natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kapitalinõuete direktiiv, finantsinstrumentide turge käsitlev direktiiv, samuti solventsuse II direktiiv, peaksid sisaldama põhimõtteid koostööst hoiduvate riikide tegevuse kohta, piirates (või isegi keelates) nende tegevuse alati, kui riik ei tee liikmesriikide pädevate asutustega koostööd või kui riik takistab konsolideeritud järelevalve huvides teabe saamist offshore -tütarettevõtete kohta.
The Capital Requirement Directive, the MiFID, as well as the Solvency II Directive, should include principles concerning activities in non-cooperative jurisdictions, restricting (or even forbidding) such activities whenever a jurisdiction does not cooperate with Member States competent authorities or if they obstruct the sharing of information on off-shores subsidiaries for consolidated supervision purposes.
Lisaks Baseli, Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni ja Rahvusvahelise kindlustusjärelevalve ameti standarditele tuleb käesolevaga seoses nimetada veel Baseli komitee 2004. aasta oktoobris esitatud soovitusi konsolideeritud riskijuhtimise kohta seoses kliendi tundmisega, millega antakse kõikehõlmav soovituste kogum suhtlemiseks riikidega, kus kehtivad ranged pangasaladuse või andmekaitsenormid, mida võib tõlgendada kui riskijuhtimise seisukohalt asjakohase teabe edastamise vältimist.
Besides the Basel, IOSCO and IAIS Standards, it is also worth mentioning in this regard the recommendations concerning 'Consolidated know-your-customer (KYC) risk management', issued by the Basel Committee on October 2004, which establishes a comprehensive set of recommendations to deal with jurisdictions that have rigorous bank secrecy or data protection laws that prevent, or can be interpreted as preventing, the transfer of relevant information for risk management purposes.
Nende soovitustega nähakse ette, et kui takistused teabe jagamisel osutuvad ületamatuks ja kui puudub rahuldav alternatiivne töökorraldus, siis peaks koduriigi järelevalveasutus asukohariigile selgelt teatama, et pank võib ise otsustada või võib panga asukohariigi järelevalveasutus pangalt nõuda kõnealuse haru tegevuse lõpetamist.
These recommendations foresee that if impediments to information sharing prove to be insurmountable, and there are no satisfactory alternative arrangements, the home supervisor should make it clear to the host that the bank may decide for itself, or be required by its home supervisor, to close down the operation in question.
Lisaks sellele on tähtis tagada, et kui õigusnormid piiravad teabe avaldamist kolmandatele osapooltele, siis ei kuulu peakorter või emapank kolmanda osapoole mõiste alla.
Furthermore, it is important to ensure that if the law restricts disclosure of information to “third parties”, the head office or parent bank is excluded from the definition of a third party.
Kõik need põhimõtted, mis tuginevad rahvusvahelistele standarditele ja finantsstabiilsuse järelevalvenõukogu ja ELi tasandil tehtavale tööle, peaksid sisaldama vahendite loomist usaldatavusjärelevalve alaseks jõustamiseks.
All these principles grounded on international standards and on work being developed at the FSB and EU levels, should include the establishment of a toolbox for prudential enforcement.
Need vahendid võiksid hõlmata järkjärgulist lähenemisviisi, liikudes probleemsete riikidega dialoogi ja läbirääkimiste intensiivistamiselt kõnealustes riikides tegutsevate institutsioonide nõudlikkuse suurendamise ja/või suuremate omavahendite nõudmisele ja/või tegevuse piiramiseni või isegi harukontori sulgemiseni;
This toolbox could include a step-by-step approach, going from the intensification of dialogue and negotiations with problematic jurisdictions to the intensification of due diligence by institutions operating in those jurisdictions and/or requirements for higher own funds and/or restriction on activities or even closure of operations.
c) rohkem ühtlustatud sanktsioonide arendamine Euroopa tasandil, arvestades de Larosière’i aruande soovitusi (soovitus nr 20): „Samuti peaksid Euroopa institutsioonid käivitama protsessi, mis viiks ühtsel turul palju enam ühtlustatud sanktsioonideni.
c) The development of more harmonised sanctioning regimes at the European level, in the light of recommendations of the “de Larosière Report” (recommendation 20): “The European Institutions should also set in motion a process which will lead to far more consistent sanctioning regimes across the Single Market.
Järelevalve ei saa olla tulemuslik nõrkade ja väga erinevate sanktsioonide puhul.
Supervision cannot be effective with weak, highly variant sanctioning regimes.
On põhimõtteliselt tähtis, et ELis ja mujal saaksid kõik järelevalveasutused võtta kasutusele piisavalt ühtsed ja ranged, mõju omavad sanktsioonid.
It is essential that within the EU and elsewhere, all supervisors are able to deploy sanctions regimes that are sufficiently convergent, strict, resulting in deterrence.
Praegu pole see kaugeltki nii.
This is far from being the case now.
Sama tegevus tuleks käivitada ka järelevalvevolituste osas, et tugevdada ühtsel turul sidusat ja tulemuslikku järelevalvet“;
The same exercise should be initiated with respect to supervisory powers in order to foster a coherent and effective supervision in the Single Market.”
d) vajadus jätkata tööd tuletisväärtpaberite standardiseerimise edendamiseks ja toetada tuletistehingute arveldustes keskse vastaspoole kasutamist, eriti krediidiriski vahetustehingute puhul.
d) The need to conduct further work to promote standardisation of derivatives and support the use of central counterparties to clear derivative transactions, in particular in what regards credit default swaps.
Teiseks regulatiivsed algatused, et suurendada ELi institutsioonilise raamistiku võimet tulevasi kriise vältida ja hallata.
Second, regulatory initiatives aimed to enhance the capability of the EU institutional framework for preventing and managing future crises.
Riikide finantssüsteemide suurem vastastikune sõltuvus ja vajadus kindlustada ELi rahalise integratsiooni protsessi nõuavad ELi tasandil asjakohast tegevust piiriüleste finantsasutuste pankrottide võimaliku süsteemse mõju käsitlemiseks.
The greater interdependencies between national financial systems and the need to safeguard the process of EU financial integration require appropriate action at EU level to address the possible systemic impact of failing cross-border financial institutions.
Seepärast tuleks toetada komisjoni praeguseid ideid ELi tasandil pakutavate lahenduste raamistiku kohta, samuti ELi piiriüleste finantsasutuste kriiside tõhusa ohjamise takistuste kohta.
Therefore, the current reflections of the Commission for developing an EU resolution framework and addressing obstacles to the effective crisis management of EU cross-border financial institutions should be supported.
Töö peaks olema suunatud järgmistele prioriteetidele: i) riikide pädevatele asutustele minimaalsete töövahendite väljatöötamine raskustesse sattunud pankade probleemidega tegelemiseks, ilma et tingimata kasutataks avaliku sektori toetust, ja pankade likvideerimiseks, kui see leitakse olevat vajalik, ilma finantsstabiilsust negatiivselt mõjutamata; ii) ulatuslikum riigiasutuste vaheline kooskõlastamine ja koostöö, eriti rahvusvaheliste kontsernidega tegelemisel.
The work should aim at the following priorities: (i) the development of a minimum toolkit for national competent authorities to address problems in an ailing bank, without necessarily resorting to public support, and when deemed appropriate, liquidate the bank without negative effects on financial stability; (ii) enhanced coordination and cooperation among national authorities, in particular when dealing with cross-border groups.
Lühemas perspektiivis peaksid seadusandlikud muudatused ühtlustama hoiuste tagamise skeeme, nähes muu hulgas ette eelneva ja riskipõhise rahastamise, mida täiendaks vajaduse korral usaldusväärne hilisem rahastamine.
In the shorter term, the legislative developments should include the harmonisation of Deposit Guarantee Schemes, foreseeing, inter alia, ex-ante and risked-based funding, complemented by credible ex-post funding to be activated when necessary.
Lisaks hoiukarbi funktsioonile tuleks kaaluda ka hoiuste tagamise skeemide rolli kriiside lahendamise etapil.
In complement to the pay-box function, the role of Deposit Guarantee Schemes in the resolution phase should also be considered.
Finantsteenuste ühtse turu tugevdamise seisukohalt oleks ülimalt tähtis kõikehõlmavama ELi kriiside ohjamise ja lahendamise raamistiku loomine, kuna see vähendaks riigiasutuste motivatsiooni kaitsta probleemsete finantsasutuste riiklikke osi.
The establishment of a more comprehensive EU framework for crisis management and resolution would be essential to strengthen the single market for financial services as it will limit the incentives of national authorities to ring-fence the domestic components of an ailing financial institutions.
Siiski tuleks selle töö käigus ületada tohutuid raskusi, näiteks praegused erinevused liikmesriikide kriiside lahendamise suhtes kohaldatavates õigusnormides.
However, this work would have to address tremendous challenges, such as the current differences in the legal regimes applicable to crisis resolution across Member States.
Tuletan meelde, et 2. detsembri 2009. aasta majandus- ja rahandusnõukogu kohtumisel kutsuti majandus- ja rahanduskomiteed üles jätkama tööd ELi kriisiohjamise poliitikaraamistiku, sealhulgas koormuse jagamise küsimuse, kooskõlastamiseks ja esitama 2010. aasta kevadel nõukogule konkreetsed ettepanekud.
I recall that the ECOFIN on 2 December 2009 invited the Economic and Financial Committee to continue its work on an EU policy coordination framework for crisis management, including the issue of burden sharing, and present concrete proposals to the Council in spring 2010.
Olen kindel, et eurosüsteem annab neis aruteludes oma panuse, selleks et määratleda koormuse jagamise osas lähenemisviis, mis aitaks moraalset ohtu vähendada.
I am sure the Eurosystem will contribute to such discussions in order to define an approach to burden sharing that would contribute to reducing moral hazard.
Oleks väga tähtis jõuda kokkuleppele eesmärkide suhtes, mida tuleb saavutada, ja nende saavutamiseks vajaliku tegevuskava suhtes.
It would be crucial to set out a consensus about the objectives to be reached and a roadmap of actions to be undertaken to achieve them.
Milliseks hindate praegust finantsteenuste turu konsolideerituse taset ELis ja millised on Teie arvates sellealased tulevikuprognoosid?
How do you assess the current level of consolidation in financial services in the EU and what is your view on future prospects in this regard?
Vastavalt uusimatele kättesaadavatele struktuurilistele näitajatele ELi pangandussektori kohta (s.o 2008. aasta andmed) jätkub pangandussektoris konsolideerumine.
According to latest available structural indicators for the EU banking sector (i.e. 2008 figures), consolidation in the banking sector is continuing.
Siiski on see samuti tähendanud seda, et jätkub turu koondumine, kusjuures väiksemates riikides on turg üldiselt rohkem koondunud kui suuremates riikides.
However, this has also meant that market concentration is increasing, with the smaller countries generally having more concentrated markets than the larger ones.
ELi pangandusmaastikul domineerisid jätkuvalt kodumaised krediidiasutused ja isegi suurendasid oma turuosa välismaiste filiaalide arvel.
Domestic credit institutions continued to dominate the EU banking landscape and even increased their market share at the expense of foreign branches.
Jätkuvalt olid riikide vahel suured erinevused välismaa üksuste osakaalu mõttes, kusjuures ELi uutes liikmesriikides domineerisid euroala emaettevõtete tütarettevõtted.
Significant differences between countries continued with regard to the importance of foreign entities, with subsidiaries having a euro area parent being prevalent in the new EU Member States.
2009. aastal sagenesid ühinemised ja ülevõtmised, jäädes eelnenud kümne aastaga võrreldes siiski madalale tasemele.
Merger and acquisition (M&A) activities increased in 2009 while remaining at low levels compared to the preceding ten years.
Registreeriti kodumaiste ja piiriüleste tehingute suurim kasv.
Domestic and cross-border deals recorded the strongest increase.
Kui varem olid ühinemis- ja ülevõtmistehingute motivaatoriks peamiselt strateegilised kaalutlused, näiteks mastaabisäästu saavutamine ja uutele turgudele sisenemine, siis paljudes 2008. ja 2009. aastal sõlmitud tehingutes osalesid olulisi kahjumeid kandnud või likviidsusraskustesse sattunud üksused.
While in the past M&A deals were mainly driven by strategic considerations, such as realising economies of scale and entering new markets, many of the transactions completed in 2008 and in 2009 involved entities that had incurred significant losses or faced liquidity strains.
Samal ajal tõid teatud krediidiasutuste jõupingutused kapitalipositsiooni parandamiseks ja rahareservide suurendamiseks kaasa mõne mitte keskse tähtsusega – kas siis tegevusharu tähtsuse või geograafilise asukoha tähenduses – haru müügi.
At the same time, efforts to boost the capital position and cash reserves of certain credit institutions led to the spin-off of certain non-core activities, either in terms of business or geographical location.
Ühinemis- ja ülevõtmistehingute koguväärtuse osas langes ülevõtmistehingute maht 2009. aastal oluliselt, kusjuures suurenes vaid riiklike tehingute maht.
In terms of the total value of M&A transactions, acquisitions considerably declined in 2009, with only domestic deals recording an increase.
Samuti tuleb märkida, et valitsuste osalus krediidiasutustes on tähendanud mõne ELi suure krediidiasutuse omandistruktuuri olulist muutust.
It should also be noted that the participation of governments in credit institutions has constituted a significant shift in the ownership structure of some major credit institutions in the EU.
Siiski võib arvata, tulenevalt valitsuste rekapitaliseerimismeetmete piiratud kestusest, et see omandistruktuuri muutus on ajutine ja et see suund pöördub vastupidiseks, kui nende asutuste rahaline olukord iseseisvalt taastub.
However, due to the limited duration of government recapitalisation measures, it is expected that this shift in ownership will be temporary and that it will be reversed as the financial condition of these institutions, on a stand-alone basis, recovers.
Mis puutub konsolideerumisviiside hindamist, siis tuleb vaadelda selle mõju konkreetsete pankade tõhususele ja usaldusväärsusele, konkurentsile pangandussektoris ja finantssektori finantsstabiilsusele üldisemalt.
As to the assessment of consolidation patterns, this has to be viewed in terms of its impact on the efficiency and soundness of individual banks, on competition in the banking sector and on financial stability in the financial sector more generally.
Niivõrd kuivõrd viimasel ajal toimunud konsolideerumine pangandussektoris on suurendanud pankade kasumlikkust ja tugevdanud nende häiretega toimetuleku võimet, võib seda pidada positiivseks.
To the extent that recent consolidation activities in the banking sector have contributed to increasing the profitability of banks and strengthening their resilience to shocks, they can be viewed as positive.
Hinnates konsolideerumise tulevikuprognoose, on tähtsaks teguriks laialt levinud konsensus, et pangandussektor kasutas kriisi eel liigselt laenudega võimendust.
In assessing the future prospects for consolidation, an important consideration is the widespread consensus that the pre-crisis levels of banking sector leverage were excessive.
Seega võib oodata, et sedamööda, kuidas võimenduse vähendamine jätkub, jääb pangandussüsteemi kasumlikkus (omakapitali tootluse mõttes) lähiminevikuga võrreldes madalamaks, vähemalt keskpikas perspektiivis.
Hence, it can be expected that as de-leveraging proceeds the profitability of the banking system (in terms of return on equity) will be lower return than in the recent past, at least at the medium term.
Seepärast hakkavad pangad tõenäoliselt otsima uusi kasumlikkuse allikaid.
Banks are therefore likely to look for new drivers of profitability.
Konsolideerumine võib tähendada atraktiivset viisi selle eesmärgi saavutamiseks nende pankade jaoks, mis väljuvad kriisist kõige tugevamana, kuna suhteliselt odavate hindadega ülevõtmised võivad tähendada võimalust saavutada pikaajaliselt kõrgem kasumlikkus – tänu mastaabisäästule.
Consolidation may represent an attractive way to accomplish this objective for those banks which are emerging as the strongest players from the crisis, as acquisitions at relatively affordable prices will potentially be a way to achieve higher profitability in the long term – thanks to economies of scale.
Selles suhtes võib oodata ühinemiste ja ülevõtmiste suundumuse jätkumist ka pärast kriisi.
In that respect, M&A trends may be expected to continue after the crisis too.
Ühinemised võivad järgmise paari aasta jooksul olla ka probleemsete pankade päästemeetmeks.
Mergers can also occur in the next few years as a rescue measure of troubled banks.
Nagu juba öeldud, õigustavad paljud põhjendused, mis toetavad ennustust, et lähitulevikus näeme edasist konsolideerumist, ka järeldust, et see toob kaasa tõhusama ja tugevama pangandussüsteemi.
As indicated, many of the reasons that validate the prediction that we will see further consolidation in the near future justify also the conclusion that this will lead to a more efficient and resilient banking system.
Teisest küljest võib koondumine sektoris luua juurde asutusi, mis on „liiga suured, et pankrotti minna“, mis omakorda muudab pakilisemaks vajaduse rakendada meetmeid ka nende asutuste probleemide suhtes.
On the other hand, the concentration of the sector may create more institutions «too big to fail» which makes it more pressing the need to implement the measures to address the problems that these institutions create.
D. EKP toimimine ning demokraatlik vastutus ja läbipaistvus
D. Functioning of the ECB and democratic accountability and transparency
Kas juhatuse liikmete erinevad kohustused ei peaks aja jooksul muutuma kooskõlas EKP ülesannetes ja prioriteetides toimuvate muudatustega?
Shouldn't the different responsibilities of Board members change with time, in line with the changes occurred in the ECB's tasks and priorities?
EKP juhatus on kollegiaalne otsustusorgan; selle toimimine põhineb ühise vastutuse põhimõttel, s.o juhatus tervikuna vastutab ühiselt oma otsuste ja EKP tegevusvaldkondade üldise toimimise eest.
The Executive Board of the ECB is a collegiate decision-making body; its functioning is based on the principle of collective responsibility, i.e. the Executive Board in its entirety is collectively responsible for its decisions and the overall functioning of the ECB business areas.
Ehkki praktilistel kaalutlustel annavad osakonnad aru konkreetsetele juhatuse liikmetele, kes nende tööd üle vaatavad ja juhivad, on kõik üksused allutatud juhatuse kui terviku tegevjuhtimisele.
While, for practical reasons, business areas report to individual Executive Board members who oversee and guide their work, all work units are placed under the managing direction of the Executive Board as a whole.
Juhatus võib aeg-ajalt läbi vaadata üksuste ja juhatuse liikmete aruandluse vahekorra ja oma otsuste ettevalmistamise ning seda on minevikus ka juhtunud.
As has happened in the past the Executive Board may review, from time to time, the reporting lines to Executive Board members of work units and the preparation of its decisions.
Selline aeg-ajalt toimuv juhatuse liikmete kohustuste ümberkohandamine aitab tugevdada juhatuse kollegiaalset iseloomu.
Such occasional adjustments in the individual responsibilities of Executive Board members contribute to strengthen the collegiate nature of the Executive Board.
Sellega seoses võib juhatuse liikmete portfellide sisu nende ametiaja jooksul muutuda.
In this context, the composition of the portfolios of Executive Board members can change during their term of office.
Mis tahes otsus selle kohta on juhatuse ainupädevuses.
Any decision in this respect remains the sole responsibility of the Executive Board itself.
Ma ise pean juhatuse kollektiivset olemust väga väärtuslikuks, kuna see tagab otsuste tegemisel kõige paremini erinevate seisukohtade kajastamise ja kogu olemasoleva oskusteabe, kogemuste ja elutarkuse asjakohase arvessevõtmise.
I attach myself great value to the collective nature of the Executive Board as this best ensures that various perspectives are reflected and that all the available expertise, experience and wisdom are appropriately taken into account when making decisions.
Milline on Teie arvates asjakohane süsteem liikmete õiglase rotatsiooni tagamiseks EKP juhatuses, arvestades ka nende kodakondsust?
What system do you think is appropriate to ensure an equitable rotation of membership on the ECB-executive board also in terms of nationalities?
· juhatuse liikmed nimetatakse „raha- või pangandusküsimustes tunnustatud ja vastava erialase kogemusega isikute hulgast”;
· the members of the Executive Board “shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”;
· „Euroopa Keskpanga juhatuse liikmeks võib olla ainult [euroala] liikmesriigi kodanik.”.
· “only nationals of [euro area] Member States may be members of the Executive Board”.
Seega on aluslepingus sätestatud kaks nõuet: „pädevus” ja „[euroala] kodakondsus”.
The Treaty thus establishes two requirements: “competence” and “[euro area] nationality”.
Muid EKP juhatuse koosseisu piiravaid täpsustusi aluslepingust ei leia.
No other specification can be found in the Treaty as a determinant for the composition of the Executive Board of the ECB.
Samuti võivad ametisse nimetamised, mis põhineksid muudel kaalutlustel peale eespool nimetatud nõuete, minna vastuollu aluslepingu sätetega EKP sõltumatuse kohta.
Appointments which would be based on considerations other than the above requirements may also conflict with the Treaty provisions on the ECB’s independence.
EKP otsustusorganite koosolekutel osalevad liikmed esindavad igaüks iseennast.
In the meetings of the ECB’s decision making bodies all members participate in their personal capacity.
See aluslepingu säte on vastuolus riigi esindamise põhimõttega.
This Treaty provision is incompatible with the principle of national representation.
Lõpliku otsuse EKP juhatuse liikmete ametisse nimetamise kohta võtab vastu Euroopa Ülemkogu (kus hääletavad vaid euroala liikmed) nõukogu soovitusel ja pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendi ja EKPga.
The final decision on appointments to the ECB’s Executive Board is taken by the European Council (in which only euro area Members vote) upon a recommendation from the Council and following consultation of the European Parliament and the ECB.
Olen kindel, et eespool nimetatud põhimõtteid EKP juhatuse liikmete ametisse nimetamise kohta austatakse täielikult.
I trust that the above principles for the appointment of members to the Executive Board of the ECB are fully respected.
Nagu on juba öeldud minu vastuses eelmisele küsimusele, sätestatakse aluslepingus ja põhikirjas selgesõnaliselt, et juhatuse liikmed „nimetatakse raha- või pangandusküsimustes tunnustatud ja vastavate erialaste kogemustega isikute hulgast”.
As mentioned in my reply to the previous question, the Treaty and the Statute are clear in stipulating that the members of the Executive Board “shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”.
Pole üllatav, et keskpankade töötajad neile tingimustele vastavad.
It does not come as a surprise that central bankers fulfil this requirement.
Samal ajal ei välista see säte mingil juhul kandidaatide nimetamist väljastpoolt keskpankurite ringi.
At the same time, this provision by no means excludes that appointment of candidates from outside the central banking community.