natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selle garantii tingimuseks oli, et Equitable Life esitas kirjaliku kohustuse, et kui ta toetub kohtus või kohtumenetlustes abikõlbliku kaebuse esitaja esitatud mis tahes nõude suhtes kaitseks 1980. aasta kaebuse aegumist käsitlevale seadusele , ei loeta seaduse eesmärkide hulka ühtegi perioodi, mille jooksul abikõlbliku kaebuse esitaja juhtum on kuulunud läbivaatamise alla.
A condition of this waiver was that Equitable Life provided “ a written undertaking that, if it seeks to rely on the Limitation Act 1980 as a defence to any claim by an eligible complainant whether in Court or Ombudsman proceedings, it will not count for the purpose of that Act any period within which the eligible complainant’s case has been subject to this direction ”.
FSA andis esialgu garantii kuni 30. juunini 2004 ning seejärel pikendas seda 30. septembrini 2004.
The FSA originally granted the waiver until 30 June 2004, and subsequently extended it to 30 September 2004.
Kuigi see tähendas praktikas aegumistähtaja pikendamist mõne kuu võrra, oli suur osa kindlustusvõtjaid selleks ajaks seaduse alusel jäänud hiljaks hagi esitamisega.
Although this meant in practice a prolongation, by some months, of the limitation period, the overwhelming majority of policyholders would by now be time barred under the Act.
Vastavalt hr SCAWENile (H3) on kõigi ELASi kindlustusvõtjate juhtumid alates 2006. aasta lõpust aegunud.
According to Mr SCAWEN (H3) all ELAS policyholders have been time barred since the end of 2006.
Tsiviilkohtuhagi võib alustada maakohtus või kõrgemas kohtus, sõltuvalt juhtumi asjaoludest.
Civil legal action could be started in the county court or in the High Court, depending on the circumstances of the case.
Kui nõue ulatub maksimaalselt summani 15 000 naelsterlingit, tuleb see esitada maakohtusse.
If the claim is for £15,000 or less, it must be started in the county court.
Kui juhtum on lihtne, otsustab maakohus kasutada väikeste nõuete menetlust ning paigutab juhtumi väikeste nõuete hulka.
If the case is a simple one, the county court will decide to use the small claims procedure and will allocate the case to the ‘small claims track’.
Enamasti ei nõua kohus väikeste nõuete juhtumi puhul kaotanud poolelt õigusnõustaja kulude katmist.
In most cases, the court will not order solicitors’ costs to be paid by the losing party in a small claims case.
Kui nõude esitaja võtab õigusnõustaja, peab ta katma kulud.
If a claimant instructs a solicitor he/she will have to pay the costs.
Seetõttu esitab enamik nõude esitajatest väikesed nõuded ilma õigusnõustaja abita.
For this reason most claimants deal with a small claim without the help of a solicitor.
Kui juhtumi väärtus on maksimaalselt 5000 naelsterlingit, paigutatakse see enamasti väikeste nõuete hulka.
If the value of a case is £5,000 or less, it will generally be allocated to the small claims track.
Hr WEIR (H2) ja hr SCAWEN (H3) märkisid, et mõned kindlustusvõtjad tegid selle valiku ja esitasid nõuded väikeste nõuete kohtusse või sundis ELAS neid nii tegema.
Mr WEIR (H2) and Mr SCAWEN (H3) indicated that some policyholders have taken this choice and launched claims through the Small Claims Court or threatened ELAS to do so.
Ta tuletas siiski meelde, et juhtumi maksimaalne väärtus on peamiselt 5000 naelsterlingit ning et seetõttu on kaasatud summad ja seega võimalikud hüvitused piiratud.
He recalled, however, that that the maximum value of the case is essentially restricted to £5,000 and that therefore the amounts involved, and thus possible compensation, would be limited.
Suuremat osa kindlustusvõtjate nõuetest oleks pidanud käsitlema kõrgemas kohtus.
A vast majority of policyholders' claims would have to be dealt with by the High Court.
Siiski, nagu rõhutasid kindlustusvõtjad, oleks nõude esitaja pidanud tasuma kostja kulud, juhul kui kohus oleks langetanud otsuse Equitable Life’i kasuks (hr LAKE, H1; hr WEIR, H2; hr SCAWEN; H3).
However, as policyholders pointed out, the claimant would have to meet the defendant's cost in the event that the Court decides in favour of the Society (Mr LAKE, H1; Mr WEIR, H2; Mr SCAWEN; H3).
Tõendis ES 3
In ES 3
Lehekülg 51. märgitakse, et kohtuvaidlus on vaevaline võitlus praktiliste raskuste ja tehingute kulude tõttu, materiaalõigus on ebaselge ning olulisuse nõuete, usaldusväärsuse ja tõendamiskohustuse alaste eeskirjade tõttu on see tarbijavastane .
Page 51. it is noted that " litigation is an uphill struggle because of practical difficulties and high transaction costs, the substantive law is unclear and, because of requirements of materiality, reliance on the rules pertaining to the onus of proof, it is loaded against the consumer ".
Hr SCAWEN (H3) väljendas arvamust, et võimalikud Equitable Life’i vastu nõude esitamise kulud ulatuksid väljapoole suure enamiku kindlustusvõtjate rahaliste vahendite piire.
Mr SCAWEN (H3) suggested that the potential costs of pursuing a claim against the Society lie outside the financial resources of the overwhelming majority of policyholders.
Lisaks rõhutas ta, et oleks raske leida advokaate ja vandeadvokaate, kes mõistaksid asjaomaste pensionieraldiste keerulisust.
In addition, he stressed that it would be difficult to find lawyers and barristers who understand the complexity of the relevant pension provisions.
Lehekülg 7. illustreerib hr SCAWEN kaebuse esitajate kulude probleemi Inglismaa kohtutes, tuues näiteks, et kui ta otsustaks esitada hagi Equitable Life’i vastu hüvituse pärast, teatataks talle, et tema kulude risk (kui tema juhtum läheks kohtusse ja see kaotaks) oleks ligikaudu 150 000 naelsterlingit mõlemale poolele – kokku 300 000 naelsterlingit (440 000 eurot).
Page 7. , Mr SCAWEN illustrates the problem of costs facing plaintiffs in the English courts: " If I decided to sue the Society for compensation, then I am advised that my risk for costs, in the event that my case went to trial and was lost, would be of the order of £150,000 on each side--£300,000 in all (EUR 440,000).
Lisaks sellele, et tal ei ole niisugust riskiraha, kuna tema nõue on vaid ligikaudu 70 000 naelsterlingit (101 000 eurot), ei tundu see olevat tulus lähenemisviis.
Apart from the fact that I do not have that sort of risk money, as my claim is only of the order of £70,000, (EUR 101,000), it does not seem to be a cost effective approach. ...
Andmetest, millele hr SCAWENil on olnud juurdepääs, on selge, et Equitable Life’i vastu nõude esitamise kulud kuni punktini, kus Equitable Life käsitleb nõuet kohtuväliselt, varieeruvad 56 000 naelsterlingist 180 000 naelsterlingini, keskmiselt ligikaudu 101 000 naelsterlingit.
With data that I have had access to it is clear that the costs of pursuing a claim against the Society to the point at which the Society settles out of court vary from £56,000 to £180,000, with an average of approximately £101,000.
See on selgelt väljaspool enamiku Ühendkuningriigi kodanike rahaliste vahendite piire, sõltumata sarnase summa maksmise riskidest Equitable Life’i advokaatidele, kui nad kaotavad kohtumenetluse või loobuvad sellest kulude tõttu.
Clearly this lies outside the financial resources of the overwhelming majority of British citizens, quite apart from the risks of paying an equivalent sum to the Society’s lawyers if they lose or give up under the stresses and strains of the legal process. "
See on liiga ebakindel: raskused kohtuvaidluse kulude ja kestvuse ennustamisel tekitavad hirmu teadmatuse ees; ning see on arusaamatu liiga paljude vaidluse osapoolte jaoks.
It is too uncertain: the difficulty of forecasting what litigation will cost and how long it will last induces the fear of the unknown; and it is incomprehensible to many litigants.
Eelkõige on see organiseeritud liiga killustatult, kuna keegi ei vastuta selgelt kogu tsiviilõiguse haldamise eest; ning liiga vastandlik, kuna juhtumeid käsitlevad osapooled, mitte kohtud, ning osapooled eiravad liiga tihti kohtueeskirju ja kohtud ei pööra neid täitmisele (WE 23
Above all it is too fragmented in the way it is organised, since there is no-one with clear overall responsibility for the administration of civil justice; and too adversarial as cases are run by the parties, not by the courts and the rules of court, all too often, are ignored by the parties and not enforced by the court “ (WE 23
Lehekülg 22. ).
Page 22. ).
Tõend WE 23 sisaldab advokaadibüroo poolt FSA-le saadetud kirja vastuseks arutelu dokumendile.
WE 23 includes a letter sent by a law firm to the FSA in answer to a consultation paper.
Selles märgitakse, et kõrge kohtu kohtuasi, mis puudutab finantsteenuste eksitavat müüki, mida kaitstakse kuni kohtumenetluseni, võib maksta ligikaudu 30 000 kuni 150 000 naelsterlingit.
It notes the following: " A lawsuit in the High Court concerning a financial services mis-sale, which is defended up to the point of trial, can cost anything from £30,000 to £150,000.
Vähesed ärikliendid ja isegi vähesed erakliendid võivad endale niisugust kulu lubada.
Few business clients, and even fewer private clients, can afford this kind of outlay. ...
Ebakindlus tulemuse suhtes ja teise poole kulude katmise risk on vähendab märkimisväärselt motivatsiooni.
The uncertainty of the outcome and the risk of paying the other side’s costs are a significant disincentive. "
Välja arvatud väike arv suhteliselt jõukaid kaebuse esitajaid, on see lähenemisviis rohkem või vähem suletud keskmisele Ühendkuningriigi kindlustusvõtjale, tegi hr SCAWEN (H3) järelduse.
" Apart from a small number of relatively wealthy claimants, this approach is more or less closed to the average policyholder in the UK ", Mr SCAWEN (H3) concluded.
Nii EMAGilt (H1) kui ka hr WEIRilt (H2) saadud tõendid viitavad sellele, et vaid mõned kõrge netovaraga üksikisikud ja rühmad alustasid ELASi vastu kohtumenetlust või ähvardasid seda teha.
The evidence obtained from both EMAG (H1) and Mr WEIR (H2) suggests that only a few high net-worth individuals and groups have issued court proceedings or threatened to do so against ELAS.
Loomulikult püüdis uurimiskomisjon saada tõendeid kindlustusvõtjate poolt ELASi vastu alustatud kohtuasjade arvu ja saavutatud tulemuste kohta.
Naturally, the committee sought to obtain evidence as to the number of court cases issued by policyholders against ELAS and the outcome achieved.
Seetõttu võttis ta ühendust mitmete tunnistajatega, paludes neil esitada kohtudokumente ja otsuseid.
It therefore contacted several witnesses asking them to make available court documents and judgements.
Vastu sai ta koopia ühest nõudest lõpetamise ning valesti tõlgendamise ja/või seadusjärgse kohustuse rikkumise kahju kohta, mille oli väljastanud 13. mail 2002 kindlustusvõtja, kes oli investeerinud üle 850 000 naelsterlingi, mis väidetavalt lahendati täielikult enne kuulamist (vt WE-CONF 15).
In response, it received a copy of one claim for rescission and damages for misinterpretation and/or breach of statutory duty issued on 13 May 2002 by a policyholder who had invested more than £850.000 in 2002, which was reportedly settled in full before the hearing (see WE-CONF 15).
Peale selle dokumendi muid kirjalikke tõendeid kindlustusvõtjate algatatud kohtuasjade kohta ei saadud.
Apart from this document, no written evidence on court cases initiated by policyholders was received.
Hr BAIN (H8) teatas suuliselt juhtumist, kus kaebuse esitajale, kellele oli väidetavalt pahatahtlikult müüdud sissetuleku väljavõtmisega pensionikindlustuspoliis, pakkus ELAS hüvitiseks 522 naelsterlingit.
Mr BAIN (H8) reported a case where a complainant, who had allegedly been mis-sold an income drawdown pension policy was offered a compensation of £522 by ELAS.
Pärast seda, kui ta ähvardas ELASi kohtumenetlusega, nõustus Equitable Life maksma talle 81 907 naelsterlingit, vastavalt hr BAINile.
After he threatened ELAS with legal action, the Society agreed to pay him £81,907, according to Mr BAIN.
Hr WEIR rõhutas, et tema teadmiste kohaselt lahendati igaühe, kes volitas advokaate või esitas nõudeid, juhtum täielikult enne, kui nende asi kohtusse jõudis.
Mr WEIR stressed that " to my personal knowledge, everyone [who instructed lawyers or launched claims] was settled in full before their case ever got to court ". "
Teiste sõnadega oli Equitable Life väga hästi teadlik, et ta kaotaks kohtuistungil ning et see avaks väravad uutele nõuetele (hr WEIR, H2).
In other words, Equitable Life was well aware that it would lose in open court and that it would open the floodgates to more claims " (Mr WEIR, H2).
Samamoodi väitis hr LAKE (H1), et juhtumid lahendati alati suud sulgevate kokkulepetega, mis keelasid edasised arutelud juhtumi lahenduse osas (hr LAKE, H1).
Likewise, Mr LAKE (H1) stated that cases were always settled at the cost of " gagging agreements which prohibit any wider discussions of the terms of the settlement " (Mr LAKE, H1).
Hr SCAWEN kinnitas seda, väites, et tema teadmiste kohaselt on kõik need juhtumid lahendatud kohtuväliselt, enne kohtumenetlust väga rangete konfidentsiaalsusklauslite alusel (WE 23/2
Mr SCAWEN confirmed this, stating that " t o the best of my knowledge all of these cases have been settled out of court, prior to trial under very strict confidentiality clauses " (WE 23/2
Üks teine kindlustusvõtja väitis, et kõigi juhtumite puhul on oluline see, et kohus ei kuulnud neist kunagi, sest need lahendati alati täielikult üks päev enne koos konfidentsiaalsuskokkuleppega.
Another policyholder put it the following way: " T he point about all ... cases is that they were never heard by the court because they were always settled in full the day before with a confidentiality agreement.
Kui oli tehtud põhjendatud pakkumine, ei oleks kohus lubanud hagejal asja kohtusse anda ning oleks määranud talle isegi makse.
Once a 'reasonable offer' has been made, the court would not allow the plaintiff to have their day in court and could even award costs against them.
Seega on väga raske näha tõde.
So it is very hard to see the truth.
Equitable’i strateegia on seisnenud võimalike vaidluste osapoolte hirmutamises, ähvardades kõrgete kohtukuludega, mida nad peavad maksma, kui nad kaotavad.
Equitable’s strategy has been to scare away potential litigants by threatening to run up high legal costs which they would have to pay if they lost.
Teiseks ei luba nad juhtumil kunagi kohtusse jõuda, sest nad teavad, et nad kaotavad, ning see julgustaks teisi nõudeid esitama ja nõudma tõendite avaldamist, mida nad eelistavad avalikkuse eest varjata (WE-CONF 12).
Secondly, they would never allow a case to get into court because they know they would lose and that would encourage others to launch a claim as well as forcing disclosure of evidence they would prefer did not come into public view " (WE-CONF- 12).
Seega puudub uurimiskomisjonil teave kindlustusvõtjate poolt minevikus ELASi vastu algatatud juhtumite kohta.
Thus, the committee lacks information about the exact number of cases initiated by policyholders against ELAS in the past.
Tõendid näivad väitvat, et ei ole olnud ühtegi kohtuotsust, kuna juhtumid lahendati tavaliselt kohtuväliselt konfidentsiaalsusklauslite alusel.
Evidence seems to suggest that there has not been any judgement because cases were usually settled out-of-court under confidentiality clauses.
Mis puudutab käimasolevaid juhtumeid, teatas hr SCAWEN (H3) uurimiskomisjonile, et praegu esitavad Equitable Life’i vastu nõudeid rühm kasumiosalusega annuiteedi saajaid.
As regards ongoing cases, the committee was made aware by Mr SCAWEN (H3) that a group of with-profits annuitants is currently pursuing claims against the Society.
Ta selgitas, et rühm on välja töötanud mehhanismi, mille abil kaebuse esitajad kindlustavad vastastikku üksteist, kui üks või mitu juhtumit ebaõnnestuvad, ning et nõude muutis võimalikuks vaid advokaadibüroo, kes oli meeleldi valmis juhtumit käsitlema nii, et tasu makstakse vaid võidu korral.
He explained that the group has developed a mechanism by which the claimants " mutually insure " each other if one or more of the cases failed and that the claim was only made possible by a law firm which was willing to take on the case on a 'no win, no fee' basis.
Lisaks teavitati uurimiskomisjoni selle kohta, et üks Iiri kindlustusvõtja on alustanud kohtuvaidlust ning et Saksa kohtus olevat pooleli üks teine juhtum (vt allpool).
In addition, the committee was informed that one Irish policyholder has commenced litigation and that another case is said to be pending before a German court (see below).
Kokkuvõttes oli kohtumenetluste algatamine ELASi vastu finantsteenuste 1986. aasta seaduse 62. jaotise alusel või pettuse eest või hooletu nõustamise eest kahju kandnud kindlustusvõtjate jaoks teoreetiliselt võimalik tee hüvituse saamiseks.
In summary, the launch of court proceedings against ELAS under Section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice was, in theory, a possible route for aggrieved policyholders to obtain redress.
Tegelikkuses siiski näitavad kaudsed tõendid, et vaid mõned mõjutatud kindlustusvõtjad kasutasid seda võimalust ning said seejärel Equitable Life’ilt lahenduse, kuna märkimisväärsed rahalised riskid Ühendkuningriigi õigussüsteemi alusel takistasid keskmisel kindlustusvõtjal Equitable Life’i kohtusse kaebamist.
In practice, however, circumstantial evidence suggests that only few affluent policyholders took this route and consequently reached settlements with the Society, whereas the significant financial risks under the UK legal system prevented the average policyholder from suing the Society.
Lisaks, kuna ELASi peamised sündmused ulatuvad tagasi ajavahemikku 1998–2000, on peamiselt kõigi kannatanud kindlustusvõtjate juhtumid praeguseks aegunud Ühendkuningriigi kaebuse aegumist käsitleva seaduse alusel.
Furthermore, since the main events at ELAS date back to 1998-2000, virtually all aggrieved policyholders are by now time barred under the UK Limitations Act.
Praktikas on seetõttu suure osa kindlustusvõtjate jaoks finantsküsimuste ombudsmani teenistus olnud ainus tsiviilõiguse allikas.
In practice, therefore, for the vast majority of policyholders, the Financial Ombudsman Service had been the only source of civil justice.
Kannatanud kindlustusvõtjad võiksid teoreetiliselt tugineda oma nõuetes Ühendkuningriigi reguleeriva asutuse väidetavale ebaõnnestumisele kindlustusvõtjate kaitsmisel, mitte teostades vastavalt Ühendkuningriigi seadusele piisavalt ranget järelevalvet Equitable Life’i raamatupidamis- ja eraldiste loomise tavade ning finantsseisundi üle.
Aggrieved policyholders could, in theory, base their claims on alleged failure of the UK Regulator to protect policyholders by exercising supervision of accounting and provisioning practices and the financial situation of Equitable Life in accordance with UK law.
Väite, et Ühendkuningriigi reguleerivad asutused ebaõnnestusid usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve osas, esitasid mitmed tunnistajad suuliselt (vt nt hr LAKE, H1; hr WEIR, H2; hr BELLORD, H2; hr JOSEPHS, H2, pr KWANTES, H7, hr SEYMOUR H7, hr BRAITHWAITE, H11) ja kirjalikult (vt nt WE 4, WE 7, WE 8, WE 14, WE 15, WE 36, WE 44, WE 51, WE 52).
The allegation that the UK regulatory authorities failed in respect of prudential supervision has been put forward by numerous witnesses orally (see for instance Mr LAKE, H1; Mr WEIR, H2; Mr BELLORD, H2; Mr JOSEPHS, H2, Ms KWANTES, H7, Mr SEYMOUR H7, Mr BRAITHWAITE, H11) and in writing (see for instance WE 4, WE 7, WE 8, WE 14, WE 15, WE 36, WE 44, WE 51, WE 52).
Need sisalduvad käesoleva raporti III osas.
These are covered in Part III of this report.
Mõned tunnistajad oletasid, et reguleeriv asutus mitte üksnes ei ebaõnnestunud oma järelevalve ülesannete täitmisel, vaid eksitas ka kindlustusvõtjaid, kes olid Equitable Life’i suhtes tema poole pöördunud.
Some witnesses suggested that the regulator not only failed to fulfil its supervisory functions but also misled policyholders who had approached them in relation to Equitable Life.
Hr VINALL näiteks väidab tõendis WE 43, et ta võttis ühendust FSAga 2001. aasta alguses, ajal, mil ELASi maksevõime probleemid tulid ilmseks ning leidsid pressis ulatuslikku kajastamist kogu Ühendkuningriigis.
Mr VINALL, for instance, claims in WE 43 that he contacted the FSA in early 2001 at a time when the solvency problems faced by ELAS became apparent and were widely reported in the press throughout the UK.
Ta küsis maksevõime ja reservide taseme kohta ning väidab, et FSA vastas talle, et muretsemiseks ei ole põhjust, kui tegelikult oleks reguleeriv asutus pidanud olema probleemidest teadlik.
He asked questions about solvency and reserve levels and claims to have been told by the FSA that there was no reason for concern, when in fact the problems should have been known to the regulator.
Tema arvates andis FSA kindlustusvõtjatele vale teavet.
In his opinion, the FSA have misinformed policyholders.
Selle tulemusena jäid nad ELASi kauemaks kui nad oleksid muul juhul jäänud ning kannatasid uusi kahjusid.
As a result, they stayed with ELAS longer than they would otherwise have done and suffered further losses.
Hr VINALLi järgnevaid kaebusi nii FSAle kui ka Ühendkuningriigi kaebuste volinikule ei toetatud.
Mr VINALL's subsequent complaints to both the FSA itself and the UK Complaints Commissioner were not upheld.
FSA väitis, et tal ei olnud võimalik kinnitada, et ELASis puudusid probleemid, ning et tarbijate kohus oli teha ise otsuseid ELASi suhtes (WE 43).
The FSA claimed that it was not in a position to assert that there were no problems at ELAS and that there was an onus on consumers to make their own decisions with regard to ELAS (WE 43).
Ta rõhutas ka, et äriühingutele piiranguid kehtestavate otsuste tegemisel peab FSA võtma arvesse nende laiemat mõju turule ja tarbijatele üldiselt.
It also pointed out that in making judgements about imposing restrictions on firms, the FSA must take into account the wider impact these may have on the market and on consumers generally.
Sarnaselt märkis kaebuste volinik, et reguleerivad asutused peavad otsuste langetamisel olema ettevaatlikud.
Similarly, the Complaints Commissioner noted that regulators have to err on the side of caution when they make judgements. "
Tagasi vaadates võib näha, et ettevaatus on olnud ekslik, kuid see ei tähenda, et algne otsus oli tehtud läbimõtlematult, rääkimata erapoolikusest (WE 43).
Hindsight may well show that caution to have been misguided but that does not mean that the initial judgement was ill considered, let alone biased " (WE 43).
Kaebuste volinik rõhutas lisaks, et FSA-l on kindlad piirangud selle osas, mida ta võib ja mida ta ei või öelda kolmandate osapoolte kohta, kuna äriühing võib ta kohtusse kaevata, kui teave osutub valeks ja kahjustavaks.
The Complaints Commissioner further emphasised that the FSA is tightly constrained as to what it can and cannot say about third parties, since it could be sued by the company if the information turned out to be incorrect and damaging.
Ühendkuningriigi parlamendi ombudsman (vt allpool) tegeleb hetkel paljude üksikisikute kaebuste läbivaatamisega, kes väitsid, et neile kinnitas FSA, et ei ole põhjust tunda Equitable Life’i maksevõime pärast ärevust (WE 43).
The UK Parliamentary Ombudsman (see below) is currently considering complaints by many individuals, who allege that they " were assured by the FSA that there was no reason to be alarmed as to the solvency of the Society" (WE 43).
Kindlustusvõtjatel on väidetavate reguleeriva asutuse ebaõnnestumiste eest hüvitise saamiseks kaks võimalikku teed.
There are two possible avenues available to policyholders to obtain compensation for alleged failings of the regulator.
Kaebuste esitamine Ühendkuningriigi parlamendi ombudsmanile on kahju kandnud kindlustusvõtjate jaoks esimene võimalus hüvituse saamiseks.
Complaints to the UK Parliamentary Ombudsman constitute the first possibility for aggrieved policyholders to obtain compensation.
Parlamendi ombudsmani memorandum petitsioonikomisjonile toob üksikasjalikult välja ombudsmani rolli üldiselt ja konkreetselt ELASi suhtes (WE 12).
A memorandum of the Parliamentary Ombudsman to the Petitions Committee sets out in detail the Ombudsman's role in general and with regard to the ELAS case in particular (WE 12).