natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Taotlus puudutab riigiprokuratuuri poolt hr Patriciello vastu algatatud kriminaalasja, mis on praegu menetluses Campobasso ringkonnakohtus (kohtuasi nr 106/2004 r.g.n.r.).
The request relates to the criminal proceedings brought by the Public Prosecutor's Office against Mr Patriciello and currently pending before the District Court of Campobasso (Case No 106/2004 r.g.n.r.).
Hr Patriciellole esitati süüdistus kriminaalkoodeksi artikli 81 lõike 2, artikli 323 lõigete 1 ja 2, artikli 640(a), artikli 56, artikli 640 teise lõigu punkti 1, artikli 56 ja artikli 316(a) kohaste õigusrikkumiste ning ehitussektorit käsitleva konsolideeritud õigusakti ( Testo Unico sull’Edilizia ) artikli 31, artikli 32 lõigete 1 ja 3 ning artikli 44(c) kohaste õigusrikkumiste eest.
Mr Patriciello was charged with offences under Articles 81(2), 323(1) and (2), 640(a), 56, 640 second paragraph No 1, 56, 316(a) of the Criminal Code, and offences under Articles 31, 32(1) and (3), 44(c) of the Consolidated Act on the Construction Sector ( Testo Unico sull’Edilizia ).
Kohaliku riigiprokuröri esitatud süüdistuses väideti, et hr Patriciello, kes „asjaolude asetleidmise ajal oli Molise piirkonna asepresident ja nõunik” ning „mõjukas ja tugev arvamusliider ja poliitiline toetaja, aga ka Neuromedi tegelik „omanik” ja looja – selle moraalne ja finantstoetaja” , osales ülalnimetatud õigusrikkumistes koos Neuromedi (Mediterranean Neurological Institute – Vahemeremaade neuroloogiainstituut) toonase esimehe ja toonase tegevdirektori, „Paola Pavone” sihtasutuse toonase seadusjärgse esindaja, Molise piirkonna tervishoiu- ja sotsiaalkindlustuspoliitika osakonna toonase peadirektori ja Campobasso tervishoiuasutuse toonase peadirektoriga.
The charges brought by the local public prosecutor alleged that Mr Patriciello, who ‘ at the time of the facts was Vice-President and Councillor of the Molise Region’ and ‘an influential, powerful point of reference and political “backer”, as well as the true ‘proprietor’ and creator of Neuromed – a moral and financial point of reference’ , played a part in the aforementioned offences together with the then chair and the then managing director of Neuromed - Mediterranean Neurological Institute, the then legal representative of the 'Paola Pavone' Foundation, the then Director-General of the Department of Health and Social Security Policies of the Molise Region and the then Director-General of the Campobasso Health Authority.
Samuti püüdis instituut teenida märkimisväärset kasumit osutatavatelt teenustelt, mille Molise piirkond heldekäeliselt hüvitas, ja põhjustas seega kahju nii ametivõimudele kui ka tervele kogukonnale” .
It also sought to make further substantial profit from the services provided, which were handsomely reimbursed by the Molise Region, to the detriment of both the authority and the entire community ’.
8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artiklitega 9 ja 10 on sätestatud:
Articles 9 and 10 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities of 8 April 1965, read as follows:
Artikli 9 kohaldatavuse kohta tuleb märkida, et hr Patriciellole esitatud süüdistustes ei viidata tema poolt Euroopa Parlamendi liikme kohustuste täitmisel avaldatud arvamustele või antud häältele sel lihtsal põhjusel, et riiklike vahendite omastamist ega linnaplaneerimisega seotud õigusrikkumisi ei saa võrdsustada „arvamuse” ega „häälega”.
As for the applicability of Article 9, it should be noted that the charges brought against Mr Patriciello do not refer to the opinions expressed or votes cast in the performance of his duties as a member of the European Parliament, for the clear reason that embezzlement of public funds or town planning offences cannot be equated with an "opinion" or a "vote".
Arvestades, et hr Patriciellole esitatud süüdistustes viidatakse sündmustele, mis leidsid aset Itaalias, mille kodanik ta sündmuste toimumise ajal oli, on artikli 10 ainus kohaldatav osa see, mille kohaselt „Euroopa Parlamendi istungjärkude ajal on Euroopa Parlamendi liikmetel: a) oma riigi territooriumil samasugune immuniteet nagu selle riigi parlamendi liikmetel” .
As for Article 10, given that the charges brought against Mr Patriciello refer to facts committed in Italy, whose citizenship he enjoyed at the material time, the only applicable part is the one pursuant to which " during the sessions of the European Parliament its Members shall enjoy: a) in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament ".
Itaalias parlamendiliikme puutumatust käsitlevad sätted on väga sarnased Euroopa Parlamendi puhul kohaldatavate sätetega, mis tuginevad protokollile.
The scope of the parliamentary immunity in Italy is very similar to the one that serves the functioning of the European Parliament, based on the Protocol.
Itaalia põhiseaduse artikli 68 lõikes 2 on sätestatud:
Article 68(2) of the Italian Constitution reads as follows:
Artikkel 68 lõige 2
Article 68 (2)
Ilma selle koja loata, kuhu parlamendi liige kuulub, ei tohi teda ennast ega tema kodu läbi otsida, teda vahi alla võtta või muul viisil tema isiklikku vabadust piirata ega teda vahi all pidada, välja arvatud jõustunud süüdimõistva otsuse täitmisel või kui ta on tabatud kuriteo toimepanemiselt, mille puhul on ette nähtud kohustuslik kinnipidamine.
Without authorisation from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory.
Ülaltoodu ja kättesaadavate dokumentide alusel tuleb järeldada, et juriidiliselt ei saa hr Patriciello kohtuasja käsitleda juhtumina, mille puhul Euroopa Parlament saaks tema puutumatust kaitsta.
On the basis of the foregoing and the available documents, it has to be concluded that, from a legal point of view, Mr Patriciello's case cannot be regarded as a case of immunity to be defended by the European Parliament.
Lõpliku analüüsi kohaselt kuulub hr Patriciello kohtuasi täies mahus Itaalia õiguspädevusse.
In the final analysis, Mr Patriciello's case falls entirely under Italian legislation.
Hr Patriciello vastu algatatud kriminaalmenetluse praeguses etapis ei ohusta Itaalia põhiseaduse eespool nimetatud artikli 68 lõige 2 tema eelisõigusi parlamendiliikmena: sarnaselt Itaalia parlamendi liikmetega ei ole tal kriminaalvastutusele võtmise korral puutumatust.
At the present stage of the criminal proceedings brought against Mr Patriciello, the above-mentioned Article 68(2)of Italian Constitution does not endanger his prerogatives as a parliamentarian: in the same way as Members of the Italian Parliament, he does not enjoy immunity from criminal prosecution as such.
Seega ei ole mingit kahtlust selles, et praegusel kujul ei võimalda privileegide ja immuniteetide protokolli artikli 10 punkt a, mille kohaselt sõltub parlamendiliikmete kaitse nende oma riigi õigusaktidest, Euroopa Parlamendil võtta kõnealusel juhtumil Aldo Patriciello kaitseks siduvaid meetmeid.
As a consequence, it is unquestionable that, as it stands, Article 10(a), of the Protocol on the privileges and immunities, by letting Members' protection depend on their own national legislation, does not afford the European Parliament with the means of taking binding action in order to protect Mr Patriciello in the case in point.
Eespool toodud kaalutluste põhjal on õiguskomisjon pärast puutumatuse kaitsmise poolt ja vastu olevate põhjuste uurimist seisukohal, et praegusel kujul ei võimalda 8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokoll Euroopa Parlamendil võtta Aldo Patriciello kaitseks siduvaid meetmeid.
On the basis of the above considerations, the Committee on Legal Affairs, having heard Mr Patriciello and having examined the reasons for and against defending his immunity, considers that, as it stands, the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities of 8 April 1965 does not afford the European Parliament with the means of taking binding action in order to protect Aldo Patriciello.
LISA: Itaalia põhiseaduse artikli 68 lõige 2
ANNEX: Article 68(2) of the Italian Constitution
„Ilma selle koja loata, kuhu parlamendi liige kuulub, ei tohi teda ennast ega tema kodu läbi otsida, teda vahi alla võtta või muul viisil tema isiklikku vabadust piirata ega teda vahi all pidada, välja arvatud jõustunud süüdimõistva otsuse täitmisel või kui ta on tabatud kuriteo toimepanemiselt, mille puhul on ette nähtud kohustuslik kinnipidamine.”
'Without authorization from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory flagrante delicto '.
Konsulteerimise taotlus Antonio Di Pietro puutumatuse ja eesõiguste küsimuses
on the request for consultation on the immunity and privileges of Antonio Di Pietro
konsulteerimise taotluse kohta Antonio Di Pietro puutumatuse ja eesõiguste küsimuses
on the request for consultation on the immunity and privileges of Antonio Di Pietro
– võttes arvesse konsulteerimise taotlust Antonio Di Pietro parlamendiliikme puutumatuse küsimuses, mille Itaalia Vabariigi pädev asutus esitas 15. mail 2008 ja millest anti teada Euroopa Parlamendi 5. juuni 2008. aasta täiskogu istungil;
– having regard to the request for consultation on the parliamentary immunity of Antonio Di Pietro, forwarded by the competent authority of the Italian Republic on 15 May 2008, and announced in plenary sitting on 5 June 2008,
– olles vastavalt kodukorra artikli 7 lõikele 3 Antonio Di Pietro ära kuulanud;
– having heard Antonio Di Pietro in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– võttes arvesse 8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artiklit 10 ja 20. septembri 1976. a otsestel ja üldistel valimistel esindajate Euroopa Parlamenti valimist käsitleva akti artikli 6 lõiget 2;
– having regard to Articles 9 and 10 of the Protocol of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Communities and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu 12. mai 1964. aasta ja 10. juuli 1986. aasta otsuseid
– having regard to the judgments of 12 May 1964, 10 July 1986 and 21 October 2008
Kohtuasi 101/63: Wagner v. Fohrmann ja Krier, EKL 1964, lk 195, kohtuasi 149/85: Wybot v. Faure ja teised, EKL 1986, lk 2391 ning liidetud kohtuasjad C-200/07 ja C-201/07: Marra v. De Gregorio ja Clemente, Euroopa Kohtu lahendites veel avaldamata . ;
Case 101/63 Wagner v Fohrmann and Krier [1964] ECR 195, Case 149/85 Wybot v Faure and Others [1986] ECR 2391 and Joined Cases C-200/07 and C-201/07 Marra v De Gregorio and Clemente , not yet reported in the European Court Reports. of the Court of Justice of the European Communities,
– võttes arvesse Itaalia põhiseaduse artikli 68 lõiget 1;
– having regard to Article 68(1) of the Italian Constitution,
– võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ( A6‑0197/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A6-0197/2009 ),
Itaalia Vabariigi alaline esindus edastas Euroopa Parlamendile 15. mai 2008. aasta kirjaga Rooma tsiviilkohtu 10. aprilli 2007. aasta määruse tsiviilasjas nr 85124/2003 Filippo Verde (hageja) ja Antonio Di Pietro (kostja) vahel.
By letter of 15 May 2008, the Permanent Representation of the Italian Republic forwarded to the European Parliament the order of the Civil Court of Rome of 10 April 2007 in civil case No 85124/2003 between Filippo Verde (claimant) and Antonio Di Pietro (defendant).
Oma määruses palub Itaalia kohus, olles vaadanud läbi hr Di Pietro esitatud vastuväite, milleks on vastuvõetamatuse vastuväide, võtta Euroopa Parlamendil vastu otsus hr Di Pietro puutumatuse kohta, võttes arvesse, et ta oli kõnealuse sündmuse toimumise ajal Euroopa Parlamendi liige.
In its order, the Italian Court, in considering the defence raised by Mr Di Pietro by way of objection of inadmissibility , asks the European Parliament to rule on the immunity of Mr Di Pietro, given that he was a member of the European Parliament at the material time.
12. veebruaril 2003. aastal avaldati erakonna Lista Di Pietro ametlikul veebisaidil hr Di Pietro artikkel, mis oli varem avaldatud päevalehes Rinascita 26. oktoobril 2002.
On 12 February 2003, the official website of the political party "Lista Di Pietro" published an article by Mr Di Pietro which had already been published in the daily newspaper "Rinascita" on 26 October 2002.
Hr Di Pietro väitis kõnealuses artiklis, milles ta kommenteeris Milano kohtus pooleliolevat menetlust IMI-SIR v. Lodo Mondadori kohtuasjas, et hr Filippo Verdet süüdistati – teiste kohtunike kõrval – korruptsioonis, sest ta olevat võtnud altkäemaksu kohtuotsuse mõjutamiseks (solvav lause oli: „… Lodo Mondadori kohtuprotsess oli seotud otsusega, mille oli langetanud Rooma kohus, –mis on alati olnud kohtunike Metta, Verde, Squillante otsese või kaudse mõju all, – mis tühistas vahekohtuotsuse...”).
In that article commenting on the proceedings pending before the Court of Milan in the case of IMI-SIR v. Lodo Mondadori , Mr. Di Pietro stated that Mr Filippo Verde was charged - along with other judges - with corruption on the ground that he had taken a bribe for "fixing" a judgment (the offending sentence was: “… The trial "Lodo Mondadori" would regard a sentence given by the Court of Rome - always under the direct or indirect influence of the judges Metta, Verde, Squillante - that cancelled the arbitral award…”).
Oma algses kohtukutses väidab Filippo Verde, et ta ei ole kunagi olnud Lodo Mondadori kohtuasja süüdistatavate nimekirjas ning süüdistab hr Di Pietrot teadliku valeinfo levitamises, mis võrdub kriminaalkuriteoks loetava laimu levitamisega (kriminaalkoodeksi endine artikkel 595).
In the initiating summons, Mr Filippo Verde states that he was never included in the list of accused in the Lodo Mondadori case, and accuses Mr Di Pietro of having disseminated objectively false information, which amounts to the criminal offence of defamation (former Art. 595 of the Criminal Code).
Oma kohtukutses nõuab ta kahjude hüvitamist (kriminaalkoodeksi endine artikkel 185) ja kompensatsiooni (8. veebruari 1948. aasta seaduse nr 47 endine artikkel 12) kogusummas 210 000 eurot.
In his summons, he claims compensation (former Art. 185 of the Criminal Code) and an indemnification (former Art. 12 of Law No 47 of 8 February 1948) in a total amount of EUR 210 000.
Hr Di Pietro tunnistab, et tema artiklis sisaldus „šokeeriv viga“, mille põhjustas levinud probleem kausta kopeerimisel.
Mr Di Pietro admits that his article contained a “astounding error” caused by a commonplace file copy problem.
Tegelikult ei olnud hr Verde Lodo Mondadori kohtuasja protsessiga seotud; selle asemel oli ta seotud IMI-SIRi kohtuasjaga, mille osas ta vabastati igasugusest vastutusest.
In fact, Mr Verde was never involved in the trial of the Lodo Mondadori case; rather he had been involved in the IMI-SIR case, where he had been absolved from any liability.
Hr Di Pietro kaitseb end väitega, et tema tehniline viga oli põhjustatud sellest, et massimeedia käsitles tavaliselt kahte kohtuasja koos ühise pealkirja all „IMI-SIR/Lodo Mondadori“.
In his defence, Mr Di Pietro claims that this technical/clerical error arose because the mass media commonly dealt with the two cases together under the heading “IMI-SIR/Lodo Mondadori”.
Hr Di Pietro väidab lisaks, et hr Verde nime ekslik mainimine artiklis kõnealuses küsimuses oli igal juhul tähtsusetu, sest artikli keskseks teemaks oli kõnealuse kohtumenetluse poliitilised tagajärjed.
Mr Di Pietro further argues that the erroneous inclusion of Mr Verde's name in the article in issue was in any case marginal, since the article was concerned principally with the political implications of the legal proceedings in question.
Kostja rõhutab ka seda, et artikkel oli koostatud viisil, millega rõhutati, et prokuröri esitatud süüdistused on veel kaalumisel.
The defendant also stresses that the article was drafted in such a way as to underscore that the charges laid by prosecutor still had to be made out.
EUROOPA PARLAMENDI LIIKMETE PUUTUMATUSEGA SEOTUD ÕIGUS JA ÜLDISED KAALUTLUSED
LAW AND GENERAL CONSIDERATIONS ON THE IMMUNITY OF MEMBERS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
Immuniteedile ei saa tugineda, kui parlamendiliige tabatakse õiguserikkumiselt, ning see ei takista Euroopa Parlamendil kasutamast õigust oma liikme immuniteet ära võtta.
Immunity cannot be claimed when a Member is found in the act of committing an offence and shall not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members.
Iga pädeva ametiasutuse järelepärimine parlamendiliikmete eesõiguste ja puutumatuse ulatuse kohta vaadatakse läbi vastavalt ülaltoodud artiklitele.
Any inquiry as to the scope of Members' privileges or immunities made by a competent authority shall be dealt with according to the above rules. "
KAVANDATUD OTSUSE PÕHJENDUS
JUSTIFICATION OF THE PROPOSED DECISION
Hr Di Pietro väidab, et tema poliitilise tegevuse ja kõnealuse artikli alusel on seos, ning nõuab, et kohaldataks Itaalia põhiseaduse artikli 68 lõiget 1, milles on sätestatud: „Parlamendiliikmeid ei saa võtta vastutusele nende ülesannete täitmise käigus avaldatud arvamuste ja antud häälte eest”.
Mr Di Pietro argues that there is the nexus between his political activity and the article at issue and calls for the application of Article 68(1) of the Italian Constitution, which provides that: “Members of Parliament cannot be held accountable for the opinions expressed or votes cast in the performance of their function”.
Taotlust tuleks tõlgendada kui nõudmist kohaldada protokolli artiklit 9, kuna hr Di Pietro on (endine) Euroopa Parlamendi liige ja kõnealune artikkel avaldati ajal, kui ta oli veel Euroopa Parlamendi liige.
This request should be construed as a request for the application of Article 9 of the Protocol given that Mr Di Pietro is a (former) member of the European Parliament and the article in question was published when he was still a member.
Oma avaldustes, mis on ära toodud hageja hagiavalduses, arvustas hr Di Pietro tegelikult ainult avalikke asjaolusid.
As a matter of fact, in his statements reported by the writ of summons filed by the claimant, Mr Di Pietro merely commented on facts in the public domain.
Itaalia poliitilise elu viimase aja ühte kõige olulisemat õigusküsimust kirjeldades ja arvustades täitis ta oma kohust Euroopa Parlamendi liikmena, väljendades oma arvamust teema kohta, mis pakub tema valijatele avalikku huvi.
In describing and criticising one of the most important judicial affairs of recent Italian political life, he was carrying out his duty as a Member of Parliament in expressing his opinion on a matter of public interest to his constituents.
Lühidalt öeldes täitis hr Di Pietro oma kohust parlamendi liikmena.
In short, Mr Di Pietro was carrying out his duty as a Member of Parliament.
Püüded takistada Euroopa Parlamendi liikmeid avaldamast arvamust õiguspärastes avalikku huvi pakkuvates küsimustes ja õigusliku menetluse algatamine seoses sellega on demokraatlikus ühiskonnas vastuvõetamatu ja vastuolus protokolli artikliga 9, mille eesmärk on kaitsta parlamendiliikmete sõnavabadust nende kohustuste täitmisel Euroopa Parlamendi kui institutsiooni huvides.
To seek to gag Members of Parliament from expressing their opinions on matters of legitimate public interest and concern by bringing legal proceedings is unacceptable in a democratic society and in breach of Article 9 of the Protocol, which is intended to protect Members' freedom of expression in the performance of their duties in the interests of Parliament as an Institution.
Eespool toodud kaalutluste põhjal soovitab õiguskomisjon pärast puutumatuse kaitsmise poolt ja vastu olevate põhjuste uurimist Antonio Di Pietro puutumatust kaitsta.
On the basis of the above considerations, the Committee on Legal Affairs, having examined the reasons for and against defending immunity, recommends that the immunity of Mr Antonio Di Pietro be defended.
Soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine komisjonide ja delegatsioonide töö raames
on gender mainstreaming in the work of its committees and delegations
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................13
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................12
soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta komisjonide ja delegatsioonide töö raames
on gender mainstreaming in the work of its committees and delegations
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artiklit 2, artikli 3 lõiget 2, artiklit 13 ja artikli 141 lõiget 4;
– having regard to Articles 2, 3(2), 13 and 141(4) of the EC Treaty,
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu inimõiguste ja õigusküsimuste peadirektoraadi ning eriti Euroopa Nõukogu meeste ja naiste võrdõiguslikkuse juhtkomitee tööd;
– having regard to the work of the Council of Europe’s Directorate-General of Human Rights and Legal Affairs, and in particular the Council of Europe’s steering committee for equality between women and men,
– võttes arvesse oma 18. jaanuari 2007. aasta resolutsiooni soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta komisjonide töö raames
– having regard to its resolution of 18 January 2007 on gender mainstreaming in the work of the committees
– võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit ( A6‑0198/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality ( A6‑0198/2009 ),
A. arvestades, et meeste ja naiste võrdõiguslikkus on ühenduse õiguse aluspõhimõte ning et vastavalt asutamislepingu artiklile 2 on selle põhimõtte edendamine üks ühenduse ülesannetest;
A. whereas equality between men and women is a fundamental principle of Community law and, in accordance with Article 2 of the Treaty, is one of the tasks to be promoted by the Community,
B. arvestades, et asutamislepingu artikli 3 lõikes 2 sätestatakse soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise põhimõte, märkides, et kõigi ühenduse meetmete eesmärk on meeste ja naiste ebavõrdsuse kaotamine ja võrdõiguslikkuse edendamine;
B. whereas Article 3(2) of the Treaty lays down the principle of gender mainstreaming by stating that, in all its activities, the Community should aim to eliminate inequalities and to promote equality between men and women,
C. arvestades, et naissoost parlamendiliikmete protsendimäär on pidevalt kasvanud, tõustes 17,5%-lt 1979. aastal 31,08%-le 2009. aastal;
C. having regard to the steady increase in the percentage of female Members of the European Parliament from 17.5 % in 1979 to 31.08 % in 2009,
D. arvestades, et vähesed naissoost parlamendiliikmed on parlamendi organites kõrgetel ametikohtadel (näiteks komisjoni või delegatsiooni esimees/juht või liige);
D. having regard to the low proportion of female Members in top positions in Parliament bodies (for example, chairs or members of the bureaux of committees or delegations),