natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kõik need meetmed koos peaks tagama, et säilivad stiimulid vastaspooltele oma likviidsusriski konservatiivseks juhtimiseks ja mõõtmiseks.
In combination, these measures should ensure that incentives for counterparties to manage and measure liquidity risk prudently are preserved.
Mis puutub toetuste või moonutuste ärahoidmisse, siis tuleks rõhutada, et eurosüsteemis on kasutusel piisav riskikontrolli raamistik, mis selle riski minimeerib.
As regards the avoidance of subsidies or distortions it should be stressed that the Eurosystem has in place an adequate risk control framework that minimizes this risk.
Mitmete varade riskiprofiili jälgitakse hoolikalt ja vähem likviidsed ning riskantsemad varad hinnatakse rohkem alla kui ohutumad, likviidsemad varad.
The risk profile of the several assets is carefully monitored and less liquid and riskier assets are subjected to higher haircuts than safer, more liquid ones.
Lisaks jälgib eurosüsteem pidevalt tagatiste väärtust ja võib nõuda lisatagatisi, kui leitakse, et see on vajalik selleks, et hoida tagatise väärtus suunistega vastavuses.
In addition, the Eurosystem constantly monitors the value of the collateral and may make margin calls if it is deemed necessary in order to keep the collateral in line with the guidelines.
Millisena Te näete positsioonide likvideerimise riski, arvestades tohutut hulka varaga tagatud väärtpabereid, mida EKP on tagatisena aktsepteerinud?
"How do you view the risk of unwinding regarding the huge volume of asset-backed securities (ABS) the ECB has accepted as collateral?"
Eurosüsteemi vastaspooled võivad EKP operatsioonides tagatisena kasutada väga erinevaid turustatavaid ja turustamatuid varasid.
The Eurosystem’s counterparties can use a wide set of marketable and non-marketable assets as collateral in ECB's operations.
Turustatavate varade hulka kuuluvad väga erinevad väärtpaberid, näiteks võlakirjad, mille on käibele lasknud valitsused, keskpangad, äriühingud ja krediidiasutused
The marketable assets include a varied range of securities such as debt instruments issued by government, by central banks, corporations, and credit institutions
Üksikasju vt „Üldised dokumendid eurosüsteemi rahapoliitika instrumentide ja menetluste kohta“, EKP 2009. .
For details see "General Documentation on Eurosystem monetary policy instruments and procedures", ECB, 2009. .
Varaga tagatud väärtpaberid on seega vaid üks liik väärtpabereid, mida EKP operatsioonides tagatisena kasutada saab.
Asset backed securities (ABS) are thus only one type of instrument that can be used as collateral in ECB operations.
Seni on EKP operatsioonideks kättesaadav tagatiste kogus olnud piisav, isegi praeguses kriisis, et tagada vastaspoolte juurdepääs eurosüsteemi likviidsusele.
So far the amount of collateral available for ECB operations has been sufficient, even under the current crisis, to guarantee the counterparties' access to Eurosystem's liquidity.
Tegelikult on viimase paari aasta jooksul esitatud tagatised vastanud suhteliselt väikesele osale kõigist kvalifitseeruvatest varadest ja on rohkem kui kahekordselt ületanud eurosüsteemi väljastatud krediidi mahtu.
Indeed, during the last few years, the collateral put forward has corresponded to a relatively small share of total eligible assets and to more than double of the outstanding credit by the Eurosystem.
Eriti seoses varaga tagatud väärtpaberitega sooviksin meenutada, et kui nõukogu otsustas kvalifitseeruvate varade loetelu pikendamise üle, siis kohaldas ta varaga tagatud väärtpaberite suhtes rangemaid eeskirju, arvestades nende varade krediidi- ja likviidsusriski.
With regard to ABS in particular, I would like to recall that when the Governing Council decided on the enlargement of the eligible assets list, it maintained stricter rules on ABS, given the credit and liquidity risk of these assets.
Varaga tagatud väärtpaberite vähimaks kvalifitseeruvaks reitinguks jäeti A- ja, järgides 2008. aasta septembris saadud kaheaastase riskikontrolli meetmete läbivaatamise tulemust, liigitati varaga tagatud väärtpaberid madalamasse likviidsuskategooriasse, mis tähendab allahindlust 12% võrra (varaga tagatud väärtpabereid, mille suhtes kohaldatakse teoreetilist hindamismudelit, s.o vähem likviidseid, hinnatakse veelgi rohkem alla).
The minimum rating for eligibility of ABS was kept at A- and, following the result of the biennial review of the risk control measures in September 2008, ABS were classified under the lower liquidity category, which implies an haircut of 12% (an additional haircut is applied to ABS subject to theoretical valuation, i.e., the less liquid).
2009. aasta jaanuaris täpsustas nõukogu veelgi oma riskikontrolli meetmeid varaga tagatud väärtpaberite osas eesmärgiga aidata kaasa varaga tagatud väärtpaberite turu normaalse toimimise taastumisele.
On January 2009, the Governing Council has further refined its risk control measures for ABS with the objective of contributing to restoring a proper functioning of the ABS market.
Need täpsustused sisaldasid kahe reitinguagentuuri vähemalt AAA reitingu miinimumnõuet käibelelaskmise hetkel (jättes alles A reitingu varaga tagatud väärtpaberite ülejäänud kehtivusajaks) ja keeldu muudele varaga tagatud väärtpaberite partiidele aluseks olevas kvalifitseeruvate varaga tagatud väärtpaberite kogumis.
These refinements included a minimum AAA rating at issuance granted by two rating agencies (keeping the A for the remaining life of the ABS) and the prohibition of other ABS tranches in the underlying pool of the eligible ABS.
Selles kontekstis on positsioonide likvideerimise riskid, arvestades varaga tagatud väärtpaberite kogust tagatiste hulgas, lõppkokkuvõttes väikesed nii eurosüsteemi (arvestades riskijuhtimise raamistikku) kui ka pangandussüsteemi jaoks (arvestades kvalifitseeruvate varade laia valikut).
Against this background, eventual risks of the unwinding given the amount of ABS in the collateral are minimal both for the Eurosystem, given the risk management framework, and for the banking system, given the wide set of eligible assets available.
Milline on Teie hinnang stabiilsuse ja kasvu pakti praegusele rakendamisele, arvestades riikide kasvavaid eelarvepuudujääke ja suurenevaid riigivõla suhtarve ning seda, et kuueteistkümnest euroala liikmesriigist kolmeteistkümne suhtes kohaldatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust?
Against the background of rising public deficits and debt ratios, and 13 out of 16 Member States of the euro area being subject to an excessive deficit procedure, what is your assessment of the current implementation of the Stability and Growth Pact?
Majandus- ja finantskriis andis alust fiskaalpoliitika lõdvendamiseks 2009. aastal.
The economic and financial crisis warranted a loosening of fiscal policy in 2009.
Siiski on koordineeritud stimuleerivate fiskaalmeetmete võtmine läinud kaugemale aluslepingus ning stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud fiskaalraamistikust.
The adoption of co-ordinated fiscal stimulus measures, however, has stretched the fiscal framework embedded in the Treaty and the Stability and Growth (SGP).
Stabiilsuse ja kasvu pakt lubab teatud paindlikkust liigse eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaegade määramisel, võttes arvesse erakorralist või muutunud olukorda.
The SGP allows some flexibility in the setting of deadlines for correcting excessive deficits in the light of special or changed circumstances.
Arvestades seda, et suur majanduslangus koos ülemaailmse finantsturgude kriisiga kujutab endast erakorralist olukorda, on komisjon ja majandus- ja rahandusministrite nõukogu asunud seisukohale, et praeguste liiga suurte eelarvepuudujääkide korrigeerimise tähtajad tuleks määrata keskpikas perspektiivis.
Since the deep recession combined with a world-wide financial market crisis constitutes special circumstances, the Commission and ECOFIN Council have taken the view that the deadlines for the correction of the current excessive deficits should be set in a medium-term framework.
Siiski on enamiku liikmesriikide jaoks tähtaegadest kinnipidamiseks vajalik iga-aastane struktuuriline kohandamine väga raske ja nõuab olulisi lisameetmeid.
Still, for most Member States, the yearly structural adjustment necessary to fulfil the deadlines is very demanding, requiring sizeable additional measures.
Sellega seoses näib stabiilsuse ja kasvu pakti praegune rakendamine piisav ja pakti tuleks rakendada rangelt.
In this context, the current implementation of the SGP seems adequate and should be rigorously implemented.
Mõnes riigis on eelarve puudujäägid suurenenud kahekohaliste arvudeni, millega on kaasnenud riigireitingu alandamine ja kahjulik reaktsioon finantsturgudel.
In some countries, deficits have increased to double-digit levels, coinciding with sovereign ratings downgrades and adverse financial market reactions.
Kui valitsused ei alusta kiiresti kriisiga seotud eelarvepoliitika lõdvendamise lõpetamist, siis kasvab riigivõlg euroalal kiiresti tasemele, mis ületab 100% SKPst.
If governments do not promptly initiate the exit from the crisis-related budgetary loosening, government debt in the euro area is set to rise quickly to levels above 100% of GDP.
Selline areng võiks tõsiselt kahjustada avalikkuse usaldust riigi rahanduse jätkusuutlikkuse vastu ja sellega avaldada destabiliseerivat mõju euroalale tervikuna.
These developments could severely damage the public’s trust in the sustainability of public finances and, thereby, exert a destabilising effect on the euro area as a whole.
Seepärast on stabiilsuse ja kasvu pakti sätete range ja täielik rakendamine ülimalt tähtis riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamiseks ning majandus- ja rahaliidu sujuva toimimise tagamiseks.
Therefore, a strict and full implementation of the provisions of the SGP is of utmost importance to restore the sustainability of public finances and ensure a smooth functioning of EMU.
Majandus- ja rahandusministrite nõukogu kiitis kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti sätetega heaks soovitused euroala riikide liigse eelarvepuudujäägi vähendamiseks ja seadis enamikul juhtudel tähtajaks 2013. aasta.
The ECOFIN Council, in line with the provisions of the SGP, approved recommendations for the correction of excessive deficits in euro area countries and, in most cases, set a deadline by 2013.
Nende soovitustega ettenähtut tuleb selgelt käsitleda minimaalse jõupingutusena, mis on vajalik terve ja jätkusuutliku eelarvepositsiooni taastamiseks.
These recommendations must clearly be seen as a minimum effort necessary to restore sound and sustainable fiscal positions.
Nüüd on liikmesriikide poliitikute ülesanne täita vastavalt Euroopa fiskaalraamistikule oma lubadused ja võtta vastu usaldusväärsed ja täpselt määratletud eelarve konsolideerimise strateegiad.
It is now the responsibility of national policy-makers to live up to their commitments under the European Fiscal Framework and adopt credible and well-specified fiscal consolidation strategies.
Kas Teie arvates on stabiilsuse ja kasvu paktis ettenähtud menetlused piisavad selleks, et tagada liikmesriikide tagasipöördumine eelarvedistsipliini juurde ja et tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus?
In your view, are the procedures foreseen in the Stability and Growth Pact sufficient to ensure that Member States will return to budget discipline and long term sustainability of public finances?
Kuidas saaks pakti eeskirju kasutada nii, et ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaldamist üldse vältida?
How can the rules of the Pact be used to prevent an excessive deficit procedure in the first place?
Milline on Teie hinnang liikmesriikide tegevusele majanduslikult headel aegadel nende üldise eelarvepuudujäägi vähendamiseks?
What is your assessment of Member States’ performance in good times as far as the reduction of their overall deficit is concerned?
Kehtiv ELi fiskaalraamistik, nagu see on sätestatud aluslepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti asjakohastes sätetes, näeb ette õiguslikud ja institutsioonilised eeltingimused usaldusväärse riigi rahanduse saavutamiseks ja säilitamiseks.
The existing EU fiscal framework, as embedded in the relevant provisions of the Treaty and the Stability and Growth Pact, provides the legal and institutional preconditions for achieving and maintaining sound public finances.
Eriti puudujäägi ja võla ülempiirid, nagu ka keskpika perioodi eelarve-eesmärgid, seavad ühised ja sidusad konservatiivse eelarvepoliitika võrdlusalused kõigi liikmesriikide jaoks.
In particular, the deficit and debt ceilings, as well as the Medium-Term Budgetary Objectives establish common and consistent benchmarks for fiscal prudence across Member States.
Seega, kui neid sätteid täielikult arvesse võtta ja rangelt rakendada, on need sobivaks vahendiks, millega eelarve konsolideerimise strateegiaid suunata ja kooskõlastada ning juhtida riigi rahandus jätkusuutlikkuse suunas.
Thus, if fully respected and implemented in a stringent manner, they are a suitable tool to anchor and coordinate fiscal consolidation strategies and to guide public finances towards a sustainable path.
Samal ajal, selleks et need sätted saaksid olla tulemuslikud, peavad liikmesriigid oma paktist tulenevaid kohustusi täitma.
At the same time, in order for these provisions to be effective, Member States have to meet their responsibilities under the Pact.
Selles osas on vajalik ELi fiskaalraamistiku tugevam rakendamine riigi tasandil.
To that effect, a stronger national implementation of the EU fiscal framework is required.
Eriti peaksid liikmesriigid tugevdama oma riiklikke eelarvepädevaid institutsioone, et näha ette konservatiivne ja stabiilsusele orienteeritud fiskaalne hoiak, eriti majanduslikult headel aegadel, mis on vajalik stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud ühiste eesmärkide saavutamiseks.
In particular, Member States should strengthen their domestic budgetary institutions to allow for a prudent and stability-oriented fiscal stance, notably in good times, which is needed to meet the common goals set out by the Stability and Growth Pact.
Need institutsioonid peaksid samuti olema häälestatud konservatiivsele eelarvepoliitikale mitte ainult kriisiaegadel, mis näib eriti õigustatud, arvestades liikmesriikide hiljutisi kogemusi: ehkki finants- ja majanduskriisist tulenev langus mõjutab rängalt riigi rahandust, kajastab eelarve olukorra halvenemise ulatus paljudes riikides ka tegemata jätmisi eelarve konsolideerimisel soodsa majandusolukorra ajal.
These institutions should also be geared towards raising fiscal prudence outside crisis times which appears especially warranted in the light of recent experiences in Member States: while the downturn due to the financial and economic crisis severely affected public finances, the degree of budgetary deterioration in many countries also reflects a failure to consolidate their public finances in times of favourable economic conditions.
Eelarve kohandamise vajadus on eriti pakiline just neis riikides, mille eelarve olukord oli nõrk või haavatav juba majanduslanguse alguses.
In particular, those countries that had weak or vulnerable fiscal positions at the start of the downturn now generally face more pressing fiscal adjustment needs.
Kuidas hindate EKP, nõukogu ja/või eurogrupi vahelisi suhteid ja koostööd?
How do you evaluate the relationship and the cooperation between the ECB, the Council and/or the Eurogroup?
Kas Teie arvates peaks Lissaboni lepingule tuginedes parandama kooskõlastamist ja majanduslikku järelevalvet eurogrupi sees?
Do you think that the coordination and economic surveillance inside the Eurogroup should be improved based on the Lisbon Treaty?
EKP esindajad osalevad majandus- ja rahandusministrite nõukogu kohtumistel – mis on liikmesriikide majanduspoliitika kooskõlastamise peamine foorum – alati, kui arutatakse EKP eesmärkide ja ülesannetega seotud küsimusi.
The ECB participates in meetings of the ECOFIN Council – which is the key forum for the coordination of Member States’ economic policies – whenever matters relating to the objectives and tasks of the ECB are discussed.
Lisaks osaleb EKP eurogrupi kohtumistel.
In addition, the ECB attends the meetings of the Eurogroup.
Suhted EKP ja nõukogu (majandus- ja rahandusnõukogu) või eurogrupi vahel pole ühepoolse huviga.
The relations between the ECB and the Council (ECOFIN) or the Eurogroup are not a one-way street.
Tegelikult on aluslepingus (ja EKPSi ja EKP põhikirjas) selgesõnaliselt sätestatud võimalus, et nõukogu eesistuja osaleb EKP nõukogu ja üldnõukogu koosolekutel.
In fact, the Treaty (and the Statute of the ESCB and of the ECB) explicitly provides for the possibility of the President of the Council to participate in meetings of the Governing Council and the General Council of the ECB.
Praktikas osaleb eurogrupi eesistuja EKP nõukogu koosolekutel (samal ajal välistab alusleping selgesõnaliselt majandus- ja rahandusnõukogu eesistuja mis tahes hääleõiguse, kui nõukogu eesistuja osaleb EKP nõukogu koosolekutel).
In practice, the Eurogroup President attends the meetings of the Governing Council (at the same time the Treaty expressly excludes any voting rights on the part of the President of the Council when participating in meetings of the ECB’s Governing Council).
Selline suhtlemine kõige kõrgemal tasemel tugevdab kõigi asjaomaste osapoolte vahelist teabevahetust, soodustab teineteise poliitiliste vaadete vastastikust mõistmist ja võimaldab dialoogi ühist huvi pakkuvates küsimustes, austades seejuures täielikult teineteise vastutusala.
This interaction at the highest level enhances the flow of information between all parties involved, promotes mutual understanding of each other’s policy views and allows for a dialogue on issues of common interest, in full respect of the respective responsibilities.
Eriti eurogrupi igakuised kohtumised, mis toimuvad üks päev enne majandus- ja rahandusministrite nõukogu kohtumist, pakuvad euroala poliitikakujundajatele foorumit aruteluks küsimuste üle, mis on seotud nende ühiste konkreetsete kohustustega ühisraha ees ja loovad võimaluse avatud dialoogiks vastastikuse usalduse ja austuse õhkkonnas.
In particular, the monthly meetings of the Eurogroup, on the eve of the ECOFIN Council meeting, provide a forum for the discussion among euro area policy-makers of issues connected with their shared specific responsibilities for the single currency and set the stage for an open dialogue in a climate of mutual trust and respect.
Vaadates tagasi 1998. aastal EKP loomisele järgnenud ajale, võib öelda, et see suhtlemine on aja jooksul tugevnenud.
Looking back over the period since the creation of the ECB in 1998, this interaction has intensified over time.
Eelkõige tähistab 2007. aasta augusti finantskeeris intensiivsema dialoogi algust EKP ning majandus- ja rahandusnõukogu vahel.
In particular, the financial turmoil in August 2007 marks the start of a more intense dialogue between the ECB and the ECOFIN Council.
Euroala järelevalve nõuab edasist kooskõlastamist.
The surveillance of the euro area requires further co-ordination.
See kehtib eriti kahe poliitikavaldkonna, nimelt konkurentsivõime ja eelarve muutuste puhul.
This applies in particular to two policy areas, namely competitiveness and budgetary developments.
Seda on juba tunnistanud eurogrupp, kes otsustas alustada kaheaastast euroala konkurentsivõime muutuste jälgimist, võttes sealhulgas vastu riigispetsiifilisi soovitusi.
This has already been recognised by the Eurogroup, which decided to embark on a two-yearly surveillance of competitiveness developments within the euro area, including the adoption of country-specific recommendations.
Pärast euro kasutuselevõtmist on mitme euroala riigi konkurentsivõime pidevalt vähenenud ja neil on suhteliselt suur jooksevkonto puudujääk.
Since the introduction of the euro, a number of countries within the euro area have persistently lost competitiveness and run relatively large current account deficits.
Teine riikide rühm on kannatanud struktuuriliste puuduste all seoses oma ekspordivõimega.
Another group of countries have suffered from structural weaknesses in their export performance.
Lisaks on rühm riike, millel on kogunenud suured jooksevkonto ülejäägid.
Finally, there is a group of countries which have accumulated large current account surpluses.
Kuna see erinevuste suurenemise suundumus ei ole jätkusuutlik, nõuab selle põhjuseks olevate nõrkustega võitlemine poliitika suuremat kooskõlastamist ja piisavat poliitilist reageerimist riiklikul tasandil.
As this trend of growing divergences is not sustainable, it calls for an intensified co-ordination of policies and for adequate policy responses at national level to tackle the underlying weaknesses.
Uus Lissaboni leping, eriti Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 121 ja 136 annavad euroala riikide käsutusse uued instrumendid, et jõustada sellise poliitika kohandamismeetmeid juhul, kui mõned riigid selle tegemata jätavad.
The new Lisbon Treaty provides the euro area countries with new instruments, in particular the Articles 121 and 136 TFEU, to enforce such policy adjustments, in case individual countries fail to adopt them.
Eurogrupp on foorum, kus neid protsesse tuleks käivitada.
The Eurogroup is the forum in which these processes should be activated.
Lisaks sellele on uues aluslepingus sätestatud, et stabiilsuse ja kasvu paktiga seoses vastu võetud nõukogu otsused euroala riikide kohta on täitmiseks ainult euroala riikidele, v.a asjaomane liikmesriik.
Furthermore, the new Treaty stipulates that the Council decisions taken in the context of the Stability and Growth Pact concerning euro area countries shall be taken by the euro area countries only, with the exclusion of the Member State concerned.
Eurogrupp peaks selle õigusliku võimaluse täielikult ära kasutama ja selle kaudu tagama riigi rahanduse jätkusuutlikkuse.
The Eurogroup should fully exploit this legal possibility and thereby ensure the sustainability of public finances.
Jään ootama komisjoni teatist antud küsimuses.
I am looking forward to the Commission Communication on this matter.
Millised on Teie arvates järgmise majanduskasvu ja tööhõive strateegia kõige tähtsamad eesmärgid kuni aastani 2020?
What do you think are the most important objectives for the next Strategy for jobs and growth until 2020?
Loetlege palun tähtsuse järjekorras struktuurireformid, mida usute olevat ELis esmatähtsad, ja põhjendage oma valikuid.
Please list in order of importance the structural reforms which you believe are a priority in the EU and justify your choices.
Kuidas võiksid EKP ja majanduspoliitika koordineerimise vahendid (majanduspoliitika üldsuunised, tööhõive suunised) anda panuse selle strateegia eduks?
How could the ECB and the instruments of economic policy co-ordination (Broad Economic Policy Guidelines, Employment guidelines) contribute to the success of this strategy?
Milline on Teie ettekujutus sisenõudluse suurendamise ja investeeringute soodustamise võimalustest ELis?
What is your perception as to the possibilities of increasing internal demand and fostering investments within the EU?
ELi strateegia aastani 2020 on kõige tulemuslikum, kui selles keskendutakse selgelt peamistele eesmärkidele, milleks on majanduskasvu potentsiaali suurendamine, tööhõive kõrge taseme loomine ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse säilitamine.
The EU 2020 strategy will be most effective if it keeps a clear focus on the primary objectives of keeping raising potential growth, creating high levels of employment and keeping sustainable public finances.
Niimoodi aitaks see kõige paremini kaasa sotsiaalse kaasatuse suurendamisele ja Euroopa kodanike elatustaseme tõstmisele.
This way, it would contribute best towards social inclusion and improving the living standards of European citizens.
Tuleb tugevdada järelevalvet liikmesriikide poliitika üle, selleks et ELi 2020. aasta strateegia kohaselt antud lubadusi paremini täidetaks.
There is a need for a strengthening of surveillance over Member States' policies in order to improve delivery on the commitments under the new EU 2020 strategy.