natgillin/translations-raw huggingface dataset:
arvestades, et viimased seire- ja hindamisuuringud näitavad, et abisaajad riigid on olnud Pariisi deklaratsiooni ja Accra tegevuskava kohustuste täitmisel aktiivsemad kui rahastajariigid;
whereas recent monitoring studies and assessments have shown that recipient countries have done more than donor countries to implement the commitments set out in the Paris Declaration and the AAA;
arvestades, et eelmised kõrgetasemelised konverentsid ei ole saavutanud vajalikku poliitilist survet ega õiguslikult siduvat raamistikku, ning arvestades, et Pariisi deklaratsiooni rakendamine ei ole kaasa toonud abi killustatuse eeldatud vähenemist ja liiga paljude tehingute puhul esineb ikka läbipaistvusprobleeme, näiteks seoses tingimuslikkusega;
whereas former high level conferences failed to produce the necessary political pressure or a legally binding framework and whereas implementation of the Paris Declaration has failed to produce the anticipated reduction in aid fragmentation, with too many operations still lacking transparency, for example with regard to conditionalities;
arvestades, et läbipaistvus ja aruandekohustus mitte üksnes rahastajariikide valitsuste ja abisaavate riikide valitsuste vahel, vaid ka riigi ja ühiskonna vahel on abi tõhususe eeltingimus; arvestades, et Accra tegevuskava kohaselt on rahastajad ja partnerriigid kokku leppinud õigeaegse ja üksikasjaliku teabe levitamises olemasolevate ja tulevaste abivoogude kohta, mis võimaldaks arenguriikidel eelarvet koostada ja oma aruandeid senisest põhjalikumalt auditeerida; arvestades samuti, et doonorriikide jaoks on endiselt esmatähtis toetada parlamendi institutsiooni tugevdamist ning kohalike ametivõimude ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamist, et muuta arengupoliitika demokraatliku protsessi kindlaks osaks;
whereas transparency and accountability – both between the governments of donor and recipient countries and between the state and society – are prerequisites for aid effectiveness; whereas donors and partner countries agreed in the AAA to provide detailed information on current and future aid flows in good time to enable developing countries to draw up their budgets and audit their accounts more accurately; whereas, likewise, it remains crucial for donor countries to support the strengthening of the institution of parliament and the involvement of local authorities and civil society organisations, so as to anchor development policy firmly in the democratic process;
arvestades, et Euroopa Liit ja selle liikmesriigid annavad enam kui poole kogu maailmas antavast ametlikust arenguabist ning et seetõttu on neil oluline roll abi tõhususe tegevuskava rakendamisel;
whereas the EU and its Member States contribute more than half of global ODA and therefore play an important role in the aid effectiveness programme;
arvestades, et neljandat foorumit silmas pidades on tähtis abi andvatele riikidele meelde tuletada nende kohustust 2015. aastaks eraldada 0,7% oma rahvamajanduse kogutoodangust / kogutulust arenguabiks, pöörata kogu arenguriikidega suhtlemise poliitikas ja kõigis vastavates tavades suurt tähelepanu soolisele võrdõiguslikkusele, määratleda rangemalt ametlik arenguabi ja järgida jätkuvalt kehtivaid Accra tegevuskava põhimõtteid, ning arvestades, et on vaja liikuda ametlikust arenguabi andmisest edasi arengupartnerluse loomiseni, et toetada sellise arengu kujunemist, mille kontseptsioon pärineb riikidelt endilt ja on nende poolt omaks võetud;
whereas it is important, in the run-up to the fourth Forum, to remind donor countries of their commitment to devote 0.7% of their GNP/GNI to development aid by 2015, to include a significant gender equality component in all policies and practices in the context of their relations with developing countries, to define ODA more rigorously and to uphold the principles laid down in the AAA, which remain valid, and whereas there is a need to move beyond ODA in order to build partnerships aimed at supporting the emergence of a vision of development that is owned and driven by the countries themselves;
arvestades, et arenguabi maastik muutub pidevalt ning arvestades, et abi tõhususe mehhanismid peaksid paremini kajastama uute rahastajate ilmumist;
whereas the development aid landscape is constantly evolving, and whereas aid effectiveness mechanisms should better reflect the emergence of new donors;
arvestades, et kogu arengurahastamine – kaasa arvatud innovatiivsed rahastamismehhanismid nagu finantstehingute maks ning ülemaailmsed fondid tervishoiu ja hariduse rahastamiseks – peab väljendama ja ellu viima Pariisi deklaratsiooni põhimõtteid;
whereas all forms of development funding, including innovative financing mechanisms such as the financial transaction tax and the global funds for health and education, must embody and put into practice the principles of the Paris Declaration;
arvestades, et Tunise konsensuses Aafrika arengukava kohta nõutakse tähelepanu ümbersuunamist abi tõhususelt arengu tulemuslikkusele laiemalt; arvestades, et Aafrika arengu tulemuslikkuse seisukohast on kesksed kuus elementi: riikide suutlikkuse suurendamine, demokraatliku isevastutuse arendamine, lõunapoolsete riikide koostöö edendamine, piirkondlik mõtlemine ja tegutsemine, uute arengupartnerluste loomine ja väljakasvamine abisõltuvusest;
whereas the Tunis Consensus, an African agenda for development, calls for attention to be refocused from aid effectiveness to the broader agenda of development effectiveness; whereas the six elements identified as being crucial for Africa in terms of development effectiveness are: building capable states, developing democratic accountability, promoting South-South cooperation, thinking and acting regionally, embracing new development partners, and outgrowing aid dependence;
rõhutab, et Euroopa Liit peab võtma neljandal kõrgetasemelisel foorumil kaugeleulatuva seisukoha, mis aitaks oluliselt kaasa abi tulemuslikkusega seotud kohustuste tugevdamisele ja täielikule rakendamisele; loodab, pidades silmas abi tõhususe olulisust elukvaliteedi parandamiseks ja vaesuse vähendamiseks abisaajates riikides ning aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks, et Euroopa Liit on Busanis kõrgel tasemel esindatud;
Stresses the need for the EU to adopt an ambitious position at HLF-4 with a view to making a substantial contribution to deepening and fully implementing its aid effectiveness commitments; hopes, in view of the importance of aid effectiveness in terms of improving quality of life, reducing poverty in recipient countries and achieving the MDGs, that the EU will send high-level representatives to Busan;
tuletab meelde, et üks põhitingimusi abi tõhususe tegevuskava eesmärkide täitmiseks on täielikult omaks võtta demokraatliku isevastutuse põhimõte, mis tähendab, et arengustrateegia on riikide algatatud ning kajastab kõikide siseriiklike sidusrühmade võetud kohustusi;
Points out that one of the prerequisites in order to fulfil the ‘aid effectiveness agenda’ is to embrace fully the principle of ‘democratic ownership’, which means that development strategies must be driven by the countries themselves and reflect a commitment on the part of all national stakeholders;
märgib, et arenguriikide valitsused ei ole jätnud oma parlamentidele ja kodanikuühiskonnale tõhusaks isevastutuseks vajalikku manööverdamisruumi; kutsub ELi tungivalt üles tugevdama Pariisi deklaratsiooni ja Accra tegevuskavaga võetud kohustusi ja edendama demokraatlikku isevastutust arengupoliitikas, -projektides ja -meetmetes kõikide arengu sidusrühmade täieliku kaasamise ja nende ees aruandluskohutuse võtmise kaudu;
Notes that the governments of developing countries have not left their parliaments and civil societies the necessary room for manoeuvre to allow genuine ownership; urges the EU to strengthen the commitments set out in the Paris Declaration and the AAA by promoting democratic ownership of development policies, planning and measures through full engagement with, and accountability to, all development stakeholders;
usub, et neljas kõrgetasemeline foorum on edukas, kui selle tulemusel tekib tõsine pühendumus abi tõhususe suurendamisele, mis kajastub selgetes ja mõõdetavates eesmärkides, mille elluviimiseks on kehtestatud täpne ajakava; võttes arvesse Pariisi deklaratsiooni ja Accra tegevuskava rakendamise puudusi, rõhutab, kui oluline on nn alt-üles lähenemisviisi järgiv isevastutus arengu eest, abi killustamatus ning kindlate, tõhusate ja sõltumatute järelevalve- ja jõustamismehhanismide loomine, mis hõlmavad parlamente ja kodanikuühiskonda nii siseriiklikul kui ka rahvusvahelisel tasandil; on seisukohal, et abi tõhusust silmas pidades tuleks abi kaaluda ja hinnata arengueesmärkide saavutamisse antud konkreetse panuse, mitte ainult sisendi järgi;
Believes that HLF-4 will be a success if it results in a strong commitment to aid effectiveness, reflected in clear and measureable objectives with a precise timetable for their realisation; mindful of the implementation deficits of the Paris Declaration and AAA, underlines the importance of development ‘ownership’ following a bottom-up approach, of non-fragmentation of aid and, as well as of setting up strong, effective and independent follow-up enforcement mechanisms, involving parliaments and civil society at both national and international level; takes the view that, if it is to be effective, aid should be considered and evaluated in terms of its concrete contribution towards achieving development goals and not only in term of inputs;
tuletab meelde, et tõhus abi peab võimaldama vaestel riikidel kasutusele võtta riigisiseseid tulusid; kutsub seetõttu ELi veelkord üles võtma maksuparadiiside ja maksudest kõrvalehoidumise vastu võitlemise oma peamiseks prioriteediks, ning samas edendama alternatiivseid arengu rahastamise allikaid, nt finantstehingute maksu kehtestamise kaudu; kutsub lisaks ELi tungivalt üles pakkuma tõhusamat toetust arenguriikide abistamiseks maksureformide alal, et toetada tulemuslike, tõhusate, õiglaste ja jätkusuutlike maksusüsteemide loomist, mis peaks viima vaesuse ja abisõltuvuse vähenemiseni;
Points out that aid effectiveness requires poor countries to be able to mobilise domestic revenues; urges the EU once again, therefore, to make the fight against tax havens and tax evasion its utmost priority, while also promoting alternative sources of development finance, for example through the introduction of a financial transaction tax; likewise, urges the EU to give developing countries more help with tax reforms, thereby supporting the establishment of effective, efficient, fair and sustainable tax systems, which should have the effect of reducing poverty and aid dependency;
kutsub doonorriike ja abisaavaid riike üles võtma viivitamata meetmeid, et täita Pariisi deklaratsioonist ja Accra tegevuskavast tulenevad kohustused, mida tõkestavad üksnes poliitilise tahte puudumine ja bürokraatlikud takistused ning kõrged tehingukulud, näiteks seoses abi lahtisidumise, abi prognoositavuse, tingimuslikkuse ja läbipaistvusega; rõhutab eelkõige vajadust rakendada Accra tegevuskavas ette nähtud kohustus, mille kohaselt rahastajad peaksid kasutama kahepoolses valitsustevahelises koostöös esimese valikuna riigi oma süsteeme, ning parandada abivoogude prognoositavust; kutsub lisaks doonorriike üles eelistama kohalikke ja piirkondlikke hankeid;
Calls on donor and recipient countries to take immediate action to honour their commitments under the Paris Declaration and the AAA, the only obstacles to which are political will, bureaucracy and high transaction costs, for instance as regards the untying of aid, aid predictability, conditionality and transparency; emphasises, in particular, the need to put into practice the commitment made in the AAA whereby, in the context of bilateral cooperation between governments, donors undertake to draw first and foremost on their national systems, and to make aid flows more predictable; also urges donor countries to give priority to local and regional public procurement;
tuletab sellega seoses meelde, et abi peaks stimuleerima kaasavat ja jätkusuutlikku majanduskasvu, mis vähendaks vaesust ja abisõltuvust ning soodustaks töökohtade loomist, võttes seejuures arvesse kõikide riikide iseärasusi ja tagades samal ajal abi tõhustamise riikides, kus seda kõige rohkem vajatakse; rõhutab samuti, et abi tuleks pidada ajutiseks vahendiks, mille eesmärgiks on arenguriikide jätkusuutliku autonoomse majanduskasvu stimuleerimine, ja mitte pikaajaliseks lahenduseks;
Points out that aid should serve as a lever for inclusive, sustainable growth in order to reduce poverty and aid dependency and facilitate job creation, taking into account the individual characteristics of each country while strengthening aid effectiveness in those countries whose need is greatest; also notes that aid should be regarded as a temporary measure aimed at fostering self-sustainable growth in developing countries, rather than as a long-term solution;
8 rõhutab, et sellist majanduskasvu pidurdavad rahastajate hanketavad, mis ei võta arvesse kohalikku majandust; kutsub seetõttu rahastajaid üles eelistama kohalikke ja piirkondlikke hankeid, mis võimaldaks tõhustada kohapealset majandustegevust; 9.
8 Stresses that such growth is being hampered by certain procurement practices on the part of donors, which disregard the local economy; urges donors, therefore, to give preference to local and regional procurement, thereby enhancing local economic performance; 9.
märgib, et ainult arenguabist ei piisa vaesuse kaotamiseks ning et arenguabi peaks tegelema rohkem vaesuse põhjuste kui selle sümptomitega; rõhutab vajadust tõhusama abi järele, mis oleks osa arenguprotsessist, mille kaudu püütakse abisaajates riikides luua tugev ja keskkonnahoidlik majandus, kus oleks kõigile tagatud põhiliste sotsiaalteenuste kättesaadavus ning mis lõpuks suudaks vähendada sõltuvust abist; rõhutab sellega seoses, kui tähtis on luua abisaajates riikides inimväärset tööd, ettevõtlust ja innovatsiooni soodustav keskkond; soovitab rahastajatel kasutada eelisjärjekorras kohalikku majandussuutlikkust ja võtta meetmeid selle aktiivseks tugevdamiseks;
Points out that development aid is not in itself enough to eradicate poverty and that it should address its causes, rather than its symptoms; emphasizes the need for more effective aid as part of a development process which seeks to create, in recipient countries, strong, environmentally friendly economies in which access to basic social services is guaranteed for everyone and, ultimately, to reduce dependence on aid; stresses, in that connection, the importance of creating a climate conducive to decent work creation, entrepreneurship and innovation in recipient countries; encourages donors to exploit local economic capacities as a matter of priority and to take active steps to strengthen them;
nõuab abi riikide vahel jaotamisel tõhusamat rahvusvahelist koordineerimist, et vältida olukorda, kus mõningaid riike eelistatakse abi andmisel, kuid teised satuvad n.ö vaeslapse ossa; rõhutab, et arengupoliitika ei tohiks abi mõju tõhustamise, rohkemate tulemuste ja parema kulude-tulude suhte saavutamise nimel muutuda riskikartlikuks ja keskenduda ainult nn lihtsatele riikidele; nõuab kindlalt, et vaesuse kaotamine ja vajadused peavad jääma ELi arenguabi eraldamise otsustavaks kriteeriumiks;
Calls for more effective international coordination of cross-country aid distribution in order to address the problem of ‘aid darlings’ and ‘aid orphans’; stresses that the aim to increase the impact of aid and to get more results/value for money should not lead to a risk-averse development policy which only focuses on ‘easy countries’; insists that poverty eradication and needs must remain the crucial criteria for the allocation of development aid;
rõhutab abi tõhususe küsimuses diferentseeritud lähenemisviisi olulisust, mis võtab arvesse abisaajate riikide arenguastet (vähim arenenud, haavatavad ja keskmise sissetulekuga riigid) ja nende konkreetseid vajadusi; rõhutab, et arvestades haavatavate riikide suurt arvu ja asjaolu, et need riigid on aastatuhande arengueesmärkide täitmisest kõige kaugemal, moodustades 75% puudujäägist, on oluline pöörata sellele küsimusele erilist tähelepanu;
Underlines the importance of a differentiated approach to aid effectiveness, taking into account the level of development of the receiving countries (least developed, fragile and middle-income) and their specific needs; highlights that, given the high number of fragile states and the fact that they are the furthest away from achieving the MDGs, accounting for 75 % of the deficit, it is important that special attention is given to this issue;
rõhutab, et kohalike omavalitsuste ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamine arengupoliitikasse on väga oluline aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks ja hea valitsustava tagamiseks; märgib murega, et kuigi Accra tegevuskavas tunnustati kodanikuühiskonna organisatsioone kui „iseseisvaid arengupoliitikas osalejaid”, puutuvad paljud kodanikuühiskonna organisatsioonid kokku poliitika ja tavadega, mis takistavad neil arengus osalejate rolli täitmast; kutsub doonorriike ja partnerriike üldisemalt üles pöörama rohkem tähelepanu parlamentide, kohalike omavalitsuste ja kodanikuühiskonna osaluse suuremale tunnustamisele, ning siseriiklike süsteemide läbipaistvamale kasutamisele;
Stresses that the involvement of local authorities and civil society organisations in development policies is essential in order to achieve the MDGs and ensure good governance; notes that, although the AAA recognises them as ‘development actors in their own right’, many civil society organisations are faced with policies and practices that are undermining their role as development actors; calls, more broadly, on donors and partner countries to place the emphasis on greater recognition of the involvement of parliaments, local authorities and civil society, and on more transparent use of national systems;
juhib tähelepanu sellele, et ainult finantsabist ei piisa jätkusuutliku majandusarengu tagamiseks ning et kohalik omavalitsus ja riigi erasektor peavad võtma aastatuhande arengueesmärkidega seotud projektide rakendamises juhtrolli; rõhutab erasektori, nt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete rolli jõukuse loomises ning riikide vastutust stabiilsuse ja õigusriigi põhimõtete tagamises; rõhutab sellega seoses hea valitsustava tähtsust abisaajates riikides;
Points out that financial aid is not in itself enough to guarantee sustainable development and that local government and the domestic private sector must play a major part in implementing MDG-related projects; emphasises the role played by private undertakings, such as small and medium enterprises, in wealth creation and the responsibility of States to guarantee stability and the rule of law; stresses, in that connection, the importance of good governance in recipient countries;
rõhutab, et arutamist vajavad hea valitsemistava näitajad, millest mõni on ikka veel väga vaieldav, arvestades nende kasulikkust demokraatliku isevastutuse jaoks vajalike kaasavate lähenemisviiside kvaliteedi määramisel;
Stresses that indicators of good governance – some of which remain highly controversial – should also be the subject of debate, given their value in determining the quality of the participatory approaches necessary for democratic ownership;
kutsub partnerriikide valitsusi üles tegema jõupingutusi detsentraliseerimise vallas (poliitikas, haldus- ja eelarvepoliitikas) ja suurendama ning tõhustama kohaliku ja riikliku arengu kavandamise koordineerimist, panustades vastastikusse täiendavusse ja spetsialiseerumisse ning austades kohalikku autonoomiat;
Calls on partner governments to value and step up efforts towards decentralisation (political, administrative and fiscal) and to enhance coordination between local and national development planning processes by contributing to complementarity and specialisation, with due regard for local autonomy;
kutsub doonorriike üles oma tegevust rohkem koordineerima ja ühtlustama ning lihtsustama menetlusi ja soodustama tihedamat koostööd erasektori rahastajatega;
Calls on donor countries to coordinate and harmonise their efforts more effectively, to streamline their procedures and to work towards closer cooperation with private donors;
kutsub tungivalt üles soodustama ja edendama lõunapoolsete riikide koostööd ja kolmepoolset koostööd kui abivorme, mis aitavad parandada kvaliteeti ja tulemuslikkust, teadmiste vahetust ja suutlikkuse arendamist;
Urges that South-South and triangular cooperation be encouraged and promoted as forms of aid that help to improve quality and effectiveness and contribute to the exchange of knowledge and to capacity-building;
tuletab meelde, et kõiki valitsusi – nii doonorriikide kui abisaajariikide omi – seovad inimõiguste järgimise kohustused; rõhutab, et need kohustused ja inimõiguste alane vastutus rahvusvahelise õiguse alusel on tulemusliku arengu saavutamiseks keskse tähtsusega; kutsub seetõttu ELi üles võtma Busanis kohustus siduvate meetmete kehtestamiseks, et tagada abi andmisel inimõigusalaste konventsioonide järgimine;
Points out that all governments – donor and recipient – are bound by human rights obligations; stresses that these commitments, along with accountability under international human rights law, are crucial in order to ensure effective development; urges the EU, therefore, to advocate in Busan for the introduction of binding measures which will ensure that aid provision complies with human rights agreements;
rõhutab, kui tähtis on tasakaal teatud poliitiliste ja fiskaalsete tingimuste täitmise ning tulemuslikkuse näitajatel põhineva käsitluse vahel, et ranged poliitilised ja tulemuslikkusnõuded ei paneks partnerriikide valitsusi loobuma oma poliitika rakendamisest või isegi uute riskantsemate meetodite katsetamisest ja eelistama selle asemel rahastajate ettekirjutuste järgimist;
Stresses the importance of striking a balance between the need to meet certain political and tax conditions and approaches based on performance indicators, so as to ensure that strict political and performance requirements do not deter partner country governments from implementing their own policies – and even experimenting with new, more adventurous approaches – rather than simply following donors' prescriptions;
peab kiiduväärseks, et vastu on võetud ELi tegevusjuhend tööjaotuse kohta arengupoliitikas, ning rõhutab, et senini ei ole neid põhimõtteid täielikult rakendatud poliitilise tahte puudumise tõttu, mis takistab Euroopa abi optimaalset kasutamist ja ka ELi võimalust etendada neljanda foorumi kontekstis tööjaotuse valdkonnas juhtivat rolli;
Welcomes the adoption of the EU Code of Conduct on the Division of Labour in Development Policy and stresses that its principles have not been fully implemented to date owing to a lack of political will, which is preventing optimum use of European aid and undermining the EU's ability to be a driving force in the division of labour in the context of the fourth Forum;
kutsub ELi üles kiirendama tööjaotust puudutavat algatust „Fast Track”, eriti sektorite järgi koondumise, ümberkorraldamise ja ühise programmi rakendamise abil, ning edendama riiklike süsteemide kasutust, et pidada kinni Pariisi deklaratsiooniga võetud kohustusest kasutada rohkem isevastutustel põhinevaid abiandmisviise, eriti eelarvetoetuse kaudu;
Calls on the EU to speed up the Fast Track Initiative on Division of Labour – in particular as regards concentration by sector – by means of reorganisation and joint programming, and to encourage the use of national systems in an effort to fulfil the undertaking given in the Paris Declaration to make greater use of aid delivery mechanisms based on ownership, inter alia through budget support;