tunneb heameelt inimõigustealaste dialoogide alustamise üle Kesk-Aasia riikidega (Tadžikistan, Kasahstan, Kõrgõzstan, Türkmenistan ja Usbekistan) ja teise dialoogi läbiviimise üle 2009. aasta novembriks; tunneb lisaks heameelt ELi ja Usbekistani esimese inimõigustealase dialoogi teemalise kodanikuühiskonna seminari toimumise üle 2008. aasta oktoobris; peab kahetsusväärseks asjaolu, et ELi ja Hiina inimõigustealased dialoogid ei ole endiselt suutnud kuidagi parandada olukorda inimõiguste rikkumiste osas Hiinas; juhib tähelepanu asjaolule, et vaatamata Hiina ametivõimude õiges suunas astutud sammudele (tööõiguse reform, surmaotsuste läbivaatamine kõrgema rahvakohtu poolt) halveneb üha inimõiguste olukord, mida märgivad laienevad sotsiaalsed rahutused, inimõiguste kaitsjate, juristide, veebipäevikute pidajate ja ühiskonna aktivistide karmistuv kontrollimine ja mahasurumine ning samuti sihipärane poliitika, mille eesmärk on muuta marginaalseks tiibetlased ja nende kultuuriline identiteet; on sügavalt mures sino-tiibeti dialoogi edutuse pärast; on sügavalt mures uiguuri rahva inimõiguste olukorra halvenemise pärast Hiinas; mõistab hukka nende pikaajalise rõhumise Ida-Turkestanis ning taunib asjaolu, et Hiina ametivõimud ei pea kinni vabaduste, sealhulgas sõna-, meeleavaldus-, kogunemis-, usu- ja isikuvabaduse kaitsemeetmetest, mis on kirjas Hiina Rahvavabariigi põhiseaduses, ning peab samuti kahetsusväärseks Hiina Rahvavabariigi elanikkonna ümberasustamise poliitikat, millega kavatsetakse nõrgestada uiguuri elanikkonna kultuuri ja killustada nende ühtsust; väljendab oma pettumust selle üle, et ELi ja Venemaa inimõigustealased konsultatsioonid ei ole andnud mingeid olulisi tulemusi; tervitab inimõiguste teemalise dialoogi käivitamist Indoneesiaga 2009. aastal ning esimesi dialoogi raames toimunud kohtumisi Gruusia ja Armeeniaga; arvab, et kuigi inimõigustealased dialoogid juhivad soovitud tähelepanu inimõigustealastele küsimustele ELi välissuhetes, ei tohi neist saada eesmärk omaette, vaid need peavad keskenduma selle tagamisele, et dialoogide käigus tõstatatud ja arutatud küsimuste suhtes võetaks meetmeid; kahetseb Indiaga peetud inimõigustealaste dialoogide tulemusetust ja on pettunud selles, et kastipõhise diskrimineerimise küsimust ei arutatud viimase inimõigustealase dialoogi käigus;
Welcomes the establishment of human rights dialogues with each of the Central Asian states – Tajikistan, Kazakhstan, Kyrgyzstan, Turkmenistan and Uzbekistan – and the holding of a second dialogue in each case up to November 2009; welcomes in addition the first EU-Uzbek civil society seminar on human rights dialogue in October 2008; regrets that the EU-China human rights dialogues have consistently failed to deliver any improvements as regards specific human rights abuses in China; points out that, despite some steps taken by the Chinese authorities in the right direction (labour reform, Supreme People's Court review of death sentences), the human rights situation continues to deteriorate and is marked by widening social unrest and tightening of the control and repression of human rights defenders, lawyers, bloggers, and social activists, as well as by targeted policies aimed at marginalizing Tibetans and their cultural identity; is deeply concerned about the lack of progress of the Sino-Tibetan dialogue; is deeply concerned about the deteriorating human rights situation of the Uighur population in China, condemns its longstanding oppression in East Turkestan and deplores the non-adherence of the Chinese authorities to the safeguards of freedoms including those of expression, demonstration, assembly, religion and person contained within the constitution of the People's Republic of China; also deplores the population transfer policy of the People's Republic of China, which is intended to dilute the culture of the Uyghur population and fragment their unity; expresses its disappointment that EU-Russia human rights consultations have not yielded any substantial results; welcomes the launch in 2009 of human rights dialogues with Indonesia, and the holding of the first dialogue meetings with Georgia and Armenia; considers that while such human rights dialogues bring a welcome focus on human rights issues in the EU's external relations, they cannot be allowed to become an end in themselves and must be focused on ensuring follow-up action is taken on the issues which are raised and discussed in these dialogues; regrets the lack of results from the human rights dialogue with India and is disappointed that the issue of caste-based discrimination was not discussed during the last human rights dialogue;