natgillin/translations-raw huggingface dataset:
· kõigis riikides on loodud proportsionaalse esindatuse vorm;
· a form of proportional representation has been established in all States;
· topeltmandaat on kaotatud;
· the dual mandate is abolished;
· on loodud Euroopa tasandil erakonnad ja sihtasutused ning neid rahastatakse;
· European political parties and foundations have been established and financed;
· Euroopa Parlamendi liikmete töötingimused ühtlustatakse.
· terms and conditions of MEPs are harmonised.
On olemas teine kategooria küsimusi, mis võisid näida alguses problemaatilised seoses otseste valimiste kehtestamisega, kuid kogemusi arvesse võttes ei ole see enam nii, näiteks pidades silmas üksikute kandidaatide sobivust ja valimiskampaania maksumuse kontrollimist.
There is another category of issues that might have seemed problematical at the outset of the exercise to introduce direct elections but, with the benefit of experience, no longer do so ‑ such as the eligibility of independent candidates and control of election expenses.
Näib, et siseriikliku kaalutlusõiguse kohaldamise ja valimistega seoses ei ole probleeme tekkinud.
Here no problems seem to have arisen by the mere application of national discretion and electoral practice.
Hoolimata siiani tehtud edusammudest, palutakse käesoleva raportiga kaaluda Euroopa Parlamendi otseseid valimisi käsitleva 1976. aasta akti läbivaatamist.
Notwithstanding the progress made so far, this Report is asked to address the revision of the 1976 Act on direct elections to the European Parliament.
Kaksteist aastat pärast seda, kui parlament käsitles viimati kõnealust küsimust seoses Anastassopoulose raportiga, ning neli aastat enne valimismenetluse praktilise reformi teostamist (2014. aastal) näib praegu olevat tõepoolest õige aeg edasiste reformide algatamiseks.
And twelve years after Parliament last visited the dossier with the Anastassopoulos Report, and a good four years before any practicable reform of the electoral procedure would be brought into force (in 2014), this indeed seems a good time to initiate further reforms.
Parlamendi tähtsus ja volitused on alates 1979. aastast oluliselt suurenenud.
Parliament's importance and powers have grown substantially since 1979.
Seda ei ole aga kajastanud 1976. aasta akti suhteliselt piiratud läbivaatamine.
This has not been mirrored by the rather limited revisions to the 1976 Act since then.
Nüüd, kui Lissaboni leping on lõpuks jõustunud, on Euroopa Parlamendi liikmete volitused veelgi suurenenud.
Now the Treaty of Lisbon has at last entered into force, MEPs have become much more powerful.
Parlament vajab ja väärib valimissüsteemi ja sisekorda, mis vastab tema uutele ülesannetele.
Parliament both needs and deserves an electoral system and an internal organisation which is commensurate with its new duties.
Kahanev proportsionaalsus
The quest for degressive proportionality
Kuna Lissaboni leping ei olnud veel jõustunud, peeti 2009. aasta valimised Nice’i lepingu alusel (736 parlamendikohta, 5–99 kohta igale liikmesriigile).
Because the Treaty of Lisbon was not yet in force, the 2009 elections were fought on the basis of the Treaty of Nice (736 seats within a range of 5 to 99 seats per Member State).
Seetõttu tuleb parlamendikohad igal juhul enne 2014. aastat uuesti jaotada, et võtta arvesse Lissaboni lepingu sätteid ning mis tahes uue liikmesriigi võimalikku ühinemist
There will in any case, therefore, have to be a complete redistribution of seats before the 2014 elections to take into account the provisions of the Lisbon treaty as well as demographic change and the possible accession of new States to the Union.
Juhul kui Horvaatia ühineb ELiga parlamendi ametiajal 2009–2014, lisatakse tema parlamendikohad ajutiselt 751 kohale, nagu Bulgaaria ja Rumeenia puhul.
In the event that Croatia joins the EU during the term of the 2009-14 Parliament, its seats will be added temporarily to the 751, as per the precedent of Bulgaria and Romania.
Sama kehtib Islandi kohta. .
Likewise with Iceland.
Kahaneva proportsionaalsuse põhimõte on elegantne föderalistlik kontseptsioon, mille kohaselt kaitstakse väiksemate vähemuste huve selliselt, et antakse väiksema rahvaarvuga riikidele suhteliselt suurem esindatus kui suurema rahvaarvuga riikidele.
The principle of degressive proportionality is an elegant federalist concept according to which the interests of smaller minorities are protected by awarding the less populous States relatively higher representation than the more populous States.
Hoolimata Euroopa Ülemkogu 2007. aasta detsembris antud nõusolekust kiita Euroopa Parlamendi ettepanek heaks, pole kahaneva proportsionaalsuse tava ikka veel praktikasse rakendatud.
Despite the agreement of the European Council in December 2007 to accept the European Parliament’s proposal, the principle of degressive proportionality has yet to be applied in practice.
2004. aasta parlamendi koosseisus oli kümme riiki, kellel oli liiga palju või liiga vähe parlamendiliikmeid.
In the 2004 Parliament, there were ten states which had too many or too few MEPs.
Praeguses, 2009. aasta juunis valitud parlamendikoosseisus on selliseid riike üheksa.
In the present Parliament, elected in June 2009, there are nine.
Ka pärast 18 „Lissaboni“ liikme lisandumist parlamendi koosseisu jääb järele viis „korrarikkumist“, nagu on näha II lisas oleval joonisel ja graafikus.
Even after the admission of the 18 extra ‘Lisbon’ MEPs, there will remain five 'transgressions', as the chart and graph in Annex II illustrates.
Oluline on mõista, et praegune kohtade jagunemise süsteem ei ole midagi muud kui poliitiline kokkulepe, mis on pidevalt ebastabiilne.
It is important to recognise that the present ‘system’ for the distribution of seats is really no more than a political fix – and one that is constantly unstable.
Üks ilmselge destabiliseeriv tegur on see, et Saksamaa rahvastiku arv väheneb kiiresti ning et ühelt poolt Saksamaa ja teiselt poolt kasvava rahvastikuga Prantsusmaa, Ühendkuningriigi ja Itaalia vaheline erinevus väheneb järgnevatel aastakümnetel.
One obvious destabilising factor is that Germany has a rapidly declining population and that the gap between it, on the one hand, and France, the UK and Italy, on the other, with rising populations, will narrow over the coming decades.
Kui Saksamaa säilitab maksimaalse kohtade arvu (96) hoolimata oma rahvaarvu vähenemisest, tuleb anda rahvaarvult järgmistele riikidele palju suurem arv kohti kui praegu.
If Germany remains with the maximum number of seats (96) despite its falling population, the next most populous states will have to be given a much larger number of seats than at present.
Selline tulemus piirab kindlasti keskmise suurusega riikide huve, ohustades kahanevat proportsionaalsust.
Such an outcome will severely prejudice the interests of the medium sized states, thus jeopardising degressive proportionality.
Seega on demograafilised muudatused keeruline väljakutse praeguse korralduse säilitamisele, rääkimata poliitilisest kauplemisest, mis kohtade ümberjaotamisega vältimatult kaasneb.
So demographic change presents a formidable challenge to the continuation of the present arrangements, to say nothing of the political bartering which inevitably accompanies a redistribution of seats.
Leping näeb ette vähemalt selle, et ühelgi riigil ei tohi olla üle 96 kohta, mis avab võimaluse vähendada järk-järgult Saksamaa kohtade arvu vastavalt rahvastiku vähenemisele
The Treaty, at least, says that no state shall be allocated more than 96 seats, opening up the option of gradually reducing Germany's tally to reflect its declining population.
Euroopa Liidu lepingu artikli 14 lõige 2.
Article 14(2) TEU.
Siiski võib märgata, et Euroopa Ülemkogu praegu üleliigses otsuse eelnõus 2009.-2014. aasta parlamendikoosseisu kohta nähakse ette, et „minimaalset ja maksimaalset arvu … tuleb täielikult ära kasutada, et tagada kohtade jaotuse … võimalikult täpne vastavus rahvastiku arvule.”
However, one notes that the now redundant draft decision of the European Council on the composition of the 2009-14 Parliament requires that ‘the minimum and maximum numbers … must be fully utilised to ensure that the allocation of seats … reflects as closely as possible the range of populations’.
See on muidugi kummaline. .
This is, frankly, bizarre.
Skaala teises otsas sellist paindlikkust kahjuks ei ole: kuus kohta on alampiir.
At the bottom end of the scale, however, there is no such flexibility: six seats is the basic threshold.
Mäletatavasti kuuluvad järgmisel kahel aastakümnel võimalike liituvate riikide hulka vähemalt Horvaatia, Island, kuus Lääne-Balkani riiki ja Türgi.
One recalls that over the next two decades prospective accession states include at least Croatia, Iceland, the six countries of the Western Balkans and Turkey.
Parlamendi ülesandeks on ka ettepanekute tegemine liituvatest liikmesriikidest pärit parlamendiliikmete ajutise lisamise kohta viieaastase mandaadi ajal.
Parliament will also be responsible for proposing the temporary addition of MEPs from accession states during a five-year mandate.
Asjaolu, et Saksamaa on Euroopa Parlamendis ebaproportsionaalselt alaesindatud, motiveeris osaliselt ka seda inimest, kes esitas Saksamaa põhiseaduskohtusse hagi Lissaboni lepingu vastu.
The fact that Germans are disproportionately under-represented in the European Parliament formed part of the motivation of the plaintiffs who brought a case against the Lisbon treaty to the German Federal Constitutional Court.
Oma 2009. aasta juuni otsuses leidis kohus pärast lühikest arutelu kahaneva proportsionaalsuse eeliste üle, et lepingus ette nähtud süsteem on vastuvõetav, kuna EL ei ole föderaalne riik.
In its judgment of June 2009, the Court concluded, after a diverting discussion of the merits of degressive proportionality, that the system as proposed in the Treaty is acceptable because the EU falls short of being a federal state.
Kohus leidis, et hoolimata liidu ambitsioonidest seoses Euroopa kodakondsusega, koosneb Euroopa Parlament tegelikult riikide esindajatest.
The Court found that, in spite of the Union’s pretensions to European citizenship, the European Parliament is in fact made up of national contingents.
Erinevalt Bundestagist ei ole Euroopa Parlament võrdsete kooslus.
Unlike the Bundestag, the European Parliament is not an assembly of equals.
Samuti pole Euroopa Parlament Euroopa suveräänsete inimeste kõrgeim võimukandja.
Nor is it the supreme authority of the European sovereign people.
Saksamaa esindus liidu muudes valitsemissüsteemides kompenseerib selle, mida muus olukorras võiks pidada parlamendi ebaõiglaseks kohtlemiseks.
Germany’s representation elsewhere in the government system of the Union compensates for what might in other circumstances be considered its unfair treatment in the Parliament.
Lisaks sisaldab leping riikidevahelise osalusdemokraatia mittekohustuslikke vahendeid, näiteks kodanikualgatust, mis täiendab kasulikult Euroopa Parlamendi liikmete rolli
Moreover, the Treaty contains optional instruments of transnational participatory democracy, such as the citizens’ initiative, which usefully complement the role of MEPs.
Föderaalse põhiseaduskohtu 30. juuni 2009. aasta otsus, eelkõige lõiked 279-297;
Federal Constitutional Court Judgment of 30 June 2009, especially paragraphs 279-297;
Karlsruhe kohtu otsus Lissaboni lepingu kohta on vastuoluline.
The Lisbon judgment of the Karlsruhe Court remains controversial.
Kohtu seisukohtadega ei pruugita nõustuda, kuid see aitab mõista, kui tundlik teema on parlamendi tulevane koosseis.
One does not have to accept its findings, however, to take note of the sensitivity of the issue of how the Parliament is to be composed in the future.
Vähemalt tuleb nüüd, kui Lissaboni leping kehtib, teha otsus parlamendi tulevases koosseisus kahaneva proportsionaalsuse põhimõtte täpse rakendamise kohta, et vältida hagide esitamist Euroopa Kohtusse.
At the very least, now that the Lisbon is in force, it will be essential for the decision on the future composition of the Parliament to apply scrupulously the principle of degressive proportionality if litigation in the European Court of Justice is to be avoided.
Samuti võib olla käes aeg kaaluda tõsisemalt kohtade jagamist matemaatilise valemi alusel, mis on vastupidav, läbipaistev ja poliitiliselt erapooletu
It may well be that the time has come to look more seriously at arriving at a mathematical formula for the distribution of seats which will be durable, transparent and impartial to politics.
Vt nt Victoriano Ramirez et al, „Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States”, Mathematics and Democracy , Springer, Berliin 2006. .
See, for example, Victoriano Ramirez et al, 'Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States' in Mathematics and Democracy , Springer, Berlin 2006.
Valimisõiguse laiendamine
Extending the franchise
On selge, et kodakondsusseaduste suure erinevuse tõttu ei ole liikmesriikides võrdset juurdepääsu ELi kodakondsusega seotud õigustele.
It is clear that, because nationality laws are highly variable, there is unequal access to the rights of EU citizenship between one Member State and another.
Lisaks on väga ebaühtlane ka nende liikmesriikide kodanike olukord, kes on elanud juba pikemat aega teises liikmesriigis.
Moreover, the position of nationals of one State who live for a prolonged period in another is also far from uniform.
See kehtib eriti juhul, kui tegu on valimisõiguse äravõtmisega päritoluriigis ja selle saamise või mittesaamisega vastuvõtvas riigis
This is particularly relevant when it comes to the loss of franchise at home and the ability to acquire it, or not as the case may be, in the receiving State.
Ühendkuningriigi kodanikelt võetakse ära õigus valida Ühendkuningriigi valimistel pärast 15 aastat välismaal elamist. .
UK citizens, for example, lose the right to vote in UK elections after 15 years abroad.
Kui lisada kakskümmend seitse keerulist valimisseadust kahekümne seitsmele riiklikule seadusele, on varsti selge, et liidu jaoks oleks väga ebapraktiline ja ebapoliitiline algatada laialdase ühtlustamise programm
Add the layer of twenty-seven complex electoral laws on top of twenty-seven nationality laws and one can quickly see why it has hitherto been considered to be impractical as well as impolitic for the Union to launch a programme of wholesale harmonisation.
ELi praegune lähenemisviis on olnud põhjendatult ebakindel: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil (ELT L 158, 30.4.2004). .
The EU’s approach to date has been rightly tentative: see Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States; OJ L 158, 30-04-2004.
Siiski jääb alles tõsine probleem, et valimisõigus puudub ELi kodanikel, kes otsustavad kasutada ELi poolt antud õigust elada teises liikmesriigis.
There still remains, therefore, a serious problem of disenfranchisement of EU citizens who choose to exercise their EU-given right to live in another Member State.
Õiguslike takistuste kõrvaldamine vaba liikumise eest ei ole praktikas kaasa toonud demokraatliku valmisõiguse laiendamist.
The removal of legal obstacles to free movement has not resulted in practice in an extension of the democratic franchise.
Aastatega on tehtud siiski märkimisväärseid edusamme Euroopa valimistel osalemise aktiivsuse parandamiseks.
Over the years, however, considerable efforts have been made to encourage people to vote in the European elections.
Erilist tähelepanu on pööratud ELi kodanikele, kes elavad muus riigis kui nende koduriik – see arv kasvab pidevalt, moodustades praegu umbes 2% ELi kogurahvastikust.
Particular attention has been paid to EU citizens living in a Member State other than their own – a growing number of people now comprising about 2 per cent of the EU’s total population.
Barroso 1. komisjon püüdis läbi vaadata nõukogu 6. detsembri 1993. aasta direktiivi 93/109, millega sätestatakse üksikasjalik kord, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel
The Barroso I Commission tried to revise Directive 93/109 laying down detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate in elections to the European Parliament for citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals.
EÜT L 329, 30.12.1993. .
OJ L 329, 30.12.1993.
Parlament toetas komisjoni ettepanekut lihtsustada bürokraatiat, mis on seotud hääletamise või kandideerimise registreerimise ja niisuguste registreerimiste kehtivuse kontrollimisega riikide poolt.
Parliament backed the Commission’s proposals to simplify the bureaucratic procedures involved in registering to vote or stand, and in verification by States of the eligibility of such registrations.
Siiski oli parlament vastu 1993. aasta õigusaktis sisalduvale üldisele keelule seoses kandidaatidega, kes kandideerivad samadel valimistel rohkem kui ühes riigis, ning palus nõukogul kehtivaid piiranguid vähendada.
However, Parliament took issue with the blanket ban in the 1993 legislation against candidates standing in more than one State at the same election, and asked the Council to relax the current restrictions.
Parlament põhjendas oma seisukohta asjaoluga, et kui 1976. aasta akti artiklis 8 keelatakse kahekordne hääletamine, ei kehti niisugune keeld kandideerimise kohta ning lisaks sõltub ELi poliitika piiriülese iseloomu laiendamine teataval määral potentsiaalsest võimalusest hääletada kandidaatide poolt, kelle kodakondsus erineb valija omast.
Parliament based its position on the fact that, while Article 8 of the 1976 Act forbids dual voting, no such express prohibition applies to the matter of candidature and, furthermore, that an extension of the transnational character of the EU polity depends to some extent on the potential possibility to vote for candidates of a different nationality to one’s own.
Parlament püüdis lisaks tagada, et elukohariik ei oleks automaatselt kohustatud takistama hääletamast neid kodanikke, kes on ilma jäetud hääletamisõigusest teises liikmesriigis.
Parliament also sought to ensure that the State of residence is not automatically obliged to prevent a citizen from voting if he or she has been deprived of his or her electoral rights in another State.
Euroopa Parlamendi liikmed on seisukohal, et mõlemal juhul peab asjaomane liikmesriik langetama otsuse iga üksiku juhtumi puhul eraldi, et vältida diskrimineerimist.
MEPs are of the view that, in both cases, it should be up to the States concerned to decide on a case by case basis, in order to prevent discrimination.
Nad viitasid Maastrichti lepingusse lisatud klauslile, mille kohaselt on igal kodanikul õigus hääletada või kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel oma elukohariigis samadel tingimustel selle riigi kodanikega
They referred to the stipulation introduced by the Treaty of Maastricht whereby any citizen has the right to vote or stand in the European Parliamentary elections in the State where he or she resides, under the same conditions as nationals of that State.
Duffi raport ( A6-0267/2007 ) ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu direktiiv, millega muudetakse 6. detsembri 1993. aasta direktiivi 93/109/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalik kord, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel.
Duff Report ( A6-0267/2007 ) on the Proposal for a Council Directive amending Directive 93/109/EC of 6 December 1993 as regards certain detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate in elections to the European Parliament for citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals.
Radikaalsem võimalus oleks laiendada ELi seadust selliselt, et ELi kodanikel ei oleks mitte ainult õigus osaleda Euroopa ja kohalikel valimistel, vaid ka riiklikel ja piirkondlikel parlamendivalimistel.
A more radical option would be to extend the scope of EU law more widely to allow EU citizens the right to participate not only in European and municipal elections but also in national and regional parliamentary elections.
Niisuguse ELi tasandil algatusega kaasneksid kindlasti süüdistused subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte rikkumise kohta.
Such an initiative at the EU level would be sure to run into accusations of being in breach of the twin principles of subsidiarity and proportionality.
Seetõttu tuleks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 22 muutmist nõudev ettepanek hoolikalt läbi arutada kohtumisel, millel osaleksid nii riikide parlamentide liikmed kui ka valitsused, komisjon ja Euroopa Parlamendi liikmed.
The proposal, therefore, which would necessitate a change to Article 22 TFEU would have to be well debated in a Convention which, of course, includes national parliamentarians as well as governments, the Commission and MEPs.
Lepingu muutmata jätmisel võib föderaalselt meelestatud riikide tuumikrühm isegi üritada teha tugevdatud koostööd valimisõiguse alal.
In the absence of such a treaty change, a federally minded core group of States might attempt enhanced cooperation in electoral law.
Kahepoolsete vastastikuste valimisõiguste laiendamine, mis kehtib näiteks Ühendkuningriigi ja Iirimaa ning Küprose ja Malta vahel, oleks veel üks viis ELi kodanike poliitiliste õiguste arendamiseks ilma ELi ametliku sekkumiseta
An extension of bilateral reciprocal franchise rights, such as exist between the UK, Ireland, Cyprus and Malta, would be another way to develop the political rights of EU citizens without formal EU intervention.
Kõnealuste küsimuste täielikku arutelu vt Jo Shaw, The Transformation of Citizenship in the European Union: Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007. .
For a full discussion of these issues, see Jo Shaw, The Transformation of Citizenship in the European Union: Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007.
Nii võiks ennetada ka petitsiooni seoses Lissaboni lepingu uues sättes kodanike algatuste kohta sisalduvate valimisõigustega
One might also anticipate a petition on the matter of electoral rights under the new provision of the Treaty of Lisbon for citizens’ initiatives.
Euroopa Liidu lepingu artikli 11 lõige 4. .
Article 11(4) TEU.
Igal juhul, kui poliitiline kliima muutub järeleandlikumaks ELi kodakondsuse poliitilise sisu edendamise osas, võib nõukogu alati tegutseda, et laiendada kodakondsuse õiguste ulatust, kasutamata selleks kõiki valitsustevahelise konverentsi vahendeid
In any event, should the political climate ever become more amenable to boosting the political content of EU citizenship, the Council can always act to extend the scope of citizenship rights without having to resort to the full paraphernalia of an IGC.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 25. .
Article 25 TFEU.
Rahvus ja kodakondsus
Nationality and citizenship
Lissaboni valitsustevahelisel konverentsil algatatud Itaalia protest seoses tema kohtade arvuga parlamendis pärast 2009. aastat põhines osaliselt väitel, et uus leping viiks parlamendi koosseisu aluse üle rahvalt kodakondsusele.
The Italian protest, launched in the Lisbon IGC, about the number of its seats in the Parliament after 2009 was based, in part, on the claim that the new Treaty would shift the basis on which Parliament should be composed from that of population to that of citizens.
Need kaks on loomulikult erinevad asjad, eriti sellistes riikides nagu Itaalia, kes on keeldunud teistest rohkem sisserändajaid omaks võtmast.
The two are different, of course, especially in those countries, such as Italy, which have been more reluctant to naturalise their immigrants than others.