natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prantsusmaal näiteks suurenes pärast litsentsimissüsteemi kasutuselevõttu järsult seaduslike teenusepakkujate arv: litsentseeritud teenusepakkujad moodustavad nüüd enam kui 80% Prantsusmaa interneti hasartmängude sektorist.
In France, for instance, the proportion of legal providers has sharply increased since the introduction of the licensing system: licensed providers now account for more than 80% of the French online gambling sector.
Diskrimineerimise ärahoidmiseks peab olema piisaval või piiramatul arvul litsentse.
To prevent discrimination, there must be a sufficient or unlimited number of licences available.
Lisaks ei tohi esineda kaudset diskrimineerimist, nt tehniliste normide vallas.
Furthermore, there must be no indirect discrimination, e.g. in the area of technical standards.
Avatud ja korrastatud hasartmänguturg internetis eeldab sõltumatut ja tugevat riiklikku reguleerivat asutust.
An open and regulated market for online gambling presupposes an independent and powerful national regulatory body.
See asutus peab sätestama hasartmängude raamtingimused ning suutma neid eelkõige ka ellu viia.
It must determine, and above all also be able to enforce, the environment for gambling.
Riiklikud reguleerijad tuleb seega varustada vajalike pädevustega, mis võimaldaks karistada rikkumiste eest ja võidelda illegaalsete pakkujatega.
National regulators must therefore be given the necessary powers to penalise infringements and act against illegal providers.
Lähtuvalt interneti piiriülesest olemusest ei suuda liikmesriigid üksinda kõiki interneti hasartmängude valdkondi reguleerida.
Because of the cross-border nature of the Internet, however, Member States alone are not in a position to regulate all areas of online gambling.
Seetõttu on tiheda koostöö loomine riiklike reguleerivate asutuste vahel vältimatu.
Much-expanded cooperation between national regulatory bodies is therefore essential.
Siiani esineb koostööd üksnes väikeses ulatuses, näiteks kahepoolsete menetluste vormis.
To date, collaboration has been on a small scale, e.g. through bilateral procedures.
Vajalik oleks aga institutsioonidevaheline koostöö, näiteks siseturu infosüsteemi kujul, mis võimaldaks tõhusat ja kiiret teabevahetust.
What is needed, however, are institutionalised collaborative arrangements, e.g. on the basis of the Internal Market Information System, in order to share information efficiently and quickly.
Ka komisjoni poolt koordineeritav reguleerijate väljakujunenud võrgustik oleks mõeldav.
An extended, Commission-coordinated network of regulators is also conceivable.
Vaid ühise Euroopa lähenemisviisiga on võimalik takistada reguleerimislünkade ärakasutamist reguleerimata pakkujate poolt ning riiklike reguleerivate asutuste üksteise vastu tegutsemist.
Only through a common European approach can unregulated providers be prevented from exploiting regulatory gaps and playing national regulatory bodies off against each other.
Seetõttu peavad komisjon ja liikmesriigid kiiresti tegutsema, et kaitsta Euroopa tarbijaid mittetõsiseltvõetavate pakkujate eest.
The challenge for the Commission and the Member States is to act quickly, therefore, in order to safeguard consumers in Europe against untrustworthy providers.
Hasartmängudega kaasneb sõltuvusoht.
Gambling involves a risk of addiction.
Uuringutega on tõestatud, et alates interneti hasartmängude tekkest umbes 10 aastat tagasi on oluliselt kasvanud inimeste arv, kes pöörduvad mängusõltlaste tugikeskuste poole.
Studies show that, since online gambling was introduced some 10 years ago, there has been a significant increase in the number of people approaching support centres for gambling addicts.
Praeguseks on juba tekkinud arvukalt algatusi nii reguleerivate asutuste poolt kui ka käitumisjuhendite ja kohustuste kujul, mille eesmärk on piirata problemaatilist mängukäitumist ja vähendada internetis mängusõltuvust.
There are already many initiatives - both by regulatory bodies and in the form of codes of conduct and commitments - attempting to stem Internet problem gambling and gambling addiction.
Olukorda ei aita siiski oluliselt parandada see, kui igas liikmesriigis kehtivad erinevad standardid.
In this connection, however, it is not appropriate that different standards should apply in each Member State.
Paljudes liikmesriikides on juba nii riiklike kui ka erasektori interneti hasartmängupakkujate juures kasutusel eeskujulikud kaitsemeetmed.
In many Member States, both public- and private-sector providers of online gambling services operate exemplary safeguards.
Need põhinevad aga tihti puhtalt riiklikel standarditel ning ei ole seega siseturu ideega kooskõlas.
In many instances, however, they are based on purely national standards and are therefore not compatible with the notion of the internal market.
Nii näiteks nõutakse mõnedes liikmesriikides internetis isiku kontrollimiseks elektroonilist isikutunnistust.
In some Member States, for example, an electronic badge is required for identity checks on the Internet.
Välismaalastel sellist isikutunnistust sageli ei ole ning nad ei saa seetõttu interneti hasartmängudes osaleda, isegi kui nad elavad püsivalt selles liikmesriigis.
Many foreign nationals do not have such a badge and are therefore debarred from online gambling - even if they are permanent residents in the Member State concerned.
Madalad turule sisenemise tõkked on oluline samm legaalse ja reguleeritud hasartmängusektori loomiseks.
Lower market entry barriers are an important step towards establishing a legal and regulated gambling sector.
Alaealiste kaitsmine hasartmängude eest on samuti universaalne eesmärk, mis ei ole seotud erinevate traditsioonide või kultuuridega.
Safeguarding minors against gambling is a further universal objective; it is not governed by different traditions or cultures.
Seetõttu tuleb kehtestada kogu Euroopat hõlmavad miinimumstandardid alaealiste kaitsmiseks, mängusõltuvusega võitlemiseks, aga ka rahapesu ja muu hasartmängudega seonduva kuritegevusega võitlemiseks.
What obviously needs to be done, accordingly, is to lay down pan-European minimum standards for safeguarding minors and for combating gambling addiction, but also for combating money laundering and other crimes associated with gambling.
See võiks toimuda komisjonipoolse direktiivi ettepaneku vormis, milles kehtestatakse kogu Euroopas kehtivad miinimumstandardid, mis oleksid kõigile interneti hasartmängude reguleeritud pakkujatele kohustuslikud.
This could be done in a Commission proposal for a directive laying down minimum standards applicable across Europe and binding on all regulated online gambling service providers.
Liikmesriigid saaksid ise lisaks vabalt täiendavaid kriteeriume kehtestada.
Member States would be free to set further criteria.
Komisjoni ja liikmesriikide otsustav käitumine on oluline kogu Euroopas ühtse ja kõrge miinimumkaitse taseme tagamiseks tarbijate jaoks.
Resolute action by the Commission and the Member States is important in order to ensure, across Europe, a uniform and high minimum level of protection for consumers.
Enamikus liikmesriikides kasutatakse hasartmängudest saadud tulu heategevuslikuks või üldist huvi pakkuvaks otstarbeks ning spordi edendamiseks.
In most Member States, revenue from gambling is also used for charitable and publicly beneficial purposes and for the funding of sport.
Siiski kehtib see üksnes hasartmängude legaalsete ja reguleeritud pakkujate puhul.
However, that only applies in the case of legal and regulated gambling providers.
Illegaalsed pakkujad makse ei maksa ega anna seetõttu ka panust ühiskonda.
Illegal providers pay no taxes and therefore make no contribution towards society.
Liikmesriikide tasandil reguleeritud turg tooks kaasa selle, et interneti hasartmängude pakkujad peaksid suurema osa saadud hasartmängumaksust tasuma mängija riigile.
If markets were regulated at Member State level, online gambling service providers would have to pay much of the gaming tax levied in the country of the gambler.
See on oluline selleks, et hasartmängudest saadav riigitulu oleks kogu Euroopas kasutatav spordi edendamiseks ja muudel üldist huvi pakkuvatel eesmärkidel.
That is important for ensuring that government revenue from gambling throughout Europe is available for the funding of sport and for other publicly beneficial purposes.
Hobuste võiduajamiste kihlvedude valdkonnas saab nii kindlustada, et kasvatajad saavad kihlveotuludest teatava osa omale, mis on vajalik kasvatuse edasiseks rahastamiseks.
With regard to horse race betting, for example, this can ensure that breeders receive a proportion of betting revenue so that breeding can continue to be funded.
Kahjuks on minevikus olnud ikka ja jälle spordikihlvedude pettusi, mis seavad spordi tervikluse küsimuse alla.
Time and time again in the past, regrettably, there have been cases of betting fraud in sport; that calls the integrity of sport into question.
Kõigi osapoolte, st spordiliitude, poolehoidjate, hasartmängupakkujate ja mängijate, otsene huvi on kindlustada spordi ausus ja hoida ära kihlveopettuseid.
It is in the direct interest of all stakeholders, i.e. sports associations, fans, gambling service providers and players, to safeguard the integrity of sport and prevent betting fraud.
Kihlveopettustega saab kõige paremal viisil võidelda Euroopa tasandil.
Betting fraud can best be combated at European level.
Seetõttu peaks Euroopa Komisjon koos liikmesriikidega välja töötama süsteemi, mis võitleks tõhusalt kihlveopettustega.
The Commission should therefore develop a system, together with the Member States, which effectively combats betting fraud.
Ühine tegutsemine kihlveopettuste vastu loob ka kaalukama vastuseisu Euroopa-välistele kuritegelikele kihlveopetturitele.
Common action against betting fraud will also produce a greater impact vis-à-vis non-European criminal betting fraudsters.
Spordi aususe osas tuleb vältida huvide konflikte spordikihlvedude pakkujate ja spordiühingute vahel.
In the interests of the integrity of sport, conflicts of interest between sports betting providers and sports clubs must be avoided.
Hasartmängureklaam või spordiühingu sponsorlus ei kujuta endast siiski huvide konflikti.
Advertising for gambling or sponsoring a sports club does not yet, in itself, constitute a conflict of interests, however.
Reklaami- ja sponsorluskeeldu seega kindlasti ei pooldata.
Accordingly, advertising and sponsoring bans should be rejected.
Interneti hasartmängud siseturul kohta
on online gambling in the Internal Market
3. kordab, et Euroopa Kohtu kinnitusel on piiriüleste, sealhulgas ka elektrooniliste hasartmänguteenuste näol tegu majandustegevusega, mida reguleerib Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artikkel 56 teenuste osutamise vabaduse kohta; kinnitab, et piiriüleste hasartmänguteenuste pakkumise piirangud võivad olla põhjendatud ELTLi artiklites 51 ja 52 nimetatud erandite alusel või ülekaaluka avaliku huvi tõttu, vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale;
Reiterates that the Court of Justice of the European Union has confirmed that cross-border gambling services – including those provided electronically – constitute an economic activity which falls under Article 56 TFEU on the freedom to provide services; confirms that restrictions on the freedom to provide cross-border gambling services may be justified on the basis of the grounds for exceptions referred to in Articles 51 and 52 TFEU or for reasons of overriding public interest, in accordance with the case-law of the Court of Justice;
5. rõhutab, et kogu internetis tegutsemise eripära, eelkõige selle piiriülene olemus ja offshore-ettevõtjate arvukus, tähendab kooskõlastatud tegutsemise vajadust Euroopa või vajaduse korral ülemaailmsel tasandil; rõhutab, et igasuguse edasise õigusloome lähtekohaks on ühtne, kogu ELi hõlmav interneti hasartmängude määratlus;
Stresses that the inherent nature of all online activities, in particular the fact that they operate across national borders and the proliferation of offshore operators, means that they must be dealt with in a coordinated manner at the European or global level, where appropriate; highlights the importance of a common EU-wide definition of online gambling as a starting point for any future legislation;
12. nõuab kohustuslike tarbijakaitse miinimumnormide kasutuselevõtmist, eeskätt kõige kaitsetumate tarbijate jaoks, ilma et see piiraks liikmesriikide võimalust kehtestada rangemaid eeskirju;
Calls for the introduction of statutory minimum consumer protection standards, especially for the most vulnerable consumers, without prejudice to the right of Member States to adopt more stringent rules;
14. nõuab suuremaid pingutusi laste kaitsmiseks hasartmängu ohtude ning eelkõige sõltuvuse ohu eest; soovitab kaaluda küsimust valdkonna enda rahastatavast kontrollist ja kaitsemeetmetest; on seisukohal, et interneti hasartmängude puhul tuleks nõuda mängukonto avamist, enne konto avamiseks loa andmist tuleks mängijad täpselt ja kindlalt tuvastada ja finantstehinguid tuleks jälgida, ning väidab, et need kõik peaksid olema vältimatud nõuded mängijate kaitseks, hasartmängukeeldude tulemuslikkuse tagamiseks ning kuritegude, kuritarvituste ja alaealiste mängimise tõkestamiseks;
Insists that more must be done to protect children from the dangers of gambling and in particular the dangers of addiction; suggests that consideration be given to industry-funded safeguards and monitoring; takes the view that online gambling should be subject to a requirement to open a gambling account, that players should be identified in a precise and watertight manner before they can open a gambling account, and that financial transactions should be monitored, and maintains that all of these aspects should be absolute requirements so as to protect gamblers, ensure that systems of gambling bans are effective and prevent under-age gambling, abuses and crime;
16. on seisukohal, et ebaseaduslike interneti hasartmängude laialdane levik ja nende ülemaailmse reguleerimise puudumine võib ausa spordi ohtu seada; rõhutab, et kogu spordisektori jaoks on elutähtis kaitsta võistluste ausust ja usaldusväärsust; rõhutab, et seda saab tulemuslikult teha vaid rahvusvahelisel tasandil; on seisukohal, et koos kõigi sidusrühmadega peab Euroopa Liit seetõttu olema ausa spordi kaitsel senisest aktiivsem;
Takes the view that the proliferation of illegal online gambling and the fact that online gambling is not regulated at the global level may represent a threat to the integrity of sport; stresses that keeping sporting events credible and honest is vital to the sports industry as a whole; stresses that this can be done effectively only at transnational level; takes the view that the European Union must therefore play a more prominent role in safeguarding the integrity of sport, alongside all stakeholders;
19. rõhutab interneti hasartmängude valdkonna läbipaistvuse tähtsust; näeb sellega seoses ette eelkõige kohustust esitada aastaaruanne, milles tuleks muu hulgas näidata, milliseid avalikes huvides toimuvaid tegevusi ja/või spordiüritusi hasartmängutuludest rahastatakse ja/või sponseeritakse; palub komisjonil uurida võimalust muuta aastaaruanded kohustuslikuks.
Notes the importance of transparency in the online gambling sector; envisages, in this connection, annual reporting obligations, which should demonstrate, inter alia, what activities of general interest and/or sports events are financed and/or sponsored by means of the proceeds from gambling; calls on the Commission to investigate the possibility of compulsory annual reporting.
Interneti hasartmängud siseturul kohta
on online gambling in the internal market
2. rõhutab tõsiasja, et liikmesriikidel on õigus reguleerida ja kontrollida oma hasartmängude turgu kooskõlas Euroopa siseturu õigusaktide ning oma traditsioonide ja kultuuriga;
Highlights the fact that Member States have the right to regulate and control their gambling markets in accordance with European internal market legislation and with their traditions and culture;
5. nõuab, et Euroopa Komisjon ja liikmesriigid võtaksid kasutusele tõhusad mehhanismid hasartmängusõltuvuse riskide maandamiseks ning seda eelkõige noorte hulgas;
Calls on the Commission and the Member States to introduce effective measures to raise awareness of the risks of gambling addiction, targeting young people in particular;
9. rõhutab riiklike litsentside tähtsust interneti hasartmänguettevõtjate jaoks; on seisukohal, et subsidiaarsuse põhimõtte järgi on kõige asjakohasem, kui küsimusega tegelevad liikmesriigid;
Underlines the importance of national licenses for online gambling operators; considers that in this regard the Member States are best placed to act, in accordance with the principle of subsidiarity;
CWA 16259:2011: Responsible Remote Gambling Measures. ja kinnitab taas oma seisukohta, et hasartmängude valdkonnas saab ettevõtete enesereguleerimine kohustuslikke õigusakte ainult täiendada, mitte asendada;
CWA 16259:2011: Responsible Remote Gambling Measures. , but nevertheless reaffirms its position that, in the area of gambling, industry self-regulation can only complement, but not replace, statutory legislation;
15. nõuab, et liikmesriigid keelustaksid tulemustega manipuleerimise pettuse teel rahaliste või muude eeliste saamise eesmärgil ning käsitaksid kuriteona igasugust ohtu võistluste, sealhulgas kihlvedudega seotud võistluste aususele;
Urges the Member States to ensure that the fraudulent manipulation of results for financial or other advantage is prohibited by establishing as a criminal offence any threat to the integrity of competitions, including those linked to betting operations;
Alternatiivne vaidluste lahendamissüsteem tsiviil-, kaubandus- ja perekonnaga seotud küsimustes
on alternative dispute resolution in civil, commercial and family matters
Robert Rochefort, siseturu- ja tarbijakaitsekomisjon
Robert Rochefort, Committee on the Internal Market and Consumer Protection
SISETURU- JA TARBIJAKAITSEKOMISJONI ARVAMUS (*) ...........................................13
OPINION of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection (*) 13
alternatiivse vaidluste lahendamissüsteemi kohta tsiviil-, kaubandus- ja perekonnaga seotud küsimustes
on alternative dispute resolution in civil, commercial and family matters
– võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõiget 2 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 67 ja artikli 81 lõike 2 punkti g,
– having regard to Article 3(2) of the Treaty on European Union, as well as Articles 67 and 81(2)(g) of the Treaty on the Functioning of the European Union,
– võttes arvesse komisjoni 18. jaanuari 2011. aasta nõuandvat dokumenti „Alternatiivse vaidluste lahendamissüsteemi kasutamine kaubandustehingute ja -tavadega seotud vaidluste lahendamisel Euroopa Liidus ” ning 2011. aasta aprillis avaldatud dokumenti „Ülevaade saadud vastustest”,
– having regard to the Commission’s consultation paper entitled ‘On the use of Alternative Dispute Resolution as a means to resolve disputes related to commercial transactions and practices in the European Union’ of 18 January 2011 and the document entitled ‘Summary of the responses received’ published in April 2011,
– võttes arvesse komisjoni 11. detsembri 2008. aasta nõuandvat dokumenti „Alternatiivne vaidluste lahendamine finantsteenuste valdkonnas” ning 14. septembri 2009. aasta dokumenti „Ülevaade üldsusega konsulteerimise tulemusel saadud vastustest alternatiivse vaidluste lahendamise kohta finantsteenuste valdkonnas”,
– having regard to the Commission’s consultation document entitled ‘Alternative dispute resolution in the area of financial services’ of 11 December 2008 and the document entitled ‘Summary of the responses to the public consultation on alternative dispute resolution in the area of financial services’ of 14 September 2009,
– võttes arvesse 19. aprilli 2002. aasta rohelist raamatut alternatiivse vaidluste lahendamise kohta tsiviil- ja kaubandusõiguses ( KOM(2002)0196 ),
– having regard to the Green Paper on alternative dispute resolution in civil and commercial law of 19 April 2002 ( COM(2002)0196 ),
– võttes arvesse komisjoni 30. märtsi 1998. aasta soovitust tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise eest vastutavate asutuste suhtes kohaldatavate põhimõtete kohta
– having regard to the Commission’s recommendations of 30 March 1998 on the principles applicable to the bodies responsible for out-of-court settlement of consumer disputes
– võttes arvesse nõukogu 25. mai 2000. aasta resolutsiooni tarbijavaidluste kohtuväliseks lahendamiseks ettenähtud ja kogu ühendust hõlmava võrgu kohta
– having regard to the Council Resolution of 25 May 2000 on a Community-wide network of national bodies for the extra-judicial settlement of consumer disputes
EÜT C 155, 6.6.2000, lk 1. ning 16. oktoobril 2001. aastal käivitatud Euroopa kohtuvälist võrgustikku (EEJ-Net),
OJ C 155, 6.6.2000, p.1. and to the European Extra-Judicial Network (EEJ-Net) launched on 16 October 2001,
– võttes arvesse 30. märtsi 1998. aasta vastastikuse mõistmise memorandumit Euroopa Majanduspiirkonna finantsteenuste sektori vaidluste kohtuvälise lahendamise Euroopa võrgustiku kohta ning finantsteenuste sektori vaidluste kohtuvälise lahendamise Euroopa võrgustikku (FIN-NET),
– having regard to the Memorandum of Understanding on a Cross-Border Out-of-Court Complaints Network for Financial Services in the European Economic Area of 30 March 1998 and to FIN-NET,
– võttes arvesse nõukogu 28. mai 2001. aasta otsust 2001/470/EÜ, millega luuakse tsiviil- ja kaubandusasju käsitlev Euroopa kohtute võrk
– having regard to Council Decision 2001/470/EC of 28 May 2001 establishing a European Judicial Network in civil and commercial matters
– võttes arvesse vahendajate Euroopa toimimisjuhendit (edaspidi „toimimisjuhend”), mis kehtestati 2004. aastal,
– having regard to the European Code of Conduct for Mediators (hereinafter: ‘Code of Conduct’) launched in 2004,
– võttes arvesse 9. juuni 2010. aasta uuringut „The Cost of Non ADR – Surveying and Showing the Actual Costs of Intra-Community Commercial Litigation” (alternatiivse vaidluste lahendamissüsteemi keskus Roomas, Itaalias),
– having regard to the study entitled ‘The Cost of Non ADR – Surveying and Showing the Actual Costs of Intra-Community Commercial Litigation’, dated 9 June 2010, by the ADR Center, Rome, Italy,
– võttes arvesse Euroopa ettevõtete eksperthinnangu (EBTP) ülevaadet alternatiivse vaidluste lahendamissüsteemi kohta, mis hõlmab ajavahemikku 17. detsember 2010 – 17. jaanuar 2011,
– having regard to the findings of the European Business Test Panel (EBTP) on ‘Alternative Dispute Resolution’, covering the period from 17 December 2010 to 17 January 2011,
– võttes arvesse oma 12. märtsi 2003. aasta resolutsiooni, milles käsitletakse komisjoni rohelist raamatut alternatiivse vaidluste lahendamise kohta tsiviil- ja kaubandusõiguses
– having regard to its resolution of 12 March 2003 on the Commission’s Green Paper on alternative dispute resolution in civil and commercial law
– võttes arvesse oma 19. juuni 2007. aasta soovitust seoses Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiskomisjoni raportiga
– having regard to its recommendation of 19 June 2007 based on the report of the Committee of Inquiry into the crisis of the Equitable Life Assurance Society
Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0144 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0144 . ,
– võttes arvesse oma 13. septembri 2011. aasta resolutsiooni, mis käsitleb vahendusmenetluse direktiivi rakendamist liikmesriikides, selle mõju vahendusmenetlusele ja selle vastuvõtmist kohtute poolt
– having regard to its resolution of 13 September 2011 on the implementation of the directive on mediation in the Member States, its impact on mediation and its take-up by the courts
Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0361 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0361 . ,
– võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ja siseturu- ning tarbijakaitsekomisjoni arvamust ( A7-0343/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the opinion of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection ( A7-0343/2011 ),
A. arvestades, et õiguskaitse kättesaadavus on põhiõigus;
A. whereas access to justice is a fundamental right,