natgillin/translations-raw huggingface dataset:
juhib tähelepanu sellele, et vastavalt ELi lepingu artikli 6 lõikele 2 on Euroopa Ühenduste Kohtu ülesanne tagada põhiõiguste austamine, nagu need tulenevad liikmesriikide ühesugustest riigiõiguslikest tavadest, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist ning muudest rahvusvahelise õiguse instrumentidest;
Points out that, pursuant to Article 6(2) of the EU Treaty, the role of the ECJ is to enforce fundamental rights as they result from the constitutional traditions common to the Member States, the ECHR and other instruments of international law;
rõhutab, et ELi lepingu artiklis 7 sätestatakse ELi menetlus eemärgiga tagada, et ELis ei toimuks inimõiguste ja põhivabaduste olulisi ja jätkuvaid rikkumisi, kuid seda menetlust ei ole kunagi kasutatud, hoolimata asjaolust, et liikmesriikides leiavad rikkumised aset, nagu tõestavad Euroopa Inimõiguste Kohtu otsused; palub ELi institutsioonidel kehtestada ELi lepingu artikli 7 rakendamiseks järelevalvemehhanism ja objektiivsed kriteeriumid;
Stresses that Article 7 of the EU Treaty provides for an EU procedure to make sure that systematic and serious violations of human rights and of fundamental freedoms do not take place in the EU, but that such a procedure has never been used notwithstanding the fact that violations do take place in the Member States, as proven by the judgments of the ECtHR; asks the EU institutions to establish a monitoring mechanism and a set of objective criteria for the implementation of Article 7 of the EU Treaty;
rõhutab, et kui Euroopa Ühenduste Kohtul on võimalik kasutada liikmesriikide ühesuguseid riigiõiguslikke tavasid inspiratsiooniallikana põhiõiguste alase kohtupraktika väljatöötamisel, kujutab harta endast minimaalsete õiguste ühisosa ning liikmesriigid ei saa kasutada argumenti, nagu tagaks harta teatavate õiguste nõrgema kaitse kui nende enda põhiseaduses sisalduvad tagatised, nende õiguste kaitse taseme alandamise ettekäändena;
Emphasises that although the constitutional traditions common to the Member States can be drawn on by the ECJ as a source of inspiration in the framing of its judicial doctrine on fundamental rights, the Charter constitutes a common basis of minimum rights, and the Member States cannot use the argument that the Charter would provide a lower level of protection of certain rights than the safeguards offered under their own constitutions as a pretext for watering down those safeguards;
väljendab heameelt harta artikli 53 üle, mis võimaldab Euroopa Ühenduste Kohtul süvendada põhiõiguste alast kohtupraktikat, luues neile juriidilise aluse, mis on ELi õiguse arengu seisukohast väga oluline;
Welcomes Article 53 of the Charter, which will enable the ECJ to develop its case-law on fundamental rights, thereby giving them a basis in law which is vitally important in the context of the development of EU law;
rõhutab, et liikmesriikide kohtunikel on inimõiguste jõustamisel oluline roll; nõuab tungivalt, et riigid võtaksid kasutusele süsteemi kohtunike järjepidevaks koolitamiseks põhiõiguste kaitse alal;
Stresses that the judiciary in the Member States have a vital role to play in the enforcement of human rights; urges the Member States to introduce a system of continuous training for national judges on systems for the protection of fundamental rights;
on seisukohal, et põhiõiguste rakendamine peab olema kõikide Euroopa poliitikavaldkondade eesmärk; on arvamusel, et Euroopa Liidu institutsioonid peaksid selleks põhiõigusi aktiivselt edendama ja kaitsma ning võtma neid õigusaktide koostamisel ja vastuvõtmisel täiel määral arvesse;
Takes the view that the practical application of fundamental rights must be an objective of all European policies; takes the view that, to that end, the European Union institutions should actively promote and safeguard fundamental rights and take full account of them when drafting and adopting legislation;
tunneb heameelt põhiõiguste ameti loomise üle, mis on esimene samm, et vastata Euroopa Parlamendi nõudmistele kehtestada integreeritud reguleeriv ja institutsiooniline raamistik, mille eesmärk on muuta harta toimimine reaalsuseks ning tagada selle kooskõla Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni süsteemiga; juhib siiski tähelepanu sellele, et inimõiguste valdkonna sõltumatute ekspertide Euroopa võrgustiku iga-aastastes aruannetes inimõiguste kohta, mida avaldati 2005. aastani, vaadeldi kõikide hartas tunnustatud õiguste kohaldamist igas liikmesriigis, ning tunneb muret seoses asjaoluga, et põhiõiguste ameti piiratud volituste ja mainitud võrgustiku tegevuse lõpetamise tõttu võib süstemaatilise vaatluse alt välja jääda terve rida olulisi inimõiguste poliitika valdkondi Euroopas;
Welcomes the setting-up of the Agency, which represents a first step towards meeting Parliament's calls for the establishment of an integrated regulatory and institutional framework designed to put the Charter into effect and guarantee consistency with the system established by the ECHR; points out, however, that the annual reports on human rights drawn up by the European Network of Independent Experts in Fundamental Rights, published until 2005, scrutinised the application of all the rights recognised by the Charter in each Member State, and is concerned, therefore, at the fact that the Agency's limited remit and the dissolution of the Network may exclude from systematic scrutiny a series of important areas of human rights policy in Europe;
rõhutab põhiõiguste ameti piiratud volitusi silmas pidades, et inimõiguste küsimusi ei saa kunstlikult jagada esimese, teise ja kolmanda samba valdkondade alusel analoogiliselt sellega, nagu liikmesriigid on määratlenud Euroopa Liidu pädevusvaldkonnad, sest põhiõigused moodustavad jagamatu terviku ja on üksteisest sõltuvad; on arvamusel, et komisjon ja nõukogu peavad koostöös põhiõiguste ametiga esmalt saama ülevaate kõigist inimõigustealastest probleemidest liikmesriikides, piirdumata ainult rangelt Euroopa raamistiku, Euroopa Liidu päevateemade või spetsiifiliste õiguslike ja poliitiliste vahenditega, tegema kindlaks korduvad ja praegu aktuaalsed inimõigustealased probleemid liikmesriikides ning kaaluma kõiki rahvusvahelisel ja Euroopa tasandil olemasolevaid mehhanisme;
Emphasises, as regards the Agency's limited remit, that human rights issues cannot be artificially divided into areas under the first, second or third pillars, as the Member States choose to define the scope of the European Union's powers, because fundamental rights are indivisible and interdependent; regards it as essential, therefore, that the Commission and the Council, working with the Agency, should first of all seek to gain an overview of concerns in the area of human rights in the Member States beyond the strict framework of European rules, without confining themselves to topical issues in the European Union or to specific legal and political instruments, but identifying recurring and current human rights problems in the Member States and considering all existing mechanisms at international and European level;
palub komisjonil ja nõukogul kasutada heastavates meetmetes või ennetavas õiguslikus raamistikus teavet, mis on olemas tänu järelevalvele, mida teostavad ELis põhiõiguste amet, Euroopa Nõukogu, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) kontrolliorganid, riikide inimõigustega tegelevad instituudid ja valitsusvälised organisatsioonid;
Calls on the Commission and the Council to use the information available as a result of the monitoring carried out within the European Union by the Agency, the Council of Europe, United Nations monitoring bodies, national human rights institutions and NGOs and to translate that information into corrective measures or a preventive legal framework;
jätab endale õiguse jälgida põhiõiguste ameti tööd ELis ja käsitleda inimõigustega seotud küsimusi, mis ei kuulu ameti pädevusse, ning palub komisjonil teha sedasama kooskõlas tema rolliga aluslepingute täitmise järelevalve alal;
Reserves the right to follow up the Agency's work in the European Union and to address human rights issues which fall outside the Agency's remit, and calls on the Commission to do the same, in keeping with its role as guardian of the Treaties;
juhib tähelepanu asjaolule, et aktiivne õiguste poliitika ei saa piirduda ainult nende juhtumitega, mida avalikkuses kõige enam kajastatakse, ning et õiguste tõsiste rikkumiste üle noorte kinnistes kasvatusasutustes, vanadekodudes, hooldekodudes ja vanglates puudub kriitiline avalik järelevalve; rõhutab, et liikmesriigid ja EL peaksid tagama ekspertide järelevalve elamistingimuste üle sellistes kinnistes asutustes nii eeskirjade kui ka praktika osas;
Draws attention to the fact that an active rights policy cannot be confined to those cases that receive the greatest public exposure and that serious rights violations are not subject to critical public scrutiny in closed institutions for juveniles, the elderly and the sick or in prisons; stresses that the Member States and the European Union should ensure expert monitoring of living conditions in such closed institutions, in terms of both regulations and practices;
palub nõukogul tulevastesse iga-aastastesse aruannetesse, mis käsitlevad inimõiguste olukorda maailmas, lisada analüüsi nii olukorra kohta maailmas kui ka igas liikmesriigis; on seisukohal, et selline paralleelne analüüs näitaks, et EL on pühendunud inimõiguste kaitsmisele võrdväärselt nii ELi piires kui ka väljaspool, ja tõrjuks võimalikke süüdistusi topeltstandardite kasutamises;
Calls on the Council to incorporate in its future annual reports on human rights in the world an analysis of the situation both in the world and in each Member State; takes the view that a twin-track analysis of this kind would highlight the Union's equal commitment to protecting human rights both inside and outside its borders, so as to ward off any accusations of double standards;
palub liikmesriikidel võtta meetmeid, et anda ÜRO nn Pariisi põhimõtete raames liikmesriikides asutatud inimõiguste institutsioonidele täitevvõimust sõltumatu staatus ja piisavad rahalised vahendid, võttes arvesse eriti asjaolu, et nende organite üks ülesanne on jälgida inimõigustealast poliitikat eesmärgiga teha kindlaks puudujäägid ja anda soovitusi olukorra parandamiseks, kuivõrd selle tõhusust mõõdetakse ennekõike ennetava tegevuse, mitte üksnes probleemide lahendamise alusel; nõuab, et liikmesriigid, kes seda veel teinud ei ole, asutaksid eelnimetatud riiklikud inimõiguste institutsioonid;
Calls on the Member States to take measures to endow the national human rights institutions set up under the United Nations" "Paris Principles" with independent status vis-à-vis the executive and sufficient financial resources, taking account, in particular, of the fact that one of these bodies" tasks is to review human rights policies with the aim of preventing failings and suggesting improvements, on the understanding that effectiveness is measured primarily by the way in which problems are prevented rather than simply resolved; urges those Member States which have not yet done so to set up the above-mentioned national human rights institutions;
juhib tähelepanu Euroopa Nõukogu institutsioonide ja kontrollimehhanismide ning eri konventsioonide olulisele rollile inimõiguste valdkonnas; nõuab tungivalt, et liikmesriigid, ELi institutsioonid ja põhiõiguste amet lähtuksid sellest kogemusest, võtaksid neid mehhanisme arvesse töö korraldamises võrgustikuna ning kasutaksid Euroopa Nõukogu väljatöötatud standardeid ja muid Euroopa Nõukogu töö käegakatsutavaid tulemusi; nõuab, et kasutataks kõiki Euroopa Nõukogu ja Euroopa Liidu vahelise vastastikuse mõistmise memorandumi võimalusi;
Draws attention to the major role played by the Council of Europe's institutions and monitoring mechanisms and its various conventions in the area of human rights; urges the Member States, the EU institutions and the Agency to draw on that experience, to take account of those mechanisms by incorporating them into networking procedures and to use the standards developed by the Council of Europe and the other tangible results of its work; calls for the potential offered by the Memorandum of Understanding between the Council of Europe and the European Union to be exploited to the full;
nõuab koostöö tihendamist nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil põhiõiguste kaitsmisega tegelevate institutsioonide ja organisatsioonide vahel;
Calls for closer cooperation between the various institutions and organisations responsible for protecting fundamental rights, both at European and international levels;
rõhutab taas, kui tähtis on ELi usaldusväärsuse seisukohast maailmas mitte kasutada välispoliitikas ja sisepoliitikas topeltstandardeid;
Emphasises once again how important it is for the European Union's credibility in the world that it should not apply double standards in external and internal policy;
on seisukohal, et kuigi EL ei ole põhiõiguste alal vastuvõetud konventsioonide ja muude rahvusvaheliste õigusaktide otsene osaline, tingib asjaolu, et enamik liikmesriike on nendega ühinenud, kohustuse nende sätteid järgida ja vajaduse korral täita nende alusel moodustatud organite antud soovitusi, kui ELi õiguses ei ole sätestatud võrdväärne või tugevam kaitse; palub, et Euroopa Ühenduste Kohus toetaks seda lähenemisviisi oma otsustes;
Takes the view that, although the European Union is never a party as such, if most of its Member States have acceded to conventions or other international legal instruments in the area of the protection of fundamental rights, this imposes on the Union an obligation to abide by their provisions and, where appropriate, the recommendations which the bodies which they set up issue, provided that Union law does not offer an equivalent or higher level of protection; calls on the ECJ to endorse that approach through its rulings;
nõuab tungivalt, et EL sõlmiks koostöölepingud inimõiguste kaitsmisega tegelevate rahvusvaheliste institutsioonide ja organisatsioonidega, eelkõige ÜRO inimõiguste ülemkomissari büroo ja muude selles valdkonnas tegevate ÜRO organitega, samuti Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste bürooga (ODIHR) ning OSCE rahvusvähemuste ülemkomissariga;
Urges the Union to conclude cooperation agreements with the international institutions and organisations responsible for the protection of fundamental rights, and in particular with the Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights and the other UN bodies which play a role in that area and with the Office for Democratic Institutions and Human Rights and the High Commissioner on National Minorities of the Organization for Security and Cooperation in Europe;
rõhutab, et ELi pädevuse edasiarendamisel tuleb täielikult hinnata ja austada põhiõigusi ning isikuvabadusi; on seisukohal, et põhiõiguste austamise ja kollektiivse julgeoleku tagamise eesmärgid on mitte ainult ühitatavad, vaid ka vastastikku sõltuvad, ning asjakohase poliitikaga on võimalik vältida seda, et repressiivne lähenemisviis seaks ohtu isikuvabadused;
Emphasises the need to assess and fully respect fundamental rights and individual freedoms as the Union's powers develop; takes the view, on that basis, that the two objectives of respecting fundamental rights and safeguarding collective security are not only compatible but interdependent, and that appropriate policies can ensure that individual freedoms are not threatened by a repressive approach;
on veendunud, et vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamisel põhinev Euroopa õigusruumi areng peab rajanema kogu ELis samaväärsetel menetluslikel kaitsemeetmetel ja põhiõiguste austamisel, nagu rõhutatakse ELi lepingu artiklis 6; nõuab, et liikmesriigid, kes seda seni ei ole teinud, võtaksid kiiresti vastu asjakohase õigusliku meetme kiiret vastuvõtmist isikute õiguste kohta kriminaalmenetlustes; kutsub liikmesriike üles tagama, et Euroopa vahistamismäärust ja muid vastastikku tunnustatavaid meetmeid kohaldatakse kooskõlas ELi inimõiguste normidega;
Believes that the development of a European judicial area based on the application of the principle of mutual recognition must be based on equivalent procedural safeguards across the EU and respect for fundamental rights as emphasised by Article 6 of the EU Treaty; calls for the swift adoption of an adequate legislative measure on rights of individuals in criminal procedures by those Member States that have not already done so; calls on Member States to make sure that the European Arrest Warrant and other mutual recognition measures are applied in conformity with EU human rights standards;
rõhutab, et igal vahistatud isikul on õigus kõikidele õiguslikele tagatistele ning vajaduse korral oma päritoluriigi diplomaatilise esinduse abile ja sõltumatu tõlgi kasutamisele;
Emphasises the right of any arrested person to be provided with full legal safeguards and, where appropriate, assistance from the diplomatic representation of the country of which he or she is a national and the services of an independent interpreter;
väljendab muret Euroopa inimõiguste konventsiooni rikkumiste suure arvu üle liikmesriikides ja nõuab neilt tungivalt asjaomaste kohtuotsuste täideviimist ning struktuursete puuduste ja inimõiguste rikkumiste kõrvaldamist vajalike reformide läbiviimise teel;
Expresses concern at the high number of violations of the ECHR involving Member States and urges them to execute related judgments and to address structural shortcomings and systematic violations of human rights by introducing the necessary reforms;
tunneb muret, et rahvusvaheline koostöö terrorismivastase võitluse alal on sageli kaasa toonud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse taseme alanemise, eelkõige eraelu puutumatuse õiguse, andmekaitse ja mittediskrimineerimise osas, ning on arvamusel, et EL peaks rahvusvahelisel tasandil jõulisemalt tegutsema sellise tõelise strateegia edendamiseks, mis põhineb inimõigustealaste rahvusvaheliste standardite ja kohustuste täielikul austamisel ning isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitsmisel kooskõlas harta artiklitega 7 ja 8; sellest tulenevalt nõuab tungivalt, et nõukogu võtaks vastu raamotsuse eelnõu kriminaalasjadega seotud politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta kooskõlas Euroopa Parlamendi soovitustega kehtestada rangemad normid; on seisukohal, et sellises strateegias tuleb arvesse võtta luureteenistuste tõhusa õigusliku järelevalve vajadust, et vältida piinamise, väärkohtlemise või muude rahvusvahelistele inimõigustealastele normidele mittevastavate tingimuste abil saadud teabe kasutamist tõendina kohtuprotsessides, kaasa arvatud uurimise järgus;
Expresses concern at the fact that international cooperation in the fight against terrorism has often served to diminish the level of protection of human rights and fundamental freedoms, notably the fundamental right to privacy, data protection and non-discrimination, and takes the view that the EU should act with greater resolve at international level to promote a genuine strategy based on full compliance with international standards and obligations in the area of human rights and the protection of personal data and privacy in accordance with Articles 7 and 8 of the Charter; consequently urges the Council to adopt the draft framework decision on the protection of personal data processed in the framework of police and judicial cooperation in criminal matters, in line with Parliament's recommendations for higher standards; takes the view that a strategy such as this must take account of the need for effective judicial control of the intelligence services so as to avoid the use of information obtained by torture, ill-treatment or other methods not meeting international human rights standards as evidence in judicial procedures, including at the investigative stage;
nõuab tungivalt, et ELi institutsioonid ja liikmesriigid rakendaksid Euroopa Parlamendi 14. veebruari 2007. aasta resolutsioonis LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja ebaseaduslikuks kinnipidamiseks Euroopa riikide väidetava kasutamise kohta ELT C 287 E, 29.11.2007, lk 309.
Strongly urges the EU institutions and the Member States to implement the recommendations contained in its resolution of 14 February 2007 on the alleged use of European countries by the CIA (Central Intelligence Agency) for the transportation and illegal detention of prisoners OJ C 287 E, 29.11.2007, p.
taunib Euroopa Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 2006. aasta ning 4. detsembri 2008. aasta kohtuotsuste ning Ühendkuningriigi apellatsioonikohtu 7. mai 2008. aasta Iraani rahva mudžahiidliku organisatsiooni kasuks tehtud otsuse mitterakendamist ELi poolt;
Deplores the non-implementation by the EU of the judgments of the CFI on 12 December 2006 and on 4 December 2008 and the UK Court of Appeal ruling in favour of the People's Mojahedin Organization of Iran (PMOI) on 7 May 2008;
rõhutab erinevust vähemuste kaitse ja diskrimineerimisvastase poliitika vahel; on seisukohal, et võrdsed võimalused on iga inimese – ja mitte üksnes kindla liikmesriigi kodanike – põhiõigus, mitte privileeg; on seisukohal, et diskrimineerimise kõigi vormide vastu tuleb võidelda võrdse otsustavusega;
Stresses the difference between protection of minorities and anti-discrimination policies; considers that equality of opportunity is a fundamental right for all individuals, and not a privilege, and not only for the citizens of a particular Member State; therefore takes the view that all forms of discrimination must be combated equally resolutely;
palub liikmesriikidel ja komisjonil täielikult järgida ameti soovitusi, mis on sõnastatud põhiõiguste ameti esimese aastaaruande Euroopa Põhiõiguste Ameti 2008. aasta aruanne, avaldatud 24. juunil 2008.
Calls on the Member States and the Commission to act in full on the recommendations of the Agency as set out in Chapter 7 of its first annual report 2008 Annual Report of the European Union Agency for Fundamental Rights, published on 24 June 2008.
jälgib murelikult ebarahuldavat olukorda diskrimineerimisvastase poliitika rakendamisel ja toetab selles osas põhiõiguste ameti 2008. aasta aruandes esitatud hinnangut; nõuab, et need liikmesriigid, kes ei ole seda seni teinud, asuksid seda poliitikat, eelkõige direktiive 2000/43/EÜ ja 2000/78/EÜ konkreetselt rakendama, ning tuletab meelde, et nimetatud direktiivides on sätestatud miinimumstandardid ja neid tuleks seetõttu kasutada alusena, millele rajada igakülgne diskrimineerimisvastane poliitika;
Observes with concern the unsatisfactory situation concerning implementation of anti-discrimination policies and, in this connection, supports the assessment in the Agency's 2008 annual report; presses those Member States which have not yet done so to give tangible expression to implementation of those policies, in particular Directive 2000/43/EC and Directive 2000/78/EC, and points out that those directives establish a minimum standard and should therefore be the basis on which an exhaustive anti-discrimination policy is built;
palub, et liikmesriigid, kes ei ole seda seni teinud, ratifitseeriksid Euroopa inimõiguste konventsiooni protokolli nr 12, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokoll nr 12, alla kirjutatud 4. novembril 2000.
Calls on those Member States which have not yet done so to ratify Protocol No 12 Protocol No 12 to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed on 4 November 2000.
milles sätestatakse üldine diskrimineerimiskeeld ja nähakse ette, et riiklikud asutused ei või mitte kedagi mis tahes põhjusel diskrimineerida; märgib, et selline säte Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu kehtivates õigusaktides praegu puudub;
to the ECHR, given that it provides for a general prohibition of all forms of discrimination, guaranteeing that nobody will be discriminated against for any reason whatsoever by any public authority; notes that such a provision is currently absent from the legal acts in force of both the European Union and the Council of Europe;