natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1910. aastal Kopenhaagenis toimunud teisel naiste maailmakonverentsil kiideti väljapaistva Saksa revolutsioonilise juhi Clara Zetkini ettepanekul ja üldisel hääletamisel heaks ettepanek hakata tähistama rahvusvahelist töötavate naiste päeva – päeva, mil pööratakse tähelepanu töötavate naiste emantsipatsioonile ja üldisele naiste hääleõigusele –, millest kasvas välja naistele paremaid töö- ja elutingimusi taotlev laienev liikumine, mis viis naiste õiguste eest võitlemise poliitilisele tasandile ja muutis sümboolse kuupäeva tegutsemise aluseks, mis ühendab kogu maailma naistöölisi nende majandusliku, sotsiaalse ja poliitilise emantsipatsiooni nimel.
Meeting in Copenhagen in 1910, the Second International Conference of Working Women, on a proposal by Clara Zetkin, a prominent German revolutionary leader, endorsed the idea of celebrating an International Women’s Day, the object being to enable working women to demonstrate in support of their emancipation and universal suffrage; this marked the culmination of a growing protest movement in which women had been campaigning for better living and working conditions; their protest was thus elevated onto the political plane, and what was a symbolic date was turned into an action plan calling for working women all over the world to mobilise in support of their economic, social, and political mobilisation.
Kuid rahvusvahelise naistepäeva väljakuulutamisest (1910) möödus palju aastaid, enne kui ÜRO selle päeva institutsionaliseeris.
Many years were to pass, however, between the declaration of International Women’s Day (1910) and its official establishment by the UN.
1972. aasta märtsis tegi Soome kommunistist parlamendiliige ja Rahvusvahelise Demokraatliku Naisteliidu (WIDF) teine president Hertta Kuusinen naiste staatuse komisjonile ettepaneku, et ÜRO kuulutaks välja rahvusvahelise naiste aasta eesmärgiga juhtida ÜRO ja maailma tähelepanu naiste olukorrale ja erivajadustele.
In March 1972 Hertta Kuusinen, a Communist member of the Finnish Parliament and second chairperson of the Women’s International Democratic Federation (WIDF), proposed to the Commission on the Status of Women (CSW) that the UN declare an ‘International Women’s Year’ in order to draw the attention of the UN and the world to the situation of women and their specific problems.
Seda ettepanekut toetasid teised naisorganisatsioonid ja naiste staatuse komisjon soovitas ÜRO Peaassambleel kuulutada 1975. aasta rahvusvaheliseks naiste aastaks, mille kohta tehti positiivne otsus 1972. aasta detsembris.
This proposal was supported by other women’s organisations, and the CSW recommended that the UN General Assembly declare 1975 International Women’s Year; the Assembly took a decision to that effect in December 1972.
Need otsused rahvusvahelise naiste aasta (1975) ja ÜRO naistele pühendatud kümnendi (1975–1985) kohta innustasid tegudele kogu maailmas.
The decisions on the International Women’s Year and the UN Decade for Women (1975-1985) inspired action in every part of the world.
Vahepeal toimus 1995. aastal Pekingis neljas naiste maailmakonverents, kus kiideti heaks dokument „Pekingi deklaratsioon ja tegevusprogramm võrdõiguslikkuse, arengu ja rahu nimel”.
The Fourth World Conference on Women was held in Beijing in 1995; it adopted a final document entitled the ‘Beijing Declaration and Platform for Action for Equality, Development and Peace’.
Sellel rahvusvahelise naistepäeva väljakuulutamisest sajandi möödumist tähistaval aastal valis ÜRO teemaks „Võrdsed õigused, võrdsed võimalused: arenguvõimalused kõigi jaoks”.
For this year, a hundred years since International Women’s Day was first declared, the UN has chosen the theme of ‘equal rights, equal opportunities: progress for all’.
See on aeg, mil hinnatakse tegevusprogrammi Peking+15 teemat: „Sooline võrdõiguslikkus, areng ja rahu”, mis oli ÜRO väljakuulutatud naistele pühendatud kümnendi teemaks.
The main focus of attention will be the Beijing + 15 review centring on ‘Equality, Development and Peace’, the theme of the UN Decade for Women.
Euroopa Liit on erinevates lepingutes tunnustanud soolist võrdõiguslikkust kui Euroopa Liidu aluspõhimõtet ja üldist inimõigust, kuid poliitilises tegelikkuses ja naiste elus esineb ikka veel märkimisväärset ebavõrdsust, kuigi aastate jooksul on vastu võetud erinevaid direktiive ja mitmeid resolutsioone diskrimineerimise vastu võitlemiseks.
In the EU, the Treaties have recognised gender equality as one of the EU’s fundamental principles and a universal human right, but substantial inequalities can still be seen in political reality and women’s everyday lives, even though several directives and many resolutions have been adopted over the years with the aim of combating discrimination.
Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhised 2006 - 2010 ja praegune olukord
The 2006-2010 Roadmap and the current situation
Kuigi naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhised 2006-2010 on naiste ja meeste võrdõiguslikkuse põhiaspekte mõneti esile toonud, ei olnud neil juhiste praktiliselt rakendamiseks vajalikku poliitilist jõudu, mistõttu jäid tõelised edusammud väheseks.
Although it has served to some extent to highlight key aspects of gender equality, the 2006-2010 Roadmap for equality has lacked the political force required to translate it into practice, and the progress actually achieved has thus been modest.
Selle põhjuseks on ka ühenduse poliitikameetmetes esinevad vastuolud, mistõttu elab üle 85 miljoni inimese, enamasti naised ja lapsed, vaesuses, mille põhjuseks on tööpuudus, ebakindlad töökohad, madalad palgad, minimaalsest toimetulekutoetusest madalamad sissetulekud ja pensionid ning kvaliteetsete avalike teenuste raskesti kättesaadavus.
Another factor involved in this outcome is the inconsistencies of Community policies, which have produced a situation in which more than 85 million people, mostly women and children, have been reduced to poverty by a combination of unemployment, casual labour, low wages, pensions below the minimum subsistence level, and the difficulties of obtaining access to good public services.
Teiselt poolt on praegune majandus- ja sotsiaalkriis eriti raskete tagajärgedega naiste jaoks, mis suurendab ebavõrdsust ja diskrimineerimist.
Furthermore, the current economic and social crisis is having a particularly severe impact on women, exacerbating inequalities and discrimination.
Naiste ja meeste keskmise palga erinevus suureneb Euroopa Liidu tasandil, ulatudes keskmiselt üle 17%, ja kaudne diskrimineerimine suureneb tööpuuduse kasvades, mis mõjutab eelkõige naisi ja tütarlapsi.
In terms of men’s and women’s average wages, the disparities are widening, amounting on average to more than 17%, and indirect forms of discrimination tend to increase when unemployment is rising and affecting women and girls.
Isegi viimastel aastatel loodud töökohad, eelkõige noortele ja naistele loodud töökohad, olid valdavalt ebakindlad ja madala palgaga, mis ei vasta põhiõigustele, eriti seoses emadusega, mis põhjustab samuti madalat sündimust.
Even the employment generated in recent years, especially jobs for young people and women, has mainly been insecure and poorly paid and failed to respect fundamental rights, not least where motherhood is concerned, a fact which has also contributed to the low birth rate.
Eriti muret tekitavad on diskrimineerimise mitmesugused vormid, mis on suunatud eelkõige teatavate naissoost elanikkonnarühmade vastu, kelleks on eakad, ülalpeetavad, sisserändajatest naised, vähemuste hulka kuuluvad või puuetega naised.
Among the most serious forms of discrimination are those inflicted in numerous instances on specific categories of women, including older women, women with dependants, women who are migrants or belong to minorities, and women with disabilities.
Püsib suur kuritegevuse ja vaesuse määr, tööpuuduse ja diskrimineerimise tõttu on jätkunud või suurenenud naiste ja lastega kaubitsemine ning prostitutsioon paljudes Euroopa Liidu riikides, mis nõuab kiireloomulisi lahendusi.
Violence and poverty are continuing at a high level; unemployment and discrimination have served to prolong or expand the trafficking in which women and children are brought to Member States to work as prostitutes: these problems need to be tackled as a matter of urgency.
Institutsiooni tasandil abinõud
Measures at institutional level
Kuigi võrdõiguslikkuse poliitika arengutase erineb liikmesriigiti, on tõsi, et peamine on tagada võrdne juurdepääs vahenditele, õigustele ja võimule, mis eeldab struktuurilisi ja kultuurilisi muutusi, stereotüüpide kaotamist ja võrdõiguslikkuse edendamist, selleks et toimuks areng, mitte tagasiminek.
Although the Member States’ equality policies have reached different stages of development, what is essential in every case is to guarantee equal access to resources, rights, and power, implying a need to bring about structural and cultural change, eliminate stereotypes, and promote equality with a view to achieving it in a context of progress as opposed to retrogression.
Praegused väljakutsed ja omandatud kogemused näitavad, et vaja on naiste õiguste paremat koordineerimist, levitamist ja edendamist, kaasates naisorganisatsioonid diskrimineerimis- ja ebavõrdsuse vastasesse võitlusse.
Existing challenges and the experience acquired suggest that women’s rights need to be coordinated more closely, publicised more widely, and promoted more effectively, and that women’s organisations need to play a role in combating discrimination and inequalities.
Seetõttu on vaja, et Euroopa Liidu uus soolise võrdõiguslikkuse strateegia oleks Pekingi tegevusprogrammil põhinev tegevuskava ja poliitiline kompromiss ja et nõukogu võtaks selle vastu pärast Euroopa Parlamendi arvamuse saamist, et anda sellele suurem poliitiline jõud ja võrdõiguslikkuse poliitikale uus hoog, arvestades, et naiste ja tütarlaste inimõigused on üldiste inimõiguste võõrandamatu, lahutamatu ja jagamatu osa.
That is why the EU’s new gender equality strategy needs to be an agenda for action and a political commitment based on the Beijing Platform for Action; after consulting Parliament, the Council should adopt the strategy in order to lend greater political weight and provide fresh impetus for gender equality policy, bearing in mind that the human rights of women and girls form an inalienable and indivisible integral part of universal human rights.
Samuti tehakse ettepanek korraldada igal aastal nõukogu, komisjoni ja Euroopa Parlamendi kolmepoolne kohtumine soolise võrdõiguslikkuse strateegia edusammude kohta Euroopa Liidus.
In addition, the Council, the Commission, and Parliament should hold an annual tripartite meeting to review the progress of the strategy.
Ent arvestades vajadust kaasata naised ja naisorganisatsioonid kogu sellesse protsessi, tehakse ettepanek korraldada igal aastal soolise võrdõiguslikkuse konverents, millel osaleksid eri liikmesriikide naisorganisatsioonid ja ametiühingute organisatsioonid, Euroopa Parlamendi, Euroopa Komisjoni, nõukogu ja liikmesriikide parlamentide liikmed, pöörates igal aastal erilist tähelepanu eelnevalt kindlaksmääratud teemale.
Given that women and the organisations representing them need to be involved in the whole process, a conference on gender equality, attended by women’s organisations and trade unions from the Member States and Members of Parliament, the Commission, the Council, and the national parliaments should be held annually, focusing each year on a predetermined theme.
Nõutakse kindlalt Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi täiel määral ja viivitamata jõustamist ning kõigi sooliste näitajate väljatöötamist, mis võimaldaksid käsitleda võrdõiguslikkuse küsimusi kõikides valdkondades.
The European Institute for Gender Equality should become fully operational without delay, and all the necessary indicators should be devised to enable equality issues to be kept under review wherever they arise.
On vajalik, et Euroopa Komisjoni peadirektoraadid looksid koordineerimismehhanismid, mis teostaksid alaliselt meeste ja naiste võrdsete õiguste ja võimaluste poliitika järelevalvet.
The Commission’s directorates-general should set up coordinating machinery to provide permanent follow-up to gender equality and equal opportunities policies.
Rõhutatakse, kui tähtis on soolise võrdõiguslikkuse tervikliku käsitlemise poliitika eri valdkondades, eelkõige majandus-, rahandus-, kaubandus- ja sotsiaalvaldkonnas.
The gender equality policies applying in various fields of activity, including the economic, financial, commercial, social, and budgetary spheres, have to based on an integrated approach.
Komisjoni ja liikmesriike kutsutakse üles andma eeskuju heade tavade osas ja teatama lisaks ametiühingute ja poliitiliste õiguste rikkumise juhtudele ka naiste õiguste, eelkõige töötavate naiste õiguste süstemaatilise rikkumise juhtudest, mis piiravad alati õigusi emaduspuhkusele ning mis raskendavad laste või teiste ülalpeetavate toetamist, pöörates tähelepanu tootmis-, kvaliteedi-, tööviljakuse või tööalase kohusetunde toetuste kasutamisele.
The Commission and the Member States should publicise examples of good practice and speak out against those cases in which women’s rights, and especially those of working women, are systemically violated; one matter to which particular attention should be drawn is the use of bonuses for ‘production’, ‘quality’, ‘productivity’, or ‘regular attendance’, the invariable purpose of which is to make maternity and paternity rights subject to conditions and create difficulties in terms of supporting children or other dependants, as well as limiting trade union and political rights.
Ka Euroopa Parlamendis, sealhulgas komisjonides ja delegatsioonides, tuleb kõige erinevamate valdkondade puhul pöörata soolise võrdõiguslikkuse küsimustele erilist tähelepanu.
In Parliament too, across its varied range of activities, extending to committees and parliamentary delegations, particular importance should be assigned to equality issues.
Naiste ja meeste võrdsete õiguste ja võimaluste puhul tuleb tagada ühiskonnas areng kõigi jaoks ja mitte tagasiminek.
Gender equality and equal opportunities should be achieved in a context of social progress for all and not of retrogression.
Seetõttu peetakse oluliseks jätkata Pekingi tegevusprogrammi (Peking+15) analüüsimist, mida alustas eesistujariik Rootsi, selleks et sellest lähtuvalt välja arendada mitte ainult asjakohased näitajad, vaid ka seada eesmärgid ja võtta vajalikud poliitikameetmed programmis ettenähtud kõigis 12 valdkonnas.
It is therefore important to build on the analysis of the Beijing Platform (Beijing + 15) with a view not just to developing appropriate indicators, but also to defining goals and adopting the necessary policies in all of the 12 areas covered.
Selles kriisiolukorras on viivitamata vaja pidada prioriteetseks vaesuse vastu võitlemist selle põhjuseks olevate makromajandus-, rahandus-, sotsiaal- ja tööpoliitika meetmete läbivaatamise kaudu, selleks et tagada naistele majanduslik ja sotsiaalne õiglus, arendades välja strateegiad, mis edendavad tulude õiglast jagunemist, tagavad miinimumsissetuleku, väärikad palgad ja pensionid, loovad naistele rohkem tagatud õigustega töökohti, tagavad kõikidele naistele ja tütarlastele juurdepääsu kvaliteetsetele avalikele teenustele, parandavad sotsiaalkaitset ja asjaomaseid seotud teenuseid, nimelt lastesõimi, lasteaedu, lastepäevakodusid, päevakeskusi, kogukonna vabaajakeskusi ja perekondadele tugiteenuste osutamist, muutes need teenused kättesaadavaks kõikidele naistele, lastele ja eakatele.
In this time of crisis, one priority has to be to fight poverty by reforming the macroeconomic, monetary, social, and labour market policies lying at its roots with a view to guaranteeing economic and social justice for women and pursuing strategies to promote fair distribution of income, guarantee a minimum income and decent wages and pensions, create more jobs with rights for women, enable all women and girls to benefit from public services of a high standard, and improve welfare provision and neighbourhood services, for example crèches, nursery schools, kindergartens, day centres, and community leisure and family support centres, making them accessible to women, children, and older people as a whole.
Nii saab luua tagatud õigustega töökohti naistele ja aidata kaasa nende sotsiaalsele kaasamisele.
This could afford an opportunity to create jobs with rights for women and help to foster social inclusion.
Rõhutada tuleb vajadust kiireloomuliste meetmete järele, et võidelda palgaga seotud diskrimineerimise vastu, vaadates läbi kehtiva direktiivi või töötades välja konkreetsed sihttasemete valdkondi käsitlevad etappideks jaotatud kavad, et lõpetada otsene ja kaudne diskrimineerimine, või stimuleerides kollektiivlepingute sõlmimist, võrdõiguslikkuse alaste nõustajate koolitamist ja võrdõiguslikkuse kavade väljatöötamist ettevõtetes ja muudes töökohtades.
Steps need to be taken as a matter of urgency to combat discrimination in terms of wages and the value to be assigned to work, whether by revising the existing directive or by drawing up phased industry-wide plans, with clear-cut goals, aimed at doing away with direct and indirect forms of discrimination or by encouraging collective bargaining and the training of equality advisers and laying down equality plans for factories and other workplaces.
Ei piisa sellise teatise esitamisest nagu Euroopa Komisjoni 2007. aasta juuli teatis „Võitlus naiste ja meeste palgaerinevuse vastu”.
It is not enough to submit a communication, as the Commission did in July 2007, on the subject of reducing the gender pay gap.
Samuti ei piisa palgaerinevuste põhjuste analüüsimisega piirdumisest.
Nor is it enough to examine the reasons for wage disparities.
Kiiresti on vaja esitada selle analüüsi tulemused, kusjuures oodatakse, et Euroopa Komisjon teeks sellest järeldused ja võtaks kiiresti meetmeid meeste ja naiste palgaerinevuste vähendamiseks.
It is essential to reveal the findings, and it is to be hoped that the Commission will draw conclusions and, without fail, put forward measures aimed at narrowing the gender pay gap.
Vaja on suuremat tegutsemist töökohtades, töökohtade teadvustamist ja kontrollimist, et tagada naistele paremad töötingimused, pöörates tähelepanu tööaja koormusele, ema- ja isapuhkusega kaasnevate õiguste täitmisele ja naiste sotsiaalsele ülesandele töö-, pere- ja eraelu ühitamises, kutsudes üles pikendama ema- ja isapuhkust ja maksma selle eest täistöötasu, looma tasulise isapuhkuse ja võitlema nende õiguste rikkumise vastu.
Greater action, awareness-raising, and supervision are needed at the workplace in order to create better working conditions for women, taking into account working times, compliance with maternity and paternity rights and their social function in terms of work-life balance and calling for wider uptake of maternity and parental leave, with full pay, the establishment of paid paternity leave, and remedies where the above rights are challenged.
Vaja on poliitikat ja meetmeid, mis kaotaksid naistevastase vägivalla kõikides valdkondades, edendades naiste inimõigusi, võideldes sooliste stereotüüpide ja kõigi diskrimineerimise vormide vastu ühiskonnas ja perekonnas, sealhulgas hariduses, koolituses, meedias ja poliitikaelus, ning nõudes tungivalt võrdõiguslikkuse alase harimise poliitikat ja võrdõiguslikkuse edendamist.
It is necessary to adopt the policies and actions required to eradicate violence against women in every walk of life, promoting women’s human rights, combating gender stereotypes and all forms of discrimination in society and the family, not least in education, training, the media, and politics; policies must serve to educate and to promote equality.
Tuleb pöörata täit tähelepanu nende naiste olukorrale, kes töötavad koos abikaasaga põllumajandus-, käsitöö-, kaubandus- või kalandussektoris, ja väikestele pereettevõtetele, kus naised on kaitsetumas olukorras kui mehed, nähes ette uued meetmed, mis kaitseksid emadust, kaotaksid kaudse diskrimineerimise, tagaksid sotsiaalkaitse ja -kindlustuse ning muud naiste õigused, sealhulgas füüsilisest isikust ettevõtja staatuses naiste jaoks.
Every attention should be brought to bear on the situation of women working with their spouses in agriculture, craft industries, commerce, or fisheries and on that of small family businesses, in which women are in a more vulnerable position than men; new measures should be taken to protect mothers, eliminate indirect discrimination, safeguard welfare provision, social security, and other entitlements accorded to women, including those working in a self-employed capacity.
Vaatamata arengutele seksuaal- ja reproduktiivtervise valdkonnas on ikka veel palju probleeme, mistõttu tuleb kõikidele naistele tagada kontroll oma seksuaal- ja reproduktiivõiguste üle.
In spite of the progress in the area of sexual and reproductive health, there are still many unresolved problems, and women therefore have to be given control over their sexual and reproductive rights.
Nõuab tungivalt, et järgitaks Euroopa Parlamendi väga olulisi resolutsioone, eelkõige 10. veebruari resolutsioone inimkaubanduse tõkestamise kohta (( P7_TA(2010)0018 ) ja soolise võrdõiguslikkuse kohta Euroopa Liidus ( P7_TA(2010)0021 ).
It is essential to ensure compliance with a number of important EU resolutions, not least those of 10 February 2010 on preventing trafficking in human beings ( P7_TA(2010)0018 ) and equality between women and men in the EU ( P7_TA(2010)0021 ).
Inimõiguste kaitsjaid toetav ELi poliitika
on EU policies in favour of human rights defenders
Raportöör: Heidi Hautala
Rapporteur: Heidi Hautala
inimõiguste kaitsjaid toetava ELi poliitika kohta
on EU Policies in favour of human rights defenders
– võttes arvesse ÜRO põhikirja, inimõiguste ülddeklaratsiooni, rahvusvahelisi inimõiguskonventsioone, kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti ning majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelist pakti;
– having regard to the Charter of the United Nations, the Universal Declaration of Human Rights, the International Covenants on Human Rights, the International Covenant on Civil and Political Rights (IOCPR) and the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights (ICESCR);
– võttes arvesse ÜRO deklaratsiooni inimõiguste kaitsjate kohta ning inimõiguste kaitsjate olukorda käsitleva ÜRO eriraportööri tegevust;
– having regard to the United Nations Declaration on Human Rights Defenders and the activities of the United Nation Special Rapporteur on the Situation of Human Rights Defenders,
– võttes arvesse Lissaboni lepingut, eriti selle artikleid 3 ja 21, ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartat;
– having regard to the Lisbon Treaty, notably Articles 3 and 21 thereof, and to the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
– võttes arvesse Euroopa Liidu inimõigustealaseid suuniseid ja eelkõige 2004. aastal vastu võetud ning 2008. aastal läbi vaadatud Euroopa Liidu suuniseid inimõiguste kaitsjate kohta; võttes arvesse ka 2001. aasta detsembris vastu võetud ja 2009. aastal läbi vaadatud Euroopa Liidu suuniseid inimõigustealaste dialoogide kohta;
– having regard to the European Union Guidelines on Human Rights, and in particular to the European Union Guidelines on Human Rights Defenders, adopted in June 2004, and reviewed in 2008; having regard also to the Guidelines on Human Rights Dialogues, adopted in December 2001 and reviewed in 2009,
– võttes arvesse ELi välislepingutes sisalduvaid inimõiguste klausleid;
– having regard to human rights clauses in the EU’s external agreements;
– võttes arvesse oma erisuuniseid parlamendiliikmete inimõiguste- ja demokraatiaalase tegevuse kohta nende visiitidel kolmandatesse riikidesse;
– having regard to its specific guidelines for human rights and democracy actions of MEPs in their visits to third countries,
– võttes arvesse Sahharovi mõttevabaduse auhinna põhikirja, mille Euroopa Parlamendi esimeeste konverents 15. mail 2003. aastal vastu võttis ja mida muudeti 14. juunil 2006. aastal;
– having regard to the Statute of the Sakharov Prize for Freedom of Thought, adopted by the European Parliament Conference of Presidents on 15 May 2003, and modified on 14 June 2006,