natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selle asemel väidab ta vastupidist, öeldes, et kindlustusvõtjate mõistlikud ootused tulenesid Equitable Life’i tähtajaliste boonustega seotud tavast (teiste sõnadega olid kindlustusvõtjatel mõistlikud ootused selle osas, et neil oli õigus saada või et nad saavad lisaks lepingulistele soodustustele mittekohustuslikke boonuseid).
Instead he argues in the opposite direction, stating that PRE did arise by reason of the Society's terminal bonus practice (in other words, that policyholders had reasonably expectations that they were entitled or would receive discretionary bonuses in addition to contractual benefits).
EQUI veebisaidil avaldatud kirjaliku tõendi 16 peatüki 18 lõikes 220 selgitatakse, et valitsuse kindlustusstatistika osakond ja riigikassa väitsid uurimiskomisjonile, et valitsuse kindlustusstatistika osakond ja reguleerivad asutused on alati tunnustanud tähtajaliste boonuste olulisust, kuid kindlustusvõtjate mõistlikud ootused seoses tähtajalise boonusega ei tulenenud kindlustusseltsi boonuste praktikast.
Paragraph 220, chapter 18, WE 16, states: "GAD and the Treasury have told the inquiry that the relevance of terminal bonus was always recognised by GAD and the regulators, but that PRE in respect of terminal bonus was not created by the Society's bonus practice.
Nad viitasid märgetele, milles sätestati, et tähtajaline boonus ei ole tagatud.
They point to the notes that stated that terminal bonus was not guaranteed.
Siiski tunnistavad ka valitsuse kindlustusstatistika osakond ja riigikassa, et kindlustusvõtjate mõistlikke ootusi ei piiranud tagatud hüvitised.
However, GAD and the Treasury also recognise that PRE was not restricted to guaranteed benefits.
Ei ole vaja teha järeldust, et kindlustusvõtjatel oleksid tekkinud mõistlikud ootused täpse boonussumma saamise osas, võttes arvesse, et mõistlikud ootused oleksid igal juhul tekkinud.
It is not necessary to conclude that policyholders would have reasonable expectations of receiving a precise amount of bonus to take the view that reasonable expectations would still have been created.
Seda rõhutab valitsuse kindlustusstatistika osakond oma avaldustes, et elukindlustusturul oli üldiselt heaks kiidetud, et tähtajalise boonuse eelmised tasemed ei loo mõistlikku ootust tulevikuks, kuna need sõltuvad täielikult turutingimustest, mis sõltuvad leevendamise tasemest, mis oli eri kindlustusseltside puhul märkimisväärselt erinev.
The point is highlighted in GAD's own representations: “It was generally accepted in the life insurance market that past levels of terminal bonus did not create reasonable expectations for the future, as they would be entirely dependent on market conditions, subject to a degree of smoothing, which varied considerably from company to company.”
Mõistlik ootus ei tähenda, et makstakse välja märgitud täpne poliisi väärtus, vaatamata turutingimustele või leevendamisele, vaid et mis tahes vähendamine peegeldaks ebasoodsaid turutingimusi.
The reasonable expectation would not be that the precise policy value quoted would be payable, regardless of market conditions or smoothing, but that any reduction would reflect adverse market conditions.
Olukorda, kus kindlustusselts ei saanud välja maksta poliisi väärtusi, suurendamata turuväärtusi või põlvkondadevahelisi ülekandeid, ei oleks mõistnud kindlustusseltsi kindlustusvõtjad neile esitatud teabe põhjal ning see ei oleks kajastunud nende mõistlikes ootustes.
A position where the Society could not afford to honour the policy values without rising market values or inter-generational transfers would not have been understood by the Society's policyholders on the information provided to them, and would not have informed their reasonable expectations."
Tegelik kontroll elukindlustussektori käes
Effective control in the hands of the life assurance industry
Investorite ühing järeldab, et Ühendkuningriigi usaldatavusnormatiivide kohane süsteem oli mõeldud selleks, et näidata väliselt sobivat reguleerimist, kuid tegelik kontroll oli elukindlustussektori käes, teeb järelduse hr JOSEPHS EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 2.
" The Investors' association concludes that the UK prudential system was designed to give the appearance of proper regulation but it left effective control in the hands of the life assurance industry ", is the conclusion drawn by Mr JOSEPHS in H2.
Ta palus EQUI-l uurida, kas varjamise ja väärjuhtimise pidev eeskuju on või peaks olema kooskõlas ELi elukindlustusdirektiivides sisalduva reguleerimiskorraga.
He asked EQUI to examine " whether such a consistent pattern of concealment and misdirection is or should be compatible with the regulatory regime implicit in the EC Life Directives ."
Finantsteenuste järelevalve asutus (FSA) ei ole kindlustussektori juhitav
FSA not industry-led
Viidates väidetele, et finantsteenuste järelevalve asutust (FSA) juhib ja rahastab kindlustussektor ning et FSA „seisab näoga sektori poole”, on hr McELWEE EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 3 seisukohal, et see ei ole õiglane iseloomustus.
Referring to allegations that the FSA is ‘industry-led’ as well as industry-funded and that the FSA is ‘facing the way of the industry’, Mr. McELWEE in H3 believes that this is not a fair characterisation.
Tema arvates on FSA-l neli kohustuslikku eesmärki: turu usaldus, üldsuse teadlikkus, tarbijakaitse ja finantskuritegevuse vähendamine.
According to him, “the FSA has got four statutory objectives: market confidence, public awareness, consumer protection and the reduction of financial crime.
Põhikirja alusel peab FSA tegutsema nii kaua kui võimalik neid eesmärke silmas pidades.
Under statute, the FSA must, as far as possible, act in a way that is compatible with those objectives.
Nendest vähemalt kolm tunduvad olevad tarbijat toetavad ning üks, turu usalduse säilitamine, vähemalt neutraalne eesmärk tarbija ja teostaja vahel.
Of these at least three appear to me to be consumer-facing and one, the maintenance of market confidence, at least neutral as between consumer and practitioner.
Kõrgemal tasandil muidugi toob isegi see lõpuks tarbijale kasu sel määral, mil määral see toob kasu turul osalejatele.
At a higher level, of course, even this is ultimately to the benefit of consumers, to the extent that it benefits market participants.
Ka see kasu lähevad lõpuks üle tarbijatele.
Those benefits are also ultimately passed on to consumers.”
Sama sõnumit edastas David STRACHAN finantsteenuste järelevalve asutusest EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 4, selgitades, et FSA on sõltumatu Ühendkuningriigi valitsusest.
The same message was put across by David STRACHAN from the FSA in H4, explaining that "the FSA is independent of the UK Government.
Samuti ei rahastata teda üldise maksusüsteemi kaudu.
Nor is it funded through general taxation.
Õigemini rahastab FSA end täielikult ise oma õiguse kaudu kehtestada makse äriühingutele, keda ta reguleerib või kes kasutavad Ühendkuningriigi väärtpaberibörse ja vahetuskaubandust.
Rather, we are funded entirely through our power to levy fees on the firms we regulate or which use the UK ’s stock markets and exchanges. [...]
FSA on parlamendi poolt loodud õigusjärgne reguleeriv asutus; see ei ole isereguleeriv asutus või vabatahtliku koosseisuga kutseühing.
We are a statutory regulator established by Parliament; we are not a self regulatory body or a trade association with voluntary membership. [...]
Reguleeritavad äriühingud kõigis finantssektorites peavad tasuma reguleerimise kulude eest, täpsustab David STRACHAN.
Regulated firms across all financial sectors must pay for the costs of regulation."
Artikkel 10 – Järelevalvevolitused ja raamatupidamisaruanded
Article 10 – Supervisory powers & accounting returns
ELASist sai Ponzi fond
ELAS became a Ponzi fund
Hr LAKE on samuti veendunud, et Ühendkuningriigi valitsuse ja reguleerivate asutuste teostatud reguleerimise ebaõnnestumine võimaldas ELASi kasumiosalusega fondil saada Ponzi fondiks, milles ligitõmbavaid väljamakseid rahastati uute ja olemasolevate kindlustusvõtjate kasvavatest investeeringutest (EQUI kuulamistel esitatud suuline tõend 1).
Mr. LAKE also believes that " the failures by the UK Government and regulatory authorities allowed ELAS' with-profits fund to become a “Ponzi fund” in which attractive payouts were subsidised from growing investments by new and existing policyholders " (H1).
Ta väidab, et rahaliste vahendite hoidmist oodatud väljamaksete täitmiseks kaitsti seadusega, kuid Ühendkuningriigi asutused ei täitnud seaduse tugevdamise kohustust.
He claims that retention of funds to meet expected payouts was protected by law but UK authorities failed in their duty to enforce the law.
Hr SEYMOUR on EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 7 samuti arvamusel, et Ühendkuningriigi reguleeriv asutus oleks võinud kergesti määrata kindlaks püramiidskeemi olemasolu koos reservide puudumisega, nagu tegid Penrose, Burgess ja Hodgson, ning võtta heastavaid meetmeid, nagu nõutakse direktiivis.
Mr SEYMOUR in H7 is of the same view: "the UK regulator could easily have determined the existence of a pyramid scheme, together with the absence of reserves – as did Penrose and Burgess and Hodgson – and taken remedial action as required by the Directive.
See oli oluline, eriti kuna reservfondi deklareeritud olemasolu oli kogu ühenduses peamine müügieelis, leiab hr Seymor.
This was essential, particularly as the declared presence of a reserve fund was a key selling point throughout the Community."
Liigne usaldus ja leebe lähenemisviis
Over-reliance on 'light touch' approach
Hr LAKE väidab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 1, et nimetatud rakendamise ebaõnnestumised hõlmavad volitusi tegeleda kindlustusvõtjatele tekitatud kahjude, reguleerimisaruannete ebapiisavuse, ebapiisavate vahendite, vastutuse mittetoimiva jaotamisega tarbija teabe reguleerimise suhtes ning liigse usaldusega sektori juhitud asutuste vastu ja tavapärase leebe lähenemisviisiga.
M. LAKE claims in H1 that those implementation failures cover the powers to deal with prejudices to policy-holders, inadequacy of regulatory returns, inadequate resources, unworkable divisions of responsibility in respect of regulation of consumer information " and over-reliance on industry-led agencies and the traditional “light touch” approach ".
Ta väidab, et selline lähenemisviis muutis Ühendkuningriigi tõrksaks elukindlustusdirektiivide eesmärgi vastuvõtmise suhtes ning seega ebaõnnestuti nende rakendamisel ja täitmisel.
He claims that this approach made the UK reluctant to adopt the aim of the life directives and thus failed in their implementation as well as in their execution.
Hr SEYMOUR toetab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 7 seda seisukohta: direktiivide nõude osas järelevalve jaoks nimetatakse läbivalt sõna „peab”, mitte „võib”, vaid „peab”.
Mr SEYMOUR in H7 corroborates this view: on the Directives’ requirement for supervision, "the word ‘shall’ is mentioned all over the place.
Ta tuletab meelde mitmeid reguleerimata tegevusi ELASis, sealhulgas sellised õudused nagu edasikindlustusleping, mis oli uurimisel väärtusetu, ning kindlustusseltsi aktuaar, kellele oli antud ülesandeks kaitsta kindlustusvõtjate õigusi samal ajal, kui ta oli tegelikult kindlustusseltsi äritegevuse tegevjuht.
He recalls the numerous unregulated practices within ELAS, including "such horrors as a reinsurance contract which on examination was worthless, and a company actuary who was engaged to represent policyholders’ rights while he was in fact the chief executive of the company’s business".
Siiski väidab ta, et ei usu rangesse reguleerimisse, kuid leiab, et kindlustusvõtjatele tuleks anda selge ja täpne teave nende poliiside kohta.
Nevertheless, he states that he does not believe in heavy regulation but "that a policyholder should be given clear and accurate information regarding their policy.
See sisaldub direktiivides ja on täiesti põhjendatud.
It is in the directives; it is totally reasonable.
Hr Seymor lisab, et täiesti põhjendatud on ka see, et reguleeriv asutus, kes pidi teostama järelevalvet ja teadis, mis tegelikult juhtus tema territooriumil peakontorit omava kindlustusseltsi äritegevusega, tagab, et inimestele ei edastataks vale teavet ja et kindlustusselts ei tegeleks oma äritegevusega vastuolus oma müügi ainesega.
It is also totally reasonable that the regulator who has to supervise and know thoroughly what was happening to an insurance business, whose head office was in his territory, does just that, and makes sure that people are not given wrong information and that the company is not able to run its business contrary to its sales material."
Equitable Life’i aruanded ei vastanud direktiivi nõuetele
The Society's returns did not meet the directive's requirements
Raamatupidamisaruannete kohta väidab Penrose (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 16), et seni, kuni Euroopa direktiivide alusel nähakse ette reguleeriv maksevõime test, on vajadus raamatupidamisaruannete järele, millega täidetakse selleks välja töötatud reguleerimise nõudeid.
On the accounting returns, Penrose (WE 16) says that "so long as there is a regulatory solvency test prescribed under European Directives, there will be a need for financial statements that meet the regulatory requirements developed for that purpose.
Ajaloolise korra alusel on need aruanded olnud arusaamatult salapärased, liiga keerulised, liiga paljusõnalised ning üksikasjalikud sellisel määral, et kogu oluline mõju on varju jäetud.
Under the historic regime these statements have been impenetrably mysterious, over-complex, over-wordy, and detailed to the point that overall substantial effect has been buried.
Penrose’i arvates olid Equitable Life’i aruanded nii keerulised, et olulises teabes välditi reguleerivate asutuste ja nende valitsuse kindlustusstatistika osakonna nõustajate märkimist.
The Society's returns were so convoluted that material information escaped notice of regulators and their advisers in GAD."
Aruannete selguse puudumine võis olla vastuolus artikli 10 nõuetega, milles nõutakse Ühendkuningriigi reguleerivalt asutuselt, et ta koostaks üksikasjalikke uuringuid ja nõuaks dokumentide esitamist või teostaks kohapeal kontrollimisi.
This lack of clarity of the returns could contravene the requirements of Article 10, which requires of the UK regulator that it make detailed enquiries and require the submission of documents or carry out on-the-spot investigations.
Teised tõendid näivad vihjavat sellele, et reguleerivad asutused olid alati liiga aupaklikud ja isegi hirmunud ELASi juhtkonna ees.
Other evidence seems to suggest that the regulators were always excessively respectful and even fearful of the ELAS management.
Penrose lisab aruannete kohta järgmist: kontrollaruanded Equitable’i reguleerimise aruannete kohta 1980. aastate keskpaigast kuni 1980. aastate lõpuni olid suhteliselt lühikesed, napisõnalised dokumendid, mille pikkus ulatus enamasti ühest leheküljest pooleteise leheküljeni.
Penrose has more to say on returns: "The scrutiny reports on Equitable's regulatory returns from the mid to late 1980s were relatively brief, terse documents, normally running to a page or a page and a half.
Need oli koostanud valitsuse kindlustusstatistika osakond.
They were prepared by GAD ...
Kontrollaruanded jäädvustavad mõned statistilised andmed, uue äritegevuse summa, matemaatiliste eraldiste muutumise ning kohustusi ületavate varade nõutava minimaalse marginaali katte (16. ptk jaotis 1).
The scrutiny reports would record a few headline figures, the amount of new business written, the movement in mathematical reserves and the cover for the required minimum margin (RMM) of assets over liabilities."
Kirjavahetuse andmete puudumisel ei ole võimalik täpselt öelda, mis kahtlused võisid esineda aruannete suhtes või millisena nähti nõutava minimaalse marginaali katte langust, kuid see ei paistnud tekitavat reguleerijatele tõsist muret (16. ptk jaotis 3).
In the absence of the correspondence files, it is not possible to say exactly what doubts may have existed over the returns, or how the downwards trend in cover for RMM was regarded, but it would not appear to have been an issue of any great concern to regulators."
Kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklist 10 ei peetud kinni: alarahastamine ja kindlustusvõtjate mõistlikest ootustest mitte kinni pidamine
Article 10 of the 3LD not respected: under-resourcing and non-respect of PRE
Hr LAKE väidab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 1, et 1990. aastatel olid kindlustust reguleerivad asutused tõsiselt alarahastatud, mis on vastuolus esimese elukindlustusdirektiivi artikli 23 lõikega 3, mida muudeti kolmanda elukindlustusdirektiiviga (artikkel 10).
Mr. LAKE in H1 claims that the " insurance regulators were seriously under-resourced throughout the 1990s ", contravening Article 23(3) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 10).
Seejärel toob ta põhjenduseks, et esimese elukindlustusdirektiivi artikli 23 lõike 3 punktis b, mida muudeti kolmanda elukindlustusdirektiiviga (artikkel 10), nõutakse, et volitused ja vahendid oleksid piisavad, et lubada pädevatel asutustel takistada või heastada mis tahes rikkumisi, mis kahjustavad kindlustusvõtjate huve, mida antud juhul ei tehtud.
He then goes onto argue that Article 23(3)(b) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 10) requires that the powers and means be sufficient to allow the competent authorities to be able to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the policyholders, which was not done in this case.
Bairdi raportis (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 17) toetatakse samuti ideed, et kindlustust reguleerivad asutused olid alarahastatud kriitilistel aastatel, kui tuli ilmseks ELASi kriis.
The Baird Report (WE 17) also gives support to the idea that insurance regulators were under-resourced during the crucial years when the ELAS crisis developed .
Viidatakse kindlustuse reguleerimisse kaasatud töötajate jaotusele 1. jaanuaril 1999: ligikaudu 200 kindlustusseltsi usaldatavusnormatiivide korraldamisega tegeleva personali koguarv oli väiksem kui 135.
It refers to the breakdown of staff involved in the insurance regulation on 1 January 1999: “...the total number of staff involved in the prudential regulation of approximately 200 insurance companies (…) was less than 135.
Võrdlusena võib lisada, et ligikaudu 135 töötajat tegeles 400 volitatud Ühendkuningriigi panga, elamuühistu ja väljastpoolt ELi pärinevate institutsioonide Ühendkuningriigi filiaalide reguleerimisega (lõige 2.23.5).
By way of comparison, there were approximately 135 staff involved in the regulation of 400 authorised UK banks, building societies and UK branches of non-EU institutions” (paragraph 2.23.5).
Hr HOLMES (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 84) peab samuti usutavaks Bairdi raportit, kritiseerides reguleerivatele asutustele kättesaadavate vahendite puudumist 1990. aastatel.
Mr. HOLMES (WE 84) also gives credence to the Baird report when criticizing the lack of means available to regulators during the 1990’s.
Lisaks on ta seisukohal, et isegi, kui võtta arvesse liikmesriikide diskretsiooni reguleerimisvahendite sobiva tasandi üle otsustamisel, tekib kahtlus, kas Ühendkuningriik andis oma pädevatele asutustele järelevalveks vajalikke vahendeid vastavalt ühenduse õigussätetes alates 1992. aasta novembrist kehtestatud standardile.
In addition, he states that “ even allowing for the discretion which Member States possess in deciding upon an appropriate level of regulatory resources, it must be open to doubt whether the UK provided its competent authorities with the means necessary for supervision, the standard explicitly laid down in the Community legislation since November 1992.
Hr LAKE väidab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 1 samuti, et esimese elukindlustusdirektiivi artikli 23 lõigetes 1, 2 ja 3, mida muudeti kolmanda elukindlustusdirektiiviga (artikkel 10), nõutakse raamatupidamise aastaaruannet ja perioodilisi aruandeid koos järelevalveks vajalike statistiliste dokumentidega, mis peab võimaldama pädevatel asutustel võtta kõik sobivad ja vajalikud meetmed, et tagada elukindlustustegevuse jätkuv kooskõla iga liikmesriigi, sealhulgas päritoluliikmesriigi õigusaktidega.
Mr. LAKE, also in H1, argues that Articles 23(1), 23(2) and 23(3) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 10) require annual accounts and the periodical returns, together with statistical documents, necessary for the purposes of supervision, which must enable the competent authorities to take any measures that are appropriate and necessary to ensure that the undertaking's business continues to comply with the laws in each Member State, including the home Member State.
Hr LAKE väidab samuti, et Ühendkuningriik ei rakendanud juriidilisi nõudeid, et võimaldada asutustel kontrollida oma siseriikliku seaduse kohaldamist kindlustusvõtjate mõistlike ootuste suhtes, vaatamata sellele, et see oli sobiv ja vajalik, ning rikkus seega ühenduse seadust.
Mr. LAKE also claims that the UK simply did not implement the legal requirements to enable the authorities to monitor the application of its own law in respect of PRE, despite its being appropriate and necessary, and thus breaching Community law.
Ühendkuningriigi reguleeriva korra piisavus, erinevad seisukohad
Adequacy of UK regulatory regime, differing views
Vastupidiselt teistele tunnistajatele väidab Charles THOMSON, praegune ELASi tegevjuht, EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 2, et aastaid tagasi olid reguleerivatel asutustel Ühendkuningriigis väga laiaulatuslikud volitused kindlustusseltsidega küsimuste tõstatamiseks ning märkimisväärsed volitused sekkumiseks erandlikes olukordades.
Contrary to other witnesses, Charles THOMSON, current CEO of ELAS states in H2 that " for many years the Regulators in the UK had very extensive powers to raise questions with companies and considerable powers to intervene in exceptional cases.
Nimelt oli riigisekretäril õigus sekkuda, kui ei täidetud kindlustusvõtjate või tulevaste kindlustusvõtjate mõistlikke ootusi.
Specifically, the Secretary of State had the power to intervene if the reasonable expectations of policyholders or prospective policyholders were not being met.
Lühidalt oli Charles THOMSONi arvates asjaomastel reguleerivatel asutustel Ühendkuningriigis nii enne kui ka pärast konsolideeritud elukindlustusdirektiivist tulenevaid muudatusi piisavad volitused tõhusaks reguleerimiseks.
In short, my view is that the relevant regulators in the UK both before and after the changes made as a consequence of the consolidated life directive had sufficient powers to regulate effectively. "
Hr Clive MAXWELL rahandusministeeriumist tunnistab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 4 asjaolu, et tol ajal esinesid probleemid kehtivas reguleerimissüsteemis.
Mr Clive MAXWELL from HMT in H4 acknowledges the fact that there were "problems with the regulatory system in place at the time.
Reguleerivate asutuste alarahastamine ei tähenda tingimata, et Ühendkuningriigi lähenemisviis oli ebasobiv
Under-resourcing of regulators not necessarily means UK approach was inappropriate
Kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklis 10 väidetakse, et pädevatel asutustel peavad olema volitused ja vahendid kõigi meetmete võtmiseks, et takistada või heastada mis tahes rikkumisi, mis kahjustavad kindlustatavate isikute huve.
Article 10 of the 3LD states that competent authorities must have ‘the power and the means to take any measures to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons’.
Hr MCELWEE on veendunud, osutades lord Penrose’i raporti tulemustele, et Ühendkuningriigi reguleerivaid asutusi ei rahastatud teatud ajavahemikel piisavalt.
Mr MCELWEE believes, referring to Lord Penrose’s findings, that UK “ regulators were not (…) in some periods well-funded.”
Seetõttu ei olnud neil vahendeid oma ülesannete täitmiseks.
Therefore they did not have the ‘means’ to fully fulfil their duties.
Selle tulemusena ei tohiks komisjon hr MCELWEE arvates võib-olla teha järeldust, et Ühendkuningriigi lähenemisviis ei olnud sobiv, kuna erinevates liikmesriikides kasutati eri lähenemisviise.
“As a result, I think the committee would do well perhaps to be cautious in reaching a conclusion that, because a different approach was taken in different Member States, that the UK ’s approach was not appropriate. ”