natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– ettevõtjate seni teenindamata valdkondadesse sisenemise liberaliseerimine;
– liberalising operators’ entry to unserved areas,
– infrastruktuuri laiendamist soodustavad rahanduslikud stiimulid;
– fiscal incentives to facilitate expanded infrastructure;
23. kutsub arengumaid tõsiselt pühenduma energia üldkättesaadavuse eesmärgile ning soovitab rohkem abistada arengumaade energeetikaministeeriumeid, et nad saaksid järgmisel finantseerimisperioodil põhjendada oma toetust energia üldkättesaadavaks muutmisele, sealhulgas pikaajaliste säästva energia strateegiate koostamisele ja piirkondade energiaalase koostöö parandamisele;
Calls on the developing countries to commit seriously to the goal of universal energy access, and recommends increased assistance to ministries of energy in developing countries to enable them to make the case for support – in the new financial period – for universal energy access, including the development of long-term sustainable energy strategies and improved regional cooperation in energy matters;
29. palub komisjonil anda igal aastal (kehtestatud usaldusväärsete näitajate põhjal) aru energia üldkättesaadavuse eesmärgi täitmisel saavutatust ja ELi arengukoostöö vastavast panusest;
Asks the Commission to report annually on progress towards achievement of the universal energy access target, having established reliable indicators, and on the contribution that EU development cooperation has made to this;
33. palub, et komisjon toetaks energeetikasektoris selliseid uusi tulemuspõhiseid lähenemisviise nagu tulemuspõhine rahastamine, tasumine üleandmisel ja väljundipõhine abi, mida praegu katsetavad ka teised abiandjad, tähtsustades nõnda nõudluspõhist abi („meie partner tahab seda”) pakkumisest lähtuva („abiandjal on vaba ekspert”) asemel;
Calls on the Commission to support new results-based approaches in the energy sector, such as results-based financing, cash on delivery or output-based aid, which are currently also being tested by other donors, thus highlighting the importance of demand-driven aid (‘partner requests it’) instead of supply-based aid (‘donor has an expert available’);
Probleemi kontekstist
Contextual Overview
Kaasaegsete energiateenuste kättesaadavus on vaesuse vähendamise ja jätkusuutliku inimarengu keskne eeldus.
Access to modern energy services is a fundamental prerequisite for poverty reduction and sustainable human development.
Energiateenused mõjutavad inimeste elu ja elatusvahendite kõiki külgi – kui need ei ole kättesaadavad, on terved kogukonnad sunnitud elama vaesuses.
Energy services impact upon all aspects of people’s lives and livelihoods – without access whole communities are constrained to a life of poverty.
Energia kättesaadavuse küsimus on niivõrd tähtis, et vajab rohkem rahvusvahelist tähelepanu.
The importance of energy access demands greater attention from the international community.
Alustuseks püstitas ÜRO peasekretär Ban Ki-moon 2010. aasta septembris eesmärgi muuta energia 2030. aastaks üldkättesaadavaks.
To begin to address this, in September 2010, the United Nations Secretary General, Ban Ki Moon, launched the target of ‘universal energy access by 2030’.
Ta rõhutas energia kättesaadavuse tähtsust vaesuse vähendamisel ning energiateenuste osa aastatuhande arengueesmärkide täitmisel.
He underlined the importance of energy access in poverty reduction and the role of energy services in meeting the Millennium Development Goals (MDGs).
1. eesmärk: nälja ja äärmise vaesuse kaotamine.
Goal 1: Eradicate extreme poverty and hunger.
http://www.sustainableenergyforall.org/images/content/Special_Excerpt_of_WEO_2010.pdf ), lk 15.
http://www.sustainableenergyforall.org/images/content/Special_Excerpt_of_WEO_2010.pdf ), page 15.
Kaasaegse energia kättesaadavus soodustab majandusarengut sellega, et annab tõhusamad ja tervislikumad vahendid tähtsamate kodutööde tegemiseks ning tootmistegevuseks üldiselt, seejuures tihtipeale odavamalt kui vähetõhusaid asendusvahendeid, näiteks küünlaid ja patareisid kasutades.
Access to modern energy facilitates economic development by providing more efficient and healthier means to undertake basic household tasks and means to undertake productive activities more generally, often more cheaply than by using the inefficient substitutes, such as candles and batteries.
Tänapäevaseid energiaallikaid saab kasutada vee pumpamiseks, et saada joogivett ning tõsta saagikust tänu niisutusele ja masinate kasutamisele.
Modern energy can power water pumping, providing drinking water and increasing agricultural yields through the use of machinery and irrigation.
2. eesmärk: üldine algharidus.
Goal 2: Achieve universal primary education.
Vaestes kogukondades kulutavad lapsed tavaliselt palju aega küttepuude varumisele, vee toomisele ja toiduvalmistamisele.
In impoverished communities children commonly spend significant time gathering fuel wood, fetching water and cooking.
Paremate toiduvalmistamisviiside või vastava kütteaine kättesaadavus soodustab koolis käimist.
Access to improved cooking fuels or technologies facilitates school attendance.
Elekter on hariduse jaoks tähtis, kuna hõlbustab sidepidamist, eriti infotehnoloogia abil, kuid rahuldab ka selliseid elementaarseid vajadusi nagu valgustus.
Electricity is important for education because it facilitates communication, particularly through information technology, but also by the provision of such basic needs as lighting.
3. eesmärk: soolise võrdõiguslikkuse edendamine ja naiste võimaluste suurendamine
Goal 3: Promote gender equality and empower women.
Elektrienergia ja kaasaegsete kütteainete parem kättesaadavus vähendab puude tassimisega seotud füüsilist koormust ja annab, eriti naistele, väärtuslikku vaba aega, mis laiendab nende tööhõivevõimalusi.
Improved access to electricity and modern fuels reduces the physical burden associated with carrying wood and frees up valuable time, especially for women, widening their employment opportunities.
Tänavavalgustus muudab ka naistele ja tütarlastele öösel liikumise ohutumaks, nii et nad saavad käia õhtukoolis ja osaleda kogukonna üritustel.
In addition, street- lighting improves the safety of women and girls at night, allowing them to attend night schools and participate in community activities.
4., 5. ja 6. eesmärk: laste suremuse vähendamine, emade tervise parandamine ning võitlus HIV/AIDSi, malaaria ja teiste haigustega.
Goal 4, 5; and 6: Reduce child mortality, Improve maternal health; and Combat HIV/AIDS, malaria and other diseases.
Enamik põhitoiduaineid vajavad keetmist-küpsetamist, ning eluruumide õhu saastamise vähendamine tänu parematele ahjudele ja kütteainetele vähendab hingamisteede nakkuste, krooniliste kopsuhaiguste ja (kivisöe puhul) kopsuvähi ohtu.
Most stable foods require cooking and reducing household air pollution through improved cooking fuels and stoves decreases the risk of respiratory infections, chronic obstructive lung disease and lung cancer (when coal is used).
Energia parem kättesaadavus lubab kodumajapidamistel vett keeta ja sellega vähendada veega levivate nakkuste ohtu.
Improved access to energy allows households to boil water, thus reducing the incidence of waterborne diseases.
Energia parem kättesaadavus parandab esmaabi jaoks kriitiliselt tähtsaid side- ja transporditeenuseid.
Improved access advances communication and transport services, which are critical for emergency health care.
Elekter ja kaasaegsed energiateenused hõlbustavad haiglate ja kliinikute tööd.
Electricity and modern energy services support the functioning of health clinics and hospitals.
7. eesmärk: jätkusuutliku keskkonna tagamine.
Goal 7: Ensure environmental sustainability.
Kaasaegsete kütteainete ja tõhusamate ahjude-pliitide kasutamine võib kahandada biomassi priiskavast kasutamisest keskkonnale tekkivat survet.
Modern cooking fuels and more efficient cook stoves can relieve pressures on the environment caused by the unsustainable use of biomass.
Vähese süsinikuheitega taastuvenergia edendamine soodustab kohaliku ja maailma keskkonna kaitset, kuna aga raiskav küttepuidu tarbimine põhjustab kohalike metsade hävitamist, muldade vaesumist ja erosiooni.
The promotion of low-carbon renewable energy is congruent with the protection of the environment locally and globally, whereas the unsustainable exploitation of fuel wood causes local deforestation, soil degradation and erosion.
Puhtama energia kasutamine vähendab ka kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja ülemaailmset kliima soojenemist.
Using cleaner energy also reduces green house-gas emissions and global warming.
8. eesmärk: ülemaailmse arengupartnerluse kujundamine.
Goal 8: Develop a global partnership for development.
Elekter on vajalik info- ja sidetehnoloogia rakenduste energiaallikana.
Electricity is necessary to power information and communications technology applications.
Arengumaades valitseb tõsine energiapuudus.
Energy poverty in developing countries is severe.
Rahvusvahelise Energiaagentuuri andmetel ei ole maailmas elekter praegu kättesaadav 1,5 miljardile inimesele ja kolm miljardit inimest kasutavad toiduvalmistamiseks tavapärast biomassi (puit, sõnnik, viljakoristusjäätmed).
According to the International Energy Agency (IEA), currently, one and a half billion of the world’s population have no access to electricity and three billion people rely on traditional biomass (wood, dung, crop residues) for cooking.
Sellisel toiduvalmistamisel eluruumides tekkiv suits põhjustab 1,4 miljonit surmajuhtumit aastas, mis ületab 50% võrra malaariast põhjustatud suremust.
Indoor smoke from cooking in this way causes 1.4 million deaths per year, which equates to 50% more than worldwide deaths from malaria.
Siiani ei ole energia kättesaadavust seatud ei poliitiliseks ega arenguprioriteediks.
To date, energy access has not been positioned as a political or developmental priority.
Praeguste tendentside jätkudes elab 2030. aastaks maailmas ilma kaasaegse energiata niisama palju naisi, mehi ja lapsi nagu praegugi.
On current trends, by 2030, the same number of women, men and children will be living without modern energy as today.
Viimasel paarikümnel aastal on elektrienergia kättesaadavuse osas küll toimunud edasiminek, kuid endiselt on jäänud tohutu rahuldamata vajadus.
While gains have been made in access to electricity over the past two decades, huge gaps remain.
Eriti ilmne on see Sahara-taguses Aafrikas, kus juurdepääs elektrile puudub 70% elanikkonnast.
This is particularly apparent in sub-Saharan Africa, where over 70% of the population does not have access to electricity.
Selles piirkonnas ei ole energia kättesaadavus viimasel kümnendil paranenud.
In this region there has been no progress on energy access during the last decade.
Aastatuhande arengueesmärkidega sobiva näitaja saamiseks peaks eelnimetatud arv olema poole väiksem.
To reach an MDG-compatible target, the region needs to cut that figure in half.
Kui olukorda otsustavalt ei parandata, on 2015. aastal umbes 67% elanikkonnast endiselt elektrita ning aastatuhande arengueesmärkide suunas liikumine jääb tagasihoidlikuks.
Without a dramatic intervention to improve the situation, around 67% of the population will still lack access to electricity in 2015 and as a result progress on the MDGs will remain constrained.
Toiduvalmistamiseks vajalike kaasaegsete kütteainete kättesaadavuse probleem on veelgi tõsisem ja laialdasem.
Access to modern fuels for cooking presents an even greater and more widespread challenge.
Kuigi üldnäitajad on veidi paranenud, jäävad aastatuhande arengueesmärgid mitme miljardi inimese puhul täitmata üksnes seetõttu, et neil ei piisa kütust toiduvalmistamiseks.
While there has been modest improvement in overall numbers, many billions of people will miss the MDG targets simply because they do not have adequate fuels to cook with.
Probleemist arengumaades
The context in developing countries
Viimasel kümnendil on arengumaades energia vaestele kättesaadavamaks muutmiseks edendatud turupõhist strateegiat.
During the past decade, the strategy promoted to increase energy access for the poor in developing countries has been a market approach.
Sel ajal tehti olulisi pingutusi, et suurendada erainvesteeringuid energia kättesaadavaks muutmisse.
During this period substantial efforts were made to foster private investment for energy access.
Kui aga üleminekumajandused kõrvale jätta, siis on väga vähe arengumaid, kes on energia vaestele ulatuslikumalt kättesaadavamaks muutmisel edu saavutanud.
However, aside from the economies in transition, very few developing countries can demonstrate progress on scaling-up access to energy for the poor.
Tuleb arvestada mineviku õppetundidega; ajalugu näitab, et seniste energia kättesaadavaks muutmise strateegiate elluviimisel on jõuliselt sekkunud valitsused ning avalikest vahenditest on investeeritud nii maapiirkondade elektrifitseerimisse kui ka toiduvalmistamiseks kasutatavatesse kütustesse – vastavaid näiteid maapiirkondade elektrifitseerimisest leiab nii Euroopast kui ka USAst.
Lessons from the past need to be taken into consideration; history shows that past strategies on energy access have been implemented with strong government commitment and with investment of public funds for both rural electrification and cooking fuels, as the cases of rural electrification in the USA and in Europe illustrate.
Elektrit, gaasi või vedelkütust kasutavate kodumajapidamistega võrreldes kulutavad arengumaades need, kellel seda võimalust ei ole, tavaliselt suurea osa oma eelarvest valgustuseks ja toiduvalmistamiseks vajalike vähekvaliteetsete kütuste ostmisele.
In developing countries, households generally spend a high percentage of the family budget spent on the purchase of low quality energy fuels for lighting and cooking compared with households with access to electricity and liquid and gas fuels.
Üks põhjus on muu hulgas selles, et need, kellele kaubastatavad kütused ja elekter ei ole kättesaadavad, ei saa kasu ka neile teenustele kehtestatud subsiidiumidest ja muudest sotsiaaltoetustest.
Among other reasons, this is because people without access to commercial fuels and electricity do not benefit from subsidies and other social benefits related to those services.
Pärast paljudes arengumaades elektrivarustuse leviku laiendamiseks ja erainvesteeringute ligimeelitamiseks ligi kolm aastakümmet (varastest 1980.-test saadik) kestnud elektrivaldkonna reform on üks peamine kogemus see, et reformidega kaasati erainvesteeringuid ning aidati tõsta tootmis- ja ärivaldkondade elektrivarustatust, kuid ei suudetud muuta elektrit vaestele kättesaadavamaks.
After almost three decades of electricity sector reforms (from early 1980s onwards) in many developing countries, the objective of which was to increase electricity coverage and attract private investment, one of the most important lessons is that such reforms attracted private investment and contributed to increase electricity supply for the productive and commercial sectors, but failed to increase electricity access for poor.
Üks põhjus on selles, et ilma subsideerimata ei ole elektri tarnimine kõige vaesematele elanikele kasumlik äri.
Among the reasons is that the provision of electricity to the poorest is not a profitable businesses unless subsidies present.
Arengumaad vajavad vaestesõbralikku subsideerimispoliitikat ja vaeseid toetavaid valdkondlikke reforme, mis eeldab riigijuhtide poliitilist tahet.
Pro-poor policies on subsidies and pro-poor sector reforms are needed in developing countries, requiring political willingness of country leaders.
Ettenähtavad tulevikus jääb suur osa maaelanikest kasutama toiduvalmistamisel kütteks biomassi ning paremate köögipliitide kättesaadavaks tegemine aitab samuti heaolu tõsta ja vaesust vähendada.
Biomass will be the cooking fuel for a large part of the rural population for the foreseeable future, the dissemination improved cook stoves will also contribute to poverty reduction and wellbeing
Energia kogus, mida vaesed aastatuhande arengueesmärkide täitmiseks vajavad, on väike.
The quantity of energy required for the poor to meet the MDGs is small.
Arvestuste kohaselt suurendaks energia üldkättesaadavaks muutmiseks vajalik täiendav kogus summaarset energiatarbimist ainult umbes 1% võrra praegusest kaubastatava energia tarbimisest.
Estimates show that the energy required to provide energy for all will only increase total energy consumption by around 1% of present commercial energy consumption.
Vaestele energia kättesaadavaks tegemine ei sõltu aga üksnes riigis toodetava energia hulgast.
However, energy access for the poor is not only an issue of the quantity of energy produced in a country.
Energia kättesaadavust tagavate lahenduste puhul on ilmnenud tendents välistada mõned tehnoloogiad ja energiaallikate kombinatsioonid süsinikuheite ja sellest kliimamuutusele avalduva mõju tõttu, mida toetavad peamiselt need, kes ei tea, et vaestele energia kättesaadavaks muutmine suurendab heitkoguseid vaid vähesel määral.
Regarding energy access solutions, there has been a tendency to exclude some energy mixes and technology options on the basis of carbon emissions and their impact on climate change, promoted mainly by those who are unaware that providing access to energy for the poor would entail a low level of emissions.
Energiavarustuse kõige negatiivsema stsenaariumi korral (nii vaeste elektriga varustamiseks kui ka toiduvalmistamiseks kasutataks 100% fossiilkütuseid) suureneksid heitkogused maailmas praegusega võrreldes ainult 2% võrra.
In the worst case scenario for energy supply – using fossil fuels for 100% of electrification and 100% of cooking for the poor – the total increase in emissions would be as little as 2% of present world emissions.
Arengumaades põrkab vaeste säästva energiaga varustamise elluviimine mitmetele takistustele, millest tähtsamad on järgmised:
In developing countries, the implementation of sustainable energy access for the poor is faced by a number of barriers, notably:
- vaesed ei suuda maksta teenuste ja investeeringute eest, tasuda võrku ühendamise kulusid, seadmete ostmisel on tehingukulud eriti maaelanike jaoks suured, seetõttu ei ole see subsideerimise puudumise korral erainvestorite jaoks ahvatlev tegevus;
- lack of capacity by the poor to pay for the services, investment costs, connection costs, purchase of appliances high transaction costs especially for rural populations, hence not attractive to private investors unless subsidies are present;
- arengumaades endis ei suudeta toota energiatootmisseadmeid ja nende varuosi, seepärast on energiasüsteemide sisseostmine, rajamine ja hooldamine kallis;
- lack of national capacity in developing countries to produce energy generation equipment and spare parts, hence the high costs of importation, implementation and maintenance of energy systems.
- puuduvad detsentraliseeritud energiavarustust ja kogukondlikke haldusmudeleid soosivad õiguslikud raamistikud;
- lack of appropriate legal frameworks to promote decentralised energy schemes, and community management models;
- puudub vaeseid soosiv subsideerimispoliitika, mis raskendab tegelikkuses nende tulemuslikku subsideerimist;
- lack of pro-poor policies on subsidies means difficulties in applying effective subsidies for the poor;
- puuduvad sobivad rahandusmehhanismid, mis teeksid inimestele kättesaadavaks laenud ehituse, võrku ühendamise, varuosade, seadmete, remondi ja hoolduse kulude katmiseks;
- lack of appropriate financial mechanisms to enable people’s access to credits to cover costs of implementation, connection, spare parts, repairs and services, appliances
- puudub kindel maaomand või maavaldus, mis takistab mõningaid energiateenuseid, näiteks võrkude laiendamist.
- lack of secure tenure or land ownership preventing implementation of some energy services, such as grid extension.
Energia üldkättesaadavus saab võimalikuks alles seejärel, kui leitakse puuduvad rahalised vahendid ja kaotatakse eelnimetatud tõkked.
Universal energy access will only be possible if the financial gap is covered and the above barriers are eliminated.
Rahaliste vahendite puudujääk
The funding gap
Viimasel aastakümnel on vaestele energia kättesaadavas muutmise rahaline toetamine olnud tagasihoidlik.
During the last decade financial assistance to energy access for the poor has been modest.
EÜ abirahadest ehk maailmas suuruselt kolmandast fondist on selleks eraldatud tagasihoidlikke summasid.
EC aid, the third largest fund in the world, has contributed modest amounts of money for energy access for the poor.
ELi riikide kahepoolses energiaalases arenguabi koostöös on keskendutud pigem majanduskasvu ja keskkonnakaitse eesmärkidele kui vaestele energia kättesaadavaks tegemisele ning teiste suuremate abiandjate (USA, Kanada jt) kahepoolses koostöös on olukord olnud samasugune.
The bilateral aid cooperation on energy of the EU countries has had its primary focus on economic growth and environmental objectives rather than on energy access for the poor, similar situation has happened with other important bilateral aid cooperation (USA, Canada, etc.)
Ka kliimamuutuse finantsmehhanismid on vaestele energia kättesaadavaks muutmist siiani väga vähe toetanud.
Climate change financial mechanisms have also so far contributed very little to energy access for the poor.
Energia üldkättesaadavuse tagamiseks vajalike rahaliste vahendite puudujääk on suur.
The financial gap to provide energy access for all is large.
Rahvusvahelise Energiaagentuuri väitel on 2030. aastaks energia üldkättesaadavuse tagamiseks vajalike investeeringute maht 756 miljardit USD (36 miljardit USD aastas).
The IEA states that the investment necessary to provide universal energy access by 2030 amounts to US$ 756 billion (US$ 36 billion per year).
See summa, mis tundub küll mõeldamatu, moodustab kõigest 3% samaks ajavahemikuks prognoositud kulutustest ning selle saaks katta rahvusvaheliste fondide, avaliku ja erasektori partnerluste, mitmepoolsete, kahepoolsete ja kohaliku tasandi pangalaenude, mikrofinantseerimise, laenude ja sihtsubsiidiumide kombineerimisega.
Whilst this figure sounds unachievable it represents just 3% of total projected spend during the period and could be financed through the cooperation of international funds, private/public partnerships, bank finance at multilateral, bilateral and local levels, microfinance, loans and targeted subsidies.
Eelnimetatud ÜRO skeem võimaldab ehk edasi liikuda, kuid selleks on vaja kõigi osapoolte hoopis suuremat pühendumust.
The UN prospective shown above may be the way forward, but this requires much more commitment from all actors.
Abiandjad peavad rahalisi vahendeid tunduvalt suurendama ning paremini keskenduma vaestele ja eraldatult elavatele inimestele; erasektor peab püüdma rohkem investeerida väikesemahulisse detsentraliseeritud energeetikasse ning vähemalt esialgu alandama kasumimarginaali; ning valitsused vajavad rohkem poliitilist tahet ja meetmeid, millega seatakse esmatähtsaks vaestele energia kättesaadavaks muutmine ning investeeritakse sellesse rohkem vahendeid. valitsused saavad mobiliseerida ka kohalikku (pärismaist) kapitali, luues selleks sobiva keskkonna ja partnerlussuhted kohalike ettevõtjate – talunike, külaelanike ja väikeärimeestega.
Donors need to increase funds substantially, targeting better to the poor and isolated; the private sector need to make more efforts to invest in small scale decentralised energy, and at least initially reducing profit margins; and Governments need more political willingness and action prioritising energy access for the poor investing more in energy access; Governments can also mobilise local capital (indigenous capital) by enabling the environment and partnering with local entrepreneurs (villagers, peasants, small businessmen).
ELi koostöö ja selle panus vaestele energia kättesaadavaks muutmisse
EU cooperation and its contribution to funding energy access for the poor
Kaks peamist energia kättesaadavaks muutmiseks tehtavas ELi koostöös kasutatavat mehhanismi on Euroopa Arengufond (European Development Fund – EDF)ja ELi energiarahastu.
The two principal mechanisms for EU cooperation for energy access are the European Development Fund (EDF) and the EU Energy Facility.