natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sõjad ja konfliktid leiavad tihti aset just piirkondades, ms juba kannatavad nälja ja toiduainetega vähese kindlustatuse all – äärepoolsetes piirkondades ja piirialadel.
Wars and conflicts often occur in just the areas which are already affected by hunger and food insecurity, in remote areas and in border regions.
Veelgi tõsisem ja traagilisem küsimus on jalaväemiinid, mis on põhjustanud mitte ainult miljonite inimeste surma, vaid ka tuhandete hektarite maa kaotsimineku, sest see on mineeritud ja muutunud seega põllumajanduslikel eesmärkidel kasutuskõlbmatuks.
Even more serious and tragic are anti-personnel mines , which are responsible not only for the deaths of millions of people but also for the loss of thousands of hectares of land planted with mines and thus rendered useless for agricultural purposes.
Teatises puuduvad viited konfliktide lahendamise kui arengu vajaliku eeltingimuse hädavajalikkusele.
In the Communication there are no references to the urgent need for conflicts to be resolved as a necessary pre-condition for development.
Praegu ohustavad paljude arengumaade toidusüsteemide suveräänsust ja julgeolekut intellektuaalomandiõigusi käsitlevad lepingud, mille üle on peetud läbirääkimisi Maailma Kaubandusorganisatsiooniga (WTO), ja mõju, mida avaldavad lõunasse jäävatele kogukondadele teatavad riikidevahelised biotehnoloogiaettevõtted.
These days the autonomy and the security of food systems in many developing countries are seriously threatened by the agreements on intellectual-property rights which have been negotiated within the World Trade Organisation (WTO) and by the influence which certain trans-national biotechnology companies exert on communities in the South.
Patenteeritud toiduainete suuremastaabiline kaubanduslikul eesmärgil kasutamine riikidevaheliste ettevõtete poolt on kahjulik kohalikele väiketootjatele ja maapiirkondade perekondadele, kes jäetakse ilma toetus- ja sissetulekuallikatest, mis siiani olid tasuta kättesaadavad.
The large-scale commercial use of 'patented' foodstuffs by major multinationals is detrimental to small-scale local producers and to rural families, which are deprived of sources of support and income that were hitherto available free of charge.
Kõike seda halvendab veelgi ebasobivate riiklike poliitikasuundade taak.
All of this is compounded by the burden of inappropriate national policies .
Paljudes Aafrika riikides moodustavad riiklikud kulutused põllumajandusele vähem kui 10% riigi eelarvest.
In many African countries, public expenditure on agriculture amounts to less than 10% of the national budget.
Investeeringud haridusse ja valitsuse antav tehniline abi maapiirkondades on samuti ebapiisav.
Investment in education and in government-provided technical assistance in rural areas is also inadequate.
Riikide poliitika on osutunud ebatõhusaks, eelkõige stiimulid, mida on pakutud selleks, et võidelda rände vastu maalt linnadesse, mille üks põhjustest on viletsad tööhõivealased väljavaated põllumajandussektoris.
Public policies have proved ineffective, in particular the incentives offered in order to combat migration from the countryside to the cities - one of the reasons being the poor prospects of employment in the agricultural sector.
Õiglase juurdepääsu puudumine ressurssidele, nagu näiteks maa ja vesi, nende loodusvarade seisundi halvenemine, turulepääsu puudumine ja põllumajanduslikesse teadusuuringutesse ja sellega seotud teenustesse tehtavate investeeringute madal tase on samuti põhjustanud väiketalupidajate tootlikkuse langust.
The lack of fair access to resources such as land and water, the deterioration of those natural resources, the lack of market access and the low level of investment in agricultural research and associated services have also caused a decline in small farmers' productivity.
Põllumajandus on sektor, mis suudab rohkem kui teised luua majanduskasvu, mis aitab kõige ebasoodsamas olukorras olevaid elanikkonnarühmi, andes sellega tõelise panuse aastatuhande esimese arengueesmärgi saavutamisse.
Agriculture is a sector which is more capable than others of generating growth which will help the most disadvantaged sections of the population, thereby making a tangible contribution to the achievement of the first Millennium Development Objective.
Siiski on olemas mitmeid tingimusi, mis peavad selleks täidetud olema: põllumajandusliku arengu strateegia tuleb suunata väiketalupidajate ja multifunktsionaalse põllumajandusliku kodumajapidamise toetamisele, jätkusuutlikule põllumajandusele, mis võitleb edukalt üha enam murettekitava nähtuse – kõrbestumise vastu, ning nende kohalike ning piirkondlike turgude kaitsele ja tugevdamisele, millele tuleks talupidajatele anda samal ajal juurdepääs.
However, there are a number of conditions which must be fulfilled if this is to be brought about: agricultural-development strategy must be directed towards supporting small farmers and multifunctional family agriculture, towards sustainable agriculture which will successfully combat the increasingly worrying phenomenon of desertification, and towards the protection and the strengthening of local, regional and national markets, to which farmers should at the same time be granted access.
Sõltumatus toiduainetega varustamisel tähendab õigust sellisele toiduainetega varustatusele, mis tugineb väike- ja keskmise suurusega tootmisele, mis võtab arvesse kohalikke põllukultuure ja traditsioonilisi meetodeid, mida kasutatakse talupidamises, loomakasvatuses, kalastamises, turustamises ja maapiirkondade haldamises, kus naised mängivad põhirolli.
Food sovereignty means reaffirming the right to a food supply based on small- and medium-scale production which takes into account local crops and the variety of traditional methods employed in farming, livestock-rearing, fishing, marketing and the management of rural areas, in which women play a fundamental role.
Teatises tuleb suuremat rõhku panna mõnedele kriitilise tähtsusega valdkondadevahelistele küsimustele, mis mängivad igas valdkonnas olulist rolli, kuna nad võivad olla konkreetseks takistuseks Aafrika põllumajanduse arengule.
Concerning the Communication, greater emphasis should be given to some critical cross-cutting issues which play an important role in each area as they can represent a concrete impediment to African agricultural development.
See puudutab naiste kui paljude Aafrika piirkondade peamiste põllumajandustootjate rolli ja sellega seoses piisava tähelepanu juhtimist nende erivajadustele, nimelt juurdepääs tootmisressurssidele ja nende juhtimine.
This is the case of the role of women as the dominant agricultural producers in many parts of Africa and the consequent adequate targeting of attention on their particular needs, namely access to and control of productive resources.
Naiste majanduslik kaasatus on oluline nende vabaduse ja emantsipatsiooni ning ühiskonna arengu seisukohast.
The economic involvement of women is essential to their freedom and emancipation and to the development of society.
Seepärast tuleb naistele võimaldada juurdepääs ressurssidele.
For this reason, women must be given access to resources.
Sellega tagatakse, et naised ja nende perekonnad on terved, neil on piisavalt süüa ning nende ja nende laste koolitamine muudab nende endi ja selle kogukonna olukorda, mille sotsiaalsete ja poliitiliste küsimuste lahendamises hakkavad osalema ka naised.
Ensuring that they and their families are healthy and have enough to eat and educating them as well as their children changes their circumstances and also that of their community, where women will become involved in social and political affairs as well.
Väikelaen on väga oluline vaesuse vastu võitlemise vahend: väikerahastamine võib aidata toetada maaelu arengu programme, toetudes haavatavate rühmade aitamisele spetsialiseerunud kohalike finantseerimisasutuste kogemustele ja koostööle.
Microcredit is a very important means of combating poverty: microfinance may help to underpin rural-development programmes by drawing on the experience and the cooperation of local financial institutions which specialise in assisting vulnerable groups.
Veel üks määrav tegur on maaküsimus.
Another determining factor is the land issue .
Paljudes arengumaades on maa vara, mis kuulub väga vähestele inimestele.
In many developing countries, land is an asset which is in the hands of very few people.
Maapiirkondade perekondadel puudub sageli omandiõigus ja nad peavad töötama renditud maal ja/või maaomanike maal.
Rural families often have no property title and are required to work on leased land and/or on landowners' estates.
Sellepärast tuleb toetada põllumajandusreformi protsesse, mis võimaldavad maaelanikel maad soetada.
For this reason, support must be provided for agricultural-reform processes which will enable country dwellers to acquire land.
Kõrbestumise probleem on seotud otseselt nälja probleemiga.
The problem of desertification is directly related to the tragedy of hunger.
Doonorriigid ja kohalikud omavalitsused peavad tegutsema, et parandada veevarusid ja võidelda muldade vaesumise vastu.
Donor countries and local governments must act in order to improve water supplies and combat soil impoverishment.
Veevarusid tuleks nõuetekohaselt reguleerida ja õiglasemalt jaotada tagamaks, et sellel väikesel hulgal inimestel, kes neid varusid haldavad, ei oleks võimalik sellest kasu saada.
Water resources should be properly controlled and allocated more equitably in order to ensure that the handful of people who manage those resources are unable to profit from them.
Vee nappus või halb kvaliteet Aafrikas on kahjulik nii toiduainetega varustatuse kui ka inimeste tervise seisukohast.
The scarcity and poor quality of water in Africa are detrimental both to food security and to human health.
Põhiinfrastruktuuri, riiklike ehitustööde ja avalike teenuste puudus takistab arengut, majanduskasvu ja nii inim- kui ka sotsiaalset arengut Aafrikas.
The lack of basic infrastructure, public works and services hampers sustainable development, economic growth and both human and social development within Africa.
Põllumajandussektoris puudub stabiilse kasvu võimalus, kui seal ei ole kindlat veevõrku, energia- ja transpordiinfrastruktuuri.
In the agricultural sector there is no possibility of stable growth unless there is a sound network of water, energy and transport infrastructure.
Rahastajad peavad tagama, et infrastruktuurile eraldatavaid vahendeid jaotatakse paremini, samal ajal kui valitsused ja kogukonnad peavad olema suuremas ulatuses kasvuprotsessi kaasatud.
Donors must ensure that funds allocated to infrastructure are better allocated, whilst governments and local communities must be involved to a greater extent in the growth process.
Üks vaidlusalune küsimus on seotud toiduabiga , mis ei jõua tihti õigeaegselt kohale, ei jõua kõige suuremat puudust kannatavate inimesteni, pärsib kohalikku tootmist või on seotud põhjapoolkeral toodetud toiduainete ülejääkidega.
A controversial issue is that of food aid , which often does not arrive in time, does not reach the people in greatest need, discourages local production or is related to the food surpluses produced in the North.
Mõnikord saadetakse toiduaineid, mille müügiaeg on möödas või mis sisaldavad GMOsid.
Sometimes food is sent which past its sell-by date or which contains GMOs.
Mõned doonorriigid kasutavad toiduabi poliitilise relvana, andes seda riikidele, kes osutuvad sobivateks ja kes juhinduvad nende poliitikast.
Some donor countries use food aid as a political weapon by granting it to countries which prove compliant and which toe their political line.
Vastavalt 1996. aasta Rooma deklaratsioonile on sellele allakirjutanud riigid kohustatud pidama kinni järgmisest sättest: „Toitu ei tohi kasutada poliitilise või majandusliku surve vahendina”.
Pursuant to the 1996 Rome Declaration, the signatory states are required to abide by the following provision: 'Food should not be used as an instrument for political and economic pressure'.
Lõpetuseks – komisjon ei rõhuta HIV/AIDSi vastu võitlemise tähtsust, kuigi see hoiaks ära nende vanuserühmade vähenemise, kellel on parim potentsiaal teha tehnoloogiaalaseid edusamme (eriti noored), kuna maapiirkondade elanike haridustaseme parandamine on Aafrika tehnoloogialõhe täitmiseks kriitilise tähtsusega eeltingimus.
Finally, the Communication fails to emphasise the importance of combating HIV/AIDS ; this would also avoid the decimation of the age groups with the best potential for progressing technologically, namely young people, as improving the educational level of rural people is a critical precondition for filling the African technology gap.
Tervis ja põllumajandus on tihedalt seotud: hea tervis mõjutab põllumajandust sellega, et suurendab inimeste töövõimet ja võimet toota, et teenida korralikke elatusvahendeid maapiirkondades.
Health and agriculture are closely linked: good health affects agriculture by increasing people’s capacity in rural areas to work and produce to earn a decent livelihood.
HIV/AIDS mõjutab eelkõige kõige paremas tööeas inimeste rühmi, mis väljendub kõige hävitavamal moel kogukonna tasandil ning sellel on suur mõju toiduainetega kindlustatusele Saharast lõunasse jäävates Aafrika riikides.
HIV/AIDS in particular affects the most productive working age groups, is most destructive at the community level, and has major implications for food security in Sub-Saharan Africa.
Lisaks ei ole komisjon piisavalt rõhutanud noorte talupidajate ja maakogukondade tulevaste juhtide konkreetseid vajadusi, peamiselt nende maapiirkondades hoidmise strateegiate seisukohast: noored inimesed etendavad keskset rolli Aafrika sotsiaal-majanduslikus arengus ja sellepärast on hädavajalik tõsta noorte inimeste huvi põllumajanduse vastu ning samuti vähendada rändevoogusid maapiirkondadest.
Furthermore, the specific needs of young farmers and future leaders of the rural communities, mainly in terms of strategies to retain them in rural areas are not sufficiently stressed by the Communication: young people have an integral part to play in Africa’s socio-economic development and for that reason it is essential to enhance the interest of young people in agriculture and also to reduce migratory flows from rural areas.
Hubert Weberi kontrollikoja liikmeks nimetamise ettepanek
on the nomination of Hubert Weber as a Member of the Court of Auditors
LISA 1: Hubert Weberi ELULOOKIRJELDUS
ANNEX 1: CURRICULUM VITAE OF Hubert WEBER
LISA 2: HUBERT WEBERI KOKKUVÕTE KOGEMUSTE KOHTA KONTROLLIKOJA LIIKMENA JA TULEVase MANDAADIga seotud EESMÄRGID
ANNEX 2: SUMMARY BY HUBERT WEBER OF EXPERIENCE AS A COURT MEMBER AND OBJECTIVES FOR A FUTURE MANDATE
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikli 247 lõiget 3 ja Euratomi asutamislepingu artikli 160b lõiget 3, mille alusel nõukogu konsulteeris Euroopa Parlamendiga ( C6‑0310/2007 );
– having regard to Article 247(3) of the EC Treaty and Article 160b(3) of the Euratom Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0310/2007 ),
– võttes arvesse asjaolu, et eelarvekontrollikomisjon kuulas oma 6. novembri 2007. aasta koosolekul ära nõukogu nimetatud kontrollikoja liikme kandidaadi ning kaalus kandidaadi kvalifikatsiooni EÜ asutamislepingu artiklis 247 lõikes 2 ja Euratomi asutamislepingu artiklis 160b lõikes 2 sätestatud kriteeriumide alusel;
– having regard to the fact that at its meeting of 6 November 2007 the Committee on Budgetary Control heard the Council's nominee for membership of the Court of Auditors and considered the nominee's qualifications in light of the criteria laid down by Article 247(2) of the EC Treaty and Article 160b(2) of the Euratom Treaty,
– võttes arvesse eelarvekontrollikomisjoni raportit ( A6‑0433/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on Budgetary Control ( A6‑0433/2007 ),
Hea töösuhe Euroopa Kontrollikoja ja Euroopa Parlamendi vahel on Euroopa Liidu finantskontrollisüsteemi toimimiseks hädavajalik.
A good working relationship between the European Court of Auditors and Parliament is essential for the functioning of the European Union's financial control system.
Samas on Euroopa Parlamendi roll kontrollikoja liikmete ametisse nimetamise menetluses üsna väike.
By contrast, Parliament plays a rather minor role in the appointment procedure concerning Members of the Court.
Kontrollikoja liikmed määrab liikmesriikide ettepanekute alusel ametisse nõukogu.
The Members of the Court are appointed by the Council upon proposals from the Member States.
Parlamendiga ainult konsulteeritakse enne liikmete ametisse määramist.
Parliament is only consulted before the appointment.
Seetõttu võivad tekkida pinged, kui parlament ja nõukogu on eriarvamusel.
Therefore, tensions may arise in the case of differences of opinion between Parliament and Council.
Parlament püüdis eriarvamuste ohtu vähendada, avaldades kahes resolutsioonis, mis käsitlevad parlamendiga konsulteerimise menetlust kontrollikoja liikmete määramisel,
Parliament tried to minimise the risk of differences of opinion by making public the general principles guiding its judgement in two resolutions of 1992 and 1995 on the procedure for consulting the Parliament on the appointment of Members of the Court
Resolutsioon A3-0345/92 , EÜT C 337, 21.12.1992, lk 51 ja resolutsioon A4-0001/95 , EÜT C 43, 20.2.1995, lk.75.
Resolution A3-0345/92 , OJ C 337 of 21.12.1992, p.51, and Resolution A4-0001/95 , OJ C 43 of 20.02.1995, p.75. .
Parlament avaldas läbipaistvusse edendamiseks eelkõige 1992. aasta resolutsioonis
In particular, in its resolution of 1992, in order to enhance transparency,
järgmised kriteeriumid kandidaatide hindamiseks:
Parliament published the following set of criteria for its assessment of candidates:
a) kõrgetasemelised ametialased kogemused riigi rahanduse või juhtimise ja tulemusauditi alal;
a) high-level professional experience acquired in public finance or in management and management auditing;
b) eelnev heakskiidu andmine kandidaadi varasemale juhtimisalasele tegevusele, kui see on asjakohane;
b) where appropriate, prior issue of a discharge in the case of management duties carried out previously by the applicants;
c) laitmatu juhtimisalane käitumine nende puhul, kes on täitnud juhtimisülesandeid avalikus või erasektoris;
c) in the case of those who have performed management duties in the public or private sectors, an impeccable management record;
d) kandidaadid ei tohi alates ametisse määramisest töötada valitaval ametikohal ning neil ei tohi olla kohustusi ühegi poliitilise partei ees;
d) candidates not to hold an elected office or have any responsibilities in a political party with effect from the date of appointment;
g) oleks soovitatav, kui kontrollikoja liikmed ei teeniks kontrollikojas üle kahe ametiaja.
g) it would be desirable for Members not to serve for more than two terms.
Hiljutised kogemused näitavad, et ülalnimetatud resolutsioonidele vaatamata ei ole eriarvamusi alati olnud võimalik lahendada.
Experience from the recent past shows that despite the above-mentioned resolutions differences of opinion could not always be resolved.
2004. aastal esitas eelarvekontrollikomisjon negatiivse arvamuse ühinemislepingu kohaselt kontrollikoja liikmeks esitatud kümnest kandidaadist kahe kohta.
In 2004 the Committee on Budgetary Control adopted a negative opinion concerning two of the ten new Members of the Court proposed in line with the Accession Treaty.
Üks kandidaatidest võttis oma kandidatuuri tagasi, teine aga mitte.
One of the candidates withdrew but the other did not.
Kuigi täiskogu kinnitas negatiivse arvamuse, nimetas nõukogu selle kandidaadi kontrollikoja liikmeks.
Although the negative opinion was confirmed by the plenary, the candidate was appointed as a Member of the Court by the Council.
Praeguses ametisse nimetamise menetluses ei täida mitu liikmesriikide poolt nimetatud kandidaati täies ulatuses parlamendi 1992. aasta resolutsioonis kehtestatud kriteeriume.
As regards the current appointment procedure, several candidates proposed by the Member States do not fully comply with all the criteria set out in Parliament's resolution of 1992.
Ka mõjuvad liikmesriikide praegused ettepanekud kahjustavalt parlamendi püüdlustele hoida kontrollikoja koosseis mõistlikus tasakaalus ja muuta olukorda, kus naised on kontrollikojas alaesindatud.
In addition, Parliament's efforts to maintain a sensible balance in the composition of the Court and to remedy the lack of female representation are being undermined by the current proposals of the Member States.
Kui praegu on kontrollikoja liikmetest 22 mehed ja viis naised, siis kõigi nimetatud kandidaatide ametisse määramise korral oleks uues koosseisus 23 meest ja neli naist.
Whereas to date, there are 22 male and 5 female Members, the balance would be 23 male to 4 female Members if all nominated candidates were appointed.
Ülalnimetatut silmas pidades peab raportöör vajalikuks tulemuslikumate vahendite kasutamist, et tagada see, et parlament ja eelkõige eelarvekontrollikomisjoni looksid viljakad suhted iga kontrollikoja liikmega alates tema ametisse määramise päevast.
In view of the above, the rapporteur considers that more effective tools are needed to ensure that Parliament, and the Budgetary Control Committee in particular, establish a fruitful relationship with each Member of the Court from the day of his or her appointment.
Raportöör arvab, et 1992. ja 1995. aasta resolutsioonidega kehtestatud kriteeriumid ja menetlused tuleb kiiresti läbi vaadata, kinnitada ja teavitada nõukogu, kandidaatide nimetamise eest vastutavaid liikmesriikide ametiasutusi ning avalikkust.
She is of the opinion that the criteria and procedures laid down in the resolutions of 1992 and 1995 urgently need to be reviewed, consolidated and communicated to the Council, to the authorities of the Member States responsible for proposing the candidates and to the public.
Lõpetuseks soovitab raportöör teha tihedamat koostööd parlamendi ja nõukogu (majandus- ja rahandusministrite nõukogu) vahel liikmeks esitamise menetluse osas.
In conclusion, the rapporteur recommends that a much closer cooperation between Parliament and Council (ECOFIN) on the nomination procedure be established.
Parlament peaks saama õigeaegselt teabe iga liikmesriigi poolt esitatavate kandidaatide kohta.
Parliament should receive information on the candidates proposed by each Member State in due time.
Keskpika ajavahemiku jooksul peaksid nõukogu ja parlament leppima kokku sidusamas ja tulemuslikumas kandidaatide ülesseadmise menetluses, millel oleks oluline osa Euroopa Kontrollikoja organisatsiooni kiires reformimises.
In a medium term perspective, Council and Parliament should agree on a more coherent and efficient nomination procedure, which would be an important element of the urgent organisational reform of the European Court of Auditors.
Sündinud Viinis, Austrias, 1939. aastal.
Born in Vienna, Austria, in 1939.
Viini Ülikooli õigusteaduse doktor.
Doctor of Law of the University of Vienna.
1959–1970 töötanud Austria riigiteenistuses tööhõivepoliitika alal, hiljem sotsiaalministeeriumi asedirektor.
Worked in the Austrian civil service in the administration of employment policy, later Assistant Director at the Ministry of Social Affairs, from 1959 to 1970.
1970–1975 Austria kontrollikoja audiitor, korraldas auditeid liidukantsleri kantseleis, välisministeeriumis ja justiitsministeeriumis.
Auditor at the Austrian Court of Auditors, conducting audits of the Chancellor's Office, the Ministry of Foreign Affairs and the Ministry of Justice from 1970 to 1975.
Alates 1971. aastast osales Austria kontrollikoja juures asuva Maailma Auditiasutuste Assotsiatsiooni INTOSAI (Kõrgeimate Kontrolliasutuste Rahvusvaheline Organisatsioon) peasekretariaadi poolt läbiviidavates projektides.
From 1971 he was involved in projects being carried out by the Secretariat-General of the World Association of Audit Institutions, INTOSAI (International Organization of Supreme Audit Institutions), which is domiciled at the Austrian Court of Auditors.
1975–1980 algselt Austria kontrollikoja presidendi kantselei juhataja, hiljem INTOSAI peasekretariaadi eest vastutava struktuuriüksuse juht.
Head of the Private Office of the President of the Court of Auditors and then Head of the organisational unit responsible for INTOSAI's Secretariat General from 1975 to 1980.