natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Seega ei olnud määratud aktuaaridel regulatiivseid ülesandeid kui niisuguseid, kuid nad pidid esitama reguleerivale asutusele aruandeid, kui nõukogu ei hoolinud nende nõuannetest teatud oluliste küsimuste puhul, mis võivad nõuda reguleerimistegevust.
Appointed actuaries therefore had no regulatory functions as such but were supposed to report to the regulatory authority if the board did not heed their advice on certain key matters, possibly triggering regulatory action.
Nad olid samuti kohustatud kinnitama reguleerimise aruannete jaotise, mis näitas ära kindlustusseltsi kohustuste väärtuse, mis võis vajada aruannete lähemat kontrollimist reguleerivate asutuste poolt.
They were also required to certify the section of the regulatory returns showing the company's liability valuation, inducing a possible closer scrutiny of the returns by regulators.
Määratud aktuaari seisus erines elukindlustusseltsides märgatavalt.
The status of the Appointed Actuary varied considerably between life assurance companies.
FSA kindlustuse reguleerimise reform, mis jõustus täielikult 1. jaanuaril 2005, tühistas määratud aktuaari rolli, nõudes selle asemel kindlustusseltsi juhatuselt ja nõukogult kindlustusmatemaatiliste küsimuste eest vastutamist ning nende küsimuste väljatoomist kindlustusseltsi välisauditi raames.
The FSA reform of insurance regulation, taking full effect on 1 January 2005, abolished the role of the Appointed Actuary in favour of requiring company boards and senior management to take responsibility for actuarial issues and bringing these issues within the scope of the company's external audit.
WE37, lõike 25 punkt d.
WE37, para.25 d).
Šveits on lisanud määratud aktuaari oma Ühendkuningriigi mudelil põhinevasse finantsjärelevalve süsteemi, nagu teatas Šveitsi erakindlustuse ameti esindaja (H6).
Switzerland appears to have introduced the figure of 'Appointed Actuary' in the Swiss financial supervisory system based on the British model, as reported by the representative of the Swiss Office of Private Insurance (H6).
Aktuaari amet oli esimene, mis kasutas sõltumatut uurimiskomisjoni (detsembris 2000), kes tegeles Equitable Life’i uue äritegevuse nimel sulgemise ja selle mõjuga seotud sündmuste uurimisega.
The Actuarial Profession was the first to set up an independent committee of inquiry (December 2000) into the events surrounding the closure of Equitable Life to new business and its implications.
Corley raport
The Corley Report
Corley raport sai nime oma autori, aktuaaride juhtorgani juhataja Roger Corley järgi. , mis avaldati 2001. aasta septembris, andis ülevaate määratud aktuaaride jaoks välja antud ametijuhendi adekvaatsusest, et uurida, kas on olnud mingeid Equitable Life’i probleemidele kaasa aitavaid tegureid.
'Corley Report' named after its author, Roger Corley, President of the Institute of Actuaries. , published in September 2001, led a review of the adequacy of the professional guidance issued to Appointed Actuaries, to see whether there had been any contributory factors to the problems at Equitable Life.
Selles tehti üldistav järeldus, et juhend on olnud asjakohane, kuid soovitati, et ametiala peaks nõudma määratud aktuaaride töö vastastikust eksperdihinnangut (WE50).
It concluded in broad terms that guidance had been adequate but recommended that the profession should require the work of Appointed Actuaries to be subject to 'peer review' (WE50).
Kuid see sai teistelt akuaaridelt vaid piiratud toetust.
But it received only limited support from other actuaries ..." .
WE50 lõikes 89 on öeldud, et küsimuse osas, kas juhised olid piisavad, järeldati, et enamik tuvastatud küsimusi, milleks juhised oli määratud, olid juhistes teatud vormis hõlmatud, isegi kui sõnastus teatud punktides oli pigem üldine kui konkreetne …
see WE50, para.89: " On the question of whether the guidance was adequate, we conclude that most of the matters we have identified for which guidance was relevant were covered by the Guidance Notes in some form, even if the wording on some points was general rather than specific ...".
WE50 lõikes 90 on öeldud, et ei leitud tõendeid, et oletada, et Equitable’i määratud aktuaar ei võtnud arvesse erinevate otsuste tegemise ajal kehtivaid juhiseid.
see WE50, para.90: " We have not found evidence to suggest that any Appointed Actuary of the Equitable failed to take account of the guidance that was current at the time the various decisions were made.
Ei ole teada, milliseid järeldusi tegi iga Equitable’i määratud aktuaar, et hinnata, kuidas mõjutasid avaldatud juhised tema otsuseid, samuti ei ole teada, milliseid nõuandeid nad andsid juhtkonnale või nõukogule.
We do not know what conclusions any Appointed Actuary at the Equitable reached when considering how the published Guidance Notes affected his decisions, nor what advice he gave to the management or the Board.
Ei saa ka öelda, kas nõukogu otsused olid vastavuses selle soovitusega.
We also cannot tell whether the decisions of the Board were in accordance with that advice.
Ei ole nähtud tõendeid, mis näitaksid, et Equitable’i määratud aktuaar oli mis tahes ajal piisavalt mures nende otsuste pärast, et pidada vajalikuks anda sellest märku reguleerivale asutusele.
We have seen no evidence to indicate that any Appointed Actuary at the Equitable was at any time so concerned about the nature of those decisions that he felt it necessary to 'blow the whistle' to the regulator ."
Peamiselt keskenduti usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve puhul Ühendkuningriigis äriühingu rahalistele vahenditele.
The major focus of prudential supervision in the UK was on the company's financial resources.
Nende piisavuse hindamiseks pidid reguleerivad asutused kontrollima elukindlustusseltside kindlustustehnilisi reserve, solventsusmarginaale ja minimaalseid tagatud fonde ning neil pidid olema volitused saada hindamiseks vajalikku teavet ja dokumente.
In order to assess their adequacy, regulators had to verify the assurance companies' technical reserves, solvency margins and minimum guaranteed funds, with powers to obtain information and the production of documents needed for the assessment.
Usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve põhines äriühingute reguleerimise aruannete esitamisel ja kontrollimisel, et näidata mitte ainult äriühingu hetkelist maksevõime taset, vaid paindlikkuse testide kaudu nende tundlikkust tulevaste ebasoodsate muutuste suhtes.
The prudential supervision was based on the disclosure and monitoring of the regulatory returns submitted by the companies, designed to show not only the company's current solvency position but also, through the resilience tests, their sensitivity to future adverse changes.
Reguleerimise aruanded ka avaldati, nii et teave elukindlustusseltsi finantsseisundi kohta oli finantsnõustajatele, finantsküsimustega tegelevatele ajakirjanikele ja konkurentidele vabalt kättesaadav.
The regulatory returns were also published, so that information about the financial position of the life office was readily available to financial advisers, financial journalists and competitors.
Põhinedes kindlustusseltside 1982. aasta seadusel, pidi Ühendkuningriigi reguleerivate asutuste mis tahes ametlik sekkumine tulema usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalveasutuse poolt (kaubandus- ja tööstusministeerium, rahandusministeerium või FSA, mitte valitsuse kindlustusstatistika osakond), kui äriühing ei täitnud kindla ja usaldusväärse juhtimise jaoks loodud kriteeriume või kui äriühing rikkus teatud kindlustusseltside seaduse nõuet.
Based on the Insurance Companies Act 1982 , any formal intervention by UK regulators had to issue from the prudential supervisor (DTI, HMT or FSA, not the GAD) whenever a company was not meeting the established criteria of sound and prudent management or when a company was found in breach of specific ICA requirement.
Näiteks minimaalse solventsusmarginaali mittehoidmine võis viia usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalveasutuse nõudeni kindlustusseltside seaduse 33. jaotise alusel esitada lühiajaline rahastamiskava, et viia äriühingu tegevus taas kooskõlla
For instance, failure to maintain the minimum solvency margin could lead to a request from the prudential supervisor under Section 33 of the ICA to submit a short-term financial scheme to bring the company back into compliance
Vt ES-2, ptk 3.2.1. .
see ES-2, Chapter 3.2.1. .
Reguleeriv asutus võis samuti määrata mitmeid karistusi, näiteks kohustada äriühingut esitama oma reguleerimise aruandeid varem, piirata maksimaalset kogu kindlustuspreemia sissetulekut, andes äriühingu varad üle usaldusisikule, ning lõpuks tühistada äriühingu kauplemisluba, nagu täpsustatud kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 38.–44. jaotises.
The regulator could also impose a number of penalties, such as ordering the company to deliver its regulatory returns early, limiting the maximum aggregate premium income, transferring company assets to a trustee and ultimately the withdrawal of the company's trading authorization, as detailed by ICA 82, Sections 38-44.
Kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 45. jaotises
Section 45
Kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 45. jaotis: Volitused määrata nõudeid kindlustusvõtjate kaitseks. antakse riigisekretärile volitused nõuda kindlustusseltsilt selliste meetmete võtmist, mis tunduvad talle sobivad kindlustusseltsi kindlustusvõtjate või võimalike kindlustusvõtjate kaitsmiseks riski vastu, et kindlustusselts ei pruugi olla võimeline täitma oma kohustusi või täitma kindlustusvõtjate või võimalike kindlustusvõtjate mõistlikke ootusi.
ICA 82(45): ' Residual power to impose requirements for protection of policyholders" . of ICA 82 provided the Secretary of State power "to require a company to take such action as appears to him to be appropriate for the purpose of protecting policy holders or potential policy holders of the company against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or ... to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders.”
Tuginemist 45. jaotisele piirati siiski juhtumitega, kus kindlustusvõtjat ei olnud võimalik kaitsta 38.–44. jaotise alusel antud volituste teostamisega, ning kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramise vältimiseks
Recourse to Section 45 was however limited to cases when the purpose of policyholder protection was considered not achievable by the exercise of powers under Sections 38-44 and to preclude " restricting the company's freedom to dispose of its assets."
Kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 45. jaotise lõige 2. .
ICA 82(45)(2).
Kindlustusseltside 1982. aasta seaduse muudatusettepanekud, mis kehtestati kolmanda elukindlustusdirektiivi rakendamisega ning jõustusid alates 1. juulist 1994, kehtestasid seaduse uues 2C lisas välja toodud uued kindla ja usaldusväärse juhtimise kriteeriumid ning lisasid põhjused, mille puhul riigisekretär võiks 11. jaotise alusel määrata, et kindlustusselts peaks lõpetama uue äritegevuse, et kindlustusseltsi suhtes ei täideta, ei pruugita täita või ei ole täidetud mis tahes kindla ja usaldusväärse juhtimise kriteeriumi.
Amendments to ICA 82 introduced with the implementation of 3LD and taking effect from 1st July 1994 " introduced new criteria for 'sound and prudent management' set out in a new Schedule 2C to the Act, and added to the grounds on which, under section 11, the Secretary of State could direct that an insurance company should cease writing new business, that any of the criteria of sound and prudent management were not being, might not be, or might not have been fulfilled in respect of the company."
Vt WE-CONF25, lõikeid 4–5.
see WE-CONF25, para.4-5.
Rahvusvahelise võrdluse osas ollakse tõendis ES-1 seisukohal, et Ühendkuningriigi järelevalveasutused eelistasid võimaluse korral vältida ametlike kohustuslike volituste kasutamist.
In an international comparison, ES-1 considers that UK supervisors " preferred to avoid the use of formal statutory powers wherever possible".
Seega, kui Ühendkuningriigi ja Iiri järelevalveasutustel oli samasugune täidesaatev pädevus, olid Saksamaa järelevalveasutuste volitused ulatuslikumad ja konkreetsemad ning toetasid sekkuvamat lähenemisviisi.
Thus while the UK and Irish supervisors had similar enforcement powers, the German insurance supervisor's powers were " more extensive and specific and would support a more interventionist approach ...
Saksamaa kontrolli- ja vaatlussüsteem oli sekkuvam kui teistes liikmesriikides, lubades järelevalveasutuste esindajatel osaleda järelevalvenõukogu koosolekutel, teostada kohapeal kontrollimisi, vajaduseta näidata piisavat põhjust, kuni juhatuse ja järelevalvenõukogu liikmete asendamiseni.
The German system contemplated a more intrusive system of monitoring and inspection than in other Member States, allowing representatives of the supervisory authority to attend supervisory board meetings, providing for ad hoc inspections without the need to show due cause, up to the replacing of members of management and of the supervisory board."
Osutades tegevuseeskirjade jõustamisele, võis PIA sekkumisvolitusi elukindlustusseltside suhtes (nagu varade käsutamise piiramine või teatud varade säilitamise nõue) teostada vaid usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalveasutus (kaubandus- ja tööstusministeerium / rahandusministeerium) ning need ei kuulunud PIA volituste hulka.
Referring to enforcement of CoB rules, the use of intervention powers by PIA in relation to life insurers (such as restrictions on dealing with assets or a requirement to maintain certain assets) could be exercised only by the prudential supervisor (DTI/HMT) and were outside the PIA’s powers.
PIA/SIBi sekkumisvolituste kavandatud kasutamisest tuli teatada ette kaubandus- ja tööstusministeeriumile / rahandusministeeriumile, kellel oli vetoõigus kavandatava sekkumistegevuse suhtes
The proposed use of intervention powers by the PIA/SIB had to be notified in advance to the DTI/HMT, which had a power of veto over the proposed intervention action.
Vt ES-2, ptk 6 ja 7. .
see ES-2, chapter 6 and 7.
Reguleerivate asutuste vastutust selgitatakse pikemalt käesoleva raporti V osas.
The subject of regulators' liability has been elaborated in more detail in Part V of this report
Reguleerivate asutuste vastutuse osas tuleks märkida, et Ühendkuningriigi tavaõiguse alusel võib järelevalveasutust lugeda vastutavaks üksnes avaliku teenistuse ametikoha kuritarvitamise eest.
As far as Regulators' liability is concerned, it may be worth noting that under Common Law a supervisory authority may be held liable only for the tort of 'misfeasance in public office'.
See nõuaks pahatahtliku tegutsemise tõestamist koos vastutusega, mis piirdub kahjudega, mille asutus võib ette näha kui oma tegevuse / tegemata jätmise tõenäolise tagajärje
This would require a proven element of 'bad faith', with liability limited to losses that could have been foreseen by the authority as a likely consequence of its action/omission
Vt ka tõendi WE71 järeldusi. .
see also the conclusions of WE71. .
Isereguleerivad organisatsioonid ja nende asutused ei pidanud hüvitama tegevust või tegemata jätmist seoses oma ülesannetega, välja arvatud juhul, kui tegevus või tegemata jätmine oli seotud pahatahtliku tegutsemisega
Self-regulating Organisations (SRO) and their officers were not liable in damages for actions or omissions in their functions, unless the act or omission was proved to have been done in 'bad faith'
1986. aasta finantsteenuste seaduse 187. jaotise lõige 1. .
Financial Services Act 1986, section 187(1). .
EÜ seaduse alusel piirdub järelevalve vastutus EÜ seaduse rakendamise tõsiste rikkumistega, kuid üksnes juhul, kui rikkumine on mõjutanud üksikisikute õigusi ning on otsene põhjuslik seos asjaomasele isikule tekkinud kahjuga.
Under EC law, supervisory liability is limited to 'serious breaches' in the implementation of EC law but only if the infringement has affected individual rights and there is a direct causal link with the damage sustained by the injured party.
Hiljutised Euroopa Kohtu otsused tunduvad olevat veelgi vähendanud järelevalvega seotud vastutust, kinnitades, et järelevalveasutustel on vastutus tegutseda vaid üldistes huvides , mis tähendab, et järelevalveülesandeid peab täitma pigem huvide mitmekesisuse kaitseks kui mis tahes konkreetse investorite rühma huvide kaitseks
Recent ECJ rulings appear to have further weakened supervisory liability, asserting supervisory authorities' responsibility to act 'only in the public interest' , meaning that supervising functions are to be fulfilled to protect a plurality of interests rather than the interests of any particular group of investors
Vt Euroopa Kohtu otsust 12. oktoobri 2004. aasta kohtuasjas C-222/02 Peter Paul jt v Saksamaa. .
see ECJ ruling in case C-222/02 Peter Paul et al. v Germany, 12 October 2004. .
Pärast Penrose’i raporti avaldamist 2004. aastal hindas õigusalane uuring
Following the publication of the Penrose Report in 2004, a legal study
Vt WE71: õigusalast nõuannet saadi Ühendkuningriigi advokaadibüroolt Herbert Smith 14. aprilli 2004. aasta kirjas ELASi direktoritele, mis käsitles võimalikke nõudeid usaldatavusnormatiivide täitmist reguleerivatele asutustele (kindlustusseltside 1982. aasta seaduse alusel) ja äritegevust reguleerivatele asutustele (finantsteenuste 1986. aasta seaduse alusel), sealhulgas nõuded kolmandatest EÜ elukindlustusdirektiividest tulenevate täitmisele pööratavate eraõiguste rikkumise suhtes.
see WE71: the legal advice was given by UK law firm Herbert Smith in a letter to the directors of EL on 14.4.2004, and considered potential claims against prudential regulators (based on ICA 82) and against CoB regulators (based on FSA 86), including claims in respect of the breach of 'enforceable private rights' arising from the 3 EC Life Directives. assessed the chances of claims by EL or by its individual policyholders against UK regulators, based on their regulatory failings, as highlighted in Chapter 19 of the Report.
Järeldused ei olnud julgustavad, mis puudutab võimalikku hagi, väites selgelt, et Equitable Life’il puuduvad realistlikud nõuded reguleerivate asutuste vastu.
The conclusions were not encouraging as far as possible legal action is concerned, stating quite clearly that " the Society has no realistic claims against the regulators".
Usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerivate asutuste tavaõiguse lohakuse või kohustusliku ülesande rikkumise vastu esitatud nõudeid peeti liiga nõrgaks, kuna ei saa väita, et reguleeriv asutus ei langetanud otsust, kas teostada oma kindlustusseltside 1982. aasta seaduse alusel antud volitusi, või et ükski ratsionaalne usaldatavusnormatiivide täitmise reguleeriv asutus ei oleks saanud tegutseda nii, nagu ta tegutses; ning lisaks ei anna kindlustusseltside 1982. aasta seadus Equitable Life’ile eraõiguse heastamisvahendeid.
Claims of 'common law negligence' or 'breach of statutory duty' by the prudential regulators were considered too weak, as " it cannot be said that the regulator failed to consider whether to exercise its powers of intervention under the ICA 1982 or that no rational prudential regulator could have acted in the way it did; and further, the ICA 1982 does not confer private law remedies on the Society ."
Seoses avaliku teenistuse ametikoha kuritarvitamisega järeldati raportis, et ei ole midagi, mille põhjal oletada, et usaldatavusnormatiivide täitmist reguleerivate asutuste poolt tööle võetud üks või mitu isikut oleksid teostanud oma volitusi ebaseaduslikult, eelkõige kavatsusega kahjustada Equitable Life’i, või hoolimatu ükskõiksusega niisuguse kahjustamise võimalikkuse suhtes.
As to potential claims of 'misfeasance in public office' , it concluded that " there is nothing... to suggest that any one or more of the individuals employed by the prudential regulators exercised power unlawfully, specifically intending to injure the Society, or with reckless indifference to the possibility of such injury.
Raportis ei nähta ühtki reaalset väljavaadet niisuguse tõendi tekkimiseks.
There does not appear to be any realistic prospect of such evidence emerging."
Lõpetuseks ei leitud ühtegi põhjendust, mis toetaks kindlustusvõtjate hagi tegevuseeskirju reguleerivate asutuste vastu, milles kinnitatakse inimõiguste rikkumist või pahatahtlikku tegutsemist.
Finally, no arguments were found supporting legal action by policyholders against the CoB regulators, claiming 'breach of human rights' or 'bad faith'.
Vähest võimalust nähti vaid kindlustusvõtjate potentsiaalselt vaieldava nõude jaoks kolmanda elukindlustusdirektiivi rikkumise osas vaieldavalt ülemäärase väärtuse suhtes, mis anti edasikindlustuslepingule Equitable Life’i kindlustustehnilistes eraldistes, rõhutades siiski ebakindlust niisuguse ebahariliku nõude väärtuse suhtes ning järeldades, et tõenäoliselt jätaksid mitmed keerulised põhjusliku seose ja kahju küsimused, pikk ja kulukas vaidlus ebaselgeks, millises ulatuses võis Equitable Life saada rahalist kasu sellisest nõudest.
An outsider chance was seen only for a " potentially arguable claim on the part of policyholders for breach of the Third Life Directive, in respect of the arguably excessive value ascribed to the reinsurance treaty in the Society’s technical provisions", however highlighting the " uncertainty regarding the merits of a novel claim of this sort" and concluding that there would likely be " numerous complex causation and loss issues, a lengthy and costly litigation, leaving it unclear as to what extent the Society might ever benefit financially from such a claim ."
Kindlustusseltse reguleerivaid asutusi käsitlevate Penrose’i ja Bairdi raportite peamised tulemused
Key findings of the Penrose and Baird reports on Insurance Regulators
Bairdi raport oli siseaudit, mille tellis FSA, ning seega keskendus see peamiselt tema konkreetsele rollile Equitable Life’i juhtumi hindamisel.
The Baird Report was an internal audit commissioned by the FSA and therefore focuses mainly on its own specific role in the assessment of the Equitable Life case.
Siiski sisaldab see tulemusi, mis võivad tuua teatud selgust finantssektorit reguleerivate asutuste rolli kohta üldiselt ning konkreetselt selle juhtumi puhul
However, it contains findings that can shed some light on the role of financial regulators in general and on this case in particular
Nagu tuletas meelde hr BRAITHWAITE (H11), ei käsitlenud Bairdi raport esmast hooletust ajavahemikul 1990–1998 ning hõlmas vaid 23 kuud enne sulgemist, mille eest vastutas FSA. .
As recalled by Mr. BRAITHWAITE (H11), the Baird report was precluded from looking at the period of primary negligence, from 1990-98 and it covered only the 23 months prior to closure, for which the FSA was responsible. .
Kuid samal ajal tuletatakse meelde, et FSA volitus sisaldas nõusolekut, et ei ole realistlik ega vajalik keskkonnas, mis taotleb konkurentsi, uuenduse ja tarbija valiku julgustamist, taotleda 100%list edu ettevõtte reguleerimise ebaõnnestumise vältimisel.
But at the same time it recalls that the FSA remit included a consensus view that "it is neither realistic nor necessarily desirable in a climate which seeks to encourage competition, innovation and consumer choice, to seek to achieve 100% success in avoiding company failure ."
Reguleerivatele asutustele kättesaadavate vahendite piisavuse osas tuletatakse raportis meelde, et FSA-l on taastumatud vahendid ja seetõttu hindab ta pidevalt oma riske, et määratleda, kuidas oma vahendeid kõige tõhusamalt kasutada (lõige 6.3.3).
Concerning the adequacy of the regulator's available resources, the report recalls how " the FSA has finite resources and, as a consequence, is continually exercising its judgement of risks to determine how to deploy its resources to best effect " (par.