natgillin/translations-raw huggingface dataset:
6. rõhutab, et ametliku arenguabi eesmärgid tuleb tingimata täita, kuid sellest ei piisa majandusarengu hädaolukorra lahendamiseks; kordab oma nõudmist, et Euroopa Komisjon peab igati edendama olemasolevate arengu rahastamise uuenduslike vahendite kasutamist ja peab kiiresti leidma täiendavaid uuenduslikke allikaid;
Stresses that while fulfilment of the ODA commitments is imperative it is not sufficient in terms of tackling the development emergency, and reiterates its call to the Commission for active promotion of existing innovative development-financing instruments and for urgent identification of additional innovative sources of finance;
12. rõhutab, et vaja on jätkata abi andmist ning seda pidevalt kohandada uute olude ja tingimustega;
Takes the view that priority should continue to be given to overcoming the financial and economic crisis;
15. kutsub nõukogu ja komisjoni üles arengukoostöö vahendite ja poliitikameetmete ülevaatamisel pöörama tähelepanu ka sellele, et minimeerida soovimatuid tagajärgi arengumaade majandusele, nagu suurenev sõltuvus arenguabi ülekannetest negatiivse mõjuga majanduskasvule, palkadele ja tööhõivele, aga ka kasu taotlevate struktuuride tekkimine ja korruptsioon;
Calls on the Council and Commission, when monitoring their development cooperation instruments and policies, also to take care to minimise unintended consequences for the economies of developing countries, such as increasing dependence on development assistance transfers, with negative repercussions on growth, wages and employment and the emergence of rent-seeking structures and corruption;
18. rõhutab, et finants- ja majanduskriisile tuleb ulatuslikult reageerida, et ühtki finantsinstitutsiooni, turusegmenti ega jurisdiktsiooni ei tohi vabastada reguleerimisest ega järelevalvest ning et kõigi osaliste läbipaistvus ja vastutus peab olema uue rahvusvahelise finantssektori juhtimise alus;
Stresses that a comprehensive response must be provided to the economic and financial crisis, that no financial institution, market segment or jurisdiction must be exempt from regulation or supervision and that the transparency and accountability of all parties must form the bedrock of a new brand of international financial governance;
23. palub samuti komisjoni ja liikmesriike toetada ÜRO ekspertkomisjoni ettepanekut rahvusvahelise raha- ja rahandussüsteemi reformi kohta, millega luuakse ülemaailmne majanduspoliitika kooskõlastamise nõukogu;
Calls also on the Commission and the Member States to support the proposal by the UN Commission of Experts on Reforms of the International Monetary and Financial System for the establishment of a world council to coordinate economic policies;
29. nõuab tihedamat makromajanduslikku koostööd G20 raames, ÜRO süsteemi mõjukamat rolli ja rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide reformi, et kooskõlastatult reageerida kriisile ja selle mõjudele arengumaades;
Calls for stronger macroeconomic cooperation within the G20, a more powerful role for the United Nations system and reform of international financial institutions to ensure a concerted response to the crisis and its effects in developing countries;
33. nõuab, et raportis, mida Rahvusvaheline Valuutafond valmistab ette järgmiseks G20 kohtumiseks ja mis käsitleb finantssüsteemi panust sellesse, et maksta koormuste eest, mis on seotud eri valitsuste sekkumisega, võetaks arvesse kõiki otseseid ja kaudseid koormusi riiklikule rahastamisele ning eelkõige nende mõju arengumaade eelarvetele;
Calls for a report to be prepared by the IMF for the next G20 meeting on the contribution to be made by the financial system towards paying for the burdens associated with the various government interventions, looking at all the direct and indirect burdens imposed on public finances and, in particular, their impact on the budgets of developing countries;
37. palub Euroopa Komisjonil ja liikmesriikidel toetada kõiki meetmeid, mis võimaldavad võidelda kliimamuutuse vastu, mille peamised ohvrid on arengumaad, ning sellega seoses tugevdada asjakohast tehnosiiret;
Calls on the Commission and the Member States to support all action to combat climate change, which is hitting developing countries hardest, and, in this connection, to step up the transfer of appropriate technologies;
40. peab väga tähtsaks migrantide rahaülekandeid, millega kapital voolab arengumaadesse, otse sihtrühmade, sealsete elanike kätte, kes saavad seda kiiresti rakendada pakiliste vajaduste rahuldamiseks; palub ELi liikmesriikidel ja abisaajatel riikidel hõlbustada rahaülekannete saatmist ja püüda vähendada nende kulusid;
Stresses the pivotal importance of migrant remittances as capital flows directly into the hands of the target populations in developing countries, who can rapidly put such monies to use for pressing needs; asks Member States and recipient countries to facilitate the delivery of remittances and to work towards reducing their costs;
46. rõhutab, et kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 208 peab ELi kaubandus-, julgeoleku-, rände-, põllumajandus- ja muude valdkondade poliitika olema kooskõlastatud, et ühelt poolt toetada arengumaid ning teisalt edendada õiglast ja arengut soodustavat rahvusvahelist finants- ja kaubandussüsteemi;
Stresses that, pursuant to Article 208 of the Treaty on the Functioning of the European Union, the EU must ensure that its policies on trade, security, migration, agriculture and other fields serve, on the one hand, coherently to benefit developing countries and, on the other hand, to promote an equitable international financial and trading system which is favourable to development;
50. juhib tähelepanu sellele, et saavutamaks suuremat finantsstabiilsust ja parandamaks ülemaailmse kaubandussüsteemi toimimist WTO raames, tuleb liikuda edasi uue rahvusvahelise raha- ja finantssüsteemi poole, mille aluseks on mitmepoolsed reeglid, mis võtavad arvesse arengumaade eriomaseid probleeme ja mis sobituvad ÜRO raamistikku;
Points out that, in order to achieve greater financial stability and improve the functioning of the global trade system within the WTO, progress needs to be made towards a new international monetary and financial system which is based on multilateral rules that address the specific problems of developing countries and which falls within the United Nations framework;
54. on seisukohal, et arengumaid, kes suuresti sõltuvad arengukoostöö rahastamisest ja on esmajoones ekspordile orienteeritud, on kriis seni kõige rängemini tabanud, kuna rahavood põhjast lõunasse on kokku kuivamas ja paljude arengumaade siseturg on liiga nõrk, et korvata ekspordi vähenemist;
Takes the view that developing countries, which are particularly dependent on development cooperation funding and are highly export-oriented, have been hit hardest by the crisis up to now, since financial flows from North to South are increasingly drying up and the internal markets of many developing countries are too weak to offset the decline in exports;
57. on veendunud, et protektsionism ei ole arukas vastus kriisile, ja kordab oma üleskutset, et Euroopa Liit omalt poolt vähendaks kaubandustõkkeid ja kaubandust moonutavaid ELi toetusi, mis on arengumaadele suurt kahju tekitanud;
Believes that protectionism is no sound response to the crisis and reinforces its call upon the EU to do its part by reducing trade barriers and trade-distorting Union and other subsidies that cause so much harm to developing countries;
59. palub komisjonil kindlustada meetmeid, mis võeti pikaajaliste arengueesmärkide täitmiseks, valmistades samal ajal ette jätkuvat arengu- ning humanitaarabi andmist kriisi tipp-perioodil, mil arengumaadel on eriti raske;
Calls on the Commission to secure measures taken in pursuit of its long-term objectives for development, while preparing for sustained development as well as humanitarian aid during the period when the burden of the crisis on developing countries is worst;
68. märgib murelikult, et arengumaade majandusliku olukorra edasise halvenemise tagajärgedeks võivad olla tööpuuduse ülikõrge tase ja suurenev majandusränne; lisab, et sellised rändevood võivad kaasa tuua ,,ajude äravoolu” arengumaadest ning kahjustada nende tulevast majanduskasvu;
Notes with concern that further deterioration of the economic wellbeing of developing countries could lead to unacceptably high levels of unemployment and increased economic migration; adds that such migration flows could lead to a ‘brain drain’ from developing nations and damage their future economic growth;
76. on seisukohal, et majandusarengu peamiseks takistuseks arengumaades on laenude ja mikrokrediidi vähene kättesaadavus potentsiaalsetele ettevõtjatele; rõhutab samuti probleemi seoses laenutagatistega, mis enamasti puuduvad; kutsub seepärast komisjoni ja Euroopa Investeerimispanka looma hulgaliselt laenu ja mikrokrediidi saamise programme;
Considers that one of the major obstacles to economic development in developing countries lies in the limited access which potential entrepreneurs enjoy to credit and microcredit; stresses moreover that, in most cases, credit guarantees are not available; calls on the Commission and the EIB, therefore, hugely to increase credit and microcredit access programmes;
2007. aastal vallandunud majandus- ja finantskriis on toonud kaasa valulised ja sügavad tagajärjed tärkava majandusega riikides ja arengumaades, eriti kõige madalama sissetulekuga riikides.
The financial and economic crisis that was unleashed in 2007 is having its most serious and profound effects on emerging and developing countries, especially those with the lowest incomes.
See on nurjanud täielikult nimetatud riikides viimasel aastakümnel saavutatud edusammud, mis väljendusid stabiilses majanduskasvus, riigi rahanduse konsolideerimises, välisvõla vähendamises, kaubandustegevuse laiendamises, toorainehindade buumis ning rohkema abi suunamises arengusse.
It has completely stalled the progress that had been made in those countries over the last decade, in terms of sustained growth, healthier public finances, reductions in their external debt, the expansion of their trading activity, the commodity boom, and the arrival of more development aid.
Vaatamata raskustele ja piiratud rahalistele vahenditele tehti nimetatud kontekstis kiireid edusamme aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel.
Within this context, there had been slight progress towards meeting the MDGs, although there were still difficulties and insufficient resources.
Kuid finantskriisi eelsetel aastatel raputas vaeseid riike juba toiduainekriis, mis väljendus sadade miljonite inimeste jaoks igapäevaselt vajalike toiduainete kallinemises, samuti energiakriis, mis nõudis naftat või gaasi mittetootvatelt riikidelt ellujäämiseks tohutuid väljaminekuid, ning lõpuks kliimamuutustest tulenev kriis, mis mõjutas kõige rohkem just arengumaid, kus kannatasid viljasaagid ning hävisid infrastruktuurid.
However, in the years prior to the financial crisis, the poorer countries had already been hit by the food crisis, with a rise in commodity prices that adversely affected the ability of hundreds of millions of people to meet their needs; the energy crisis, which led to a greater drain on the resources of non-oil- or gas-producing countries as they sought to maintain their activity; and the climate crisis, the consequences of which can be seen more acutely in developing countries, which are having to deal with damage to their harvests and the destruction of their infrastructure.
Finantskriis muutis kõige madalama sissetulekuga riikide niigi tõsiseks muutunud olukorra järk-järgult veelgi halvemaks.
The financial crisis has had an exponential effect on the deterioration of the situation that low-income countries had already been starting to experience.
Kriisi esimesed tundemärgid avaldusid 2007. aasta teisel poolel, mõjud tootmissektorile ilmnesid 2008. aasta jooksul.
The first symptoms of the crisis became obvious in the second half of 2007, and their effects on the real economy were seen throughout 2008.
Lehman Brothersi krahhi järgselt veidi rohkem kui aasta tagasi olime ekspertide üksmeelse arvamuse kohaselt finantskatastroofi äärel, tõsise majanduskriisi lävel.
After the collapse of Lehman Brothers just over a year ago, we were, in the view of all the experts, on the edge of a financial abyss and on the threshold of a great depression.
Finantskriisi algusest toimunud arengute põhjal võib tuua välja järgmise:
From the developments that have occurred since the start of the financial crisis we can extract the following points:
Arengumaad ei ole kriisi allikas ega tekkepõhjus.
Developing countries are not at the root of the crisis; they are not the cause of it.
See-eest on kriisi tagajärjed olnud just nende maade jaoks kõige rängemad.
However, they are the ones that are suffering the most calamitous consequences.
Põhjused peituvad arenenud riikides ning nende finantssüsteemides ning teatavates läbipaistmatutes tehinguliikides, mida praktiseeriti börsimullide tekitamise nimel, samuti kiire ja kunstliku kasu jahtimises võrreldes tootmissektoriga ning asjaomaste finantsinstitutsioonide paljude juhtfiguuride vastutustundetuses.
The causes lie with the developed countries, the expansion within them of certain opaque practices within the financial system, the strength of speculative bubbles, the greed for fast, artificial profits from the real economy, and the irresponsibility of many managers of large financial institutions.
Kõige selle aluseks oli arusaamine, et globaliseerumine tähendab võitlust täieliku dereguleerimise nimel ning igasuguse riigipoolse reguleerimisvahendi eiramist.
All this in the context of a concept of globalisation aiming at total deregulation and the rejection of any public governance tools.
Nähtusest, mida alguses käsitleti finantskriisina ning mille kohta väideti või prognoositi, et arengumaid mõjutab see vähe, kuna need ei ole ülemaailmse finantssüsteemiga seni väga tihedalt seotud, on kasvanud välja järjest laastavam majandus-, sotsiaal-, arengu- ja humanitaarkriis.
What was initially diagnosed as a financial crisis, of which it was said or assumed that it would have little effect on developing countries, since they were not yet very closely integrated into the global financial system, has increasingly shown itself to be a devastating economic, social, development and humanitarian crisis.
Nagu on märkinud Euroopa Komisjon, on arenenud riikide ja kiiresti areneva turumajandusega riikide järel kriisi kolmas laine jõudnud arengumaadeni.
As the European Commission points out, after having affected the advanced and emerging economies, the ‘third wave’ of the crisis has dramatically reached developing countries.
Võib öelda, et nn laine on muutumas tsunamiks.
In this case, the ‘wave’ is on the way to becoming a tsunami.
Kõnealune kriis on mõjutanud arengumaade iga eluvaldkonda:
In fact, developing countries are suffering this crisis in each and every field of activity:
a) Väiksem majanduskasv ja suurem tööpuudus.
a) Lower economic growth and more unemployment.
2009. aastal moodustas tärkava turumajandusega riikide ja arengumaade majanduskasv 2007. aasta majanduskasvust veerandi ning 2008. aasta omast kolmandiku.
In 2009 growth in emerging and developing countries fell to a quarter of what it had been in 2007, and a third of what it had been in 2008.
Lähiaastate väljavaated ei ole ka eriti lootustandvad, vähemalt järgmise viie aasta jooksul.
And the outlook is for continuing weakness over the next few years, at least for the next five.
Selle tagajärjel on töötute ja töötavate vaeste arv eelkõige linnapiirkondades intensiivselt suurenenud ning see võib omakorda mitmekordistada rändevooge, millele lisanduvad veel nn kliimapõgenikud.
As a result, the number of unemployed people and poor workers is growing at a huge rate, above all in urban areas, which could also dramatically increase migration flows, in addition to the migration caused by climate change.
b) Toorainehindade alanemine ja toorainetest saadava tulu vähenemine.
b) A fall in prices and revenue obtained through sale of their raw materials.
Prognooside kohaselt langevad toorainehinnad (v.a nafta) 2009. aastal rohkem kui 20%.
It is estimated that the price of raw materials (not including oil) will fall by more than 20% during 2009.
c) Kaubandusmahu vähenemine ning kaubanduspiirangute suurenemine.
c) Reduction in trade and increase in trade restrictions.
Prognooside kohaselt väheneb kaubanduse kogumaht 2009. aastal rohkem kui 10% ning areneva majandusega riikide ja arengumaade kaubaekspordi määrad vähenevad, isegi kuni 17% Aafrikas, kuigi alles 2008. aastal ennustati kasvu 11,3%.
It is estimated that in 2009 the total volume of trade will fall by more than 10%, since exports of goods from emerging and developing countries will experience negative rates, of up to 17% for Africa, whereas in 2008 positive growth of 11.3% had still been forecast.
Kõik see suurendab oluliselt jooksevkonto puudujääki, kahjustades tõsiselt laenu- ja investeerimisvõimalusi.
All this will lead to a significant deterioration in current account balances, which will have a serious effect on their ability to borrow and invest.
d) Keerulisem juurdepääs rahvusvahelisele rahastamisele ja vähem välisinvesteeringuid.
d) Greater difficulty in accessing international finance and less external investment.
Välisinvestorite rahavood areneva majandusega riikidesse ja arengumaadesse on märkimisväärselt vähenenud ning prognooside kohaselt on areneva turumajandusega riikide välisfinantseeringute vajadus 2009. ja 2010. aastal 25 miljardi dollari võrra suurem kui 2008. aastal, Rahvusvaheline Valuutafond suudab sellest katta maksimaalselt vaid kolmandiku.
There have been drastic reductions in external financial flows to emerging and developing countries, and it is estimated that the external financial requirements of the LICs for 2009-2010 will reach EUR 25 billion per year as compared with 2008, of which only a third, at most, will be able to be met by the IMF.
e) Tegemist on arenenud riikide kaitsereaktsiooniga, mis pidurdab arengumaade ekspordivõimsust.
e) A protectionist response by developed countries, which is hindering the export capacity of developing countries.
Euroopa Komisjon on rõhutanud vajadust tagada majanduslangusega võitlemiseks turgude avatus ja suunata majandus tagasi tõusule, millest on kasu nii arenenud riikidele kui ka arengumaadele.
The European Commission has emphasised the need to keep the markets open in order to combat the recession and encourage a return to growth, which will be beneficial for both developed and developing countries.
Sellest hoolimata on komisjon tuvastanud nii avalikke kui ka varjatud turukaitsemehhanisme ning palunud arenenud riikidel tungivalt tagada oma avalike lubaduste ja tegeliku poliitika ühtsus.
At the same time, however, it has noted an increase in protectionist practices, both overt and concealed, and has called for developed economies to maintain consistency between their public statements and their policies.
g) Vähema abi suunamine arengusse, kuna selleks on vaja oluliselt rohkem lisaressursse.
g) Less development aid, when in fact we now need more additional resources.
2008. aastal oli abi 25 miljardi dollari võrra väiksem kui Gleaneaglesi püstitatud eesmärk aastaks 2010 ning ilmselt väheneb veelgi.
In 2008 aid was EUR 25 billion less than the target set by Gleneagles for 2010, and the trend is downwards.
Euroopa Komisjon on prognoosinud, et 2009. aastal väheneb arenguabi maht 22 miljardi dollari võrra.
The European Commission is predicting that aid will have dropped by EUR 22 billion over 2009 as a whole.
h) Oluline võlakoormuse suurenemine.
h) Greater indebtedness.
Kiiresti arenevates riikides ja arengumaades on välisvõlg vaid ühe aastaga tõusnud kahe protsendi võrra SKPst.
The total external debt of emerging and developing countries has risen by two percentage points of GDP in just one year.
Kõigi loendatud negatiivsete tagajärgede tulemus inimeste igapäevaelule on vastavalt Intermón Oxfami arvestustele, mis on leidnud ka üldist kinnitust näiteks rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide, nagu Maailmapank, uuringutes ning ülemaailmse toiduohutusalase tippkohtumise (november 2009) deklaratsioonis, järgmine: praeguse saja miljoni äärmises vaesuses elava inimese asemel on peagi tuhat miljonit sellises olukorras olevat inimest, Sahara-taguses Aafrikas sureb 30 000–50 000 last rohkem, tõusevad haridus-, tervishoiu-, infrastruktuurikulud ning julgeoleku- ja sotsiaalkaitsestruktuurid muutuvad ebastabiilsemaks.
The result of all these negative impacts on people’s lives is that, according to calculations such as those by Intermón Oxfam, which are generally accepted, as well as reports by international financial institutions such as the World Bank, and the Declaration of the World Summit on Food Security (November 2009), approximately 100 million people will join the more than 1 billion people already living in extreme poverty; between 30 000 and 50 000 more children will die in Sub-Saharan Africa; there will be a fall in spending on education, health, infrastructure and on the already very precarious social security and protection networks.
Samas suunati enne kriisiolukorra puhkemist riigiabi, fiskaalmeetmed ning uskumatult palju likviidsust arenenud riikide probleemide lahendamisse, kusjuures võrreldes arengumaadega oli eraldatud abi proportsioon 20 korda suurem, mis on täiesti vastuvõetamatu.
Meanwhile, in the face of the crisis situation, public aid, fiscal stimulus plans and extraordinary liquidity measures have been directed towards resolving the problems of the more developed countries in an unacceptable proportion of more than 20 to 1.
Pärast G20 kohtumisi moodustasid Rahvusvahelise Valuutafondi antud uutest laenudest Aafrikale mõeldud laenud vaid 1,6%.
Of the new IMF loans, following the G20 meetings, only 1.6% has gone to Africa.
G20 jaoks võimaldatud 250 miljardi dollari suurusest summast laenueriõiguste raames suunati Aafrikasse vaid 17 miljardit.
Of a total of USD 250 billion of Special Drawing Rights granted by the G20, only USD 17 billion have gone to Africa.
Teisalt tuleb öelda, et laenud suurendavad vaeste riikide võlakoormust veelgi.
In addition, the loans will increase the debt of impoverished countries.
Ning lõpuks seavad arenenud riikide nõuded seoses eelarve konsolideerimisega kahtluse alla ametliku arenguabi kompromissist kinnipidamise.
Finally, the fiscal consolidation needs of developed countries are jeopardising the maintenance of ODA commitments.
Selge on see, et kui arenenud riikides on kriis hakanud vaibuma, siis arengumaades on see intensiivistunud.
It is clear that while the crisis has been easing in developed countries it has been worsening in developing countries.
Kui arenenud riigid on kriisist väljumas, siis riigid, kellel on kõige suurem vajadus kriisist jagu saada, vajuvad järjest sügavamale põhja.
While the advanced countries are now coming out of the crisis, those that most need to emerge from it are continuing to sink deeper into it.
Arenenud maailma jaoks on kriis nii intensiivsuse kui ka kestuse poolest ajutine nõrkushetk jätkuvas heaolus.
For the developed world this crisis will be a temporary slump in its prosperity, both in intensity and in duration.
Paljude arengumaade jaoks võib kriis viia aga kuristikku, millesse kaob terve kümnendik võitlust vaesuse ja tõrjutusega ning mille tõttu saab tõsiselt kannatada terve põlvkond inimesi.
For many developing countries it threatens to be an abyss in which an entire decade of the fight against poverty and exclusion will be lost, with a whole generation being seriously affected.
Kriisi jätkumine arengumaades hakkab aga edaspidi pidurdama ülemaailmset majanduskasvu.
The continuation of the crisis in developing countries also constitutes a brake in itself on world growth.
Nagu on tunnistanud Euroopa Komisjon, „[lisab] majanduskasv […] arengumaades töökohti, majanduskasvu ja heaolu ka mujal ning aitab kaasa ülemaailmsele rahule ja stabiilsusele”.
The European Commission recognises this, in stating that ‘growth in developing countries will provide jobs, growth and prosperity elsewhere too and contribute to global peace and stability’.