natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10. rõhutab tugeva koostöö vajadust ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP), kliimamuutuste konventsiooni ja WTO vahel ning palub komisjonil töötada välja kõnealust eesmärki toetav algatus; nõuab kiiret edasiliikumist WTO keskkonnakaupade ja -teenuste mõiste ajakohastamisel, eelkõige praegustel Doha vooru läbirääkimistel, et saavutada kokkulepe „rohelistelt kaupadelt ja teenustelt” tariifsete ja mittetariifsete tõkete kaotamise osas; kutsub komisjoni üles looma konsensust mitmepoolse keskkonnakokkuleppe sekretariaatidele vaatlejastaatuse andmise osas kõikidel WTO kohtumistel, mis on olulised mitmepoolse keskkonnakokkuleppe küsimuste seisukohast; rõhutab, et kestev lahendus peab sisaldama tugevat poliitilist sõnumit, mis austab asjakohast tööjaotust WTO ja mitmepoolse keskkonnakokkuleppe režiimide vahel põhioskuste alusel; on veendunud, et WTO kaubandus- ja keskkonnakomitee vastutusala tuleb uuesti määratleda; soovitab algatada uuringu WTO intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide (TRIPS) lepingu võimalike muudatuste kohta, et võimaldada keskkonnaalaselt vajalike tehnoloogiate kohustuslikku litsentsimist selgete ja täpsete intellektuaalomandi kaitse eeskirjade ja nende rakendamise range jälgimise raamistikus üle maailma;
Stresses the need for strong cooperation between the United Nations Environment Programme (UNEP), the Climate Change Convention and the WTO, and asks the Commission to develop an initiative to support this aim; asks for swift progress to be made in updating the WTO’s definition of environmental goods and services, particularly in the current Doha Round negotiations, in order to reach agreement on the removal of tariff and non-tariff barriers to ‘green goods and services’; calls on the Commission to build a consensus on granting Multilateral Environment Agreement (MEA) Secretariats observer status at all meetings of the WTO, which are relevant to MEA issues; stresses that a lasting solution must contain a strong political message that respects an appropriate division of labour between the WTO and MEA regimes, based on core competencies; is convinced of the need to redefine the responsibilities of the WTO Committee on Trade and Environment; recommends launching a study on possible amendments to the WTO Agreement on Trade Related Aspects of Intellectual Property Rights (TRIPs) in order to allow for the compulsory licensing of environmentally necessary technologies, within the framework of clear and stringent rules for the protection of intellectual property, and the strict monitoring of their implementation worldwide;
13. palub komisjonil teha rahvusvahelisel tasandil ja eelkõige WTOs algatusi tagamaks, et kaubanduspoliitika tervikuna ja seoses kaubandusmahtude suundumustega võtab arvesse selle võimalikku mõju kliimamuutusele;
Asks the Commission to take initiatives at the international level, and particularly within the WTO, to ensure that trade policy as a whole, and in relation to trade volume trends, takes account of its potential impact on climate change;
15. kutsub nõukogu ja komisjoni lisaks üles tagama, et WTO vaidluste lahendamise organ tegutseb kooskõlas üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) XX artikliga, mis võimaldab liikmesriikidel võtta meetmeid, sealhulgas protektsionistlikke meetmeid, mis on vajalikud inimeste, loomade või taimede elu või tervise kaitsmiseks või seotud ammenduvate loodusvarade säilitamisega;
Calls furthermore on the Council and the Commission to ensure that the WTO Dispute Settlement Body (DSB) acts in accordance with Article XX of the General Agreement on Tariffs and Trade (GATT), which allows its members to take measures, including protectionist measures, necessary to protect human, animal or plant life or health or relating to the conservation of exhaustible natural resources;
18. nõuab rahvusvahelise keskkonnaorganisatsiooni loomist, mis võtaks omale vastutuse vastavuse eest keskkonnakaitse- ja kliimamuutusega võitlemise alaste rahvusvaheliste lepingute ja kokkulepetega ja mis teeks muu hulgas koostööd WTOga küsimustes, mis puudutavad kaubanduse mõju keskkonnale;
Calls for the establishment of an International Environmental Organisation which would assume responsibility for compliance with international treaties and agreements on environmental protection and combating climate change, and which would, inter alia, work and cooperate with the WTO on issues concerning the impact of trade on the environment;
20. märgib, et energiatõhusate ja muude keskkonnasõbralike tehnoloogiate siire EList arengumaadesse mängib otsustavat rolli majandusarengu ja kasvuhoonegaaside heitkoguste üksteisest lahutamisel ja et sellise vähendamise edendamiseks on vaja sobivaid investeeringuid;
Notes that the transfer of energy efficient and other environmentally friendly technologies from the EU to developing countries has a crucial role to play in decoupling economic development from greenhouse gas emissions and that suitable investment is needed to promote such a reduction;
23. nõuab ELi ning kolmandate riikide vaheliste mitme- ja kahepoolsete kaubanduslepingute tulemuste mõju põhjalikku analüüsimist kliima-, soolisest ja säästva arengu aspektist lähtuvalt ja nõuab tungivalt, et komisjon kinnitaks selget toetust kliimamuutusega tegelemisele osana igasugusest kaubandusabist ning muust asjakohasest arenguabist;
Calls for in-depth impact analyses, from a climate, gender and sustainability perspective, of the outcome of multilateral and bilateral trade agreements negotiated between the EU and third countries and urges the Commission to authorise explicit support for the management of climate change as part of all aid-for-trade and other relevant development aid;
30. palub komisjonil ja liikmesriikidel pakkuda välja õiguslikud vahendid selleks, et liikmesriikide ekspordikrediidiasutused ja Euroopa Investeerimispank võtaksid laenude andmisel või tagamisel arvesse rahastatavate projektide mõju kliimamuutusele ja kehtestaksid rahastamisele moratooriumi vastavalt OECD, G8 ja mäetööstuse ülevaate soovitusele, kuni on saadaval piisavalt andmeid;
Asks the Commission and the Member States to propose legislative instruments in order that Member State Export Credit Agencies and the European Investment Bank take account of the climate change implications of the funded projects when making or guaranteeing loans and impose a moratorium on funding until sufficient data are available, in accordance with advice from the OECD, G8 and the Extractive Industries Review;
31. soovitab muuta WTO dotatsioonide kokkulepet, et viia uuesti sisse klausel, millega nähakse teatud keskkonnaalaste dotatsioonide puhul ette mittesekkumise võimalus;
31. suggests amending the WTO subsidies agreement in order to reintroduce a clause providing for the non-action ability of certain environmental subsidies;
EL saab CO 2 lekete vältimiseks rohkem ära teha
The EU can do more to avoid CO 2 leakage
36. rõhutab, et on vaja teha jõupingutusi võtmaks arvesse kaubandusega seotud välismõjusid (nagu kahjulikud tagajärjed keskkonnale), teiste sõnadega, et muuta need hinnanäitajaks, millest turg on võimeline aru saama, ja edendada õiglast konkurentsi, rakendades praktikas põhimõtet, et saastaja maksab (eriti maantee- ja õhuliikluse valdkonnas), ideaaljuhul nii, et heitkogustega kauplemise süsteem laieneks kogu maailmale;
Stresses that efforts need to be made to internalise external influences linked to trade (such as harmful consequences for the environment), in other words to convert them into a price indication which the market can understand, and to promote fair competition by putting into practice the “polluter pays” principle (particularly in the areas of road and air traffic), ideally through the global extension of the Emissions Trading Scheme;
38. tervitab „jalajälje” lähenemisviisi raames Euroopas maanduvate lennukite võimalikku hõlmamist ELi heitkogustega kauplemise süsteemi; nõuab, et hinnataks ettepanekut meretranspordisektori sellesse süsteemi kaasamise kohta;
Welcomes, within the framework of the 'footprint' approach, the eventual integration of airplanes landing in Europe within the European Emission Trading System; calls for the proposal to include the marine transport sector in this system to be examined;
40. nõuab tungivalt, et transpordisektorile antavate toetuste arvutamisel võetaks arvesse erinevate transpordiviiside keskkonnamõju ning et kaalutaks selliste turule vastavate kaubanduslike vahendite (nagu märgistamine ja standardid) kasutamist, mis edendavad kliimakaitset;
Urges that aid granted to the transport sector be calculated taking into account the environmental impact of the different modes of transport, and that consideration be given to using market-compatible trade instruments (such as labelling and standards) which promote climate protection;
44. kutsub komisjoni üles hindama ELi soja- ja palmiõli impordi kliimamõju, võttes arvesse selle mõju troopiliste metsade hävitamisele, ja võtma meetmeid kliimakulude hindadele lisamiseks;
Calls on the Commission to assess the climate impact of EU imports of soya and palm oil, taking into account their effects on tropical deforestation, and to take measures to incorporate the climate cost in prices;
49. rõhutab samal ajal, et kui kaubanduskaitse vahendeid reformitakse, peaksid need võtma arvesse keskkonnategurite sisseviimise võimalikkust, et vältida Kyoto-järgset protokolli mitte ratifitseerivatest riikidest pärinevate toodete keskkonnaalast dumpingut;
Stresses at the same time that when trade defence instruments are reformed they should take account of the feasibility of introducing environmental factors in order to avoid the environmental dumping of products originating from countries that do not ratify the post-Kyoto protocol;
Valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) III töörühma 4. aruanne (2007) asetas rahvusvahelise üldsuse karmilt silmitsi kantava vastutusega.
The fourth IPCC Working Group III report (2007), confronted the international community with its responsibilities.
Stsenaariumid, mille kohaselt tuleks piirata globaalset soojenemist, nii et temperatuuri tõus ei ületaks +2 kuni +2,4 °C, näevad ette, et ülemaailmne kasvuhoonegaaside heitkogus hakkab alates 2015. aastast vähenema ja on 2020. aastaks arenenud riikides kokku vähenenud 25–40% võrra (Kyoto protokolli B lisa) ning 2050. aastaks 80% võrra.
The scenarios limiting global warming to between +2 and +2.4°C rely on the planet’s greenhouse gas (GHG) emissions starting to decrease from 2015, dropping by around 25% to 40% by 2020 in all developed countries (Annex B of the Kyoto Protocol) and by 80% by 2050.
Kui esimestest tähtaegadest kinni ei peeta, ületab kliima soojenemine vältimatult 3 °C ning selle maksumuseks on Sterni ülevaate kohaselt viis tuhat miljardit eurot.
If these first deadlines are not met, global warming will inevitably rise above 3°C, costing five thousand billion euros according to the Stern review.
Need kulud on võrreldavad ülemaailmse sõja maksumusega.
These costs are in the same league as those of a world war.
Seevastu võetavate meetmete maksumus oleks tühine.
By comparison, the cost of taking action is negligible.
Sterni ülevaate kohaselt tuleks kliima kuni +2 °C võrra soojenemise järgimise strateegia kulude katmiseks vähendada 1% võrra ülemaailmset toodangut, mis 2050. aastani peaks kasvama 2,5% aastas ning mis tähendab maailma tarbimistasandil viivitust vähem kui poole aasta võrra.
Again according to the Stern report, the cost of a strategy to limit climate change to +2°C would represent a total reduction of 1% of global product, which is set to increase by 2.5% per annum from now until 2050, or a delay of less than one half-year in global consumption level.
Enamiku võetavatest meetmetest moodustavad tööhõivet suurendavad ja muid positiivseid tagajärgi (mürataseme vähenemine, liiklusõnnetuste vähenemine jne) omavad investeeringud ja teenused, jäätmete vähendamine, suurendades seega majapidamiste ostuvõimet, Pigou’st inspireeritud keskkonnamaksud, mis asendavad teisi makse või hõlbustavad muid riiklikke poliitikaid, näiteks võitlust AIDSi vastu.
The majority of measures to be taken consist in investments and services which will increase employment and have other positive effects (decreasing noise levels, drop in road accidents etc.), in reducing waste, thus increasing households’ purchasing power, on Pigovian ecotaxes to replace other taxes or facilitate other public policies, such as the fight against AIDS.
Tuleb teha märkimisväärseid poliitilisi jõupingutusi, et kõik B lisa riigid ratifitseeriksid Kyoto protokolli ja et kõik maailma riigid ratifitseeriksid nimetatud eesmärkide järgi joonduva Kyoto-järgse protokolli (2012–2020), ning seejärel muuta ja standardiseerida rahvusvahelisi lepinguid.
This is particularly true of its commercial policy, which depends on considerable diplomatic efforts to encourage all the Annex B countries to ratify the Kyoto Protocol and all the countries in the world to ratify a post-Kyoto Protocol (2012-2020) in line with these objectives, and then to amend and standardise the international agreements.
Konsensuse puudumise tõttu on Euroopa otsustanud edasi liikuda komisjoni kehtestatud tagasihoidlikumate eesmärkide suunas (heitkoguste 20% võrra vähendamine aastaks 2020).
In the absence of consensus, Europe is determined to lead the way with the more modest proposals made by the Commission (20% reduction by 2020).
Kuid kõnealusel juhul võib Euroopa Liit panustada kahepoolsetesse lepingutesse, mille sõlmimiseks ta praegu läbirääkimisi peab, et hõlmata ühisesse võitlusse nii palju maailma riike kui võimalik.
But in this case it could use the bilateral agreements which it is currently negotiating to involve as much of the world as possible in this joint fight.
Kui kõik riigid nõustuvad koostööd tegema, on Euroopa saavutatav tehnoloogiline juhtpositsioon kindlasti konkurentsieeliseks.
If every country agrees to cooperate, the technological advances that Europe will have made will certainly be a competitive advantage.
Ometi pole välistatud, et pärast 2012. aastat ei ole mõned suures koguses kasvuhoonegaase õhku paiskavad riigid nõus meie ühistes jõupingutustes osalema.
Still, it cannot be discounted that after 2012 some high-emitting countries may continue to avoid committing themselves to our joint efforts.
Euroopal tuleb siis võtta konkreetseid meetmeid, et vältida ettevõtete kiusatust paigutada tootmine ümber kõnealustesse riikidesse ja et kaitsta end riikide eest, kes tekitavad ebaõiglast konkurentsi ja annavad oma tööstusele nii kaudset toetust.
Europe will then have to take specific measures to avoid a situation where businesses give in to the temptation to relocate their production centres to such countries and to protect itself from those countries that create unfair competition by granting an implicit subsidy to their own industries in this way.
I. Rahvusvaheline kaubandus ja kasvuhooneefekt
I. International trade and the greenhouse effect
Kahekümne aasta jooksul on ülemaailmne kaubandus kasvanud kaks kuni kaks ja pool korda kiiremini kui maailmamajanduse kogutoodang.
For two decades, international trade has been growing at a rate of two to two and a half times the rate of global production.
See ebaproportsionaalsus on tingitud rahvusvahelise tööjaotuse kasutamisest, mis aitab optimeerida palkade ja maksudega seotud kulusid kontekstis, kus transpordikuludes ei ole kasvuhoonegaaside heitkoguseid korrektselt arvestatud.
This imbalance is a result of the search for an international division of labour that optimises salary and tax costs in a context where GHG emissions are not properly internalised into transport costs.
Lisaks võimaldab tulevikus – ja mõnede toote ühe tonni kohta suures koguses kasvuhoonegaase õhku paiskavate tööstussektorite (näiteks tsemenditööstus) puhul juba praegu – tootmise ümberpaigutamine mõnikord vältida kasvuhoonegaaside vastu võitlemist käsitlevate riiklike seadusesätete täitmist.
In addition, in the future - and already in the case of industries that emit large amounts of GHG per tonne of product (such as the cement industry) - relocation will sometimes allow national regulations against the greenhouse effect to be evaded.
Rahvusvaheline tööjaotus teatavas ulatuses on alati omanud positiivset mõju ja mõnikord on see vältimatult vajalik, kui tegemist on esmaste toodetega, mille tootmise asupaiga määrab geograafia.
A certain degree of international division of labour has always had positive effects and is sometimes essential in the case of primary products, for which geography determines location.
Kõnealust positiivset mõju võib kombineerida võitlusega kasvuhoonegaaside heitkoguste vastu juhul, kui on võetud asjakohased meetmed, et võtta arvesse kasvuhoonegaaside õhkupaiskamise maksumus kogu tootmisahela vältel – alltöövõtjatelt lõpptootjani ja lõpptootjalt tarbijani.
These positive effects can be combined with the fight against the greenhouse effect provided that appropriate measures are taken to internalise the cost of GHG emitted throughout the chain, from sub-contractor to the final producer and from final producer to consumer.
Kasvatuslikust seisukohast oleks juba alates käesolevast ajast soovitatav, et kõnealune maksumus oleks tarbijale teada.
In the interests of educating the public, it would be desirable to make consumers aware of cost from now on.
Seetõttu on tehtud mitmesuguseid algatusi, näiteks „ Food miles ”, mille eesmärk on kutsuda tarbijaid üles ostma kohalikke tooteid.
Hence the many suggestions, such as ‘food miles’, to encourage consumers to ‘buy local’.
Tegelikkuses on tähtis ka transpordiliik: näiteks Briti tarbija jaoks on Uus-Meremaalt pärit lambaliha kasvuhoonegaaside heitkogusega seotud kulud suuremad kui Inglise lambaliha puhul siis, kui liha saabub lennukiga, laevatranspordi puhul aga mitte.
In reality, the means of transport is just as important: for a British consumer, a New Zealand lamb chop has a higher GHG cost than an English chop if it arrives by plane, but not if it arrives by boat.
Seega tuleb hinnata kasvuhoonegaaside heitkogust.
Therefore it is the GHG content that must be assessed.
Rahvusvahelise tööjaotuse kahjulik kõrvalmõju kasvab siis, kui ettevõtted püüavad samal ajal kaotada sellega kaasnevaid ooteaegu, kasutades tellimustootmist ja kõige kiiremaid transpordivahendeid (lennukeid laevade ja veoautosid rongide asemel), et vähendada külmutatud varusid.
The negative side-effects of international division of labour are aggravated when companies seek at the same time to remove delays by using ‘just-in-time’ production and the fastest means of transport (aeroplanes instead of boats, lorries instead of trains) in order to reduce dead stock.
Kõnealustel juhtimisvormidel võivad olla tõsised tagajärjed, kui vaheüksused asuvad üksteisest ja tarbijast kaugel.
Such management methods can have catastrophic consequences if the intermediate units are far away from each other and the consumer.
Näiteks käesoleval ajal toimub kaubavedu lennukiga 40 korda väiksemas ulatuses kui kaubavedu laevaga, kuid lennutransport toodab poole rohkem kasvuhoonegaase.
At the moment, even though air freight is used 40 times less than maritime freight, it already produces half as many GHGs.
Veoautotranspordi puhul on tekitatud kasvuhoonegaaside hulk ühe tonnkilomeetri kohta neli korda suurem kui raudteetranspordi puhul.
Each kilometre-tonne transported by lorry produces four times as much greenhouse gas as when transported by train.
Ehkki kõnealust moonutust saaks kontrollida ka kliimakulude transpordikulude hulka arvamisega, oleks sotsiaalselt tõhusam uurida tööjaotuse ja tootmise ümberpaigutamise häid tavasid, näiteks alltöövõtjate grupeerimine emaettevõtte ümber ja emaettevõtete paigutamine peamiste tarbimiskeskuste lähedusse (või kasvuhooneefekti seisukohast madala maksumusega transpordiliikide – mere-, jõe- ja raudteetransport – kombineeritud transpordisõlmede lähedusse).
Although this distortion could also be controlled by integrating the cost to the climate into the cost of transport, socially, it would be more socially efficient to research best practices for the division of labour and location of production centres, such as regrouping sub-contractors around parent factories and locating these close to main consumer centres (or close to intermodal platforms which group together modes of transport with low greenhouse-effect costs: sea, river and rail).
Ülemaailmse kokkuleppe taotlemine
Seeking a global agreement
Ideaaliks on saavutada Bali konverentsil Kyoto-järgne kokkulepe, mis hõlmaks kõiki maailma riike.
The ideal solution would be to obtain, at the Bali conference, a post-Kyoto agreement that includes every single country in the world.
Igal juhul nähti Buenos Aireses toimunud osapoolte konverentsil (COP 6) ette inimese kohta lubatud koguste ühtlustamine kõigis riikides aastaks 2050.
In any event, the Conference of the Parties (COP 6) in The Hague envisaged that the allocations per person authorised in each country would converge by around 2050.
Võib loota, et tõsiste tagajärgedega ilmastikunähtuste arvu kasv USAs ja veetaseme tõusu oht Aasia jõgede deltades veenab ka meie kõige skeptilisemaid partnereid Kyoto-järgse protokolliga nõustuma.
We can reasonably count on the increase in dramatic weather phenomena in the US and on the threat of rising waters in the Asian deltas to persuade even our most sceptic partners to accept the post-Kyoto Protocol.
Muud mitmepoolsed kokkulepped (WTO, Rahvusvaheline Tsiviillennundusorganisatsioon, Ülemaailmne Intellektuaalomandi Organisatsioon) tuleb viia Kyoto-järgse kokkuleppega kooskõlla; see nõuab üksnes väiksemaid toimetuslikke muudatusi.
Other multilateral agreements (WTO, International Civil Aviation Organisation, World Intellectual Property Organisation) must be made consistent with the post-Kyoto agreement; this will require only minor editorial changes.
Kahepoolne ja piirkondadevaheline tegutsemine
Acting bilaterally and bi-regionally
Isegi kui rahvusvahelistel läbirääkimistel ei õnnestu kõigi riikidega kokkulepet saavutada ning WTO ja Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni eeskirju kliimamuutuste raamkonventsiooni nõuetele allutada, peab Euroopa Liit, kes töötab käesoleval ajal välja kahepoolsete ja piirkondadevaheliste kokkulepete poliitikat, kehtestama oma kokkulepetes kohustusliku osana kliimaalase mõõtme.
Even if international negotiations should fail to unite all countries and make the WTO and ICAO rules subordinate to the Convention on Climate Change, it is vital that the European Union, which is currently developing a policy of bi-regional and bilateral agreements, include the climate aspect in its agreements.
Samamoodi tuleks toimida finantseerimisallikast, Euroopa Investeerimispangast antavate laenude puhul – laenu tuleks anda üksnes juhul, kui võetakse arvesse kliimamuutuste vastu võitlemise eesmärke, mis on kindlaks määratud valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) +2 °C stsenaariumis.
The same applies to the loans policy of its financial branch, the European Investment Bank, which should no longer grant loans without taking into account the objectives of the fight against climate change as defined by the IPCC ‘+2°C’ scenario.
Ka riiklikud ekspordikrediidi- ja otseinvesteeringuasutused peaksid juhinduma samadest põhimõtetest.
The same guidelines should be applied by national export credit and direct investment agencies.
Kliimamuutuse vastu võitlemisel autonoomse poliitika edendamine
Promoting an autonomous policy against climate change
Rahvusvahelise tööjaotuse häid külgi, kaasa arvatud kliimamuutuse vastase võitlusega seotud aspektid, ei tohi tähelepanuta jätta.
The benefits of international division of labour, even to the fight against climate change, must not be overlooked.
Euroopa Liit peaks kohaldama madala kasvuhoonegaaside heitkogusega toodete (säästupirnid jne) suhtes nulltollimaksu.
The European Union should grant a zero customs rate to products with low GHG production/consumption values (energy-efficient light bulbs etc.).
Samal ajal ja vastavalt kliimamuutuste raamkonventsioonile peab Euroopa Liit edastama kasvuhoonegaasivabu tehnoloogiaid kontsessioonihindadega.
In parallel, and in line with the Convention on Climate Change, the Union must make GHG-clean technologies available at ‘concessionary prices’.