natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– võttes arvesse komisjoni teatist Euroopa Parlamendile ja Euroopa Ombudsmanile „Suhted kaebuse esitajaga seoses ühenduse õiguse rikkumisega” (KOM (2002)0141)
– having regard to the Commission communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law ( COM(2002)0141 )
– võttes arvesse kodukorra artikli 205 lõike 2 esimest lauset;
– having regard to Rule 205(2), first sentence, of its Rules of Procedure,
– võttes arvesse petitsioonikomisjoni raportit ( A7‑0293/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Petitions ( A7-0293/2010 ),
A. arvestades, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 228 volitab Euroopa Ombudsmani võtma kõigilt liidu kodanikelt vastu kaebusi, mis puudutavad haldusomavoli liidu institutsioonide või asutuste tegevuses;
A. whereas Article 228 of the Treaty on the Functioning of the European Union empowers the European Ombudsman to receive complaints from any citizen of the Union concerning instances of maladministration in the activities of the Union institutions or bodies,
B. arvestades, et ELi kodanike esitatud kaebused on oluline teabeallikas ELi õiguse võimalike rikkumiste kohta;
B. whereas complaints submitted by EU citizens constitute an important source of information on possible infringements of EU law,
C. arvestades, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41 on sätestatud: „Igaühel on õigus sellele, et liidu institutsioonid, organid ja asutused käsitleksid tema küsimusi erapooletult, õiglaselt ning mõistliku aja jooksul”;
C. whereas, according to Article 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, ‘Every person has the right to have his or her affairs handled impartially, fairly and within a reasonable time by the institutions, bodies, offices and agencies of the Union’,
D. arvestades, et 1. märtsil 2007. aastal taotles keskkonnakaitsega tegelev valitsusväline organisatsioon juurdepääsu ettevõtluse ja tööstuse peadirektoraadi ning ettevõtluse ja tööstuse eest vastutava endise komisjoni asepresidendi käsutuses olevale teabele ja dokumentidele, mis puudutasid komisjoni ja autotootjate esindajate vahelisi kohtumisi, kus käsitleti komisjoni seisukohta autode süsinikdioksiidi heitkoguste suhtes;
D. whereas, on 1 March 2007, a non-governmental organisation acting in the field of environmental protection asked the Commission for access to information and documents held by the Directorate-General for Enterprise and Industry and the former Vice-President of the Commission responsible for Enterprise and Industry, relating to meetings between the Commission and representatives of car manufacturers at which the issue of the Commission’s approach to carbon dioxide emissions from cars had been discussed,
E. arvestades, et komisjon võimaldas juurdepääsu toonasele volinikule Günter Verheugenile saadetud 18 kirjast 15-le, kuid keeldus andmast juurdepääsu Saksa autotootja Porsche saadetud kolmele kirjale põhjendusel, et nende avaldamine kahjustaks Porsche ärihuvide kaitset;
E. whereas the Commission granted access to 15 out of 18 letters sent to then-Commissioner Günter Verheugen, but refused access to three letters sent by the German car manufacturer Porsche on the grounds that their disclosure would undermine protection of the company’s commercial interests,
F. arvestades, et määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele)
F. whereas Article 1(a) of Regulation 1049/2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents
G. arvestades, et komisjon keeldus andmast kaebuse esitajale juurdepääsu kõnealustele Porsche AG kirjadele määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimese taande alusel, milles on sätestatud, et institutsioonid keelavad juurdepääsu dokumentidele, mille avaldamine kahjustaks „füüsilise või juriidilise isiku ärihuve, sealhulgas intellektuaalomandit”;
G. whereas the Commission refused to grant the complainant access to the relevant letters from Porsche AG on the basis of the first paragraph of Article 4(2) of Regulation 1049/2001, which provides that ‘ th e institutions shall refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of commercial interests of a natural or legal person, including intellectual property ... ’ ,
H. arvestades, et Porsche AG saatis kõnealused kirjad komisjoni poolt peamiste sidusrühmadega peetavate konsultatsioonide raames seoses ühenduse strateegia läbivaatamisega, mille eesmärk oli sõiduautode süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamine; arvestades, et järelikult oli tõenäoline, et need kolm kirja sisaldasid teavet Porsche AG ärisuhete kohta; arvestades, et komisjon võis seepärast arvata, et need kuuluvad määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimeses taandes sätestatud erandi reguleerimisalasse;
H. whereas the letters in question were sent by Porsche AG in the context of the Commission’s consultation of key stakeholders concerning the review of the Community strategy to reduce carbon dioxide emissions from passenger cars, whereas it was consequently likely that the three letters contained information on Porsche AG’s business relations, and whereas the Commission could therefore have regarded them as falling within the scope of the exception laid down in Article 4(2), first paragraph, of Regulation 1049/2001,
I. arvestades, et ombudsmani teenistused kontrollisid Porsche AG kolme kirja ning komisjoni ja Porsche e-kirjavahetust, milles komisjon andis Porschele teada, et ta ei kavatse neid kolme kirja avaldada; arvestades, et ombudsman tegi kontrolli põhjal järelduse, et komisjon oli ebaõigesti keeldunud andmast Porsche AG kirjadele täielikku juurdepääsu määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimese taande kohaselt ning osalist juurdepääsu artikli 4 lõike 6 kohaselt
I. whereas the Ombudsman’s services inspected the three letters from Porsche AG as well as an exchange of e-mails between the Commission and Porsche in which the Commission informed Porsche that it intended not to disclose the three letters, and whereas the Ombudsman, on the basis of the inspection, concluded that the Commission had wrongly refused full access to the letters from Porsche AG under Article 4(2), first paragraph, and partial access under Article 4(6) of Regulation 1049/2001
Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõige 6 on järgmine: „Kui mõni eranditest hõlmab ainult osa dokumendist, avalikustatakse dokumendi ülejäänud osad.” ; arvestades, et tegu oli haldusomavoli juhtumiga;
Article 4(6) of Regulation 1049/2001 reads as follows: ‘ If only parts of the requested document are covered by any of the exceptions, the remaining parts of the document shall be released. ’ , and whereas this was an instance of maladministration,
J. arvestades, et 27. oktoobril 2008. aastal esitas ombudsman komisjonile soovituse projekti koos üksikasjaliku faktilise ja õigusliku analüüsiga, milles ombudsman leidis, et komisjon peaks andma Porsche AG poolt endisele asepresidendile Günter Verheugenile saadetud kolmele kirjale täieliku juurdepääsu või kaaluma nende kirjade osalist avaldamist;
J. whereas, on 27 October 2008, the Ombudsman made a draft recommendation to the Commission setting out the details of his factual and legal analysis, in which he stated that the Commission should grant access to the three letters sent by Porsche AG to the former Vice-President, Günter Verheugen, in their entirety or consider partially disclosing them,
K. arvestades, et Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 195 kohaselt (praegune Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 228) palus ombudsman komisjonil koostada üksikasjaliku arvamuse kolme kuu jooksul, s.t 31. jaanuariks 2009;
K. whereas the Ombudsman, on the basis of Article 195 EC (now Article 228 TFEU), asked the Commission to give a detailed opinion within three months, that is, by 31 January 2009,
L. arvestades, et komisjon ei esitanud oma arvamust Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 228 sätestatud kolmekuulise tähtaja jooksul, vaid selle asemel palus kuuel korral pikendada ombudsmani soovituse projekti käsitleva üksikasjaliku arvamuse esitamise tähtaega; arvestades, et ombudsman teatas komisjoni sekretariaadile 2009. aasta juulis ja uuesti septembris, et kui ta ei saa soovituse projektile vastust, esitab ta parlamendile eriaruande;
L. whereas the Commission did not give its opinion within the three-month deadline provided for in Article 228 TFEU, but instead requested six extensions of the deadline for submitting its detailed opinion on the Ombudsman’s draft recommendation, and whereas, in July and again in September 2009, the Ombudsman informed the Commission Secretariat of his intention to present a Special Report to Parliament if he did not receive an answer to his draft recommendation,
M. arvestades, et uus komisjon andis pärast ametisse astumist kirjadele juurdepääsu, kuid see toimus rohkem kui 15 kuud pärast soovituse projekti esitamist, mitte ombudsmani põhikirjas ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 228 sätestatud kolme kuu jooksul;
M. whereas the new Commission, once it had had taken office, did indeed grant access to the letters, but whereas this occurred more than 15 months after the draft recommendation had been issued rather than the three months stipulated in the Ombudsman’s Statute and in Article 228 TFEU,
N. arvestades, et soovituse projektile vastuse andmisel viivitamisega 15 kuud rikkus komisjon kohustust teha ombudsmaniga heas usus lojaalset koostööd juhtumi 676/2008/RT uurimise käigus ja et see kahjustab mitte ainult institutsioonidevahelist dialoogi, vaid ka ELi mainet avalikkuse silmis;
N. whereas the Commission, by delaying its reply to the draft recommendation for 15 months, breached its obligation to cooperate with the Ombudsman sincerely and in good faith during his inquiry into case 676/2008/RT, and whereas this is detrimental not only to interinstitutional dialogue, but also to the EU’s public image,
O. arvestades, et ombudsman on kindlaks teinud, et komisjon on viivitanud veel ühe dokumentidele juurdepääsu juhtumi puhul (355/2007/(TN)FOR), millega seoses oleks komisjon pidanud ombudsmani soovituse projekti käsitleva üksikasjaliku arvamuse esitama 31. oktoobriks 2009, kuid ei ole seda siiamaani teinud;
O. whereas the Ombudsman has identified delays by the Commission in a further case involving access to documents (355/2007(TN)FOR), in which the Commission should have submitted its detailed opinion to the Ombudsman’s draft recommendation by 31 October 2009, but has still not done so to date,
P. arvestades, et 22st dokumentidele juurdepääsu juhtumist, millega ombudsman 2009. aastal tegeles, on komisjon kaebustele vastamisel algsest tähtajast kinni pidanud vaid nelja puhul; arvestades, et nendest 22 juhtumist 14 puhul esitas komisjon oma vastuse enam kui 30-päevase hilinemisega ning kuue puhul vähemalt 80-päevase hilinemisega;
P. whereas the Commission met the original deadlines for replying to complaints in only four of the 22 cases involving access to documents dealt with by the Ombudsman in 2009; whereas in 14 of these 22 cases it submitted its reply more than 30 days late, and in six cases it submitted its reply at least 80 days late,
Q. arvestades, et Euroopa Parlamendi kui ELi ainsa valitud organi ülesanne on tagada ja kaitsta Euroopa Ombudsmani sõltumatust tema kohustuste täitmisel ELi kodanike ees ning jälgida tema soovituste rakendamist,
Q. whereas Parliament’s responsibility as the EU’s sole elected body is to safeguard and protect the independence of the European Ombudsman in the conduct of his duties towards EU citizens and to monitor the implementation of his recommendations,
Komisjoni otsusele 2001/937/EÜ lisatud määruse (EÜ) nr 1049/2001 üksikasjalike rakenduseeskirjade artikli 5 lõikes 5 on sätestatud: „ Kui konsulteeritakse kolmanda isikuga, antakse talle vastamiseks tähtaeg, mis ei ole lühem kui viis tööpäeva, kuid peab võimaldama komisjonil täita vastamise tähtaegu [...]”. ;
Article 5(5) of the Detailed rules for the application of Regulation (EC) No 1049/2001, annexed to Commission decision 2001/937/EC, provides that: ‘ The third-party author consulted shall have a deadline for reply which shall be no shorter than five working days but must enable the Commission to abide by its own deadlines for reply ... ’. ;
7. nõuab, et komisjon annaks Euroopa Parlamendile lubaduse täita tulevikus oma kohustust teha Euroopa Ombudsmaniga lojaalset koostööd;
Demands that the Commission give an undertaking to the European Parliament that it will fulfil its duty of sincere cooperation with the European Ombudsman in future;
Eriaruanne on viimane vahend, mida Euroopa Ombudsman saab kasutada.
Special reports are the European Ombudsman’s ultimate weapon.
Euroopa Ombudsmani poolt Euroopa Parlamendile esitatud eriaruannete väga väike arv (17 alates aastast 1995) kinnitab, et ELi institutsioonid on valdava enamiku juhtumite puhul koostööaltid.
The very small number of special reports that the European Ombudsman had to present to the European Parliament (17 since 1995) is evidence of the co-operative approach adopted by the EU Institutions in the overwhelming majority of cases.
Selline koostöövalmidus tuleneb aga osaliselt ombudsmani volitusest esitada Euroopa Parlamendile eriaruanne.
Part of the background to that co-operation, however, is the existence of the power to make a special report to the European Parliament.
Teadmine, et järgmise sammuna võidakse koostada eriaruanne – ning seda eriti soovituse projekti esitamise korral –, aitab tihti kaasa sellele, et vastav institutsioon või asutus muudab oma seisukohta.
Especially when a draft recommendation is made, the knowledge that the next step could be a special report often helps to persuade the institution or body concerned to alter its position.
Seepärast tuleks eriaruandeid esitada vaid olulistes küsimustes, millega seoses parlament saaks aidata veenda vastavat institutsiooni või asutust arvamust muutma.
Special reports should, therefore only be presented in relation to important matters, on which the Parliament could help persuade the institution or body concerned to alter its position.
Euroopa Parlament kui poliitiline organ on ombudsmani eriaruannete käsitlemisel sõltumatu, seda nii menetluste kui ka oma lähenemise ja tegevuse osas.
As a political body, the European Parliament is sovereign in dealing with the Ombudsman’s special reports, as regards both its procedures and the substance of its approach and actions.
Eriaruande käsitlemisel arvestab parlament alati sellega, et õigus pöörduda ombudsmani poole – nagu ka õigus pöörduda petitsiooniga Euroopa Parlamendi poole – on iga kodaniku põhiõigus, mis moodustab lahutamatu osa põhiõiguste hartast, millele Lissaboni leping on praeguseks andnud ka õigusliku jõu.
When considering a special report, the Parliament always takes into account that the right to apply to the Ombudsman, alongside the right to petition the European Parliament, is a fundamental right of citizenship that is firmly enshrined in the Charter of Fundamental Rights, which now, under the Treaty of Lisbon, has legal value.
Vastavalt määrusele nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele taotles keskkonnakaitsega tegelev valitsusväline organisatsioon 2007. aasta märtsis juurdepääsu teatud dokumentidele.
In March 2007 a non-governmental organisation acting in the field of environmental protection, asked for access to certain documents under Regulation 1049/2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents.
Need dokumendid puudutasid Euroopa Komisjoni ja autotootjate vahelisi kohtumisi, kus käsitleti komisjoni seisukohta autode süsinikdioksiidi heitkoguste suhtes.
The documents related to meetings between the European Commission and car manufacturers at which the issue of the Commission’s approach to carbon dioxide emissions from cars was discussed.
2007. aasta novembris võimaldas komisjon juurdepääsu toonasele volinikule Günter Verheugenile saadetud 18 kirjast 15-le.
In November 2007, the European Commission granted access to 15 out of 18 letters sent to the then Commissioner Günter Verheugen.
Samas keeldus komisjon andmast juurdepääsu Saksa autotootja Porsche saadetud kolmele kirjale, kuna nende avaldamine kahjustaks Porsche ärihuvide kaitset.
However, in the case of 3 letters sent by the German car manufacturer Porsche, it refused access on the grounds that their disclosure would undermine the protection of the company’s commercial interests.
Seejärel pöördus kaebuse esitaja Euroopa Ombudsmani poole.
The complainant then turned to the European Ombudsman.
2008. aasta septembris viisid ombudsmani teenistused komisjoni ruumides läbi kirjade kontrollimise.
In September 2008, the Ombudsman’s services carried out an inspection of the letters at the Commission’s premises.
27. oktoobril 2008. aastal tegi ombudsman kontrolli põhjal järelduse, et komisjon oli ebaõigesti keeldunud andmast kolmele kirjale juurdepääsu.
On the basis of this inspection, the Ombudsman concluded on 27 October 2008 that the Commission had wrongly refused access to the three letters.
Seepärast esitas ombudsman komisjonile soovituse projekti, et komisjon annaks kirjadele täieliku juurdepääsu või kaaluks nende osalist avaldamist.
He therefore made a draft recommendation to the Commission that it should grant access to these letters in their entirety, or consider partially disclosing them.
Euroopa Parlamendi sätestatud ombudsmani põhikirja artikli 3 lõike 6 kohaselt oli komisjonil aega kolm kuud, et esitada ombudsmani soovituse projekti kohta üksikasjalik arvamus.
According to Article 3 (6) of the Statute laid down for the European Ombudsman by the European Parliament, the European Commission had three months in which to give a detailed opinion on his draft recommendation.
Seega oli komisjoni vastuse esitamise tähtaeg 31. jaanuaril 2009. aastal.
The deadline for the Commission to respond was, therefore, 31 January 2009.
Komisjon vastust ei esitanud, taotledes 30. jaanuaril 2009. aastal tähtaja pikendamist.
The Commission did not reply and asked for an extension to this deadline on 30 January 2009.
2009. aastal taotles komisjon tähtaja pikendamist veel 23. veebruaril, 26. märtsil, 29. aprillil, 29. mail ja 26. juunil 2009.
It subsequently asked for further extensions to this deadline on 23 February 2009, on 26 March 2009, on 29 April 2009, on 29 May 2009 and on 26 June 2009.
Olles täitnud kõik komisjoni taotlused algset tähtaega pikendada, saatis ombudsman 3. juulil 2009. aastal komisjonile kirja, kus ta teatas, et on arusaamatu, miks komisjonil kulub üksikasjaliku arvamuse koostamisele niivõrd palju aega, et juba algselt enam kui küllaldasele tähtajale tuleb kuus korda pikendust küsida.
Having granted the European Commission all its requests for extensions to the original deadline, the Ombudsman wrote to the Commission on 3 July 2009 stating that it was unclear why the drafting of a detailed opinion was taking such a long time, that it required six extensions of an already generous deadline.
Komisjon vastas 17. juulil, et tal ei ole võimalik sisulist vastust anda, kuna ta ei ole veel kolmanda isikuga (Porschega) konsulteerimist lõpetanud.
The Commission responded on 17 July, stating that it was not in a position to give a substantive reply because it was still consulting with the third party (Porsche).
30. septembril 2009. aastal – 10 kuud pärast soovituse projekti esitamist – andis komisjon ombudsmanile teada, et ta otsustas võimaldada kirjadele osalise juurdepääsu ja et selleks oli ta koostanud kirjade toimetatud versioonid.
On 30 September 2009, 10 months after the draft recommendation, the European Commission informed the Ombudsman that it had decided to grant partial access to these letters and had created edited versions for the purpose.
Komisjon märkis ka, et ta kavatses Porschet oma otsusest teavitada.
It also indicated its intention to inform Porsche of its decision.
27. oktoobril 2009. aastal täpsustas komisjon, et tema otsus Porschet teavitada oli edastatud tõlkimiseks saksa keelde ja et see saadetakse Porschele novembri alguses.
On 27 October 2009, the Commission explained that the decision to inform Porsche had been sent for translation into German and would be sent to the company in early November.
9. novembril 2009. aastal saatis ombudsman komisjonile veel ühe kirja, kus ta küsis endale koopiat Porschele saadetud teatisest ning palus hoida teda kursis kirjadele juurdepääsu andmise menetlusega.
On 9 November 2009, the European Ombudsman sent another letter to the Commission, in which he requested a copy of the notification letter sent to Porsche and asked to be informed about the conclusion of the procedure for granting access to these letters.
4. detsembril 2009. aastal andis komisjoni ametnik ombudsmani büroole telefoni teel teada, et teatis Porschele saadetakse varsti ära.
On 4 December 2009, the Commission’s services informed the Ombudsman’s office by telephone that the notification letter would be sent shortly to Porsche.
Kuni Euroopa Parlamendile eriaruande esitamiseni 24. veebruaril 2010 ei olnud ombudsmani teavitatud ei teatise saatmisest ega kirjadele juurdepääsu andmisest.
Until the date of the submission of his Special Report to the European Parliament on 24 February 2010, the European Ombudsman had not been informed of either the notification letter, or of the act of granting access to the letters.
Kui uus komisjoni koosseis oli ametisse asunud ja ombudsman oli esitanud eriaruande, andiski komisjon kirjadele juurdepääsu.
Once the new Commission had taken office, and the Ombudsman had submitted his Special Report, the Commission did indeed grant access to the letters.
See juhtus siiski rohkem kui 15 kuud pärast soovituse projekti esitamist, mitte Euroopa Parlamendi poolt Ombudsmani põhikirjas ette nähtud ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 228 sätestatud kolme kuu jooksul.
This, however, occurred more than 15 months after the draft recommendation had been made rather than the three months prescribed by the European Parliament in the Ombudsman’s Statute and by Article 228 of the TFEU.
Komisjon selgitas mitmes antud teemat käsitlevas teatises, et ta ei saanud täita soovituse projektile vastamise kohustust, kuna ei olnud dokumentide kavandatava avaldamisega seoses Porschega konsulteerimist lõpetanud.
In its various communications on the matter, the European Commission explained that it could not comply with its obligation to reply to the draft recommendation because of ongoing consultations with Porsche concerning the proposed disclosure of the documents in question.
Komisjon esitas konsultatsioonide kestuse selgitamiseks kaks põhjendust: esiteks oli võimalik, et Porschega peetavad läbirääkimised dokumentide kavandatava avaldamise üle viivad positiivse tulemuseni, ning teiseks tuli Porschele anda mõistlikul määral aega õiguslike meetmete võtmiseks, kui komisjon otsustab dokumendid avaldada.
The Commission justified the length of the said consultations by putting forward two arguments: firstly, that there was a prospect of achieving a positive outcome in the negotiations with Porsche as regards the proposed disclosure, and secondly, that there was a need to give Porsche a reasonable period of time to take legal action against the Commission’s decision to disclose the documents in question.
Komisjoni esimese põhjendusega seoses ei tohi unustada, et määruses nr 1049/2009 sätestatud konsultatsioonide raames peab komisjon määrama dokumendi kolmandast isikust autorile vastuse esitamise tähtaja.
As regards the European Commission’s first argument, it has to be recalled, that in the framework of the consultations provided for in Regulation 1049/2001, the Commission must establish a deadline for the third party author of a document to reply.
On selge, et komisjon peaks teostama seda volitust viisil, mis võimaldaks tema enda suhtes kehtivatest tähtaegadest kinni pidada.
The Commission should certainly exercise this power in a way that enables it to abide by its own deadlines.