natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kui komisjon on tõeliselt pühendunud oma tegevuse täiustamisele käesolevas võtmeküsimuses, ei saadaks konkreetselt selle ülesande eest vastutava voliniku ametissemääramine mitte üksnes poliitilist sõnumit, vaid aitaks ka koordineerida kõiki jõupingutusi, mida praegu tehakse eraldiseisvalt ning eri tasemel erinevate peadirektoraatide ja EÜ peasekretariaadi poolt.
If the Commission is really committed to upgrading its performance in this key issue, the designation of a Commissioner specifically responsible for this task would send not only a clear political message but also help to coordinate all the efforts which are currently undertaken separately and to varying degrees by the different Directorates General and the General Secretariat of the EC.
Kõnealune volinik koondaks enda vastutuse alla kõik rakendamisega tegelevad horisontaalsed osakonnad ning vastutaks teiste kõigis peadirektoraatides olevate vertikaalsete üksuste koordineerimise eest.
This Commissioner would group under his responsibility all horizontal departments dealing with implementation and be responsible for the coordination of the other vertical units in all Directorates-General.
Euroopa Parlament on juba ka soovitanud liikmesriikidel „ määrata ametisse rikkumiste vastase poliitika eest riigi tasandil vastutava(d) poliitiku(d) ”
Parliament has already suggested that Member States also " appoint political figures responsible at national level for infringement policy"
Nii Euroopa Parlamendi kui ka rahvusparlamentide seotus ja osalus ühenduse õiguse kohaldamise kontrolliprotsessis peaks kasvama.
There should be increased involvement and participation of both the European Parliament and the national parliaments in the process of monitoring implementation of Community Law.
Euroopa õigusaktide arvu vähendamisega peab kaasnema suurem rõhuasetus nende rakendamisele.
A reduction in the amount of European legislation must be accompanied by more emphasis on its implementation.
Euroopa Parlament peaks selles suhtes esirinnas olema, kuid seejuures komisjonile aluslepingutega usaldatud pädevustesse ja kohustustesse sekkumata.
The European Parliament should be at the forefront in this respect but without interfering with the competences and duties entrusted to the Commission by the Treaties.
Komisjon ja Euroopa Parlament peaksid looma alalised teabevahetuskanalid ja algatama struktureeritud dialoogi rakendamise küsimustes.
The Commission and Parliament should create permanent channels of communication and establish a structured dialogue on implementation issues.
Seda tuleb teha kõrgeimal poliitilisel tasandil ning selle täitmist järgida erinevate pädevate organite kaasamise kaudu Euroopa Parlamendi raames.
This has to be done at the highest political level and be followed-up through the involvement of the various competent bodies within Parliament.
Nimetatud kahe institutsiooni vahelisel koostööl on ülisuur tähtsus, isegi kui peamine vastutus rakendamise eest lasub komisjonil kui aluslepingute valvuril.
The collaboration of these two institutions is of paramount importance although the main responsibility for implementation rests with the Commission as guardian of the Treaties.
Iga-aastased aruanded ühenduse õiguse rakendamise kohta peaksid muutuma parlamendi jaoks pidevalt arenevaks vahendiks, mida alaliselt kontrollivad parlamendikomisjonid.
The annual report on implementation of Community Law should become an in progress tool for Parliament, permanently monitored by the parliamentary committees.
Muutumatu iga-aastase dokumendi asemel peaks see olema vahend, mille abil komisjonid saaksid hinnata EÜ tegevust rakendamise valdkonnas.
Rather than being a static annual document, it should be an instrument for committees to supervise EC actions in the field of implementation.
Parema õigusloome eest vastutaval parlamendikomisjonil, nimelt õiguskomisjonil, peaks olema tähtis roll komisjoni asjaomaste talituste ja Euroopa Parlamendi juhtstruktuuride, nagu presidentuuri peadirektoraat ja esimeeste konverents, koordineerimisel ja koostöö korraldamisel.
The committee responsible for better law-making, the Committee on Legal Affairs, should play an important role in coordinating and liaising with the relevant services in the Commission and with the leadership structures of Parliament, such as the Presidency and the Conference of Presidents.
Süvendatud suhtlemine Euroopa Komisjoni ja parlamendikomisjonide vahel peaks kõnealusel alal olema alaline ja struktureeritud.
The specialised communication between the Commission and parliamentary committees in the area should be permanent and structured.
Euroopa Parlament peaks oma menetlusi korrigeerima, et omada õigusaktide rakendamise kontrollimisel liikmesriikides aktiivsemat rolli.
Parliament should adjust its procedures with a view to playing a more active role in monitoring the implementation of legislation in the Member States.
Euroopa Parlamendi otsuseid tegevad organid peaksid tõsiselt kaaluma parlamendikomisjonide raames rakendamise alal alaliste raportööride ametisse määramist või töökondade loomist, kes vastutaksid iga parlamendikomisjoni vastu võetud peamiste õigusaktide rakendamise järelevalve eest.
Serious consideration should be given by the decision-making bodies of Parliament to the establishment, within the committees, of permanent rapporteurs on implementation or task-forces responsible for following up on the implementation of key legislation adopted by each committee.
Asjaomane raportöör peaks, kas üksi või eespool mainitud alaliste struktuuride abil, etendama käesoleval alal aktiivset rolli.
The competent rapporteur should, alone or with the help of the above mention permanent structures, play an active role in this area.
Samuti tuleks kaaluda kodukorra muutmist, et anda Euroopa Parlamendile rakendamise järelevalves aktiivsem roll.
Consideration should also be given to whether the Rules of Procedure need to be amended with a view to providing for a more active role for Parliament in overseeing implementation.
Ka rahvusparlamendid peaksid etendama tähtsat osa.
The national parliaments should also play an important role.
Siseriiklike seadusandlike organite osalus Euroopa asjades on viimastel aastatel oluliselt kasvanud ja kasvab tulevikus veelgi.
The involvement of national legislative bodies in the field of European affairs has increased substantially over the last few years and will continue to do so in the future.
Käesoleval alal tuleks välja arendada mehhanismid, et tagada rahvusparlamentide (ja seadusandlikke volitusi omavate piirkondlike parlamentide) aktiivne osalemine ühenduse õigusaktide kontrollimisel.
In this area, mechanisms should be developed in order to secure the active participation of national parliaments (and regional parliaments that have legislative powers) in the monitoring of community legislation.
Liikmesriikide seadusandlikud organid on rakendamise küsimusest eriti huvitatud ja peaksid seepärast olema valmis edendama koostööd Euroopa Parlamendiga.
Legislative bodies in Member States are particularly concerned with the implementation issue and should therefore be willing to enhance cooperation with the European Parliament.
Teataval määral on koostööstruktuurid juba olemas ja neid peaks olema võimalik käesoleval eesmärgil kasutada.
To a certain degree, the structures for collaboration already exist and it should be possible to use them for this purpose.
Nagu on eelnevalt juba sedastatud, on liikmesriikidel ELi õigusaktide siseriiklikkusse õigusesse ülevõtmisel teatav paindlikkus.
As has been stated previously, Member States have a degree of flexibility in transposing EU legislation into national law.
Juba oma loomuse poolest jätavad direktiivid liikmesriikidele vabaduse valida rakendamise vorm ja meetod.
Directives, by their very nature, leave Member States discretion in choosing the form and method of implementation.
Direktiive on seega võimalik hõlpsasti liita erinevate siseriiklike õigussüsteemide, halduskorralduste ja traditsioonidega.
Thus directives are easily integrated into diverging national legal systems, administrative arrangements and traditions.
Samal ajal võivad need erinevad riikidele omased mentaliteedid ja traditsioonid siiski viia direktiivi erineva kohaldamise ja seega erineva tasemega tõhususeni.
However, at the same time, these different national mentalities and traditions may lead to differing application of the Directive and thus varying degrees of effectiveness.
Tundlikel aladel, nagu finantsteenuste vastastikune tunnustamine, kus tarbijad soovivad näha ühtseid järelevalvestandardeid kogu ELis, on see vastuvõetamatu.
This is unacceptable in sensitive areas such as mutual recognition of financial services, where consumers expect uniform standards of supervision across the EU.
Veelgi enam, direktiivid võivad siseriiklikkusse õigusesse ülevõtmise tulemusel kaotada oma tõhususe, kas siis eespool mainitud probleemide tõttu (nt keelelised raskused, killustatud ülevõtmine) või kuna liikmesriigid võivad meelega neid üle võtta viisil, mis õõnestab nende tõhusust.
Moreover, directives may loose their effectiveness as a result of their transposition into national law, as a result of the problems referred to above (e.g. linguistic difficulties, fragmented transposition), or because Member States may deliberately choose to transpose them in a way that undermines their effectiveness.
Seepärast on soovitatav, et eriti tundlikes küsimustes valitakse standardse õigusliku vormina määrused ja mitte direktiivid, et kajastada seadusandjate eesmärke täpsemalt.
It is therefore to be recommended that regulations and not directives be chosen as the standard legal form to legislate on particularly sensitive issues, in order to reflect the legislator's aims more closely.
Kui siiski määruse asemel eelistatakse direktiivi, oleks soovitatav, et selles sisalduksid maksimaalsed ühtlustamise nõuded ja mitte miinimumstandardid.
If, however, a directive is chosen rather than a regulation, it would be advisable for it to contain maximum harmonization requirements and not minimum standards.
Direktiivides tuleks sätestada selged ja ühetähenduslikud nõuded, mis ei jäta ruumi tõlgendamiseks, ning piirata riigi ametiasutuste kaalutlusõigust.
Directives should lay down clear and unambiguous requirements, which leave no room for interpretation and limit the discretion of national authorities.
Erandi klausleid ja valikulisi nõudeid tuleks igal võimalikul juhul vältida, sest nad vähendavad liidusiseselt õigusaktide ühtsust ja tõhusust.
Derogation clauses and optional requirements should be avoided wherever possible because they diminish the EU-wide coherence and effectiveness of the law.
Käesolevat demonstreeris ilmekalt liikmesriikidele kolmanda elukindlustusdirektiivi puhul jäetud valikuvabadus otsustada, kas varuda lepinguväliseid boonuseid või mitte (esimese elukindlustusdirektiivi artikkel 18 )
This was illustrated by the option given to Member States in the 3LD to determine whether or not non-contractual bonuses were to be reserved (1.D, article 18 )
Täiendavad üksikasjad vt II osa II jaotise punkt 1. .
See Part II, Section II.1, for further details. .
Järeldused, V OSA – KOMISJONI ROLL
Conclusions PART V, ROLE OF THE COMMISSION
V OSA – KOM ISJONI ROLL
PART V - ROLE OF THE COMMISSION
Euroopa Komisjoni roll Equitable Life’i kriisis
The Commission’s role in the Equitable Life crisis
Uurimiskomisjon on seisukohal, et Euroopa Komisjon ei jälginud tõhusalt kolmanda elukindlustusdirektiivi kohaldamist, kuigi võib öelda, et ta järgis kõnealuse ajajärgu üldist tava.
The committee is of the opinion that the Commission did not monitor the application of the 3LD effectively, although it may be said to have followed the prevailing practice at that time.
Komisjon on veendunud, et Euroopa Komisjon oleks pidanud võtma ennetavama hoiaku ja mitte lihtsalt ootama kaebuste saabumist.
The committee believes that the Commission should have taken a much more proactive stance and not simply have waited for complaints to arrive.
Uurimiskomisjoni arvates oleks Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide dünaamiline lähenemine direktiivi rakendamisele, võttes arvesse nii õigusakti teksti kui ka selle eesmärke ja praktilise kohaldamise meetodit, tõenäoliselt direktiivi rakendamise puudused esile tõstnud ja neile tähelepanu suunanud.
The committee believes that a dynamic approach to implementation on the part of the Commission and the Member States, considering both black letter law of the legislative text but also the aims of the legislation and the method of its practical application, would most likely have highlighted and brought to the fore the deficiencies in the application of the 3LD.
Uurimiskomisjon on veendunud, et Euroopa Komisjoni tellitud uurimus kolmanda elukindlustusdirektiivi ülevõtmise kohta Ühendkuningriigis oli kasutu, puudulik ja halva kvaliteediga ega toonud esile mingeid sisulisi võtmeküsimusi, kusjuures uurimuse üheks peamiseks nõrkuseks oli, et see korraldati varsti pärast ülevõtmist, mistõttu polnud võimalik pikema ajavahemiku jooksul direktiivi rakendamist hinnata.
The committee believes that the study requested by the Commission on 3LD transposition in the UK was unhelpful, incomplete and of poor quality and did not raise any substantial key points, one of its main weaknesses being that it was undertaken shortly after transposition and did not benefit from a longer period in which to evaluate implementation over time.
Uurimiskomisjon on veendunud, et valikuvõimaluste lisamine direktiivile vähendas selle tõhusust ning takistas ühenduse õiguse rakendamist ja kohaldamist, andes liikmesriikidele võimaluse lisada oma nõudmisi ja erinevaid standardeid.
The committee believes that the introduction of options within the Directive diminished its coherence and effectiveness and furthermore hindered the implementation and application of EU law, opening the door to Member State gold-plating and differing standards.
Seda hoiakut iseloomustab hästi asjaolu, et direktiivis jäetakse liikmesriikidele valik, kas kavandada lepinguväliseid väljamakseid või mitte (artikli 18 punkt 1.D).
This was illustrated by the option given to Member States in the 3LD to choose whether non-contractual bonuses were to be reserved (Art. 18, 1.D).
Uurimise käigus ilmnenud süstemaatilised puudused
Systematic weaknesses highlighted by the Inquiry
Uurimiskomisjon on seisukohal, et nagu käesoleva raporti
The committee is of the opinion that, as has been depicted in the different Parts of this report
Vt V osa, III jaotis; vt ka II osa, jaotis II.2.1 ja II osa, jaotis II 2.2. erinevates osades kirjeldatakse, on ELASi juhtum toonud Euroopa Komisjoni tegevuses esile teatavad süstemaatilised puudused seoses ELi õiguse rakendamise nõuetekohase järelevalvega.
See Part V Section III, see also in Part II Section II.2.1, and Part II Section II.2.2. , the ELAS case has brought to the surface the existence, on the part of the Commission, of certain systematic weaknesses related to the proper monitoring of the implementation of EU law.
Uurimiskomisjon leiab, et kuigi olukord paistab olevat viimasel ajal paranenud, näitab ELASi juhtum, et Euroopa Komisjon on minevikus võtnud ühenduse õiguse ülevõtmise jälgimisel formaalse ja staatilise hoiaku, mis võis küll olla kooskõlas toonase mõtteviisiga, kuid ei ole praegu enam mingil juhul lubatav.
The committee is of the opinion that, even though the situation seems to have improved recently, the ELAS case attests that the Commission has in the past adopted a formalistic and static role in the monitoring of the transposition of Community law which, while it might have been in line with the philosophy prevailing at the time, is certainly no longer acceptable.
ELASi juhtum muudab veelgi tungivamaks vajaduse EÜ õiguse rakendamise dünaamilisema ja terviklikuma kontseptsiooni järele.
The case of ELAS adds weight to the urgent need for a more dynamic and comprehensive concept of implementation of EC legislation.
Uurimiskomisjoni arvates tõstab käesolev uurimine esile veel ühe süstemaatilise puuduse Euroopa Komisjonis, nimelt rakendamist jälgiva personali vähesuse.
The committee is of the opinion that the present inquiry also highlights another systematic weakness within the Commission, namely the lack of resources in terms of staff devoted to the monitoring of implementation.
Eelkõige näitab see, et komisjon tugines järelevalve asjus liiga tugevasti lepingulistele konsultantidele, mille tulemuseks ELASi puhul oli puudulik ja halva kvaliteediga uurimus.
In particular, it shows how the Commission relied too heavily in its monitoring on contracted consultants which, in the ELAS case, produced an incomplete and poor quality study.
VI OSA – Uurimiskomisjonide roll
PART VI - ROLE OF COMMITTEES OF INQUIRY
Euroopa Parlamendi uurimiskomisjonide volitused ja pädevus
on powers and competences of the Parliamentary Committees of Inquiry
VI OSA SISUJUHT
INDEX PART VI
I. Uurimiskomisjon: praegune olukord
I. The committee of Inquiry: current situation
Piirangud praeguses olukorras
Limitations of the current status
I. Uurimiskomisjon: praegune olukord
I. The Committee of Inquiry: current situation .
Parlamendi uurimiskomisjonid võimaldavad konkreetseid küsimusi sügavuti uurida.
Parliamentary committees of inquiry (PCI) enable an in-depth investigation of a particular issue.
Lisaks asetavad nad uurimise all oleva küsimuse avalikkuse tähelepanu keskpunkti ja on selles mõttes kasulikud mitte üksnes teatavate teemade poliitilisse päevakorda tõstmisel, vaid ka Euroopa Parlamendi uurimis- ja kontrollivolituste edendamisel.
They also focus the public spotlight on the issues under scrutiny and, in that sense, are useful not only for placing certain topics on the political agenda but also for enhancing Parliament's powers of scrutiny and control.
Ametlik õiguslik tunnustus uurimiskomisjonide asutamisele anti Maastrichti lepinguga, millega EÜ asutamislepingusse lisati uus artikkel, täpsustades, et Euroopa Parlament võib asutada ajutise uurimiskomisjoni, et uurida „ väidetavaid rikkumisi või halduslikku omavoli ühenduse õiguse rakendamisel, välja arvatud juhud, kui väidetavaid fakte uurib kohus ja kui asi on alles kohtumenetluses ”
The regular practice of setting up committees of inquiry was given formal legal recognition in the Treaty of Maastricht, which added a new article to the EC Treaty specifying that Parliament has the right to set up such committees to investigate " alleged contraventions or maladministration in the implementation of Community law, except where the alleged facts are being examined by a court and while the case is still subject to legal proceedings ".
See kokkulepe saavutati Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 19. aprilli 1995. aasta otsusega 95/167 Euroopa Parlamendi uurimisõiguse rakendamist käsitlevate üksikasjalike sätete kohta
This agreement was reached in Decision 95/167 of the EP, the Council and the Commission of 19 April 1995 on the detailed provisions governing the exercise of the European Parliament's right of Inquiry
Kokkulepe käesoleva otsuse suhtes saavutati alles pärast kaks aastat kestnud läbirääkimisi ja olulisi mööndusi Euroopa Parlamendi poolt.
The agreement on this Decision was reached only after two years of negotiations and important concessions by Parliament.
Võrreldes Maastrichti lepingule eelnenud olukorraga tugevnes Euroopa Parlamendi uurimisõigus siiski märkimisväärselt.
However, the right of inquiry of Parliament was considerably reinforced with respect to the situation obtaining before the Treaty of Maastricht.
Euroopa Parlament on oma esimestest otsevalimistest saadik näidanud üles suurt huvi uurimiskomisjoni idee vastu.
Since its first direct election, Parliament has shown great interest on the committee of Inquiry.
Tegelikult asutas Euroopa Parlament oma esimese kümne tegevusaasta jooksul mitu sellist komisjoni, kuigi väga piiratud volitustega.
In fact, during the first ten years after 1979, Parliament set a number of these committees, though with very limited powers.
Pärast 1995. aasta otsust on asutatud vaid kaks uurimiskomisjoni: ühenduse transiidisüsteemi uurimiskomisjon (4-0053/97) ja hullu lehma tõve ehk BSE kriisi uurimiskomisjon.
After the 95 Decision only two committees of inquiry have been set: Committee of Inquiry into the Community Transit System (4-0053/97) and the Committee of Inquiry in relation to BSE.
Mõlemad komisjonid töötasid enam-vähem sama skeemi alusel.
Both committees followed more or less the same pattern of work.
Euroopa Parlamendi resolutsioonile, milles määrati volitused (mõlemal juhul palju üksikasjalikumad kui EQUI puhul) järgnesid kuulamised ja delegatsioonide töö.
Following the resolution of Parliament setting the mandate (in both cases much more detailed that the one in EQUI), hearings and delegations followed.
Vaheraporteid ei avaldatud.
There were no interim reports.
Ühenduse transiidisüsteemi uurimiskomisjon palus kolmekuulist pikendust, mis talle ka anti.
The committee into the Community Transit System asked for a three months extension which was granted.
Mõlemad avaldasid uurimise lõpus pika aruande ja soovituse projekti, mis esitati täiskogule.
At the end both produced a long report and a draft recommendation that were sent to plenary.
Täiskogu hääletas vaid lühikese aruannet toetava soovituse poolt (BSD juhtumi korral oli selleks resolutsioon). on asutatud vaid kaks uurimiskomisjoni ja niipalju kui teada, ei ole ette võetud ühtegi uuringut Euroopa Parlamendi volituste, kohustuste ja käitumise kohta oma uurimisõiguse rakendamisel.
Only the short recommendation endorsing the report was voted by plenary ( in the case of the BSD it was a resolution). and, as far as is known, no in-depth study has been undertaken on the powers, duties and conduct of Parliament when exercising its right of inquiry.
Uurimiskomisjoni olemust kirjeldati PROUTi raporti
The nature of a PCI was described in the explanatory statement of the PROUT report
A2-100/1986 . seletuskirjas, mis kõigepealt tutvustas kodukorras uurimiskomisjoni käsitlevaid eeskirju.
A2-100/1986 . which first introduced the rules regarding Inquiry committees in the Rules of Procedure.
Selles sedastati, et uurimiskomisjonid ei ole üldsegi poliitilised komisjonid.
It states that " Inquiry committees are not political committees at all.
Nad ei pööra tähelepanu tulevikuküsimustele, vaid olemasolevate ühenduse õigusaktide osale ja viisile, kuidas neid rakendatakse kas komisjoni või liikmesriikide poolt.
They do not look to the future and look at the existing body of Community legislation and the way that it is implemented, either by the Commission or by the Member States.
Nad uurivad võimalikke õigusrikkumisi või halduslikku omavoli või korruptsiooni elemente õiguse haldamisel.
They look to see whether there are breaches of the law, or elements of maladministration or corruption in the administration of the law.
4) Eespool öeldu põhjal on selge, et sellist tüüpi komisjonide uuriv olemus nõuab täpseid piire nende tegevusele ning natuke laiaulatuslikumaid volitusi ja kohustusi, kui on alalistel või tavapärastel ajutistel komisjonidel.
It appears clear from the above that the investigative nature of these type of committees calls for precise limits to their activities and a slight extension of their powers and duties with respect to a standing or normal temporary committee.
Volituste ulatus ja piirid
Scope and limits of the mandate
EÜ asutamislepingu, otsuse ja kodukorra kohaselt võib Euroopa Parlament asutada uurimiskomisjoni, „ et uurida väidetavaid rikkumisi või halduslikku omavoli ühenduse õiguse rakendamisel ”, milles süüdistatakse ELi institutsiooni, liikmesriigi ametiasutust või üksikisikuid, kes on ühenduse õigusega volitatud seda õigust rakendama.
As for the Treaty, the Decision and the Rules of Procedure, Parliament may set up a committee of Inquiry " to investigate alleged contraventions or maladministration in the implementations of Community law" by an EU institution, a Member State or persons empowered by Community law to implement that law.