natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kriisi majanduslikke kulusid ei ole veel täielikult hinnatud, kuna lisaks finantsasutuste pankrotist päästmise kuludele on kriis toonud kaasa ülemaailmse majanduskasvu märkimisväärse aeglustumise ja ettenägematult suured riigieelarve puudujäägid (OECD andmete kohaselt on tulevastel aastatel eelarve konsolideerimise hinnanguline suurus eeldatavasti 300–370 miljardit dollarit).
The economic costs of the crisis are still to be fully assessed, since apart from the bailing out costs, the crisis has led to an important slowdown of the global economy and has triggered unprecedented levels of government deficits (according to 2010 OECD data the estimated size of fiscal consolidation is projected at 300-370 billion dollars for the next years).
Tänaseks on selge aga see, et maailmal ja ELil ei ole võimalik sarnase ulatusega kriisi enam üle elada ning sellisel kriisil ei tohi lasta uuesti tekkida.
However, what is clear by now is that the world and EU can not afford and should not allow for another crisis of a similar magnitude.
Esimene reaktsioon globaalsel tasandil (pärast kriisi puhkemist toimunud G20 tippkohtumisel) ning ka ELi tasandil oli teha konkreetseid regulatiivseid ja järelevalvet käsitlevaid muudatusi, mis aitaksid kujundada ohutumat finantskeskkonda ja hoida ära sarnast kriisi tulevikus.
The first reactions at the global level (in the G20 summits that followed the outburst of the crisis) but also at EU level were to go forward with concrete regulatory and supervisory changes that would help shape a safer financial environment and would prevent similar crisis in the future.
Et reageerida kriisile põhjalikult ja integreeritult, on vaja uusi vahendeid, mille abil saaks teha järgmist:
In order to provide with comprehensive and integrated responses to the crisis we need new tools which can:
§ ohjeldada spekuleerimist ning taaskinnitada finantssektori peamiseks eesmärgiks reaalmajanduse vajaduste kaitsmine ja pikaajaliste investeeringute toetamine;
§ Curb speculation and reinstore the main role of the financial sector towards covering real economy's needs and supporting long term investments;
§ tagada koormuse õiglane jagunemine, eriti finantssektori peamiste osaliste vahel;
§ Guarantee a fair distribution of the burden especially amongst the key financial players;
§ luua uued täiendavad ressursid, et lahendada põhilisi probleeme maailmas ja Euroopas, nagu kliimamuutus ja arengueesmärgid, ning saavutada ELi 2020. aasta strateegia raames pikaajaline suurem kasv.
§ Create new additional resources to meet the key global and European challenges such as climate change and development goals and to achieve a long term higher growth in the framework of the EU 2020 strategy.
Uuenduslik rahastamine – nn topeltkasu
The choice of innovative financing - The "Double Dividend"
Nimetatud kolme eesmärgi saavutamiseks on vaja mitmekülgseks otstarbeks kasutatavaid vahendeid.
In order to deal with those three targets we need tools that can assume multiple roles.
Traditsioonilistest maksustamisvahenditest, mille eesmärk on vaid tulude kogumine, ei piisa.
Traditional taxation tools, focused only on revenues raising, are not sufficient.
Peale selle ei saa avaliku sektori kulutuste kärpimine ja olemasolevate maksude edasine tõstmine olla jätkusuutlik lahendus, kuna ülemaailmset ja Euroopa majanduskasvu tuleb hoopis kiirendada.
Moreover cuts on public expenditures and further increases of the rates of existing taxation can not be a sustainable response given the current demand for boosting global and European growth.
Ühte lähenemisviisi hõlmava kokkuhoiustrateegia asemel tuleb valida stiimulid ning seetõttu peaks arutelust uuendusliku rahastamise teemal saama olulisim prioriteet.
We need to opt for a stimulus rather than a single approach austerity strategy and in that sense the debate on innovative financing tools should become our key priority.
Uuenduslike rahastamisvahendite abil on võimalik praeguste raskustega toime tulla, kuna nendel on samal ajal ka reguleeriv roll (näiteks turutõhususe, läbipaistvuse ja stabiilsuse tugevdamine) ning tulutoov roll (oluliste ja uute ressursside loomine ELi ja riikide eelarve jaoks).
Innovative financing tools can address today's challenges as they can assume at the same time a regulatory role (for example by reinforcing market efficiency, transparency and stability) and a revenue raising role (by generating important and new resources for EU and national budgets).
Lisatulu kasutamine
The allocation of the additional revenues
ELi ja liikmesriikide poliitikud on huvitatud võimalikust uutest rahastamisvahenditest saadavast lisatulust.
EU and national policy makers are focusing their interest on the revenue potential deriving from those new financing tools.
Kuid ei tohiks unustada, et lisatulu üle saab tõeliselt ja konkreetselt arutleda vaid pärast uuendusliku vahendi rakendamist käsitleva kokkuleppe sõlmimist.
However what we should not forget is that only after an agreement on the implementation of an innovative tool, can we really discuss in concrete regarding the new revenues.
Kõnealuste tulude haldamisega seoses tuleb kaaluda ja teha erinevaid valikuid.
There are different arguments and choices to be made regarding the management of those revenues.
Kuigi põhimõtteliselt tuleks nõustuda asjaoluga, et selleks, et nendel uuenduslikel rahastamisvahenditel oleks vajalik lisandväärtus, tuleks suur osa nendest tuludest kanda ELi eelarvesse, et rahastada ELi projekte ja poliitikat.
However in principle we should agree that in order for those innovative financing tools to have the added value we need them to have, a substantial part of those revenues should be allocated at a EU budget to finance EU projects and policies.
Finantssektori maksustamine
Taxation on Financial Sector
Erinevalt teistest kaupu ja teenuseid lõpptarbijale pakkuvatest valdkondadest, on finantssektor üldiselt vähe maksustatud.
Contrary to any other industry providing goods and services to final consumers, the financial sector is largely untaxed.
ELis on kogu põhiline finantsmajanduslik tegevus käibemaksust vabastatud.
In EU there is a basic VAT exemption approach for all basic financial activities.
Samal ajal moodustab finantssektori tegevus 73,5% ülemaailmsest SKPst, mistõttu selle maksuvabastus moonutab oluliselt turgu.
At the same time financial sector's activities stand for 73.5% of global GDP and therefore their tax exemption a major market distortion.
Idee maksustada finantstehinguid, mis pakuti välja juba 1930ndatel aastatel, annab olulise eelise eriti nüüd pärast kriisi.
The idea of a tax on financial transactions (FTTs) -already suggested since 1930s - presents an important advantage especially today in the aftermath of the crisis.
Tehinguid maksustades saab ohjeldada spekulatsiooni ja stabiliseerida turge, luua stiimulid pikaajalisteks investeeringuteks, anda igale tehingule kontrolljälg, tugevdades nõnda läbipaistvust, ning panna finantssektori ettevõtjaid vastutama oma osa eest kriisikuludest.
By placing an FTT we can curb speculation and stabilize markets, we can create incentives for long term investments, we can put an audit trail on every transaction and thus reinforce transparency and we can make the financial actors assume their fair share for the cost of the crisis.
0,05% ülemaailmse finantstehingute maksu abil oleks võimalik teenida ligikaudu 200 miljardi euro suurune tulu ning üle kogu maailma 650 miljardi USA dollari suurune tulu, mistõttu võib see moodustada olulise osa taotletud uutest ja jätkusuutlikest vahenditest.
Moreover with the revenues potential of a 0.05% FTT being nearly 200 bn € in EU and 650 bn $ at global level, it can decisively contribute to the need for new and sustainable resources.
Ülemaailmne kriis on toonud esile vajaduse globaalsete vastumeetmete järele, seega on ülemaailmse finantstehingute maksu kehtestamine parim viis edasi liikumiseks.
The global crisis has revealed the need for global responses and therefore the introduction of a global scale FTT is of course the best possible way to move forward.
Ent hoolimata kohe pärast kriisi toimunud G20 tippkohtumistel avaldatud progressiivsetest arvamustest, jätkatakse praegu jällegi endisel viisil.
However and in spite of the progressive views of the G20 summits right after the crisis, there seems to be today a retreat towards "business as usual".
Kui ei kasutata ära kriisist saadud tõuget ja valitakse passiivsus, ei ole kriisist õigesti õpitud ning majandust ohustab tulevikus järjekordne löök.
If we leave this momentum go by and opt for inaction, we will be unable to draw the right lessons of the crisis and deem our economies for yet another hit in the years to come.
EL on praegu maailma suurim finantsturg ning seega ei ole tema huvides nn peita ennast oma rahvusvaheliste partnerite vastuseisu taha, vaid ta peab olema eeskujuks nii globaalsel kui ka Euroopa tasandil.
EU is today the biggest financial market of the world and as such its own interest is not to "hide" behind the reluctance of its international partners but to lead the way both at global and European level.
Mõjuhinnang peaks olema esimene samm kogu ELi hõlmava finantstehingute maksu kehtestamist käsitlevate õigusaktide ettepanekute suunas.
It should constitute the first step towards legislative proposals for the introduction of an EU FTT.
Samal ajal annaks see ELile selged volitused surve avaldamiseks G20 tasandil.
At the same time this will provide a clear mandate for the EU to put pressure at G20 level.
Mis puutub eespool nimetatud riske, mida ELi hõlmav finantstehingute maksu ühepoolne kasutuselevõtt võiks ELi konkurentsivõimele põhjustada, näitavad riigilõivu kehtestamine Ühendkuningriigis või Hong Kongi finantstehingute maks, et hästi väljatöötatud finantstehingute maks võib sellist riski ja tehingute üleviimist tõhusalt vältida.
Regarding the argument on competitiveness risks possibly caused by unilateral introduction of an EU FTT, the recent examples of UK stamp duty or of the Hong Kong FTT show that a well designed FTT can efficiently deal with that risk and avoid transaction flaws.
Peale selle ei ole investoritel huvi tegutseda vähemtuntud või läbipaistmatus jurisdiktsioonis, kui tehingukulud on madalad.
Moreover investors are not going to be keen to opt for less known or opaque jurisdictions if the transaction costs are low.
Põhilised ettevõtjad, kes on huvitatud sellisest investeerimisest, tegelevad väga lühiajalise kauplemisega (kes võtavad endale peamise koorma), kuid isegi kui lühiajalised tehingud viiakse osaliselt väljapoole ELi, võiks see anda Euroopa majandusele lisandväärtust.
The main actors tempted to "migrate" will be the extremely short term traders (which will assume the main burden), but even if parts of short term transactions fly outside EU, this could be of an added value for the European economy.
Kogu ELi hõlmav finantstehingute maks peaks täitma järgmised tingimused:
The main features for an EU FTT should be:
§ madal tase, 0,01–0,05%, seega ei ole suurt tehingute üleviimise riski;
§ Low rate, between 0.01% and 0.05% so that there is no important risk for transaction flaws;
§ laialdane maksubaas, mis hõlmab kõiki tehinguid, et võimaldada võrdsete võimaluste tagamine ja vältida tehingute kandumist finantssektori vähem reguleeritud osadesse;
§ Broad tax base including every type of transaction, in order to enable a level playing field and avoid flaws towards less regulated parts of the financial sector;
§ selgelt määratletud erandid ja künnised, võttes arvesse jae- ja väikeinvestorite vajadusi.
§ Clearly defined exemptions and thresholds, taking into account the needs of the retail and small investors.
Lisaks finantstehingute maksule käsitletakse praeguses arutelus finantssektori maksustamise üle ka kahte teist vahendit: pangamaksud ja finantstegevuse maks.
Additionally to FTT the current debate on the taxation of financial sector includes two other instruments: bank levies and Financial Activities Taxes (FATs).
Mõlematel tundub olevat Rahvusvahelise Valuutafondi ja Euroopa Komisjoni tugi.
Both of them seem to have the support from IMF and the Commission.
Nimetatud vahenditel puuduks aga regulatiivne väärtus, kuigi mõlema tulupotentsiaal on väiksem kui finantstehingute maksul.
However apart from the fact that the revenue potential of both is lower than the one from FTT, the main characteristic in both cases is the absence of the "regulatory value".
Nii pangamaksude kui ka finantstegevuse maksuga ei saa spekuleerimist otseselt vähendada ega turustabiilsust ja -tõhusust tagada.
Neither bank levies nor FATs can directly contribute to curbing speculation and reinforcing market stability and efficiency.
Pangamaksud põhinevad bilansisisesel positsioonil ning ei hõlma varipanganduse süsteemis tehtavaid tehinguid, millega on seotud peamised ülelaenamise ohud.
Bank levies are based on balance sheet positions leaving outside the transactions in shadow banking systems, which are the ones presenting the main leverage risks.
Finantstegevuse maksu raames maksustatakse finantstehingutelt saadav kasum, vaatamata tehingu nn kvaliteedile.
FATs constitute taxation on the profits deriving from financial transactions but irrespective of the "quality" transaction itself.
Seetõttu ei saa neid vahendeid pidada finantstehingute maksu alternatiiviks.
Therefore they can in no way constitute an alternative to a FTT.
Nad võivad aga olla täiendavad vahendid.
Each one however can assume a supplementary role:
Pangamaksusid võib kasutada pangandussektoris riiklike kriiside lahendamise fondide rahastamiseks, et järgmise kriisi kulud kataks pangandussektor ise.
Bank levies as a tool to finance national crisis resolution funds in the banking sector, ensuring that in the case of a next crisis its costs will be bared by the sector itself.
Finantstegevuse maksu võib kasutada täiendava vahendina, kui pärast finantstehingute maksu kehtestamist jäävad finantssektoris üürid ülemääraselt kõrgeks ning maksustamise võrdsuse põhimõtte kohaselt oleks vaja lisamaksu.
FATs as an additional tool in the case that after introducing FTT the rents of financial sector continue to be excessively high and taxation equity principle would imply additional tax.
Ideed luua ühine Euroopa rahastamisvahend, mis võimaldaks ühiselt võlga hallata võlakohustuste osalise vastastikuse koondamise abil, on arutatud juba pikemat aega.
The idea for a common European financial instrument that will enable a common debt management through the mutual pooling of parts of national sovereign debt has been debated for a long time.
Kuid hiljutine finants- ja eelarvekriis tõi senisest selgemalt esile vajaduse tugevdada majanduse juhtimist ning luua püsivad vahendid ja mehhanismid.
However in the light of the recent financial and fiscal crisis, the need for reinforcing economic governance and putting in place permanent tools and mechanisms became more clear than ever.
Selles mõttes on nüüd parim aeg koostada põhjalik mõjuhinnang, milles analüüsida põhjalikult eurovõlakirjadega seotud erinevaid võimalusi.
In that sense it is today more appropriate than ever to go through with an in depth impact assessment fully analyzing the different potentials vis a vis Eurobonds.
Eurovõlakirjade idee on samal ajal seotud ka tähtsaimate projektide ja infrastruktuuride rahastamisega ELi tasandil.
At the same time the idea of Eurobonds has been also linked to financing key projects and infrastructures at EU level.
See on lisavõimalus, mille üle võime heameelt tunda ning mille käsitlemist võime taotleda eespool nimetatud mõjuhinnangus.
This is an additional potential that we can welcome and ask to be included in the abovementioned feasibility study.
Arvestades, et eurovõlakirjadel on nüüd erinevad ülesanded, oleks võib-olla kasulik hinnata täielikult võimalust luua alaline ELi institutsioon, mis vastutaks eurovõlakirjade emiteerimise ja haldamise eest.
Given that Eurobonds are now assuming a diverse role it would also be of added value to fully assess the possibility to establish a permanent EU institution under the responsibility of which Eurobonds issuing and managing will fall.
Energiasektori maksustamine
Taxation of the energy sector
Tööjõusektoril ja muudel sarnastel valdkondadel lasub praegu peamine maksukoormus, samas kui olulised ja kahjulike välismõjusid tekitavad valdkonnad ei võta endale õiglast vastutust.
Sectors like labour are currently assuming the main tax burden and sectors with important and negative externalities in the contrary are not assuming their fair share.
Lisaks finantssektorile kuuluvad samasse kategooriasse ka keskkonda saastavad tegevused.
Apart form the financial sector, the sector of environmental polluting activities falls in that category.
Tuleb jõustada põhimõtet „saastaja maksab”, et võimaldada maksukoorma viimist tööjõusektorilt üle saastajatele.
We need to put in force the principle "the polluter pays" in order to enable the shift of tax burden from labour to polluting activities.
ELi heitkogustega kauplemise süsteem hõlmab praegu vaid Euroopa majanduse mõningaid osasid, peamiselt tööstusharusid.
Currently the EU ETS covers only specific parts of the European economy and mainly industrial sectors.
Samal ajal ei eristata energia maksustamise direktiivis teenuseid, mis toodavad kas vähe või palju süsinikdioksiidi ning ei kasutata ka energiasisalduse ega energiatõhususe kriteeriumit.
At the same time the Directive on Energy Taxation makes no differentiation between low and high CO2 content services neither does it use the criteria of energy content or energy efficiency.
Selline neutraalne lähenemisviis seab loodussäästlikud kütused, süsinikdioksiidi mittetootvad tegevused ja tooted ebasoodsasse olukorda ning on täielikult vastuolus ELi peamiste kliimamuutusega seotud eesmärkidega.
This neutral approach constitutes a disadvantage regarding energy efficient fuels, carbon free activities and products and is completely inconsistent with the main EU climate change goals.
Mõned liikmesriigid on nimetatud vastuolu juba riiklikul tasandil lahendanud ning kehtestanud süsinikdioksiidimaksu.
Some Member States have already dealt with this inconsistency at national level by introducing a carbon tax.
Kuigi sellised algatused on teretulnud, on kooskõlastatud ELi lähenemisviis siseturu seisukohalt erakordselt oluline.
Although we should welcome such initiatives, the need for a coordinated EU approach is substantial for the functioning of the internal market.
Kehtivat energia maksustamise direktiiv tuleb muuta, et lisada sinna süsinikdioksiidi heitkoguste ja energiasisalduse tingimused.
We need to revise the current Energy Taxation Directive in order to include the criteria of CO2 emissions and energy content.
ELi siseturu konkurentsivõime tagamiseks tuleks põhjalikult kaaluda erinevaid variante seoses ELis mittevalmistatud toodetega, mis tuuakse siseturule ning mis ei vasta kõnealustele tingimustele.
Moreover in order to safeguard the competitiveness of the EU internal market, different options should be fully envisaged regarding non EU products entering internal market that do not comply with those criteria.
Üks variant on arutleda piirimaksu kohandamist WTO raames.
Negotiating a Border Taxation Adjustment in the framework of WTO can be an option.
Kuid kõige terviklikum lahendus oleks kehtestada ühine ELi süsinikdioksiidimaks, mida tuleks maksta iga Euroopa turul pakutava toote pealt.
However the most comprehensive way out would be to put in place a common EU Carbon Added Tax levied on every product in the European market.
Prantsuse konstitutsioonikohus lükkas hiljuti tagasi süsinikdioksiidimaksu kehtestamise ettepaneku põhjusel, et see tooks majapidamistele liiga suure koormuse.
However what should be fully taken into account is that neither option should be to the detriment of vulnerable consumers neither lead to new forms of energy poverty.
Selline otsus on selge märk sellest, et ettepanek peaks olema hästi tasakaalustatud ning tuleks tagada piisav üleminekuaeg.
The recent example of the French constitutional court rejecting the proposal for a carbon tax on the basis it was placing overwhelming burden on households, is a clear sign that any proposal should be well balanced and safeguard a fair transition period.
Maksustamine arengukoostöö edendamiseks
Taxation for Development
Eespool nimetatud uuenduslikke vahendeid võib kasutada arenguabipoliitika, näiteks rahaliste vahendite kogumiseks aastatuhande arengueesmärkide jaoks.
Development aid policies such as Millennium Development Goals can use the abovementioned innovative tools as revenue raising sources.
Samal ajal on võimalik kasutada ainult arengupoliitikaga (nagu komisjoni hiljutine ülemaailmset kliimamuutuse rahastamismehhanismi käsitlev ettepanek) seotud konkreetseid uuenduslikke vahendeid kõige ebasoodsamas olukorras olevate ja kõige vaesemate arengumaade toetamiseks ning lennupiletimaksuks.
At the same time there are possibilities for specialised innovative financing tools linked only to development policies such as the recent Commission's proposal for a Global Climate Change Financing Mechanism in favour of the most vulnerable and poorest developing countries and the air tickets levies.
Mõlemal juhul on oluline tagada tugev riigi omavastutus ning täielik vastavusseviimine iga riigi prioriteetidega.
In either case what is important is to safeguard strong country ownership and full alignment to each country’s priorities.
ARENGUKOMISJONI ARVAMUS
OPINION of the Committee on Development (*)
uuendusliku rahastamise kohta maailma ja Euroopa tasandil
on innovative financing at a global and European level
2. rõhutab, et uuenduslike rahastamissüsteemide avalik järelevalve ja läbipaistvus on nende kasutuselevõtmise vältimatu tingimus, võttes arvesse äsjaste finants- ja toidukriiside õppetunde;
Stresses that public supervision and transparency of innovative financing systems are a sine qua non condition for their introduction, incorporating the lessons of the recent financial and food crises;
4. tuletab meelde, et pandeemilised haigused – AIDS, tuberkuloos ja malaaria – mis tabavad arenguriike ja eelkõige Sahara-tagust Aafrikat, on aastatuhande arengueesmärkide jaoks tõsine probleem; tuletab sellega seoses meelde, et lennupiletite solidaarsusmaks on tervisehoiuprobleemide puhul tähtis rahastamisvahend ja seda tuleb edasi arendada; eelkõige palub komisjonil rohkem uurida rahastamisvahendeid, mis aitavad lahendada ülemaailmseid tervishoiuprobleeme, ning parandada ravimite kättesaadavust vaestes riikides;
Recalls that major pandemic diseases – AIDS, tuberculosis and malaria – which strike developing countries, and sub-Saharan Africa in particular, constitute a major challenge for the Millennium Development Goals; recalls, in this context, that a solidarity contribution levied on air tickets is an important financial tool in addressing health problems and one that needs to be further developed; calls, in particular, on the Commission to examine further financing mechanisms to address global health issues, and to facilitate access to medicine in poor countries;
15. tuletab meelde, et G20 ühine vastutus on leevendada kriisi mõju arenguriikidele, mis on kriisi kaudsete mõjude tõttu tõsiselt kannatanud; tuletab lisaks meelde, et ehkki 2008. aasta finantskriisi käivitasid puudulik regulatsioon ja finantssektori ohjeldamatus, ei kohaldata finantsteenuste suhtes käibemaksu; tervitab seepärast komisjoni ettepanekut kaaluda oma 2011. aasta tööprogrammis finantstegevuse maksu, et reageerida ülemaailmsetele ja Euroopa probleemidele;
Recalls the collective responsibility of the G20 to mitigate the impact of the crisis on developing countries, which have been hard hit by indirect effects of the crisis; recalls, furthermore, that, although the 2008 financial crisis was triggered by a lack of regulation and excesses in the financial sector, financial services are exempted from VAT; welcomes, accordingly, the proposal of the Commission to consider in its 2011 work programme a financial activities tax (FAT) to respond to global and European challenges;