natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kui liikmesriigil ebaõnnestub direktiivi ülevõtmine riiklikkusse õigusesse või ebaõnnestub haldusasutusel selle praktikas kohaldamine, on täidetud ka teine eespool mainitud vastutustingimus.
Where a Member State fails to transpose a Directive into national law, or an administrative authority fails to apply it in practice, the second condition for liability mentioned above must also be met.
Tõendi ES-3 kohaselt tekib vastutus seega vaid siis, kui direktiivis määratud tulemus toob kaasa õigused üksikisikutele ning direktiivi sätete alusel on kõnealuste õiguste sisu võimalik kindlaks määrata.
Hence, liability arises only where the result prescribed by the Directive entails the grant of rights to individuals and it is possible to identify the content of those rights on the basis of the provisions of the Directive.
See, kas käesolev tingimus on täidetud, on ühenduse õiguse tõlgendamise küsimus ja jääb seega eranditult Euroopa Kohtu volituste piiridesse.
Whether this condition is fulfilled is a matter of interpretation of Community law and therefore falls within the exclusive remit of the ECJ, according to ES 3.
Käesoleva suhtes viidati tõendis ES 3 kohtuasjale C-222/02 (Peter Paul jt v Saksamaa Liitvabariik).
In this respect, ES 3 refers to Case C-222/02 Paul and Others v Bundesrepublik Deutschland .
Oma 12. oktoobri 2004. aasta kohtuotsuses selgitas Euroopa Kohus mõningaid küsimusi seoses järelevalveasutuste kohustustega pangasektoris ELi pangandusõiguse ühtlustamise direktiivide kohaselt.
In its judgment of 12 October 2004, the ECJ clarified some issues pertaining to the liability of supervisory authorities in the banking sector under the EU harmonisation directives on banking law.
Euroopa Kohus oli arvamusel, et kuigi direktiivid
The Court held essentially that, although the Directives
Lehekülg 101. ).
Page 101. ).
Lisaks leidis Euroopa Kohus, et siseriiklikud õigusnormid, milles sätestatakse, et järelevalveasutus peab täitma oma ülesandeid üksnes üldistes huvides, ja millega välistatakse üksikisikutele puudulikust järelevalvest tuleneva kahju hüvitamise nõudmine, vastavad ELi pangandusõiguse direktiividele (ES 3
It furthermore held that " a rule of national law which provides that a supervisory authority must fulfil its functions only in the public interest and which precludes individuals from claiming compensation for damage resulting from defective supervision is compatible with the EU banking law Directives " (ES 3
Kohtuotsuses Peter Paul leiti seetõttu, et ühenduse pangandusõiguse direktiivid ei anna tuletatud õigusi heale järelevalvele ning tunnistatakse, et pangandust reguleerivate asutuste kohustused on eeskätt siseriikliku õiguse küsimus.
Thus, the judgment in Peter Paul suggests that the Community banking Directives do not provide for an implied right to good supervision and reckons that liability of banking regulators is primarily a matter for national law. "
Arvestades sarnasusi pangandus- ja kindlustussektori järelevalves usaldatavusnormatiivide täitmise üle, väideti, et kohtuotsus kehtib ka viimase kohta (ES 3
Given the similarities in the prudential supervision of the banking and the insurance sector, it may be said that the judgment also applies to the latter " (ES 3
Lehekülg 105. ).
Page 105. ).
Tõendis ES 3 juhiti siiski tähelepanu sellele, et kõnealune kohtuotsus ei välista võimalust, et Euroopa Kohus võib tuletada üksikuid õigusi teiste konkreetsemate direktiivide sätetest: tuletatud õigused võivad tuleneda sellest, kui ühenduse sätetes täpsustatakse riiklike pädevate asutuste järelevalve- ja kontrollikohustusi ning huvid, millest nad on määratud kasu saama (ES 3
However, ES 3 points out that this judgement " does not preclude the possibility that the ECJ may derive individual rights on the basis of other, more specific, provisions of Directives: Implied rights may ... arise ... by specifying in Community provisions the supervisory and monitoring obligations of national competent authorities and the range of interests they are designed to benefit " (ES 3
Kuna kolmandas elukindlustusdirektiivis sätestatud järelevalvenõuetel tundub see eripära puuduvat, oleks siiski ELASi tõttu kannatanud kindlustusvõtjatele veelgi raskem tuvastada kohtuasja Francovich alusel teist vastutustingimust.
Since the supervisory requirements laid down in the Third Life Directive appear to lack this specificity, however, it would be more than difficult for aggrieved ELAS policyholders to establish the second condition for liability under Francovich .
Teises hiljutises otsuses kohtuasja kohta, mis esitati Lloydi kindlustusturul osaleva erainvestori „Names” poolt Ühendkuningriigi ametiasutuste vastu, viidatakse samale põhimõttele (vt WE-FILE 24 ja WE-FILE 25).
Another recent judgment in a case brought by underwriting names at Lloyd’s against the UK Government points into the same direction (see WE-FILE 24 and WE-FILE 25).
Ühendkuningriigi ametiasutustelt nõuti hüvitust kahju eest, mis oli tekkinud ametiasutuste poolse kindlustusdirektiivi 73/239/EMÜ
They claimed against Her Majesty's Government damages for losses incurred by the Names 'in consequence' of the Government's failure to implement Insurance Directive 73/239/EEC
Nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiiv 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT l 228, 16.8.1973, lk 3–19). ebaõige rakendamise tulemusena.
Council Directive 73/239/EEC of July 24, 1973, on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance, (OJ August 16, 1973, L228/3-19). .
Nõude esitajad väitsid, et Ühendkuningriigi õiguses kindlustusdirektiivi ebaõige rakendamise tõttu ei saanud nad osa direktiivis kirjeldatud tulemustest, sealhulgas tingimused, mis oleksid pidanud kehtima Lloydi kindlustusturul kindlustusseltsidele volituste andmise, samuti nende kontrollimise suhtes; kindlustuse liikide suhtes, millega niisugustel kindlustusseltsidel on luba tegeleda; kindlustustehniliste eraldiste suhtes kehtivad nõuded ja selliste kindlustusseltside solventsusmarginaal; ning selliste nõuete kontrollimine.
The claimants argued that, in failing to implement the Insurance Directive into domestic UK law, they had not had the benefit of the results prescribed by the Directive relating to, amongst other things, 'the conditions to which the authorisation of insurance undertakings at Lloyd's was to be subject, and monitoring of the same; the classes of business such undertakings are permitted to write; requirements as to the technical reserves and solvency margin of such undertakings; and the verification of such requirements'.
Ühendkuningriigi ülemkohus leidis, et nõude esitajate väite kohaselt direktiiviga nendele antud õigused olid küllaldased, et esitada nõue õigusele kindlustusdirektiivi rakendamiseks.
The UK High Court found that the rights which the claimants argued that they were granted by the Directive in fact amounted to a claim to the right to implementation of the Insurance Directive.
Vastupidiselt käesolevale leiti kohtuasjades Francovich ja Brasserie du Pecheur , et direktiiv oleks tulnud siseriiklikusse õigusesse üle võtta, kuid seda ei olnud tehtud, ning nõuti, et oleks pidanud kindlaks määrama õiguse, mis oleks tulnud anda nõude esitajatele, et nad saavutaksid direktiivis nõutud tulemused.
In contrast to this matter, Francovich and Brasserie du Pecheur assumed that the Directive should have been but had not been transposed into national law and required that a right could be identified which should necessarily have been granted to the claimant to achieve the results required by the Directive.
Vastavalt kohtuotsusele ei olnud kindlustusdirektiivi eesmärk kaitsta neid, keda reguleeriti viisil, nagu väitis Names, kuigi kindlustusandjatele oli võib-olla antud erinevaid õigusi, nagu asutamisõigus, vaid kaitsta neid, kellele nad oma teenuseid ja tooteid tarnisid.
According to the judgment, the purpose of the Insurance Directive was not to protect those who were regulated in the manner claimed by the names, although different rights might be granted to insurers, such as the right to establish, but to protect those to whom they supplied their services or products.
Võttes arvesse asjaomaste sätete iseloomu, oli kindlustusdirektiivi eesmärk lihtsustada otsekindlustusteenuste avatud turu arengut ning ühtlustada kõnealuses kontekstis olemasolevaid siseriiklikke järelevalvesätteid.
Having regard to the nature of the relevant provisions, the purpose of the Insurance Directive was to facilitate the development of an open market in the provision of direct insurance and, in that context, to harmonize existing national supervisory provisions.
Ülemkohus jõudis järeldusele, et nendel eesmärkidel ei olnud mingit seost õigustega, mille kaitset Names taotles, ning lükkas seepärast nõude tagasi.
The High Court concluded that those purposes had nothing to do with the complaint that the Lloyd's names sought to pursue and therefore rejected the claim.
Lõpuks peab Francovichi kohtuasja alusel olema liikmesriigile pandud kohustuse rikkumise ja kahjustatud osapoole kantud kahju vahel otsene põhjuslik seos.
Finally, under Francovich, there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the damage sustained by the injured party.
Tõendi ES 3 kohaselt on Francovichi kohtuasjal põhineva kahjunõude edu suurim takistus teha kindlaks põhjuslik seos konkreetse kindlustusvõtja kantud kahjuga ning kahju väljaarvestamine (ES 3
According to ES 3, " the greatest obstacle [for action in damages based on Francovich to succeed] would be to determine causation with any loss suffered by specific policyholders and the calculation of damages " (ES 3
EÜ asutamislepingu artikli 288 teises lõigus
Article 288(2) ECT
Artikkel 235: „Euroopa Kohtu pädevusse kuuluvad vaidlused, mis on seotud kahjude hüvitamisega artikli 288 teise lõigu põhjal”. sätestatakse, et lepinguvälise vastutuse korral heastab ühendus kõik oma institutsioonide või oma teenistujate poolt ülesannete täitmisel tekitatud kahjud vastavalt liikmesriikide seaduste ühistele üldprintsiipidele.
Art. 235: “The Court of Justice shall have jurisdiction in disputes relating to compensation for damage provided for in the second paragraph of Article 288.” provides that in the case of non-contractual liability, the Community shall, in accordance with the general principles common to the laws of the Member States, make good any damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties.
Kui kodanikud, ettevõtted või liikmesriigid kannatavad kahju Euroopa Ühenduse teenistujate eksimuste tõttu, võib esitada õigusliku kahjunõude esimese astme kohtule (üksikisikud ja ettevõtted) või Euroopa Kohtule (liikmesriigid).
Where citizens, firms or Member States sustain damage by reason of fault committed by European Community staff, legal action for damages may be filed at the Court of First Instance (individuals and firms) or at the Court of Justice (Member States).
Käesolevat kohustust ei ole täpsustatud ning selle kohaldamisala tõlgendamine on kuulunud kohtu pädevusse.
This liability is not specified and it has been a matter for the Court to interpret its ambit.
Seepärast tuleb täita järgmised tingimused, enne kui kahjutasu saab välja mõista:
Accordingly, the following conditions must be satisfied before an award of damages can be made:
· ühenduse asutuse või asutuse personali liikme teenistusülesannete täitmisel on sooritatud ebaseaduslik tegu;
· There must be an unlawful act by a Community institution or by a member of its staff in the exercise of his functions;
· on kannatatud tegelikku kahju;
· Actual harm must have been suffered;
· ühenduse asutuse teo ja kantud kahju vahel peab olema põhjuslik seos.
· There must be a causal link between the act of the Community Institution and the damage sustained.
Ühendus ei saa enda peale võtta kohustust enne, kui asjaomane asutus ei ole silmnähtavalt ja tõsiselt ületanud oma volituste piire
The Community cannot incur liability unless the institution concerned has manifestly and gravely disregarded the limits to the exercise of its powers.
Vt liidetud kohtuasjad C-104/89 ja C-37/90 ning kohtuasi C-352/98. .
See joined Cases C-104/89 and C-37/90 and Case C-352/98).
Eksimuse leidmine, mida sarnastel asjaoludel hoolitsemis- ja hoolsuskohustust täitev haldusasutus teinud ei oleks, toetab järeldust, et ühenduse asutuse käitumine oli õigusvastane viisil, mis teeb ühenduse vastutavaks
A finding of an error which, in analogous circumstances, an administrative authority exercising ordinary care and diligence would not have committed will support the conclusion that the conduct of the Community institution was unlawful in such a way as to render the Community liable.
Vt kohtuasi T-178/98. .
See Case T-178/98.
Kahju kannatanud ELASi kindlustusvõtjad said kahjunõude esitada EÜ asutamislepingu artikli 288 alusel, tuues põhjenduseks selle, et komisjon jättis nõuetekohaselt täitmata talle ELi õiguse kohaldamise järelevalvega (st kolmanda elukindlustusdirektiivi rakendamine Ühendkuningriigis) seoses EÜ asutamislepinguga antud ülesanded ja kohustused.
Aggrieved ELAS policyholders could lodge an action for damages under Article 288 based on the argument that the Commission failed to properly fulfil the functions and duties conferred to it by the Treaty in relation to monitoring the application of the EL law (i.e. the Third Life Directive in the UK).
Selline toimimisviis tundub aga olevat üksnes teoreetiline võimalus, kuna uurimiskomisjon ei ole käesoleva uurimise käigus leidnud mitte mingeid vaieldamatuid tõendeid (vt käesoleva aruande II osa).
However, such action appears to constitute only a theoretical possibility, since the committee has found no conclusive evidence during this inquiry that that was the case (see part II of the Report).
Isegi kui komisjon on jätnud kohustused täitmata, oleks siiski küsitav, kas see täitmatajätmine rahuldaks eespool viidatud õigusvastasuse tingimuse.
However, even if the Commission had failed in its duty, it would be questionable whether this failure would satisfy the condition of unlawfulness referred to above.
Veelgi enam, võib võtta sellise suhtumise, et ELi õigusaktide korrektne kohaldamine on eeskätt liikmesriikide vastutus.
Moreover, one may take the view that the correct application of EU legislation is primarily the responsibility of Member States.
Kui liikmesriiki peetaks eeskätt vastutavaks ja sellest tulenevalt oleks mõistlik, et mitte ühendus, vaid liikmesriik peaks maksma hüvitist, peaks nõude esitaja sellisel juhul taotlema hüvitist siseriikliku kohtu kaudu, enne kui Euroopa Kohus tema nõuet saab kaaluda
If the Member State is to be considered primarily liable so that it would be reasonable for it rather than the Community to pay compensation, then the applicant would have to pursue his remedy in the national courts before the ECJ can further entertain his claim.
Vt kohtuasjad 5, 7, 13-24/66, kohtuasi 96/71. .
See Cases 5, 7, 13-24/66, Case 96/71).
1. veebruaril 2001 käivitas komisjon piiriülese kohtuvälise kaebuste lahendamise võrgustiku finantsteenuste valdkonnas, et aidata ettevõtetel ja tarbijatel lahendada kiiresti ja tõhusalt siseturu vaidlusi, hoides võimaluse korral ära aeglaste ja kulukate õiguslike meetmete kasutamise.
On 1 February 2001, the European Commission launched an out-of-court complaints network for financial services to help businesses and consumers resolve disputes in the internal market rapidly and efficiently by avoiding, where possible, lengthy and expensive legal action.
Käesoleva võrgustiku – FIN-NETi – eesmärgiks on eelkõige lihtsustada kohtuväliste lahenduste saavutamist tarbijavaidluses, kus teenuseosutaja ja tarbija asuvad erinevates ELi liikmesriikides.
This network, called FIN-NET, has been designed particularly to facilitate the out-of-court resolution of consumer disputes when the service provider is established in an EU Member State other than that where the consumer lives.
Võrgustik ühendab täna eri riikide lahendusskeeme, mis hõlmavad eelkõige finantsteenuseid (nt panganduse ja kindlustuse ombudsmani skeemid) või on mõeldud tarbijavaidluste lahendamiseks üldiselt.
Today the network brings together different national schemes which either cover financial services in particular (e.g. banking and insurance ombudsmen schemes) or handle consumer disputes in general.
Erinevad lahendusskeemid on seotud vastastikuse mõistmise memorandumiga
Participating schemes have signed up to a voluntary Memorandum of Understanding (MoU)
Vastastikuse mõistmise memorandum piiriülese kohtuvälise kaebuste lahendamise võrgustiku kohta Euroopa Majanduspiirkonna finantsteenuste valdkonnas. .
Memorandum of Understanding on a Cross-Border Out-of-Court Complaints Network for Financial Services in the European Economic Area. .
Memorandumis on määratletud üksikasjalikud suunised, millel peaks põhinema koostöö piiriüleste kaebuste lahendamisel.
The memorandum lays down detailed guidelines which should govern cooperation in cases of cross-border complaints.
Memorandumi sätted ei ole siiski osapooltele õiguslikult siduvad ning ei loo seega mingeid õigusi ega kohustusi.
However, its provisions are not legally binding on the Parties and it does not therefore create any legal rights or obligations.
FIN-NET täiendab EEJ-NETi (Euroopa kohtuväline võrk), millega loodi üldisem alternatiivne vaidluste lahendamise mehhanismide võrgustik (ADR), mille kaudu liikmesriigid teavitavad komisjoni soovituses 98/257/EÜ sisalduvate aluspõhimõtete kohaldamisest.
FIN-NET complements the EEJ-NET (European Extra-Judicial Network), which establishes a more general network of alternative dispute resolution mechanisms (ADRs) notified to the Commission by Member States as applying core principles contained in Commission Recommendation 98/257/EC.
Koostöösuunised on kehtestatud vastastikuse mõistmise memorandumi lõikes 6.
Guidelines for cooperation are laid down in paragraph 6 of the MoU.
Vastavalt memorandumi lõike 6 punktidele 1 ja 2 annab lähim skeem, nt asjaomase finantsteenuste sektori vaidluste lahendamise asutus tarbija asukohariigis, tarbijale kogu vajaliku ja asjakohase teabe kaebuste lahendamise võrgustiku ja kompetentse lahendusskeemi kohta.
According to paragraphs 6(1) and 6(2) of the MoU, the nearest scheme, i.e. the dispute settlement body for the appropriate financial services sector in the consumer’s country of residence, " will give to the consumer all the necessary and appropriate information about the complaints network and about the competent scheme.
Vajaduse korral tuletatakse lähima skeemi raames tarbijale meelde, et kaebusega oleks kõigepealt soovitav otse pöörduda finantsteenuse osutaja poole, kuna see on tihti eeltingimus, mis peab olema täidetud enne, kui vaidluste lahendamise asutus saab kaebuse vastu võtta.
Where appropriate, the nearest scheme will remind the consumer of the advisability of first addressing complaints to the financial services provider directly, since this is often a precondition which must be fulfilled before dispute settlement bodies are able to take on board complaints.
Lähima skeemi raames hoiatatakse tarbijat ka ajaliste piirangute eest sobivale lahendusskeemile kaebuse esitamisel ning võimalike ajaliste piirangute eest kohtus õiguslike meetmete võtmisel.
The nearest scheme will also warn the consumer that there may be a time limit for submitting the complaint to the competent scheme and possible time limits for any legal actions before the courts ".
Lõike 6 punktis 3 on kindlaks määratud, et lähima skeemi põhimõte annab kaebuse sobivale skeemile üle või soovitab tarbijal otse sobiva skeemi poole pöörduda või, kui finantsteenuste osutaja on nõustanud lähima skeemi pädevusega või on ta selleks kohustatud lähima skeemi õiguslike kohustuste tõttu, lahendab kaebuse oma menetluseeskirjade raames ise.
Paragraph 6(3) stipulates that the nearest scheme will either " transfer the complaint to the competent scheme or advise the consumer to contact the competent scheme directly or, if the financial services supplier has accepted the jurisdiction of the nearest scheme, or if the legal obligations of the nearest scheme oblige it to do so, resolve the complaint itself within the limits of its rules of procedure ". "
Kui sobiv skeem on saanud piiriülese kaebuse, on tema kohustus üritada lahendada teenuse osutaja ja tarbija vaheline vaidlus vastavalt tema pädevuse ja/või õiguslike kohustuste suhtes kehtestatud eeskirjadele (lõike 6 punkt 4).
Once the competent scheme has received a cross-border complaint, it is its responsibility to try to resolve the dispute between the service provider and the consumer according to the rules laid down in its terms of reference and/or in its legal obligations, and taking into account the Commission Recommendation No 98/257, including the applicable law " (paragraph 6(4)).
Lõpuks sätestatakse memorandumi lõike 6 punktis 4, et käesolevaid suuniseid tuleks käsitleda kui võrgustiku põhilist koostöömenetlust ning et osapooled võivad vaidluse tõhusama lahendamise huvides alati kokku leppida alternatiivse koostöömeetodi kasutamises.
Finally paragraph 6(4) the MoU provides that these guidelines should be regarded as the basic cooperation procedure in the network and that Parties can always agree to an alternative method of cooperation in the interest of settling the dispute more efficiently.
Lõikega 7 antakse tarbijale võimalus valida kompetentse lahendusskeemiga suhtlemiseks sobiv keel.
Paragraph 7 gives the consumer the possibility to choose the language in his dealings with the competent scheme.
Tarbija võib valida kas kompetentse lahendusskeemi tavapärase töökeele või siis kasutada suhtlemisel keelt, milles on sõlmitud tema leping finantsteenuste osutajaga või milles ta tavaliselt finantsteenuste osutajaga suhtles.
He may either use the usual working language of the competent scheme or otherwise deal with it in the language either of his contract with the financial services supplier or in which he normally dealt with the financial services supplier.
Lõikes 8 sätestatakse teabevahetuse suunised nii osalevate skeemide ja komisjoni kui ka kompetentse skeemi ja lähima skeemi vahel.
Paragraph 8 lays down guidelines for the exchange of information both between participating schemes and the Commission and between the competent scheme and the nearest scheme.
Viimati mainitu suhtes sedastatakse lõike 8 punktis 3, et lähim skeem annab oma võimaluste piires teavet kompetentsele skeemile tarbija asukohariigis kehtivate asjaomaste kohustuslike tarbijakaitse eeskirjade kohta.
As regards the latter, paragraph 8(3) states the following: " Within the framework of its possibilities the nearest scheme provides the competent scheme with information on appropriate mandatory consumer protection rules in force in the consumer’s country of residence.
Kompetentne skeem peaks käesolevat teavet küsima eriomase kirjaliku taotluse kaudu, milles sisalduvad konkreetsed vastavat juhtumit puudutavad küsimused.
The competent scheme should ask this information with a specific written request which includes concrete questions concerning the particular case.
Sellistele teiste lahendusskeemide poolt tulevatele teabenõuetele vastatakse nii kiiresti kui võimalik.
Such requests for information from other schemes will be replied to as swiftly as possible. "
Hr DUCOULOMBIER komisjoni FIN-NET sekretariaadist selgitas tõendis H9 võrgustiku modus operandi t järgmiselt: võrgustiku töö aluspõhimõte on küllalt lihtne.
Mr DUCOULOMBIER from the European Commission's FIN-NET Secretariat in H9 explained the network's modus operandi in a nutshell: " The basic principle of the network is quite simple.
Tarbija asukohariigi ombudsman – kellele viidatakse kui „lähimale skeemile” – annab seejärel tarbija kaebuse üle oma kolleegile riigis B, mis on finantsteenuste osutaja asukohaliikmesriik.
The ombudsman in the country of the consumer – this ombudsman is referred to as the ‘nearest scheme’ – would then transfer the consumer’s claim to his counterpart in country B, country B being the Member State in which the financial services provider is located.