natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vrd poliitikaosakond C analüüsiga: Parlamendi uurimiskomisjonid siseriiklikes süsteemides: ELi liikmesriikide võrdlev uuring. .
Cf. the analysis by policy Department C: Parliamentary committees of inquiry in national systems: a comparative survey of EU Member States . .
Lisaks võib erinevusi märgata ka seoses uurimiskomisjonide moodustamise tihedusega.
In addition, differences can also be noted in relation to the frequency with which committees of inquiry are set up.
Maastrichti lepinguga anti esmase õigusakti staatus Euroopa Parlamendi õigusele moodustada ajutisi uurimiskomisjone, et uurida „väidetavaid rikkumisi või halduslikku omavoli ühenduse õiguse rakendamisel”.
The European Parliament's right to set up temporary committees of inquiry to investigate "alleged contraventions or maladministration in the implementation of Community law" was elevated to primary law by the Maastricht Treaty.
Siiski ei sätestatud nimetatud lepingus EP uurimiskomisjonide erivolitusi ning sellega jäeti igasugune täpsem määratlemine tulevaste institutsioonidevaheliste kokkulepete hooleks.
The Treaty did not provide information on specific powers granted to EP committees of inquiry, leaving instead the definition of any detailed provision to a future inter-institutional agreement.
Parlament hakkas viivitamatult sellist kokkulepet koostama ning alles pärast pikki läbirääkimisi ja kahte raportit
The Parliament immediately started to prepare such an agreement, and only after long negotiations and the production of two reports
A3-0302/92 ja A4-0003/95 . , võeti 1995. aastal vastu institutsioonidevaheline kokkulepe Euroopa Parlamendi uurimisõiguse kasutamise erisätete kohta
A3-0302/92 and A4-0003/95 . an inter-institutional decision on the detailed provisions governing the exercise of the European Parliament's right of inquiry was adopted in 1995
Otsus 95/167/EMÜ, Euratom, ESTÜ. .
Decision 95/167/EC, Euratom, ECSC. .
Parlament on seda õigust kasutanud üsna kaalutletult.
The Parliament has used its right quite prudently.
Alates 1995. aastast on moodustatud ainult kolm komisjoni:
Since 1995 only three committees of inquiry have been set up:
– TRANSIT: ühenduse transiidirežiimi uurimiseks;
- TRANSIT - of Inquiry into the Community Transit Regime,
– ESBI: veiste spongiaalse entsefalopaatia (BSE-tõve) probleemi uurimiseks;
- ESB1 - of Inquiry into BSE (bovine spongiform encephalopathy),
– EQUI: Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiseks.
- EQUI - of Inquiry into the crisis of the Equitable Life Assurance Society.
EQUI komisjon avastas oma istungite käigus peatselt, et uurimiskomisjonidele antud volitused on piiratud, ning see ei tundunud olevat kooskõlas Euroopa Parlamendi poliitilise tähtsuse, vajaduste ja pädevusega.
During its sessions, the EQUI committee soon discovered the limited powers granted to committees of inquiry, which ultimately appeared to be not in line with the political stature, needs and competences of the European Parliament.
Selle kohta märkis EQUI komisjon oma raportis järgmist:
In this regard the EQUI committee noted in its report that:
Välja arvatud Euroopa Komisjoni osas, on uurimiskomisjonil väga vähe võimu: ta ei saa kutsuda kohale tunnistajaid, ning kui mõni tunnistaja keeldub juurdlusega koostööd tegemast, ei järgne sellele tagajärgi, kulu ega trahve, samuti puuduvad karistused valetunnistuse andmise eest või keeldumise eest komisjoni ette ilmuda või seal ütlusi anda.
Except with regard to the European Commission, the committee has very little power: it cannot summon witnesses, there are no consequences, cost or penalty if a possible witness refuses to cooperate with the inquiry, and there are no sanctions for giving false testimony or for refusing to attend or to give evidence before the committee.
Komisjonil ei ole uurimisvolitusi, mis oleks võrreldavad kohtute õigustega seoses siseriiklike valitsusasutustega või olukorras, kus riiklik või eraasutus keeldub andmast komisjonile dokumente.
The committee has no investigative powers similar to the Courts in connection with national administrations or when an administrative or private body refuses to deliver documentation to the committee.
Samuti puudub tal võimalus paluda siseriiklikelt kohtuasutustelt uurimise käigus abi
Neither does it have the possibility to ask a national Court for assistance in the course of its investigation
Need EQUI komisjoni poolt välja toodud probleemid olid tegelikult esile kerkinud juba 1995. aasta institutsioonidevaheliste läbirääkimiste käigus.
These problems, highlighted by the EQUI committee, were in fact the same controversial points previously emerged during the inter-institutional negotiations in 1995.
Selle põhjal koostas Euroopa Parlament 19. juunil 2007
On this basis, the European Parliament produced in 19 June 2007
P6_TA(2007)0264 . soovituse, milles ta palus esimeeste konverentsil jõustada EQUI komisjoni raportis sisalduvad soovitused, mis olid põhiliselt seotud uurimiskomisjonide tulevase reformiga.
P6_TA(2007)0264 . a recommendation calling the Conference of Presidents to enact those recommendations already contained within the EQUI Committee's report, mainly related to the future reform of inquiry committees.
Miks on vaja käivitada see reform just nüüd?
Why start this reform now?
Lissaboni lepinguga muutus ELi institutsioonide vaheline tasakaal ning parlamendi poliitiline tähtsus tugevnes.
The Treaty of Lisbon modified the institutional balance of the Union and strengthened the political stature of Parliament.
Euroopa Liidu lepingu artiklis 14 sätestatakse, et parlament teostab poliitilist kontrolli.
Article 14 TEU expressly sets out that Parliament exercises political control.
Samuti muudeti lepinguga ära menetlus, millega määratakse kindlaks uurimisõiguse kasutamist reguleerivad sätted.
The Treaty also changed the procedure for determining the provisions governing the exercise of the right of inquiry.
Artiklis 226 on sätestatud: „ ... korra määrab Euroopa Parlament kindlaks määruste abil omal algatusel seadusandliku erimenetluse kohaselt ning pärast nõukogult ja komisjonilt nõusoleku saamist.”
Article 226 says that: " The detailed provisions.....shall be determined by the European Parliament, acting by means of regulations on its own initiative in accordance with a special legislative procedure, after obtaining the consent of the Council and the Commission".
Varem oli see kolme Euroopa institutsiooni vaheline ühine otsus, kuid Lissaboni lepingus antakse algatusõigus sõnaselgelt parlamendile.
Whereas in the past it was a shared decision between the three main European institutions, the treaty of Lisbon explicitly gives the right of initiative to the Parliament.
Parlament peab siiski saama nõukogu ja komisjoni ametliku nõusoleku.
Nevertheless, the Parliament still has to obtain formal consent from the Council and from the Commission.
Teine põhjus alustada läbivaatamist praegu on, et ombudsmani põhikirja
Another reason to start this revision now is that the latest amendments to the Ombudsman's Statute
Soovides parandada tulevaste uurimiskomisjonide toimimist ja tõhusust, kavandati Euroopa Parlamendi 19. juuni 2007. aasta soovituses, mis põhines EQUI komisjoni raportil, neid komisjone reguleerivate eeskirjade reform.
Aiming at improving the functioning and effectiveness of future committees of inquiry, the European Parliament's recommendation of 19 June 2007, based on the report of the EQUI Committee, already envisaged a reform of the rules governing such committees.
Vastavalt komisjoni uuringule olukorrast 12 liikmesriigis ja Šveitsis, on liikmesriikide parlamentidel uurimiste läbiviimiseks palju paremad võimalused kui Euroopa Parlamendil.
According to the study made by the committee on the situation in 12 Member States and Switzerland, national parliaments are much better equipped for undertaking inquiries than the EP.
Hiljem ajakohastas poliitikaosakond uuringut ja lisas sinna andmed nende liikmesriikide kohta, keda eelmine uuring ei hõlmanud.
Subsequently, the Policy Department updated the survey and extended it to those Member States that were not included in the former survey.
Tulemused näitasid, et enamiku liikmesriikide põhiseaduslikus süsteemis on uurimiskomisjonid arvesse võetud.
The results show that the majority of Member States have a constitutional system that provides for inquiry committees.
Enamuses liikmesriikides on nendel komisjonidel uurimisvolitused, mis sarnanevad tõeliste kohtute volitustele, kuigi need on kitsamad.
In most of the Member States these committees have investigative powers similar to those of proper courts, even if to a lesser extent.
Enamikus liikmesriikidest, kus uurimiskomisjonide jaoks on olemas õiguslik alus, saavad nad ka kutsuda tunnistajaid komisjoni ette ütlusi andma.
In most Member States which have a legal basis for inquiry committees there is also the possibility for them to summon witnesses to give evidence.
Sanktsioonid selle kutse eiramise eest erinevad riigiti.
In case of non-compliance, sanctions vary from country to country.
Võrreldes nende sätetega on praegused eeskirjad uurimiskomisjonide kohta Euroopa Parlamendis palju piiravamad, seda eriti tunnistajate kutsumise ja koostööst keeldumise eest sanktsioonide määramise osas.
Compared to these provisions, the present set of rules concerning inquiry committees in the European Parliament are much more restrictive, in particular concerning the summoning of witnesses and sanctions for those refusing to cooperate.
Kuna leping annab parlamendile algatusõiguse, kasutatakse menetlust, mis on sätestatud kodukorra artiklis 41 „Parlamendile aluslepingutega antud algatusõigused”.
Because the Treaty gives the Parliament the right of initiative, the procedure used is the one set out by Rule 41 of the Rules of Procedure "Rights of initiative conferred on Parliament by the Treaties".
Kuna menetlus on muutunud, ei tee parlament vanasse otsusesse lihtsalt muudatusi, vaid võib teha ettepaneku uue määruse vastuvõtmiseks, nagu ülalpool meelde tuletati
Since the procedure has changed, the Parliament does not simply make amendments to the old decision, but can propose instead a new regulation as reminded above
Millised on ettepanekud parandusteks?
What are the proposed improvements?
Uurimiskomisjonide käsutuses peavad olema vajalikud vahendid, et uurida liidu õiguse väidetavaid rikkumisi või liidu õiguse kohaldamisel toimunud väidetavat haldusomavoli.
Committees of inquiry must have the necessary means to carry out their tasks of examining alleged contraventions of Union law or maladministration.
See on kooskõlas Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega: kui lepingu artikliga antakse liidu institutsioonile või asutusele konkreetne ülesanne, tuleb lugeda, et välja arvatud juhul, kui seda sätet ei muudeta täies ulatuses kehtetuks, siis antakse sellega nimetatud asutusele „möödapääsmatult ja tegelikult volitused, mis on selle ülesande täitmiseks hädavajalikud”
This is in line with the jurisprudence of the Court of Justice: where an article of the Treaty confers a specific task on a Union institution or body it must be accepted, if that provision is not to be rendered wholly ineffective, that it confers on that body "necessarily and per se the powers which are indispensable in order to carry out that task"
Vrd 9. juuli 1987. aasta kohtuotsus kohtuasjas 281/85.
Cf. judgement 9 July 1987 in Case 281/85. .
Et alustada ettepaneku koostamist uue määruse vastuvõtmiseks päris algusest – esimest korda selle koosseisu jooksul – sai raportöör inspiratsiooni mitmest allikast.
In order to draft a proposal for a new regulation from scratch ― for the first time in the history of this House ― your rapporteur drew inspiration from various sources.
Euroopa Kohtu põhikiri ja kodukord, eriti selle artiklid 24–30, 47–53 ja 75 olid üheks kõige peamiseks inspiratsiooniallikaks.
The Statute and Rules of Procedure of the Court of Justice of the EU, especially Articles 24-30 and Articles 47-53, 75 respectively, was one of the most important sources of inspiration.
Määrus (EÜ) nr 1073/1999 OLAFi juurdluste kohta ning otsus nr 94/262/ESTÜ, EÜ, Euratom, ombudsmani ülesannete kohta andsid väärtuslikku eeskuju, kuidas kehtestada uurimisõigusi riigiülesel tasandil.
Regulation (EC) No 1073/1999 concerning investigations conducted by OLAF and Decision 94/262/ECSC, EC, Euratom on the Ombudsman's duties gave valuable examples on how to establish powers of inquiry on a supranational level.
Poliitikaosakonna dokument („Parlamendi uurimiskomisjonid: uuring”) andis ülevaate uurimiskomisjonide volituste ja menetluste kohta eri riikides.
The document by the Policy Department ( Parliamentary Committees of Inquiry: A Survey) gave an overview on the powers and procedures of committees of inquiry in various countries.
Loomulikult ei jäetud tähelepanuta ka eelnevaid dokumente, mis olid koostatud seoses EP uurimiskomisjonidega
Naturally, previous texts produced in connection with EP's committees of inquiry were not ignored
Raport Equitable Life Assurance Society kriisi kohta ( A6-0203/2007 ); raport kodukorra artikli 136 muutmise kohta, 21. juuli 1995, (A4-0187-95); raport EP uurimisõigust reguleerivate üksikasjaliste sätete kohta, 12. jaanuar 1995, ( A4-0003/95 ); töödokument EP uurimisõiguse kohta, 3. jaanuar 1995, (raportöör Alexander Langer); raport parlamentaarsete uurimiskomisjonide kohta, 14. oktoober 1992, ( A3-0302/92 ); töödokument parlamentaarsete uurimiskomisjonide kohta, 2. juuni 1992, (raportöör Franēois Musso). .
Report on the Crisis of the Equitable life Assurance Society ( A6-0203/2007 ); Report of 21 July 1995 on amendment of Rule 136 of the Rules of Procedure (A4-0187-95); Report of 12 January 1995 on the detailed provisions governing the EP's right of inquiry ( A4-0003/95 ); Working Document of 3 January 1995 on EP's right of inquiry (Rapporteur: Alexander Langer); Report of 14 October 1992 on parliamentary committees of inquiry ( A3-0302/92 ); Working document of 2 June 1992 on parliamentary committees of inquiry (Rapporteur: François Musso). .
Samuti aitasid seda käsitlust edasi arendada meie õigusteenistuse koostatud asjakohased dokumendid, märkused ja muu panus.
Excellent documents, notes and contributions from our Legal Service also helped to move forward the reflection.
Lisaks jäävad uude õigusakti kindlasti sisse mõned vaidlustamata ja kasulikud sätted vanast otsusest.
Finally, some uncontested and useful provisions contained in the old decision will no doubt survive in the new legal instrument.
Võrreldes vana otsusega on käesolev ettepanek määruse vastuvõtmiseks selgema ja loogilisema struktuuriga.
This proposal for a regulation offers a clearer and more logical structure compared to the one provided by the old decision.
Kõige tähtsamad parandused asuvad 3. jaos (Uurimine).
The most important improvements can be found in Section 3 (Investigation).
Meie käsitluse aluseks on veendumus, et kõik uurimise tulemused peavad põhinema ainult sellistel elementidel, millel on tõenduslik väärtus.
The starting point of our reflection was the belief that all conclusions of an inquiry should be based solely on elements which have evidential value.
Selleks peab uurimiskomisjonil olema võimalik oma volituste piires läbi viia igasugust uurimistegevust, mida tema ülesannete täitmiseks peetakse vajalikuks – nimelt tegema faktiliste tõendite abil kindlaks tõe mineviku teatud aspektide kohta.
To this end, a committee of inquiry should be able to carry out, within the limits of its mandate, any investigation considered necessary in order to fulfil its task, namely to find out the truth about certain elements of the past with the help of factual evidence.
Seetõttu soovitatakse määruse projektis, et komitee võiks läbi viia igat laadi uurimist, ning sätestatakse üksikasjalikult nendest kõige olulisemad: kohapealne uurimine, dokumentide väljanõudmine, ametnike ja muude ELi ja liikmesriikide teenistujate kuulamine, tunnistajate kutsumine ja eksperdi aruande tellimine.
Therefore, according to the draft regulation proposed, the committee could carry out any type of investigation, with detailed provisions for the most important ones, i.e. to conduct on-the-spot investigations, to request documents, to hear officials and other servants of the Union and Member States, to summon witnesses and to request an expert's report.
Uurimiskomisjonidel peaks olema juurdepääs kõikidele dokumentidele – nii haldus- kui ka muudele dokumentidele – ning igasugusele teabele, mis võib nende tööd hõlbustada.
Committees of inquiry should have access to all documents ― administrative or otherwise ― and to any information which may facilitate their work.
Sellist teavet peaksid nad saama nii ELi kui ka riiklikelt asutustelt ning füüsilistelt ja juriidilistelt isikutelt.
They should be able to obtain such information both from Union and national bodies and from natural or legal persons.
Siiski tuleks seda õigust kasutada ainult siis, kui väljanõutav teave või dokument on seotud kõnealuse uurimiskomisjoni ülesandega.
Nevertheless, this power should be used only in those cases where there is a link between the piece of information or document requested and the task of the committee of inquiry in question.
Samal põhjusel peaks uurimiskomisjonidel olema võimalik kutsuda komisjoni ette kõiki isikuid (ELi või liikmesriikide ametnikke, tehnilisi eksperte, juriidiliste isikute esindajaid, jne), kelle tunnistusi või teadmisi peetakse vajalikuks kõnealuse küsimuse paremaks uurimiseks.
On the same basis, committees of inquiry should be able to summon before them any person (Union or national officials, technical experts, spokespersons for legal persons, etc.) whose evidence or expertise is deemed necessary to better investigate the case in question.
Ülalmainitud eesmärkide saavutamiseks kehtestatakse määruse projektis otsene kohustus anda komisjoni käsutusse nende poolt nõutud dokumendid ning ilmuda tunnistajana komisjoni ette.
In order to achieve the above aims, the draft regulation establishes a direct obligation to make available the documents requested by the committee and to appear and to testify as a witness.
Kuid siiski võiks alles jätta järgmise algupärases otsuses sisalduva menetluse: ametnikke ja muid ELi või liikmesriikide teenistujaid võivad määrata menetlustes osalema nende ülemused.
However, a procedure contained in the original decision could be maintained: officials and other servants of the EU or Member States can be designated by their hierarchy to take part in the proceedings.
Sellisel juhul on loogiline oletada, et nad toimivad tegelikult vastavalt juhistele.
In that case it is not unrealistic to imagine that they would practically act under instructions.
Kuid kui komisjon ei jää sellise menetluse kohaselt esitatud dokumentide või ütlustega rahule, võiks ta kasutada oma uusi ja tugevamaid volitusi, nimelt kutsuda need isikud otse välja tunnistajaks.
However, if not satisfied with the documents or statements submitted according to this procedure, the committee could use its new, stronger powers ― namely to summon those persons directly as witnesses.
Niimoodi ei tunnistataks kehtetuks vana menetlust (mis põhineb ELi institutsioonide ja liikmesriikide heal tahtel ja koostööl), kuid teadmine, et komisjon võib oma uusi volitusi kasutada, võiks olla uurimisalustele ELi institutsioonide või liikmesriikide jaoks nö tarkuse algus.
Thus the old modality (which is based on the good will and loyal cooperation of EU institutions and Member States) is not abolished, but the threat by the committee of using its new enhanced powers could mean the "beginning of wisdom" for those EU institutions or Member States under investigation.
See uus õiguslik kohaldamisviis tooks kaasa väga olulise paranduse: nimelt on nõuetekohaselt kutsutud tunnistajatel kohustus vastata komisjoni küsimustele omal tahtel, täielikult ja tõepäraselt.
A very important improvement of this new legal modality would be that duly summoned witnesses will have the obligation to willingly, fully and truthfully answer the questions presented to them by members of the committee.
Sama kehtiks ka ELi ametnike ja muude teenistujate kohta.
This would also apply to officials and other servants of the Union.
Määrus kohustab neid järgima uurimiskomisjoni korraldust ning ilmuma komisjoni ette tunnistusi andma.
They are authorised, by virtue of the regulation, to obey the summons by a committee of inquiry and to testify.
Selline õiguslik raamistik peaks olema küllaldane tagamaks, et Euroopa Parlamendi – ainsa otse valitud ELi institutsiooni – teostatav poliitiline kontroll on tõsiseltvõetav, tõhus ning vastab demokraatliku vastutuse ja heade valitsustavade osas ELi kodanike ootustele.
This legal setting appears appropriate enough to ensure that the political control exercised by the European Parliament ― the only directly elected Union institution ― is ultimately serious, efficient and in line with the European citizens' expectations of democratic accountability and good governance.
Samamoodi peaks nende kohustuste täitmata jätmine kaasa tooma asjakohase karistuse.
On the same note, non compliance with these obligations should entail appropriate penalties.
Et jääda truuks ELi põhiõiguste harta artiklis 49 sätestatud põhimõttele nullum crimen sine lege , nulla poena sine lege („pole kuritegu, pole karistust ilma seaduseta”) peaks kõnealune määrus tegema liikmesriikidele kohustuseks tagada, et nad määraksid oma siseriiklikes õigusaktides täpselt määratletud rikkumiste (põhjendamatu keeldumine esitada nõutud dokumente, põhjendamatu keeldumine komisjoni ette ilmumisest, ülekuulamisest keeldumine, valetunnistuse andmine ja tunnistajale altkäemaksu andmine) eest asjakohased sanktsioonid.
In order to respect the principles of nullum crimen sine lege and nulla poena sine lege, as set out in Article 49 of the Charter of Fundamental Rights, the regulation should oblige Member States to ensure that precisely defined infringements ― groundless refusal to provide the requested documents; groundless refusal to obey the summons and to attend for examination as a witness; false testimony; and bribing of witnesses ― will be subjected to appropriate sanctions according to their national laws.
Euroopa Parlament ei ole kohus – tal endal ei ole tegelikult õigust üksikisikutele karistusi määrata.
The European Parliament is no court; indeed, it has no power in itself to impose penalties on individual citizens.
Kuid sellegi poolest, kuna kõik liikmesriigid on Lissaboni lepingule alla kirjutanud, on nad sellega nõustunud andma Euroopa Parlamendile õiguse uurida rikkumisi või halduslikku omavoli ühenduse õiguse rakendamisel.
Nevertheless, when all the Member States have adopted the Treaty of Lisbon, they have also agreed to give the European Parliament the right to investigate contraventions and maladministration in the implementation of Union law.
See peaks muutma liikmesriikide jaoks siduvaks kohustada oma haldussüsteemi andma abi kõikidele EP uurimiskomisjonidele, mis kunagi moodustatakse.
This should bind them to oblige their own administrative system to give assistance to any eventual EP inquiry committees.
Teisest küljest ei tohiks ELi institutsioonid lubada, et nõuetekohaselt tunnistajaks kutsutud ametnikud, kes seda määrust rikuvad, tooksid ettekäändeks protokollis nr 7 ainuüksi liidu huvisid silmas pidades sätestatud immuniteedi, ning seetõttu öeldakse selgelt, et immuniteedist vabastamine sellisel juhul ei loeta liidu huvidega vastuolus olevaks.
On the other hand, the institutions of the Union should not allow that duly summoned officials who infringe the regulation hide behind their immunity provided by Protocol n° 7 in the sole interest of the Union; it is therefore made clear that the waiver of immunity in such cases shall not be considered contrary to the interest of the Union.
Viimaseks põhjuseks, miks moodustatakse uurimiskomisjone, on ebaseadusliku või ebaõiglase olukorra heastamine.
Finally, the aim of setting up a committee of inquiry is to provide a remedy for an illegal or unfair situation.
Nii peaks uurimine andma palju võimalikke lahendusi, et nende seast leida kõige sobivam.
Inquiries should thus have a wide range of possible outcomes, in order to provide the most appropriate solution.