natgillin/translations-raw huggingface dataset:
d) laenud, mille tagasimaksetähtaega ei ole määratud, võib tagasi maksta üksnes viieaastase etteteatamisega, välja arvatud juhul, kui laene ei käsitleta enam solventsusmarginaali osana või kui varasemaks tagasimaksmiseks on vaja pädevate asutuste eelnevat nõusolekut.
(d) loans the maturity of which is not fixed must be repayable only subject to five years' notice unless the loans are no longer considered as a component of the solvency margin or unless the prior consent of the competent authorities is specifically required for early repayment.
Viimasel juhul peab elukindlustusselts teatama pädevatele asutustele sellest vähemalt kuus kuud enne kavatsetud tagasimaksekuupäeva, täpsustades tegeliku ja nõutava solventsusmarginaali nii enne kui ka pärast kõnealust tagasimaksmist.
In the latter event the assurance undertaking must notify the competent authorities at least six months before the date of the proposed repayment, specifying the actual and required solvency margin both before and after that repayment.
Pädevad asutused lubavad tagasimaksmist ainult juhul, kui elukindlustusseltsi solventsusmarginaal ei lange nõutavast tasemest madalamale ;
The competent authorities shall authorize repayment only if the assurance undertaking's solvency margin will not fall below the required level;
e) laenuleping ei või sisaldada tingimusi, mille kohaselt teatud asjaoludel, välja arvatud elukindlustusseltsi likvideerimise puhul, kuulub võlg tagasimaksmisele enne kokkulepitud tagasimaksekuupäevi ;
(e) the loan agreement must not include any clause providing that in specified circumstances, other than the winding-up of the assurance undertaking, the debt will become repayable before the agreed repayment dates;
f) laenulepingut võib muuta ainult juhul, kui pädevad asutused on kinnitanud, et neil ei ole muudatustele vastuväiteid ,
(f) the loan agreement may be amended only after the competent authorities have declared that they have no objection to the amendment,
- väärtpaberid, mille tagasimaksetähtaega ei ole määratud, ja muud järgmistele tingimustele vastavad finantsinstrumendid, sealhulgas muud kui viiendas taandes nimetatud kumulatiivsed eelisaktsiad, kuni 50 % selliste väärtpaberite ja viiendas taandes nimetatud allutatud laenukapitali solventsusmarginaalist :
- securities with no specified maturity date and other instruments that fulfil the following conditions, including cumulative preferential shares other than those mentioned in the preceding indent, up to 50 % of the margin for the total of such securities and the subordinated loan capital referred to in the preceding indent:
a) neid ei saa tagasi maksta esitaja algatusel ega ilma pädeva asutuse eelneva nõusolekuta ;
(a) they may not be repaid on the initiative of the bearer or without the prior consent of the competent authority;
b) emissioonileping peab võimaldama elukindlustusseltsil laenuintressi maksmist edasi lükata ;
(b) the contract of issue must enable the assurance undertaking to defer the payment of interest on the loan;
c) laenuandja nõuded elukindlustusseltsi vastu peavad tähtsuse järjekorras täielikult järgnema kõikidele allutamata võlausaldajate nõuetele ;
(c) the lender's claims on the assurance undertaking must rank entirely after those of all non-subordinated creditors;
d) väärtpaberite emiteerimist reguleerivad dokumendid peavad ette nägema võla ja maksmata intresside kasutamist kahjumi katteks, võimaldades elukindlustusseltsil tegevust jätkata ;
(d) the documents governing the issue of the securities must provide for the loss-absorption capacity of the debt and unpaid interest, while enabling the assurance undertaking to continue its business;
e) arvesse võib võtta üksnes täielikult sissemakstud summasid .”
(e) only fully paid-up amounts may be taken into account.'
Solventsusmarginaali nõuded : Ühendkuningriigi tasandil nõutakse muudetud 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 32. jaotise punktis 1, et iga kindlustusselts (kelle suhtes kohaldatakse seaduse II osa), kelle peakontor asub Ühendkuningriigis, peab hoidma solventsusmarginaali sellisel tasemel, mis võib olla sätestatud või määratletud kooskõlas kõnealuse jaotise otstarbel koostatud eeskirjadega, nn nõutav minimaalne solventsusmarginaal.
The solvency margin requirement : at UK level, section 32(1) of the ICA 1982, as amended, requires every insurance company (to which Part II of the Act applies) whose head office is in the UK to “maintain a margin of solvency of such amount as may be prescribed by or determined in accordance with regulations made for the purpose of this section”, known as the Required Minimum Margin (RMM).
Seaduse 32. jaotise punkti 5 alapunktis a määratletakse kindlustusseltsi solventsusmarginaal kui tema kohustuste summat ületav varade väärtus, kusjuures väärtus ja summa määratletakse kooskõlas mis tahes kohaldatava hindamise eeskirjaga.
Section 32(5)(a) of the Act d e fines the margin of solvency of an insurance company as “the excess of the value of its assets over the amount of its liabil i ties, that value and amount being determined in accordance with any applicable valuation regulations”.
Seaduses ei ole ette nähtud nõutava minimaalse solventsusmarginaali summat ega selle koosseisu, jättes mõlemad küsimused õiguslike vahenditega täpsustatavaks.
The Act does not stipulate the amount of the RMM nor any provision on its composition, leaving both issues to be specified by statutory instruments.
Kooskõlas direktiiviga on kindlustusselts kohustatud hoidma solventsusmarginaali alati vähemalt võrdsena nõutava minimaalse marginaaliga ning mitte seda tegema üksnes aasta lõpus.
In line with the Directive, the insurance company is obliged to maintain a margin of solvency at least equal to the RMM at all times and not just at the year end.
Pikaajalise äritegevusega tegeleva kindlustusseltsi minimaalne nõutav marginaal on suurem kui:
The RMM of a company carrying on long-term business is the greater of:
§ minimaalne tagatud fond (mis vastastikuse kindlustusseltsi puhul on 600 000 eurot);
§ the Minimum Guaranteed Fund (which, in the case of a mutual life insurer company, is EUR 600,000)
§ nõutav solventsusmarginaal.
§ the Required Margin of Solvency (RMS).
Solventsusmarginaali koosseis : kolmandas elukindlustusdirektiivis sätestatakse, et solventsusmarginaal peab koosnema varadest, millest on maha arvatud kõik prognoositavad kohustused, nn bilansis kajastuvatest varadest ning eelkõige bilansivälistest või immateriaalsetest varadest, eeldusel, et on saadud luba pädevalt asutuselt.
Composition of the solvency margin: the 3LD prescribes that the solvency margin must be represented by assets free of any foreseeable liabilities, also known as ‘explicit assets’ and, exceptionally, by ‘implicit’ or ‘intangible’ assets, provided an authorization from the competent authority is obtained.
Bilansivälised varad on pikaajalise fondi varad, mis on immateriaalsed ja tulenevad varade alahindamisest või kohustuste ülehindamisest.
Implicit items are assets of a long-term fund which are intangible and result from the underestimation of assets or the overestimation of liabilities.
Kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades tehakse vahet ka bilansis kajastatud ja bilansiväliste varade vahel.
Insurance Companies Regulations 1994 also differentiates between explicit and implicit items.
Eeskirja 22 punktis 3 nõutakse, et kindlustusseltsi minimaalset nõutavat marginaali katvatest varadest oleks vähemalt 50% tagatud fondist (või suurema kindlustusseltsi puhul 100% minimaalsest tagatud fondist) kaetud bilansis kajastatud varadega.
Paragraph (3) of Regulation 22 requires that, of the assets covering a company’s RMM, at least 50% of the Guarantee Fund (or, if greater, 100% of the Minimum Guarantee Fund) be covered by ‘explicit assets’.
Bilansis kajastatud varad on kõik varad, mis ei ole bilansivälised varad, mis on kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades selgelt loetletud.
Explicit assets are all types of assets other than implicit items, which are expressly mentioned by the Regulations.
Vastavalt eeskirja 22 lõikele 1 on tagatud fond võrdne ühe kolmandikuga minimaalsest nõutavast marginaalist.
According to Paragraph (1) of Regulation 22, the Guarantee Fund is equivalent to one-third of the RMM.
Seega seisneb eeskirja 22 mõju selles, et üks kuuendik minimaalsest nõutavast solventsusmarginaalist peab olema kaetud bilansis kajastatud varadega, samal ajal kui ülejäänud viis kuuendikku võib katta bilansiväliste varadega.
Therefore, the effect of Regulation 22 is that one-sixth of the RMM must be covered by explicit assets, while the remaining five-sixths of the RMM may be covered by implicit items.
Kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjad ei sisalda sätet, mis loetleks bilansis kajastatud ja bilansivälised varad, millest solventsusmarginaal võib koosneda.
Insurance Companies Regulations 1994 do not include a provision that lists the explicit and implicit items the available solvency margin may consist of.
Siiski sisalduvad selles mitmed eeskirjad, milles nähakse ette, kuidas tuleb hinnata varasid ja kohustusi.
However, they do include a number of regulations that prescribe how assets and liabilities must be valued.
Kõiki varasid, mida ei nimetata hindamise eeskirjades ja mis ei ole sularahavahendid (nt kuld või tooraine), käsitletakse kui väärtuseta varasid ning seega tuleb need arvutustest välja jätta.
Any asset not mentioned in the valuation regulations other than cash (e.g. gold or commodities) is treated as having no value and therefore must be excluded from the calculations.
Kui varad on hinnatud kooskõlas varade hindamise eeskirjadega, tuleb iga varaliiki võrrelda eeskirjades kirjeldatud lubatavuse piirangutega, mis riski jaotamiseks piiravad iga varaliigi väärtust, mida võiks kindlustusseltsi kohustuste katmisel arvesse võtta.
Once the assets are valued in accordance with the valuation of assets regulations, each category of assets must then be compared to the admissibility limits prescribed by the regulations, which, in order to spread the risk, limit the value of each category of assets that can be taken into account to cover the company’s liabilities.
Kohustusi ületavate varade väärtusele, mida võib võtta arvesse kindlustusseltsi maksevõime nõuete täitmisel, kehtestatakse täiendavaid piiranguid, mis on sätestatud kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades.
The value of the assets that exceeds the liabilities that can be taken into account to meet the company’s solvency requirements is subject to further limitations, which are laid down by Regulation 23 of the Insurance Companies Regulations 1994.
Eeskirja 23 punktis 2 lubatakse hinnata poolt sissemaksmata aktsiakapitalist, kui sissemakstud osa ulatub ühe neljandikuni aktsiakapitalist (koos sarnaste sätetega vastastikuste kindlustusseltside jaoks).
Regulation 23(2) allows half the amount of unpaid capital to be valued so long as a quarter of the capital is paid up (with analogous provisions for a mutual).
Eeskirja 23 punktis 4 lubatakse üldise äritegevusega tegeleval vastastikusel kindlustusseltsil hinnata sissemaksmata panuseid, mille suhtes kehtestatakse lõikude a ja b piiranguid.
Regulation 23(4) allows a mutual carrying on general business to value uncalled contributions, subject to the restrictions in subparagraphs (a) and (b).
Kooskõlas direktiiviga sätestatakse kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades, et allutatud laenukapitali võib hõlmata maksevõime otstarbel, kui laenu tagasimaksmise kohustus on allutatud kindlustusvõtjate õigustele ja 68. jaotises sätestatud luba on saadud.
In line with the Directive, the 1994 Regulations prescribe that subordinated loan capital can count for solvency purposes if the obligation to repay the loan is subordinated to the rights of policyholders and a section 68 Order is obtained.
Kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades nimetatud bilansivälised varad koosnevad eelmiste perioodide jaotamata kasumist, zillmereerimisest ja varjatud reservidest.
The implicit assets mentioned by the 1994 Regulations are future profits, zillmerising and hidden reserves.
Kooskõlas direktiivi nõuetega peab bilansiväliste varade kaasamine solventsusmarginaali arvutamisse toimuma pädeva ametiasutuse poolt eelnevalt korralduse saamisel, nagu nähakse ette kindlustusseltside seaduse 68. jaotises.
In line with the Directive’s requirements, the inclusion of implicit items in the calculation of the margin of solvency is subject to the previous authorisation of the competent authority, as prescribed by section 68 of the ICA .
Kolmanda elukindlustusdirektiivi rakendamisel andis kaubandus- ja tööstusministeeriumi riigisekretär välja usaldatavusnormatiivide täitmise juhised, esitades täiendavaid täpsustusi bilansiväliste varade kasutamise kohta maksevõime otstarbel ning seaduse 68. jaotisega asjaomases küsimuses antud kaalutlusõiguse kasutamise kohta riigisekretäri poolt.
At the time of the implementation of the Third Life Directive, the Secretary of State of the DTI issued a Prudential Guidance providing further specifications on the use of implicit assets for solvency purposes and on the use by the Secretary of State of the discretion granted by section 68 of the Act in relation to this issue.
Juhistes nähti ette, et kui korraldused tulevase kasumi ja zillmereerimise suhtes olid hõlpsasti saadaval – tingimusel et asjaomased tingimused olid täidetud – siis korraldusi varjatud reservide suhtes anti vaid erandliku meetmena.
The Guideline stated that while orders in respect of future profits and zillmerising were readily available provided the relevant conditions were met, Orders in respect of hidden reserves were only given as an exceptional measure.
Zillmereerimine ja varjatud reservid: zillmereerimine on protsess, millega korrigeeritakse pikaajalise äritegevuse kindlustusmatemaatilist hindamist, et võtta arvesse uute tehingute sõlmimise kulude tulevast sissenõudmist.
Zillmerising and hidden reserves: zillmerisation is a process whereby an adjustment is made in the actuarial valuation of long-term business to take account of the future recovery of the costs of acquiring new business.
Zillmeri korrigeerimine võimaldab kindlustusseltsi uute tehingute sõlmimisel tekkinud esialgseid kulutusi jaotada kogu poliisi kestvuseks proportsionaalselt lisatasudega.
The Zillmer adjustment allows for the initial expenses incurred by a company when writing new business to be spread over the lifetime of the policy in proportion to the premiums due.
Sel viisil tasaarvestatakse esialgsed kulud poliisi tulevase sissetuleku abil.
In this way the initial costs are offset against the future income arising from that policy.
Zillmeri korrigeerimist kohaldatakse poliisidele vaid siis, kui makstakse regulaarseid lisatasusid.
Zillmer adjustments are applied only to policies where regular premiums are payable.
Eeskirjad, millega sätestatakse minimaalse nõutava marginaali summa ja varade lubatavus, sisalduvad kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjades.
The rules that prescribe the amount of the required minimum margin and the admissibility of assets are contained in the Insurance Companies Regulations 1994.
Vastavalt kõnealustele eeskirjadele nõutakse erinevate kohustuste puhul erinevaid marginaale, kusjuures minimaalne nõutav marginaal on kõigi kõnealuste marginaalide kogum.
According to those rules, different margins are required for different type of liabilities, the required minimum margin being the aggregate of all the margins in question.
Kooskõlas direktiiviga sätestatakse kindlustusseltside 1994. aasta eeskirjade punktis 26, et varade alahindamisest ja kohustuste ülehindamisest tulenevaid varjatud reserve (muid kui matemaatilisi reserve) võib täielikult hõlmata maksuvõime otstarbel, kui need ei ole erandliku iseloomuga.
In line with the Directive, Regulation 26 of the 1994 Regulations prescribe that, in so far as they are not of an exceptional nature, hidden reserves resulting from the underestimation of assets and overestimation of liabilities (other than mathematical reserves), may be given full value for solvency purposes.
Artikliga 25 kehtestatakse reguleerivale asutusele kohustus nõuda igalt elukindlustusseltsilt alati sobivat kogu tegevuse suhtes kasutusel olevat solventsusmarginaali.
Article 25 imposes the obligation on the regulator to require from every assurance company an adequate available solvency margin in respect of its ‘entire business’ at all times.
Seega korratakse seda mõistet selgelt kolmandat korda.
The concept is therefore explicitly reiterated for the third time.
Solventsusmarginaal peab koosnema varadest, millest on maha arvatud kõik prognoositavad kohustused.
The solvency margin must be represented by assets free of any foreseeable liabilities.
Kas ELASi solventsusmarginaal oli alati sobiv?
Was ELAS solvency margin ‘adequate at all times’?
Tuleb analüüsida kahte küsimust: valikuliste boonuste jaoks reservide mitteloomine ning tulevase kasumi kasutamine ja zillmereerimine.
There are two issues to be analyzed: the non-reserving of discretionary bonuses, and the use of future profits and Zillmerisation.
Valikuliste boonuste jaoks reservide mitteloomine, seos artiklitega 10 ja 18
Non-reserving of discretionary bonuses, link to Articles 10 and 18
Nagu selgitatud üksikasjalikult jaotises artiklite 8, 10 ja 18 kohta, ei loonud ELAS valikuliste boonuste jaoks reserve ning seega ei arvutanud neid kohustusi oma solventsusmarginaali hulka.
As was explained in detail in the section on Articles 8, 10 and 18, ELAS did not reserve for discretionary bonuses, thereby not computing these liabilities in its solvency margin.
Ühes põhjenduses väidetakse, et selleks luba omades kasutas ELAS kunstlikke vahendeid oma maksevõime nõuete täitmiseks, varjates sellega tõde kindlustusvõtjate eest ja seades ohtu oma tulevase maksevõime.
There is one line of reasoning that assumes that, by being allowed to do this, ELAS managed by artificial means to meet its solvency requirements, thereby hiding the truth from policyholders and endangering its future financial viability.
(Vt ka jaotist II.2 „Täiendavad tõendid direktiivi ülevõtmise kohta”.)
By not ensuring that the business complied with UK law on PRE, it possibly failed to respect Article 10 (See also section II.2.
Tulevane kasum ja 68. jaotise küsimus
Future profits and Section 68 issue
Teine solventsusmarginaali põhiaspekt on tulevase kasumi, zillmereerimise ja riigisekretäri volituste küsimus.
The second key aspect of the solvency margin issue is the question of future profits, Zillmerising and the powers of the Secretary of State.
Kolmanda elukindlustusdirektiivi rakendamisel sätestasid kehtivad EÜ õigusaktid
At the time of the implementation of the 3LD, the EC legislation in force
Direktiivi 79/267/EMÜ, esimese elukindlustusdirektiivi artikli 18 lõike 3 punkt a.
Article 18(3)(A) Directive 79/267/EEC, the 1LD.
Tervikliku teksti lugemiseks vt II.1.3 jaotist „Asjaomased artiklid teistest direktiividest”. tulevase kasumi kohta, et kuni 50% tulevasest kasumist võib kasutada kindlustusseltsi maksevõime nõuete täitmiseks pädeva asutuse eelneval loal ja teatud tingimustel.
For full text of the article, see section II.1.3, 'Relevant articles from other directives'. on future profits prescribed that up to 50% of future profits could be used for meeting the undertaking’s solvency requirements, prior to the authorization of the competent authority and subject to certain conditions.
Tegevuse aluspõhimõtted selle taga seisnesid tulevase investeerimiskasumi ette ärakasutamises ja võimelisuses täita tulevasi kohustusi.
The underlying rationale behind this was to anticipate the likelihood that profits on investments would arise in future and be available to meet future liabilities.
Riskide vältimiseks teostati tulevase kasumi hindamist kaalutletult.
To avoid risks, the estimation of future profits was to be carried out on a prudent basis.
Seda võimalust piiras tugevasti Solvency I direktiivi vastuvõtmine 2002. aastal (vt artikli 1 lõige 4), mis keelab täielikult tulevase kasumi kasutamise alates 2009. aastast.
This possibility was severely restricted with the adoption in 2002 of the Solvency I Directive (see Article 1.4), which totally prohibits their use from 2009 onwards.
Seos ELASi juhtumiga tuleb ilmsiks pärast Bairdi (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 17)
The linkage with the ELAS case becomes apparent following Baird's (WE 17)
Vastavalt kõnealusele tõendile lubati kindlustusseltsil sellega parandada välist ettekujutust oma tegevusnäitajatest.
According to this evidence, the company was thereby allowed to enhance the external perception of its financial strength.
Baird soovitas vaadata läbi reguleeriva asutuse poolne õiguste kasutamine seoses tulevase kasumi kasutamisega maksevõime nõuete täitmiseks.
Baird recommended reviewing the exercise of discretion by the regulator relating to authorisations for using future profits to meet solvency requirements.
Seetõttu on üks uuringu jätkamise suundi selgitada välja, kas riigisekretäri õiguste kasutamine, mis tugineb 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotisele, mängis ELASi juhtumi puhul olulist rolli ning kas need õigused on kooskõlas kolmanda elukindlustusdirektiiviga.
Therefore, one of the lines of investigation being pursued is whether the discretion exercised by the Secretary of State based on section 68 of the ICA 1982 played a prominent role in the ELAS affair and whether that discretion itself is compatible with the 3LD.
Direktiivis sätestatakse, et liikmesriik peab tagama, et pädevatel asutustel oleksid piisavad volitused ja vahendid oma järelevalvealaste ülesannete täitmiseks (vt kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklit 10).
The Directive prescribes that Member States must ensure that competent authorities have sufficient powers and means to carry out their supervisory functions (see Article 10 3LD).
Seevastu võimaldab direktiiv pädeval asutusel loobuda reeglite kohaldamisest vaid piiratud arvul juhtudel ja piiratud tingimustel, kuid näib, et mitte kusagil direktiivis ei usaldata liikmesriigi pädevale asutusele nii ulatuslikke volitusi kui 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotises.
The Directive, by contrast, allows the competent authority to waive the application of rules only on a limited number of occasions and subject to stringent conditions but it seems that nowhere in the Directive is the competent authority of a Member State entrusted with such waiver powers as those prescribed by section 68 of the ICA 1982.
Uurimine peab tegema kindlaks, kas niisugused volitused toovad kaasa nende leebelt või vastuoluliselt teostamise ohu, mis võib olla kasulik teatud kindlustusseltsidele, kuid mitte teistele, õõnestades ühtlustatud standardite kohaldamist.
The investigation must ascertain whether such powers entail the risk of being exercised in a lenient or inconsistent way that might have been beneficial to some companies but not to others, thereby possibly undermining the application of harmonised standards.
Lisaks tekib küsimus, kas ELASi skandaali oleks saanud vältida, kui nimetatud volitusi oleks piiratud.
Moreover, the issue is whether the ELAS scandal would have been avoided, had those powers been constrained.
1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotis
Section 68 of the ICA 1982
Vaatame lähemalt 68. jaotist.
Let us look at section 68 more closely.
Seaduse 68. jaotise alusel võib riigisekretär taotluse põhjal või kindlustusandja nõusolekul ning kui on täidetud teatud tingimused, loobuda usaldatavusnormatiivide täitmise eeskirjade kohaldamisest kõnealuse kindlustusseltsi suhtes.
Under section 68 of the Act, the Secretary of State may, upon request or with the consent from an insurer and provided certain conditions are met, waive the application of prudential rules to that particular company.
Kas nimetatud õigus on kooskõlas kolmanda elukindlustusdirektiiviga?
Is this discretion compatible with the 3LD?
68. jaotis kannab pealkirja „Volitus muuta II osa konkreetsete kindlustusseltside suhtes”.
Section 68 is entitled “Power to modify Part II in relation to particular companies”.