natgillin/translations-raw huggingface dataset:
12. väljendab muret selguse puudumise pärast komisjoni otsustamisprotsessi osas nii ELis kui ka väljaspool ELi (kuna see on seotud Aafrika valitsustega peetavate läbirääkimistega); seetõttu nõuab suuremat läbipaistvust läbirääkimistel, mida komisjon peab Aafrika valitsustega ja mille eesmärk on luua Aafrika põllumajanduse arengu alane ELi ja Aafrika Liidu vaheline koostöö;
Expresses concern at the lack of clarity as regards the Communication's decision-making process, both within the EU and outside (as it relates to negotiations with African governments); hence, calls for greater transparency in the negotiations which the Commission is conducting with African governments for the purpose of establishing EU-AU cooperation in respect of agricultural development in Africa;
15. juhib tähelepanu liikmesriikide ja komisjoni vajadusele tagada, et arenguabi oleks suuremas ulatuses kooskõlastatud ja ühtlustatud, ning üldiselt saavutada viivitamatult kõik teised eesmärgid, mis on püstitatud Euroopa arengukoostöö tõhususe suurendamise protsessi osana;
Points to the need for the Member States and the Commission to ensure that development aid is coordinated and harmonised to a greater extent and, in general, to meet without delay all the other objectives set as part of the process of enhancing the effectiveness of European development cooperation;
17. rõhutab, kui tähtsad on Euroopa tasandil peetavad läbirääkimised, mis hõlmavad (ka arengumaade) tarbijate, tootjate ja valdkonnaorganisatsioonidega arvamuste vahetamist, et tagada agrotööstus- ja töötlemissektorile täisroll, mitte kõrvaline osa;
Stresses the importance of negotiations at European level including exchanges of views with consumers, producers and sectoral organisations, including from development countries, with a view to ensuring that the agro-industrial and processing sectors play a full, rather than a secondary, role;
19. rõhutab vajadust järgida Aafrika teadusuuringute ja teadmiste intellektuaalomandi õigusi; palub komisjonil, nõukogul ja liikmesriikidel täiustada Euroopa õigusakte nii, et kasu mõnikord vanadest teadmistest taimede (nt farmaatsiaalase) potentsiaali kohta jõuab tagasi nendeni, kes need rohujuure tasandil avastasid;
Stresses the need to respect intellectual property rights of African research and knowledge; calls on the Commission, the Council and the Member States to improve European legislation so that the benefits of sometimes ancient knowledge of the (e.g. pharmaceutical) potential of plants flow back to those who discovered them at a grass roots level;
21. nõuab kindlalt, et toiduabipoliitika ja -programmid ei tohi takistada kohalikku ja riikide toiduainete tootmise suutlikkust ega soodustada sõltuvust, kohalike ja siseturgude moonutust, korruptsiooni ning tervisele kahjulike toiduainete (GMOd) kasutamist;
Insists that food-aid policies and programmes must not prevent the development of local and national food-production capacity or contribute to dependence, the distortion of local and national markets, corruption and the use of foodstuffs which are harmful to health (GMOs);
28. rõhutab, et on vaja rakendada sellist poliitikat, millega võideldakse kohalikku tootmist kahjustavate põllumajanduslike toiduainete impordi vastu ning mille puhul võetakse arvesse Aafrika riikide geograafilist, ajaloolist ja kultuurilist mitmekesisust, suurendades maaelanikkonna ja põlisrahvaste kogukondade tehtud panust vahendite säästlikku haldamisse;
Stresses the need for policies to be implemented which will counter imports of devastating agri-food products which are damaging to local production and which will take into account the geographical, historical and cultural diversity of African countries by enhancing the contribution made by rural and indigenous communities towards ensuring that resources are managed sustainably;
30. kordab vajadust arenguabipoliitika ja -programmide järele, mis toetavad iga üksiku rahva õigust luua oma toidustrateegiad ja kaitsta ning reguleerida riigisisest põllumajanduslikku tootmist ja kohalikku turgu;
Restates the need for development-aid policies and programmes to support the right of each individual people to establish its own food strategies and to protect and regulate national agricultural production and the local market;
35. rõhutab väikerahastamise vahendite, eriti väikelaenuprogrammide edendamise kui põllumajandussektori majandusliku arengu poliitika olulise osa tähtsust, et anda arvestatav ja tõhus panus vaesuse vastu võitlemisse;
Stresses the importance (in order to make a valid and effective contribution to combating poverty) of promoting micro-finance instruments, particularly micro-credit programmes , as an essential component in economic development policies in the agricultural sector;
40. kutsub Aafrika valitsusi toetama tootmismudelite suuremat mitmekesistamist (et vältida ühe intensiivkultuuri põhiste süsteemide loomist) ja toetama säästlikke tootmismudeleid, mis on paremini kohandatud nende oludele;
Calls on the African governments to encourage greater diversification in production models (so as to avoid the institution of intensive monocrop systems) and to encourage sustainable production models which are better adapted to their contexts;
43. usub, et väiketalupidajatele tuleb anda kättesaadavat ja sihipärast teavet ning seda tuleks levitada laialt kohalikes keeltes, näiteks maapiirkondade raadiojaamade kaudu, ning rõhutab vajadust töötada välja info- ja sidetehnoloogiad, et vähendada digitaalset lõhet maapiirkondades;
Believes that accessible and well targeted information must be made available to small scale farmers and should be widely disseminated into local languages, for example through rural radio station, and stresses the need to develop information and communication technologies to reduce the digital divide in rural areas;
52. juhib tähelepanu vajadusele edendada kõikehõlmavat lähenemisviisi rändepoliitika valdkonnas, lähtudes Aafrika riikidega solidaarsuse ja kaasarengu põhimõtetest, ning nõuab kohalike ja liikmesriikides paiknevate institutsioonide vahelist tugevamat partnerlust;
Draws attention to the need for a comprehensive approach in the field of migration policy to be promoted on the basis of the principles of solidarity with African countries and of co-development, and calls for a stronger partnership between local institutions and those based in the Member States;
54. soovitab anda täpset teavet Aafrika põllumajandussektori, maaelu arengu ja toiduainetega kindlustatuse toetuseks tehtavast, et suurendada teadlikkust ja sellest tulenevalt rahastajate võetavaid kohustusi;
Recommends that accurate information be issued as regards what is being done to support the agricultural sector, rural development and food security in Africa, in order to encourage greater awareness and consequently to increase donors’ commitment;
2007. aasta jaanuaris vormistas komisjon (arengu peadirektoraat, üksus B2) lõplikult aruteludokumendi „Aafrika põllumajanduse edendamine” ja avas foorumi aruteludeks mitmete osapooltega (nii Euroopas kui ka väljaspool) eesmärgiga lisada dokumenti soovitusi ja ettepanekuid ning koostada esialgselt 2006. aasta lõpuks esitatava Aafrika põllumajandust käsitleva teatise igakülgsem versioon.
In January 2007 the Commission (DG Development, Unit B2) finalised a discussion document entitled 'Advancing African Agriculture' and it opened a forum for discussions with a number of parties (both within Europe and beyond) for the purpose of incorporating suggestions and proposals into the document and producing a more comprehensive version of the Communication on agriculture in Africa which had previously been announced for the end of 2006.
Euroopa Parlamendi arengukomisjon (kes on üks arutelusse kaasatud osapooltest) on komisjonile edastanud kriitilise seisukohavõtu, mis põhineb kõnealuse komisjoni teatavate liikmete arvamusel.
Parliament's Committee on Development (which is one of the parties involved in the discussions) has sent the Commission a critical contribution which is the product of the views expressed by certain members of that Committee.
Komisjoni 24. juulil 2007. aastal vastu võetud teatises „Aafrika põllumajanduse edendamine” on võetud arvesse mõningaid arengukomisjoni ja teiste konsulteerimisse kaasatud osapoolte esitatud seisukohti.
In the Communication adopted by the Commission on 24 July 2007 and entitled 'Advancing African Agriculture', some of the points made by the Development Committee and by other parties who were involved in the consultation have been taken into consideration.
Arengukomisjon tervitab laiapõhjalist konsulteerimisalast lähenemisviisi ja vastuvõetud meetodeid ning rõhutab kodanikuühiskonna ja teiste huvitatud osalejate koostöö ja kaasatuse edasise parandamise tähtsust.
The Development Committee welcomes the approach of wide consultation and the methodology adopted and stresses the importance of further improving the collaboration and involvement of civil society and other interested actors.
Teisest küljest ei ole teatis selge selles osas, millal ja millisel foorumil konsulteerib EL ja peab läbirääkimisi kõnealuse lähenemisviisi põhiküsimustes Aafrika Liiduga, ja see ei näe ette ühtegi mehhanismi strateegia kontrollimiseks parlamentide, kohalike asutuste, valitsusväliste organisatsioonide ja kodanikuühiskonna organisatsioonide poolt, eriti Aafrika tasandil.
On the other hand, the Communication is not clear on when and in which forum the EU will consult and negotiate the main issues of this approach with the African Union, and it does not foresee any mechanism for monitoring the strategy by parliaments, local authorities, NGOs and CSOs, especially at African level.
Lisaks on leitud lahknevusi 24. juuli 2007. aasta teatisele lisatud talituste töödokumendi (mis käsitleb liberaliseerimisprotsesse, abisaajaid ja naiste rolli – küsimused, mille suhtes arvamused lahknevad) ning teatise teksti vahel, kus kõnealuste teemadega seotud sisu on mõningal määral muudetud.
Furthermore, a major discrepancy has been found between the content of the Staff Working Document appended to the 24 July 2007 Communication (concerning liberalisation processes, beneficiaries and the role of women – matters over which opinion is divided) and the text of the Communication, in which the content relating to those topics is modified to some extent.
Üks arengupoliitika esmaseid rolle on töötada arengumaadega, et teha koostööd nende oma arengu saavutamise nimel, ja ükski säästva arengu poliitika ei ole edukas ilma osalemist soosiva ja kaasava lähenemisviisita ning kõikide asjaomaste rahvaste ja rühmade kaasamiseta kõnealuse poliitika määratlemisse, rakendamisesse ja hindamisse.
One of the primarily roles of development policy is to work with developing countries to co-operate in the achievement of their own development and no sustainable development policy will be successful without participative and inclusive approaches and the involvement of all concerned populations and groups in the definition, implementation and evaluation of this policy.
Sellepärast on oluline pühendada aega ja vahendeid, et luua tõeline raamistik kodanikuühiskonna ja kõikide kõnealuse küsimusega seotud eri osalejate osalemise ja dialoogi jaoks.
For that purpose, it is essential to devote time and means to set up a real framework for participation and dialogue of civil society and all different actors involved in the matter.
Põhimõtted ja lähenemisviisid
Principles and approaches
Vastavalt kõige uuematele andmetele on selge, et aastatuhande arengueesmärkide saavutamine on veel kaugel.
According to the most recent data it is clear that achievement of the Millennium Development Objectives is still a long way off.
Aafrika on ikka veel üks kõige vaesematest maailma osadest, kuid kõige silmatorkavamad on tohutud kontrastid, mis iseloomustavad seda mandrit: ühelt poolt tohutud loodus- ja inimressursid, teiselt poolt üldine mahajäämus koos erineva arengutasemega eri valdkondades ja piirkondades.
Africa is still one of the poorest parts of the world but the things which are still most striking are the huge contrasts which characterise the continent: vast natural and human resources on the one hand and, on the other, general backwardness combined in practice with varying levels of development in different fields and areas.
Esilekerkiv ELi-Aafrika ühisstrateegia seab Aafrika omavastutuse ja aastatuhande arengueesmärkide ning säästva arengu ja hea valitsemistava edendamise Aafrika arendamise tugisammasteks.
The emerging Joint EU-Africa Strategy put African ownership and achieving the MDGs, as well as the promotion of sustainable development and good governance, as key pillars for developing Africa.
Kuigi EL on tunnistanud põllumajandussektori tähtsust, on vaja edendada põllumajanduse ja maaelu arengu õige rolli arvesse võtmist riikide endi poliitikas ja arengumaade prioriteetide määratlemisel.
Though the EU has recognised the importance of agriculture sector, it is necessary to promote a proper role for agriculture and rural development in the national policies and priorities of developing countries.
Euroopa arengukonsensuses loetakse vaesuse kaotamist samuti prioriteetseks eesmärgiks ning samal ajal rõhutatakse suurema ja parema abi tähtsust, mille puhul järgitakse keskseid põhimõtteid, nagu omavastutus ja partnerlus, poliitiline dialoog ja sooline võrdõiguslikkus.
The European Consensus on Development has also made the eradication of poverty a priority objective and at the same time it emphasises the importance of more and better aid following key principles such as ownership and partnership, political dialogue and gender equality.
Cotonou leping on näide ülemaailmsest partnerlusest, kuna see hõlmab arengustrateegiaid, kaubandussätteid, poliitilist dialoogi, inimõigusi ja head valitsemistava käsitlevaid küsimusi.
The Cotonou Agreement is an example of global partnership as it incorporates development strategies, trade provisions, political dialogue, human rights and good governance clauses.
Viidates eelkõige põllumajandussektorile, peavad valitsused lisama poliitilise prioriteedina abi, mida AKV riigid võivad oma arendamiseks saada; üheksanda EAFi raames seadsid vaid neli 79st AKV riigist põllumajanduse prioriteediks.
Referring in particular to the agricultural sector, the support that ACP countries can receive for its improvement need to be inserted as a policy priority by the governments; under the 9th EDF, only 4 out of 79 ACP countries placed agriculture as a priority.
Riikliku arenguabi puhul moodustab Euroopa Liidu panus eraldi 10%, kuid kui lisada liikmesriikide panus, ületab kogusumma poole maailma abist kokku.
Where public development aid is concerned, Europe's contribution on its own represents 10% but if the Member States' contribution is added in the total amount exceeds half of total world aid.
Seega on ELi kohustus mitte ainult suurendada rahvusvahelise abi mahtu, vaid ka parandada rahastajate vahelist koordineerimist ja ühtlustamist ning võtta kasutusele strateegiad, mille tema partnerid on välja pakkunud, tagamaks, et abi kasutatakse tõhusamalt ja ülekandekulusid vähendatakse.
Hence it is the EU's duty not only to increase volume of international aid but also to improve coordination and harmonisation amongst donors and to take on board strategies proposed by its partners in order to ensure that aid is used more effectively and that transfer costs are reduced.
Arengu- ja välispoliitikaalaste teemadega tegeldakse ja need lahendatakse nõnda sidusamal moel sobivate institutsioonide loomise ja tugevdamise ning suurema täiendavuse otsimise teel ka parlamente kaasava osalusrolli abil.
The topics of development and foreign policy will thus be tackled and resolved in a more consistent fashion through the establishment and strengthening of suitable institutions and the search for greater complementarity by means of a participatory role involving parliaments as well.
Sidusus saab alguse liikmesriikide tasandilt: ELi arengukoostöö eesmärke ei ole võimalik saavutada riigisisesel tasandil arengupoliitika sidususe radikaalse parandamiseta.
Coherence begins at the level of the Member States: the objectives of EU development co-operation policy cannot be achieved without a radical improvement of the coherence of the policy for development at national level.
Tihti on ebasidusus ELi tasandil liikmesriikide vastuolude peegeldus, kui ülekaalus on konkreetsed riiklikud või rühmade huvid.
Often incoherence at EU level is a reflection of contradictions in Member State positions where specific national or group interests prevail.
Samuti tuleks pöörata suuremat tähelepanu sidususele ELi erinevate poliitikavaldkondade vahel, eelkõige ühise põllumajanduspoliitika ja kaubanduspoliitika vahel.
Greater attention should also be paid to coherence among different EU policies, in particular with the common agricultural and trade policies.
Käimasolevatel majanduspartnerluslepingu alastel läbirääkimistel on mõju Aafrika riikide võimele tõsta tariife, et kaitsta oma turge madalate hindade eest.
The current EPA negotiations, for instance, will have an impact on the ability of African countries to increase their tariffs to protect their markets from low prices.
Sellel võivad olla negatiivsed tagajärjed mitte ainult väiketalupidajatele ja esilekerkivale töötlevale tööstusele.
This may have negative consequences not only for small farmers and emerging local processing industries.
Seega ei tundu õige teatises välja toodud ainus viide majanduspartnerluslepingutele seoses kaubanduse hõlbustamise poliitikaga: majanduspartnerluslepingu alased läbirääkimised ei ole veel lõppenud ja käimasolevaid vaidlusi tuleks arvesse võtta.
Hence the sole reference to Economic Partnership Agreements in relation to trade-facilitation policies which appears in the Communication does not seem right: the EPA negotiations are not yet concluded and the current disputes should be taken into account.
Lisaks kohaldatakse kavandatud toetust üksnes võimaluste suhtes, mille tagavad majanduspartnerluslepingud – alternatiivide kohta sätted puuduvad.
Furthermore, the intended support applies exclusively to the opportunities afforded by the Economic Partnership Agreements – there is no provision for any alternative.
Praegused väljakutsed
Current challenges
Arengumaades on praegu igast viiest inimesest üks (st 850 miljonit inimest) alatoidetud.
In the developing countries, one person in five (i.e. 850 million individuals) is currently undernourished.
Maailmas sureb iga päev nälja ja vaesuse kätte 30 000 inimest, enamikel juhtudel lapsed.
Each day in the world over 30 000 people die of hunger and poverty, in most cases children.
Vilets toitumine toob kaasa rohkem kui kuus miljonit surmajuhtumit aastas – arv, mis ületab suuresti AIDSi, malaaria ja tuberkuloosi poolt kokku põhjustatud surmajuhtumite arvu.
Poor nutrition results in over six million deaths per year – a figure which greatly exceeds the number of deaths caused by AIDS, malaria and tuberculosis put together.
Kõige rohkem esineb alatoitumust Saharast lõunasse jäävates Aafrika riikides.
By far the greatest incidents of malnutrition occur in sub-Saharan Africa.
Vaesusest mõjutatud inimeste arv Aafrikas on viimase kümne aasta jooksul kasvanud märkimisväärselt (140 miljoni võrra, st 44% kogu elanikkonnast).
In Africa the number of people affected by poverty has increased dramatically over the last 10 years (by 140 million, i.e. 44% of the total population).
Kuni 80% elanikkonnast elab maapiirkondades ja 73% maapiirkondade elanikkonnast sõltub peatoiduse osas talupidamisest või loomakasvatusest.
Up to 80% of the population lives in rural areas and 73% of that rural population is dependent for sustenance on farming or livestock-rearing.
Enamik neist on naised, kes moodustavad 52% Aafrika rahvastikust ja aitavad toota (ja turustada) 60–80% kõikidest toiduainetest.
Most of them are women, who make up 52% of Africa's population and help to produce (and to market) between 60 and 80% of all food.
Seega on ilmselt hädavajalik töötada välja sobiv põllumajanduspoliitika, kui tahetakse saavutada aastatuhande arengueesmärke, ja sellise poliitika suunamine eelkõige naistele on sama oluline.
Hence devising suitable agricultural policies is obviously essential if an attempt is to be made at achieving the Millennium Development Objectives and targeting such policies at women in particular is equally important.
Nälja ja alatoitumuse tõelist põhjust ei tule otsida ressursside nappuses, vaid pigem ebaõiglases viisis, kuidas neid ressursse hallatakse või jaotatakse.
The real cause of hunger and malnutrition is not to be sought in the scarcity of resources but, rather, in the unfair way in which those resources are administered and redistributed.
Tegelikkuses on Aafrika manner täis vasturääkivusi ja üldised väited, mis puudutavad mandri olukorda, varjavad suuresti tegelikke erinevusi.
Africa is in reality a continent full of contradictions and general statements concerning its situation mask widely differing realities.
Vaesusest kõige enam mõjutatud piirkondade hulka – kus on väike kooliskäijate arv ja poliitiline marginaliseerumine – kuuluvad kindlasti äärepoolsed maapiirkonnad.
The areas most affected by poverty – with low levels of school enrolment and political marginalisation – certainly include remote rural areas.
Aafrika põllumajanduse mahajäämusel on mitmeid põhjuseid.
There are a number of reasons for the backwardness of African agriculture.
Nende hulka kuuluvad kindlasti Euroopa ja Ameerika Ühendriikide põllumajanduspoliitika , mis, väljendades selgelt ka põllumajandussektoris rahvusvaheliste turgude avamise tähtsust, on samal ajal püstitanud aastaid lõunasse jäävatest riikidest pärit põllumajandustoodete vastu kaitsetõkkeid.
These certainly include European and US agricultural policy which, whilst proclaiming the importance of opening up international markets in the agricultural sector as well, has for years erected protective barriers against agricultural products from the South.
Eksporditoetused ja hinnatoetus on tekitanud põllumajanduslikele kogukondadele tohutuid kulusid ning on teinud kohalikud lõunasse jäävad põllumajandusettevõtted avatuks ebaõiglasele konkurentsile.
Export subsidies and price support have generated huge costs for farming communities and exposed local agricultural businesses in the South to unfair competition.
Maapiirkondade sissetulekud on madalad ning investeeringute kindlustamine on muutunud üha raskemaks, mistõttu toimub ränne maapiirkondadest linnadesse.
Rural incomes are depressed and securing investment has been become increasingly difficult, the result of which being a rural exodus towards the cities.
Kõige madalamate sissetulekutega riikide rühm kulutab praegu poole oma kaubandustulust imporditud toiduainetele – suhe, mis on viimase 30 aastaga kahekordistunud.
The group of countries with the lowest incomes currently spend half of their trade revenue on imported food stuffs – a proportion which has doubled in the last 30 years.
Arengumaade välisvõla koorem on jätnud nad ilma vahenditest, mida oleks saanud kasutada põllumajandusliku arengu poliitika rahastamiseks.
The burden of foreign debt in the developing countries has deprived them of resources which could have been used to fund agricultural-development policies.
Seega on toiduainete kättesaadavuse suurendamine seotud tihedalt välisvõla kustutamise ja sellise Euroopa ja Ameerika Ühendriikide poliitika kaotamisega, mis arengumaid kahjustab.
Hence increasing the availability of food is closely linked to the cancellation of foreign debt and the abolition of European and US policies which are damaging to developing countries.
Konfliktid kuuluvad toiduainetega vähese kindlustatuse ja katastroofide peamiste põhjuste hulka, kuna need lõhestavad normaalset toiduainete tootmis-, tarne- ja turustamisprotsessi.
Conflicts are amongst the main causes of food insecurity and disasters, since they disrupt the normal process of producing, supplying and distributing food.
Konfliktide tõttu peavad maainimesed oma maalt lahkuma, et hakata sõduriteks, kelle tõttu saavad inimestest pagulased – kas oma riigis või väljaspool (elades naaberriikide pagulaslaagrites).
They require country people to leave their land in order to become soldiers and they cause people to become refugees, either internal or external (living in refugee camps in neighbouring countries).