondades, sealhulgas arengukoostöös;
Calls on the Commission to better reflect the aims of the guidelines by mainstreaming CAAC in all areas, including development cooperation;
tervitab komisjoni poolt 2006. aasta hakul tehtud algatusi valida finanstseerimiseks naiste ja laste inimkaubanduse vastu võitlevad ning relvakonfliktides tundlike rühmade, eriti laste huve kaitsvad projektid;
Welcomes the call for proposals launched by the Commission in early 2006 with a view to selecting for funding projects that fight against the trafficking of women and children and seek to protect the rights of vulnerable groups in armed conflicts, especially children's rights;
tervitab ka seda, et 2006. aasta detsembris võeti vastu ELi desarmeerimise, demobiliseerimise ja reintegreerimise toetuskontseptsioon, mis sisaldab tugevaid ja süstemaatilisi viiteid lastele, ning (komisjoni humanitaarabi peadirektoraadi (ECHO) kaudu antud) EÜ toetust UNICEFi juhitud protsessile, mille käigus vaadati läbi "Kaplinna põhimõtted" laste desarmeerimise, demobiliseerimise ja reintegreerimise kohta;
Welcomes also the adoption in December 2006 of the EU Concept for support to Disarmament, Demobilisation and Reintegration, containing strong and systematic references to children, and EC support (via the Commission's Directorate-General for Humanitarian Aid, ECHO) to the UNICEF-led process of revision of the "Cape Town Principles" on the disarmament, demobilisation and reintegration of children;
rõhutab, et inimõiguste kaitsjaid käsitlevate ELi 2004. aasta suuniste täielik rakendamine tuleb seada prioriteediks ning 2006. aasta juunis vastu võetud nõukogu soovitustele, mis lisandusid suuniste rakendamise esimesele läbivaatamisele eesistujariigi Austria poolt, peavad järgnema konkreetsed meetmed; julgustab nõukogu hõlbustama asjakohaseid järeldemarše ning üksikisikute nimel astutud sammude mõju hindamist ELi demarše käsitleva keskse andmebaasi loomise abil;
Stresses that full implementation of the 2004 EU Guidelines on Human Rights Defenders must be prioritised and that the Council recommendations adopted in June 2006, further to the first review of the implementation of the guidelines conducted by the Austrian Presidency, must be followed up with concrete action; encourages the Council to facilitate adequate follow-up to demarches, and the evaluation of the impact of action taken on behalf on individuals, by creating a central database in respect of EU demarches;
rõhutab, et ELil on vaja tõsta nii Brüsselis, pealinnades kui ka lähetuste tasandil kõikide ELi tegutsejate teadlikkuse taset seoses kõnealuste suuniste olemasolu, eesmärgi, sisu ja tegeliku kohaldamisega; tunnistab, et sisemise teadlikkuse suurendamise eesmärk peaks olema luua sügavam arusaam inimõiguste kaitsjate tööst; kutsub komisjoni ja liikmesriike korraldama piirkondlikele ametkondadele, aga ka delegatsioonide, saatkondade ja konsulaatide personalile nende suuniste kohaldamise kohta koolitusseminare, kusjuures algetapis osaleksid ka inimõiguste kaitsjad, samuti teadmiste vahetamist heade tavade kohta seoses rahalise ja mitterahalise abi osutamisega inimõiguste kaitsjatele; on seisukohal, et nõukogu soovitatud idee anda välja viisasid tõsises ohus olevatele inimõiguste kaitsjatele peaks olema oluline prioriteet;
Stresses that the EU needs to increase the level of awareness among all EU actors in Brussels, in capitals and at mission level about the existence, purpose, content and operational application of the guidelines; recognises that internal awareness-raising should aim at creating a deeper understanding of the work of human rights defenders; calls on the Commission and on Member States to organise training workshops for regional departments as well as staff in delegations, embassies and consulates on the application of those guidelines, with human rights defenders participating at an early stage, as well as exchanges of good practice regarding the provision of financial and non-financial support to human rights defenders; considers that the idea of issuing visas for human rights defenders in grave danger, as recommended by the Council, should be an important priority;