natgillin/translations-raw huggingface dataset:
juhib tähelepanu asjaolule, et tavalised Kashmiri elanikud hakkavad pärast maavärinat kujunenud humanitaarolukorra tõttu nüüd rahuprotsessist järk-järgult kasu saama, kui üle kontrolljoone tehakse vahetusi ning India ja Pakistani valitsused on poliitiliselt kohustunud lubama inimeste, kaupade ja teenuste vaba liikumist (ehkki ikka veel piiratud) üle kontrolljoone; nõuab uute jõupingutuste tegemist, et võimaldada kõigil Kashmiri elanikel – olenemata nende poliitilisest kuuluvusest – vahetult osaleda rahuprotsessis ja usaldust suurendavate meetmete rakendamises;
Draws attention to the fact that ordinary Kashmiris, by virtue of the humanitarian situation after the earthquake, are now benefiting progressively from the peace process, through the exchanges taking place and the political commitment by both the Indian and Pakistani Governments to the free movement of people, goods and services (albeit still limited) across the LoC; calls for renewed efforts to enable all Kashmiris, irrespective of political affiliation, to become intimately involved in the modalities of the peace process and CBMs;
rõhutab, et kriisid ja konfliktid on viimastel aastatel ÜRO tähtsust suurendanud, aga mitte vähendanud, ja rõhutab, et ÜRO jääb ka edaspidi dialoogi ja diplomaatia tähtsaks foorumiks; tuletab meelde ÜRO Julgeolekunõukogu arvukaid resolutsioone Kashmiri kohta 1948. aastast 1971. aastani, mille eesmärk on olnud julgustada nii India kui ka Pakistani valitsust võtma kõiki nende võimuses olevad meetmeid, mis arvestuste kohaselt võiksid olukorda parandada, ja milles on avaldatud veendumust, et vaidluse rahumeelne lahendamine on parim viis edendada Jammu ja Kashmiri, India ja Pakistani elanike huve; teeb kogu eespool nimetatu ja mitmete ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides esitatud punktide jätkuva rikkumise tõttu järelduse, et otsese rahvahääletuse toimumise eeltingimused ei ole praegu täidetud;
Emphasises that the crises and conflicts of recent years have enhanced, not diminished, the relevance of the United Nations, and that the UN remains an important forum for dialogue and diplomacy; recalls the large number of UN Security Council (UNSC) resolutions on Kashmir, from 1948 to 1971, which have sought to encourage both the Government of India and the Government of Pakistan to take all measures within their power calculated to improve the situation, and which have expressed the conviction that a peaceful settlement of the dispute will best promote the interests of the people of Jammu and Kashmir, of India and of Pakistan; draws the conclusion, in the light of all the above and of subsequent violations of points set out in the various UNSC resolutions, that the preconditions for invoking the plebiscite have not been met at present;
taunib jätkuvat poliitilist ja humanitaarolukorda kõigis neljas Jammu ja Kashmiri osas; tunneb siiski heameelt ühtse rahuprotsessi rolli üle liikumisel kašmiiride jaoks püsiva lahenduse suunas, mis põhineb demokraatial, õigusriigil ja põhiõiguste austamisel; toetab nii "teise tee" lähenemist kui ka laiemat dialoogi, milles osalevad mõjukad isikud, akadeemikud ja õppejõud ning muud asjaomased eksperdid Kashmiri mõlemalt poolelt ning Indiast ja Pakistanist, kes esitavad praktilisi soovitusi tihedamaks koostööks; õnnitleb Indiat ja Pakistani nende rühmade kokkuviimise eest ja teeb ettepaneku, et EL pakuks alati praktilist abi , kui mõlemad pooled seda paluvad ja ühtse rahuprotsessi raames;
Deplores the continuing political and humanitarian situation in all four parts of Jammu and Kashmir; welcomes, however, the role of the composite peace process in moving towards a durable settlement for the Kashmiris based on democracy, the rule of law and respect for fundamental rights; supports the "second track" approach as well as wider dialogue involving eminent persons, academics and other relevant experts from all sides of Kashmir and from India and Pakistan, who are putting forward practical suggestions for closer cooperation; congratulates India and Pakistan for bringing together these groups, and suggests that the EU offer practical support wherever invited to do so by both sides and within the composite peace process;
avaldab siiski kahetsust, et Pakistanil ei ole jätkuvalt õnnestunud täita asjakohaste ja representatiivsete demokraatlike struktuuride loomise kohustusi AJKs; märgib eelkõige asjaolu, et Kashmir ei ole ikka veel esindatud Pakistani rahvuskogus, et AJKd juhib Islamabadis asuv Kashmiri ministeerium, et Kashmiri nõukogus domineerivad Pakistani ametnikud ning et peasekretär, politsei peainspektor, peaarvepidaja ja rahandussekretär on kõik pärit Pakistanist; avaldab sügavat rahulolematust seoses 1974. aasta ajutise põhiseaduse sättega, mis keelab igasuguse poliitilise tegevuse, mis ei ole kooskõlas Jammu ja Kashmiri kui Pakistani osa doktriiniga ning kohustab kõiki parlamendivalimistel kandideerijaid AJKs alla kirjutama vastavale lojaalsusdeklaratsioonile; on mures sellepärast, et Gilgit-Baltistani piirkonnis puudub igasugune demokraatlik esindus; juhib lisaks tähelepanu asjaolule, et Pakistani valitsuse 1961. aasta Jammu ja Kashmiri (vara haldamise) määrusega kanti Pakistani kontrolli all olev maa, mis kuulus 15. augustil 1947. aastal Jammu ja Kashmiri osariigile, üle föderaalvalitsusele;
Regrets, however, that Pakistan has consistently failed to fulfil its obligations to introduce meaningful and representative democratic structures in AJK; notes in particular the continuing absence of Kashmiri representation in the Pakistan National Assembly, the fact that AJK is governed through the Ministry of Kashmir Affairs in Islamabad, that Pakistan officials dominate the Kashmir Council and that the Chief Secretary, the Inspector-General of Police, the Accountant-General and the Finance Secretary are all from Pakistan; disapproves of the provision in the 1974 Interim Constitution which forbids any political activity that is not in accordance with the doctrine of Jammu and Kashmir as part of Pakistan and obliges any candidate for a parliamentary seat in AJK to sign a declaration of loyalty to that effect; is concerned that the Gilgit-Baltistan region enjoys no form of democratic representation whatsoever; furthermore, draws attention to the fact that the Government of Pakistan's 1961 Jammu and Kashmir (Administration of Property) Ordinance transferred the land controlled by Pakistan and which belonged to the State of Jammu and Kashmir on 15 August 1947 to the Federal Government;
avaldab sügavat kahetsust praeguse Pakistani valitsuse jätkuvalt kaksipidise hoiaku suhtes seoses Gilgiti ja Baltistani etnilise identiteedi küsimusega, kus valitsuse ametlikud pöördumised lähevad vastuollu presidendi avaldustega; soovitab tungivalt, et Pakistani valitsus kiidaks heaks ja rakendaks Pakistani ülemkohtu 28. mai 1999. aasta otsust, mis kinnitab Gilgiti ja Baltistani elanike kašmiiri pärandit ning määrab, et valitsus peaks tagama nende põhilised inimõigused, demokraatlikud vabadused ja juurdepääsu õigusabile;
Very much regrets the continuing ambivalence of the current Government of Pakistan with regard to the ethnic identity of Gilgit and Baltistan, whereby statements made by the President are contradicted by official government communications; strongly recommends that the Government of Pakistan endorse and implement the judgment of the Supreme Court of Pakistan of 28 May 1999 which validates the Kashmiri heritage of the people of Gilgit and Baltistan and states that the Government should implement their fundamental human rights, democratic freedoms and access to justice;
tunnistab, et Pakistan on eriti keerulises olukorras paljudest allikatest tuleneva surve tõttu; avaldab sellest olenemata:
Recognises that Pakistan finds itself in a particularly complex situation with pressure from many sources; nevertheless:
sügavat kahetsust, et põhivajaduste rahuldamiseks, poliitikas osalemiseks ja õigusriigi loomiseks AJKs vajaliku piisava poliitilise tahte puudumine on jätnud naised pärast maavärinat lootusetusse olukorda;
deeply regrets that the lack of a sufficient political will to address basic needs provision, political participation and the rule of law in AJK has left women there in a desperate situation following the earthquake;
märgib abielurikkumist ja vägistamist käsitlevaid šariaadi määrusi reformiva naiste õiguste kaitse seaduseelnõu heakskiitmist kui positiivset sammu naiste õiguste parema kaitsmise tagamisel Pakistanis ja ja hindab pühendumust, mida president Musharraf ja reformimeelsete parlamendiliikmed on näidanud kõnealuste muudatuste järgimisel, hoolimata katsetest neid läbi kukutada; rõhutab siiski, et on ilmselge, et Pakistan peab oma kohustuste täitmiseks inimõiguste valdkonnas rohkem ära tegema;
notes the approval of the Protection of Women Bill to reform the Sharia-based Hudood decrees on adultery and rape as a positive step in ensuring better protection of women's rights in Pakistan, and appreciates the commitment shown by President Musharraf and reformist parliamentarians in pursuing these amendments despite attempts to derail them; stresses, however, that it is pre-eminently clear that Pakistan needs to do more to live up to its commitments in the human rights field;
on siiski mures raske olukorra pärast, millesse on sattunud vähemused kogu piirkonnas;
remains concerned about the difficult situation faced by all minorities throughout the region;
nõuab, et Pakistan vaataks läbi oma demokraatliku kontrolli aluspõhimõtted, rahvusvähemuste ja naiste õigused AJKs, mis nagu kõikjal mujal on otsustavalt tähtsad rahva elutingimuste parandamisel ning ähvardava terrorismi vastu võitlemisel;
Urges Pakistan to revisit its concept of democratic accountability and minority and women's rights in AJK, which, as elsewhere, are key to improving conditions for the people and tackling the menace of terrorism;
väljendab muret seoses sõnavabaduse puudumisega AJKs ja teadetega piinamiste ja väärkohtlemiste, India hallatavast Jammust ja Kashmirist pärit põgenike diskrimineerimise ja valitsusametnike seas esineva korruptsiooni kohta, ja kutsub Pakistani valitsust üles tagama, et AJK elanikud saaksid teostada oma kodaniku- ja poliitilisi põhiõigusi sundvõimust ja hirmust vabas keskkonnas;
Expresses concern regarding the lack of freedom of expression in AJK and reports of torture and mistreatment, of discrimination against refugees from Indian-administered Jammu and Kashmir and of corruption amongst government officials, and calls on the Pakistani Government to ensure that the people of AJK can exercise their fundamental civil and political rights in an environment free from coercion and fear;
kutsub lisaks sellele Pakistani üles tagama AJKs vabad ja õiglased valimised, arvestades, et 11. juuli 2006. aasta üldvalimisi iseloomustasid laiaulatuslik pettus ja hääletamise võltsimine ning et kõikidel kandidaatidel, kes keeldusid toetamast Kashmiri Pakistaniga ühinemise seisukohta, oli kandideerimine takistatud; samuti palub Pakistanil korraldama Gilgitis ja Baltistanis esimest korda valimised;
Further calls on Pakistan to ensure free and fair elections in AJK, considering that the general elections of 11 July 2006 were characterised by fraud and vote rigging on a massive scale, and that any candidate who refused to uphold the position of the accession of Kashmir to Pakistan was barred from running; also calls on Pakistan to hold elections for the first time in Gilgit and Baltistan;
nõuab tungivalt, et Pakistani ja India valitsus muudaksid Siachenis alates 2003. aastast kehtestatud relvarahu kestvaks rahulepinguks, sest sellel, maailma kõrgeimal lahinguväljal, sureb igal aastal rohkem sõdureid pigem kliimaga seotud põhjustel kui relvastatud konflikti tõttu;
Urges the Governments of Pakistan and India also to transform the ceasefire in place in Siachen since 2003 into a lasting peace agreement, given that, on this, the highest battlefield in the world, more soldiers die every year for reasons of climate than of armed conflict;
kutsub Euroopa Liitu üles toetama Indiat ja Pakistani läbirääkimiste pidamises täieliku vägede väljatõmbumise tsooni üle Siacheni piirkonnas ilma, et see kahjustaks kummagi poole positsiooni, eelkõige abi pakkumisega jälgimistehnoloogiatega varustamisel ja kontrolli teostamisel;
Calls on the European Union to support India and Pakistan in negotiating a zone of complete disengagement in the Siachen region without prejudice to the position of either side, in particular by offering assistance in providing monitoring technologies and verification procedures;
kutsub mässulisi relvastatud rühmitusi üles kuulutama välja relvarahu, millele järgneb desarmeerimis- ja taasintegreerimisprotsess; kutsub Pakistani ja India valitsust üles sellise relvarahu kehtestamisele kaasa aitama;
Calls on militant armed groups to declare a ceasefire to be followed by a disarmament, demobilisation and reintegration process; calls on the Governments of Pakistan and India to facilitate such a ceasefire;
julgustab Pakistani valitsust sulgema mässuliste veebilehti ja ajakirju; soovitab Pakistani ja India valitsusel kaaluda vihakõnede vastase seaduse kehtestamist;
Encourages the Pakistani Government to close down militant websites and magazines; suggests that the Pakistani and Indian Governments consider introducing a law against hate speech;
märgib, et India hallatava Jammu ja Kashmiri kontrolli all oleval osal on India põhiseaduse artikli 370 alusel unikaalne staatus, mis annab talle suurema autonoomia kui muudele liidu osadele; avaldab seetõttu rahulolu, et viimasel ajal on Jammus ja Kashmiris täheldatud arengut demokraatia tugevdamise suunas (mida tõendab 75% valimisaktiivsus hiljutistel kohalikel valimistel) ja et peaminister Singh on astunud samme dialoogi taasavamiseks kõikide osapoolte Hurryiati konverentsiga; märgib siiski, et praktikas esineb siiski puudujääke seoses inimõiguste ja otsese demokraatiaga, mida tõendab asjaolu, et kõik Jammus ja Kashmiris valimistel kandideerivad isikud peavad alla kirjutama vandele, milles nad lubavad olla lojaalsed Jammu ja Kashmiri osariigi põhiseadusele, mis toetab India ühtsust; nõuab, et India Riiklik Inimõiguste Komisjon teostaks täielikult oma volitusi kõikide arvatavate või dokumenteeritud rikkumiste osas ja usaldusväärsuse tõstmiseks nõuab, et India Riiklik Inimõiguste Komisjon täidaks kõik inimõigustega tegelevad ametikohad oma juhtkonnas; ootab suurendatud edusamme nimetatud valdkonnas ja positiivseid tulemusi laste tööd ja naistevastast vägivalda käsitlevate uute seaduste osas; võtab murelikult teadmiseks teated, et suurt hulk kašmiire peetakse kinni ilma asjakohase menetluseta;
Notes that Indian-administered Jammu and Kashmir enjoys a unique status under Article 370 of the Indian Constitution, granting it greater autonomy than other states in the Union; is pleased to see recent moves in Jammu and Kashmir to strengthen democracy (as evidenced by the 75% turnout in recent local elections), and the moves by Prime Minister Singh to reopen dialogue with the APHC; however, notes that there remain deficiencies in practice with regard to human rights and direct democracy, as evidenced by, for example, the fact that all candidates standing for office in Jammu and Kashmir (as in other states) have to sign an oath of loyalty to the Constitution of the State of Jammu and Kashmir which upholds the integrity of India; urges India's National Human Rights Commission (NHRC) to exercise its full mandate with regard to any suspected or documented violations and, to lend it even greater credibility, urges the NHRC to make good the absence of any human rights professionals on its governing board; looks forward to enhanced progress in this area, and to positive outcomes from the new laws on child labour and on women and violence; notes with concern reports that large numbers of Kashmiris are detained without due process;
mõistab hukka dokumenteeritud inimõiguste rikkumised, mida panevad toime India sõjaväelased, eriti kui tapmise ja vägistamise juhtumid jätkuvad karistamatuse õhkkonnas; märgib murega, et riiklikul inimõiguste komisjonil ei ole põhikirja kohaselt õigust uurida inimõiguste rikkumisi, mida panevad toime India julgeolekuväed; peab siiski julgustavaks riikliku inimõiguste komisjoni soovitust, mida ka järgitakse, et sõjavägi nimetaks ametisse vanemohvitserid, kes kontrollivad põhiliste inimõiguste ja õigusriigi põhimõtete rakendamist sõjaväeosades; võtab teadmiseks India valitsuse septembris 2005 antud lubaduse, et inimõiguste rikkumised ei ole vastuvõetavad; julgustab Lok Sabhat kaaluma inimõiguste kaitse seaduse muutmist, et võimaldada riikliku inimõiguste komisjonil sõltumatult uurida väiteid väärkohtlemiste kohta, milles sõjaväelasi süüdistatakse;
Deplores documented human rights violations by the armed forces of India, especially if the incidents of killing and rape continue in an atmosphere of impunity; notes with concern that the NHRC has no power under its statutes to investigate human rights abuses perpetrated by the Indian security forces; is nevertheless encouraged by the NHRC's recommendation – which is being observed – that the army nominate senior military officers to oversee the implementation of fundamental human rights and the rule of law in their military units; notes the commitment given by the government of India in September 2005 that human rights violations will not be tolerated; and urges the Lok Sabha to consider amending the Human Rights Protection Act in order to allow the NHRC to investigate independently allegations of abuse by members of the armed forces;
rõhutab surmanuhtluse säilitamise ohtu keerulises poliitilises olukorras, näiteks Kashmiri vaidluses, kus ei paista olevat tagatud õigus õiglasele kohtumõistmisele; märgib murega, et Lõuna-Aasias on olukord surmanuhtluse osas jätkuvalt halb ning kahetseb sügavalt, et nii India kui Pakistani valitsused pooldavad selle säilitamist; tunneb heameelt, et olulisemate surmanuhtluse kaotamise toetajate hulgas selles piirkonnas on president Kalam ja hiljuti ametisse nimetatud India ülemkohtu ülemkohtunik; tervitab ÜRO inimõiguste resolutsiooni 2005/59 surmanuhtluse kohta ning kinnitab veelkord ELi inimõiguste suuniseid surmanuhtluse küsimuses; nõuab tungivalt, et India ja Pakistan kaaluksid ühinemist ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste konventsiooni teise vabatahtliku protokolli ning sarnaste piirkondlike instrumentidega eesmärgiga kuulutada surmanuhtlusele moratoorium ja liikuda selle täieliku kaotamise suunas;
Stresses the risk of maintaining the death penalty in a complex political situation, such as the Kashmir dispute, where the right to a fair trial does not appear to be guaranteed; notes with concern that South Asia continues to have a poor record with regard to the death penalty and deeply regrets that both the Indian and the Pakistani Governments are in favour of its retention; welcomes the fact that key abolitionist voices in the region include President Kalam and the newly appointed Chief Justice to the Supreme Court in India; welcomes UN Human Rights Resolution 2005/59 on the question of the death penalty and reaffirms the EU's human rights guidelines on the death penalty; urges India and Pakistan to consider acceding to the Second Optional Protocol to the ICCPR, and similar regional instruments with a view to introducing a moratorium on the death penalty, and to move towards complete abolition;
tervitab kõnealuses kontekstis peaminister Mamohan Singhi avaldusi, milles nõutakse "nulltolerantsi inimõiguste rikkumise osas" Kashmiris, ja kutsub India valitsust üles lõpetama kõik kohtuvälised surmamised, "kadunuks jäämised", piinamine ning omavolilised kinnipidamised Jammus ja Kashmiris;
Welcomes in this context declarations by Prime Minister Singh calling for "zero tolerance for human rights violations" in Kashmir, and calls on the Indian Government to put an end to all practices of extrajudicial killings, "disappearances", torture and arbitrary detentions in Jammu and Kashmir;
märgib, et ulatuslik karistamatus innustab ja soodustab edasist inimõiguste rikkumist kogu riigis; kutsub India ning Jammu ja Kashmiri osariigi valitsust üles tühistama kõik õigusnormid, mis annavad relvajõudude liikmetele tegeliku puutumatuse, ja asutama sõltumatu ja erapooletu komisjon India julgeolekujõudude poolt alates konflikti algusest toime pandud rahvusvaheliste inimõiguste ja humanitaarõiguse raskete rikkumiste uurimiseks;
Notes that widespread impunity both encourages and facilitates further human rights abuses across the State; calls on India and the State Government of Jammu and Kashmir to repeal all legal provisions providing effective immunity to members of the armed forces and to establish an independent and impartial commission of inquiry into serious violations of international human rights and humanitarian law by Indian security forces since the beginning of the conflict;
nõuab tungivalt, et India ja Pakistan võimaldaksid rahvusvahelistele inimõiguste organisatsioonidele (nagu Freedom House, Amnesty International ja Human Rights Watch) vahetut ning piiranguteta juurdepääsu kõikidele endise vürstiriigi osadele, et uurida sealset inimõiguste olukorda ja koostada selle kohta korrapäraseid sõltumatuid raporteid; nõuab tungivalt, et mõlemad valitsused kohustuksid avalikult tegema täielikku koostööd kõikide piirkonda külastavate rahvusvaheliste inimõiguste organisatsioonidega;
Urges the governments of India and Pakistan to allow international human rights organisations (such as Freedom House, Amnesty International and Human Rights Watch) immediate and unrestricted access to all parts of the former princely state in order to investigate the human rights situation there and to compile regular independent reports on this; urges both governments to commit themselves publicly to full cooperation with such international human rights organisations;
nõuab tungivalt, et EL asuks kindlale seisukohale India ja Pakistaniga sõlmitud lepingute demokraatia ning inimõiguste klausli suhtes, püüdes algatada mõlema riigiga intensiivset inimõiguste (sh Kashmiris inimõiguste tagamise) teemalist poliitilist dialoogi, ja nõuab, et EL uuriks võimalust algatada Pakistaniga spetsiaalne inimõiguste dialoog nagu juba toimub Indiaga ning luua mõlema riigiga tegelemiseks spetsiaalsed inimõiguste allkomiteed, nagu teatud teiste riikide puhul on tehtud;
Urges the EU to take a firm stance in upholding the democracy and human rights clause in its agreements with both India and Pakistan, seeking an intense political dialogue with both countries on human rights including within Kashmir, and examining the possibility of setting up a specific human rights dialogue with Pakistan, as is the case already with India, and the establishment of specific human rights subcommittees dealing with both countries, as in the case of certain other countries;
tõdeb, et elanikkonna paljude rühmade, näiteks Kashmiri orus elava sunniviisiliselt ümberasustatud panditite elutingimused on rasked; nõuab, et nimetatud rühmade ja muude rühmade eeskätt tööalast diskrimineerimist tuleb käsitleda aega viitmata; soovitab nimetatud rühmadel püüda end maksma panna komiteede asutamise teel, mis koosnevad nende endi valitud esindajatest ning tagavad naiste ja alla 25aastaste elanike nõuetekohase esindatuse;
Recognises the difficult living conditions of a number of groups, such as the forcibly displaced Pandits of the Kashmir Valley; urges that discrimination against them and other groups, particularly in employment, be addressed head-on; suggests that such groups seek to empower themselves by establishing committees of their own elected representatives, ensuring that women and under-25s are properly represented;
teeb ettepaneku, et India kontrolliks, kui edukaks osutus Ladakhis 1993. aastal loodud Autonomous Hill Council; loodab, et Kargil-Skardu kaubatee võetakse usaldust suurendava meetme osana uuesti kasutusele ning et Ladakhi/Põhjapiirkonna osad ühendatakse samalaadsete piiripunktide abil, nagu on sisse seatud mujal piki kontrolljoont;
Suggests that India review the degree of success enjoyed by the setting-up of the Autonomous Hill Council in Ladakh in 1993; hopes that the Kargil-Skardu trade route can be re-established as part of the CBM process and that the Ladakh/Northern Areas division can be bridged by crossing-points similar to those already established elsewhere along the LoC;