natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(33) Piiriüleste tervishoiuteenuste osutamist käsitlevad liikmesriikide kehtestatud menetlused annavad patsientidele objektiivsuse, mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse tagatised, et riigiasutuste otsused tehakse õigeaegselt ja nõuetekohase hoolsusega, võttes arvesse nii kõnealuseid üldpõhimõtteid kui ka iga juhtumit eraldi.
(33) Procedures regarding cross-border healthcare established by the Member States should give patients guarantees of objectivity, non-discrimination and transparency, in such a way as to ensure that decisions by national authorities are made in a timely manner and with due care and regard for both those overall principles and the individual circumstances of each case.
Seda kohaldatakse ka teises liikmesriigis osutatud tervishoiuteenustega seotud kulude hüvitamise suhtes pärast patsiendi tagasipöördumist.
This applies also to the actual reimbursement of costs of healthcare incurred in another Member State after the patient's return.
Tavaliselt peaksid patsiendid saama piiriüleseid tervishoiuteenuseid käsitleva otsuse viieteistkümne kalendripäeva jooksul.
It is appropriate that patients should normally have a decision regarding the cross-border healthcare within fifteen calendar days.
Kõnealune tähtaeg peaks olema siiski lühem, kui seda põhjendab asjaomase ravi kiireloomulisus.
However, that period should be shorter where warranted by the urgency of the treatment in question.
Ühelgi juhul ei tohiks kõnealused üldised eeskirjad mõjutada tunnustamise menetlusi ja teenuste osutamise eeskirju, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivis 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta.
In any event, recognition procedures and rules on the provision of services as provided for by Directive 2005/36/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on the recognition of professional qualifications should not be affected by these general rules.
(Ei puuduta eestikeelset versiooni.)
However, that period should be shorter where warranted by the urgency of the treatment in question.
(Ei puuduta eestikeelset versiooni.)
There is a small yet considerable demographic group which live between more than one member state.
(34) Asjakohane teave kõigi piiriüleste tervishoiuteenuste peamiste aspektide kohta on vajalik, et võimaldada patsientidel kasutada ka tegelikult oma õigusi piiriülestele tervishoiuteenustele.
(34) Appropriate information on all essential aspects of cross-border healthcare is necessary in order to enable patients to exercise their rights to cross-border healthcare in practice.
Piiriüleste tervishoiuteenuste puhul on niisuguse teabe edastamise tõhusaimaks mehhanismiks luua igasse liikmesriiki kontaktpunktid, kelle poole patsiendid saavad pöörduda ja mis annavad teavet piiriüleste tervishoiuteenuste kohta, võttes arvesse ka kõnealuse liikmesriigi tervishoiusüsteemi.
For cross-border healthcare the most efficient mechanism for providing such information is to establish central contact points within each Member State to which patients can refer, and which can provide information on cross-border healthcare taking into account also the context of the health system in that Member State.
Kuna piiriüleste tervishoiuteenuste aspektidega seotud küsimused nõuavad suhtlemist eri liikmesriikide ametiasutuste vahel, peaksid kõnealused kontaktpunktid moodustama võrgustiku, mille kaudu oleks neid küsimusi kõige tõhusam käsitleda.
Since questions about aspects of cross-border healthcare will also require liaison between authorities in different Member States, these central contact points should also constitute a network through which such questions can be most efficiently addressed.
Kontaktpunktid peaksid üksteisega koostööd tegema ja võimaldama patsientidel teha teadlikke valikuid piiriüleste tervishoiuteenuste kohta.
These contact points should cooperate with each other and should enable patients to make informed choices about cross-border healthcare.
Nad peaksid samuti andma teavet võimaluste kohta piiriülese raviga seotud probleemide korral, eriti kohtuväliste skeemide kohta piirüleste vaidluste lahendamiseks.
They should also provide information about options available in case of problems with cross-border healthcare, in particular about out-of-court schemes for settling cross-border disputes.
Kontaktpunktid peaksid üksteisega koostööd tegema ja võimaldama patsientidel teha teadlikke valikuid piiriüleste tervishoiuteenuste kohta.
These contact points should cooperate with each other and should enable patients to make informed choices about cross border healthcare .
Nad peaksid samuti andma teavet võimaluste kohta piiriülese raviga seotud probleemide korral, eriti kohtuväliste skeemide kohta piirüleste vaidluste lahendamiseks.
They should also provide information about options available in case of problems with cross-border healthcare, in particular about out of court schemes for settling cross border disputes.
Piiriüleste tervishoiuteenuste osutamise kohta teabe andmise korraldamisel peaksid liikmesriigid arvestama vajadust anda teavet kasutataval kujul ning tagada vajaduse korral lisaabi ebasoodsas olukorras olevatele patsientidele, puudega isikutele ja kompleksvajadustega isikutele.
In developing arrangements for the provision of information on cross-border healthcare, the Member States should give consideration to the need to provide information in accessible formats and to potential sources of additional assistance for vulnerable patients, disabled people and people with complex needs.
On väga oluline, et teave piiriüleste tervishoiuteenuste kohta oleks kättesaadav kasutataval kujul.
It is vital that information about cross border healthcare is available in accessible formats.
(35) Kui patsient saab tervishoiuteenust liikmesriigis, kus ta ei ole kindlustatud, on patsiendil vaja juba ette teda, milliseid eeskirju kohaldatakse.
(35) When healthcare is received by a patient in a Member state, which is not the country where he is insured, it is essential for the patient to know in advance which rules shall be applicable.
Samasugust selgust on vaja juhul, kui tervishoiuteenuse osutajad suunduvad ajutiselt teise liikmesriiki, et seal raviteenuseid osutada või kui tervishoiuteenust osutatakse piiriüleselt.
An equivalent level of clarity is needed in case where healthcare providers temporarily move to another Member State to provide their medical services there or when healthcare is provided cross-border.
Sellistel juhtudel kohaldatakse tervishoiuteenuste suhtes ravi osutava liikmesriigi seadustes sätestatud eeskirju kooskõlas artiklis 5 sätestatud üldpõhimõtetega, võttes arvesse, et vastavalt asutamislepingu artikli 152 lõikele 5 on tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamise eest vastutavad liikmesriigid.
In those cases, the rules applicable to healthcare are those provided by the legislation of the Member State of treatment in accordance with the general principles set out in Art.5, given that in accordance with Art. 152(5) of the Treaty the organisation and delivery of health services and medical care is of responsibility of Member States.
See aitab patsiendil teha teadlikke valikuid ja vältida kahtluste tekkimist ja valestimõistmist.
This will help the patient in making an informed choice, and will avoid misapprehension and misunderstanding.
Samuti loob see usalduse patsiendi ja tervishoiuteenuse osutaja vahele.
It will also establish a high level of trust between the patient and the healthcare provider.
Samasugust selgust on vaja juhul, kui tervishoiuteenust osutatakse piiriüleselt , näiteks telemeditsiini teenuste puhul .
An equivalent level of clarity is needed when healthcare is provided cross-border , such as telemedicine .
(36) Liikmesriigid peaksid otsustama riiklike kontaktpunktide vormi ja arvu üle.
(36) The Member States should decide on the form of those national contact points as well as the number of them.
Riiklikud kontaktpunktid võib ühitada ka olemasolevate teabekeskustega või rajada nende tegevusele, tingimusel, et on selgelt näidatud, et need on ka piiriüleste tervishoiuteenuste riiklikud kontaktpunktid.
The national contact points may be also incorporated in or build on activities of existing information centres provided that it is clearly indicated that they are also national contact points for cross-border healthcare.
Riiklikel kontaktpunktidel peaksid olema piisavad vahendid, et anda teavet piiriüleste tervishoiuteenustega seotud peamiste aspektide kohta ning osutada patsientidele vajaduse korral praktilist abi.
The national contact points should have appropriate facilities to provide information on the main aspects of cross-border healthcare and to provide practical assistance to patients if needed.
Komisjon peaks tegema koostööd liikmesriikidega, et lihtsustada piiriüleste tervishoiuteenuste riiklike kontaktpunktide koostööd, tehes sealhulgas asjaomase teabe kättesaadavaks ühenduse tasandil, näiteks läbi Euroopa terviseportaali .
The Commission should work together with the Member States in order to facilitate cooperation regarding national contact points for cross-border healthcare, including making relevant information available at Community level, such as through the European Health Portal.
Olemasolevad riiklikud kontaktpunktid ei tohiks takistada liikmesriikidel luua muid kontaktpunkte piirkondlikul või kohalikul tasandil vastavalt nende tervishoiusüsteemi konkreetsele korraldusele.
The existence of national contact points should not preclude Member States from establishing other linked contact points at regional or local level, reflecting the specific organisation of their healthcare system.
Liikmesriigid peaksid tagama, et selles tegevuses osalevad tervishoiutöötajaid esindavad asutused .
The Member States should ensure the participation of bodies representing health professionals in these activities.
Riiklikud kontaktpunktid peaksid suutma anda patsientidele asjakohast teavet piiriüleste tervishoiuteenuste kohta ja neid abistada.
The national contact points should be able to provide patients with relevant information on cross-border healthcare and to assist them.
See ei tohiks hõlmata õigusabi.
This should not include legal advice.
(37) Siseturu võimaluste realiseerimine seoses piiriüleste tervishoiuteenustega nõuab koostööd eri liikmesriikide teenuseosutajate, ostjate ja seadusandjate vahel riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, et tagada ohutud, kvaliteetsed ja tõhusad piiriülesed tervishoiuteenused.
(37) Realising the potential of the internal market for cross-border healthcare requires cooperation between providers, purchasers and regulators of different Member States at national, regional or local level in order to ensure safe, high quality and efficient care across borders.
See kehtib eelkõige koostöö puhul piirialadel, kus teenuste piiriülene osutamine võib olla kohaliku elanikkonna jaoks kõige tõhusam tervishoiuteenuste korraldamise viis, kuid kus teenuste tõhusaks piiriüleseks osutamiseks on vaja eri liikmesriikide tervishoiusüsteemide vahelist koostööd.
This is particularly the case for cooperation in border regions, where cross-border provision of services may be the most efficient way of organising health services for the local populations, but where achieving such cross-border provision on a sustained basis requires cooperation between the health systems of different Member States.
Selline koostöö võib hõlmata ühist kavandamist, menetluste või standardite vastastikust tunnustamist või kohandamist, vastavate riiklike info- ja sidetehnoloogiasüsteemide koostalitlusvõimet, praktilisi mehhanisme arstiabi järjepidevuse tagamiseks või tervishoiutöötajate poolt ajutiselt või episoodiliselt osutatavate piiriüleste tervishoiuteenuste osutamise lihtsustamist.
Such cooperation may concern joint planning, mutual recognition or adaptation of procedures or standards, interoperability of respective national information and communication technology systems, practical mechanisms to ensure continuity of care or practical facilitating of cross-border provision of healthcare by health professionals on a temporary or occasional basis.
Direktiivis 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta sätestatakse, et ajutise või episoodilise iseloomuga teenuste, sealhulgas tervishoiutöötajate teenuste vaba osutamist teises liikmesriigis ei tohiks ühenduse erisätete kohaselt piirata ühelgi kutsekvalifikatsioonidega seotud põhjusel.
Directive 2005/36/EC on the recognition of professional qualifications stipulates that free provision of services of a temporary or occasional nature, including services provided by health professionals, in another Member State should not, subject to specific provisions of Community law, be restricted for any reason relating to professional qualifications.
Käesolev direktiiv ei piira direktiivi 2005/36/EÜ kõnealuseid sätteid
This Directive should be without prejudice to those provisions of Directive 2005/36/EC.
(37) On vaja koostööd eri liikmesriikide teenuseosutajate, ostjate ja seadusandjate vahel riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, et tagada ohutud, kvaliteetsed ja tõhusad piiriülesed tervishoiuteenused.
(37) Cooperation is required between providers, purchasers and regulators of different Member States at national, regional or local level in order to ensure safe, high quality and efficient care across borders.
See kehtib eelkõige koostöö puhul piirialadel, kus tervishoiuteenuste piiriülene osutamine võib olla kohaliku elanikkonna jaoks kõige tõhusam tervishoiu korraldamise viis, kuid kus teenuste tõhusaks piiriüleseks osutamiseks on vaja eri liikmesriikide tervishoiusüsteemide vahelist koostööd.
This is particularly the case for cooperation in border regions, where cross-border provision of healthcare may be the most efficient way of organising healthcare for the local populations, but where achieving such cross-border provision on a sustained basis requires cooperation between the health systems of different Member States.
Kuna direktiiv käsitleb igasugust ravi, on petlik rääkida piiriüleste tervishoiuteenuste siseturust.
As this Directive concerns all forms of care, it is illusory to mention an internal market for cross-border healthcare.
Osa paigutatakse ümber uude põhjendusse 37 a ja seda täpsustatakse.
The part is moved to a new Recital 37 a, where it is to be formulated more precisely.
(39) Kui ravimid on lubatud patsiendi elukohaliikmesriigis kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiviga 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta ning on kirjutatud välja teises liikmesriigis konkreetsele patsiendile, peaksid niisugused ravimid olema põhimõtteliselt meditsiiniliselt tunnustatud ja kasutatavad patsiendi elukohaliikmesriigis.
(39) Where medicinal products are authorised within the patient's Member State in accordance with Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use and have been prescribed in another Member State for an individual named patient, it should be in principle possible for such prescriptions to be medically recognised and used in the patient's own Member State.
Kõnealuselt tunnustamiselt regulatiivsete ja halduslike takistuste kõrvaldamine ei piira patsiendi raviarsti või farmatseudi asjaomase loa vajadust iga üksikjuhtumi puhul, kui seda õigustab inimeste tervise kaitsmine ning see on kõnealuse eesmärgi saavutamiseks vajalik ja proportsionaalne.
The removal of regulatory and administrative barriers to such recognition is without prejudice to the need for appropriate agreement of the patients' treating physician or pharmacist in every individual case, if this is warranted by protection of human health and is necessary and proportionate to that objective.
Niisugune meditsiiniline tunnustamine ei tohiks samuti piirata kindlustajariigi otsust seoses ravimite lisamisega kindlustajariigi sotsiaalkindlustussüsteemiga hõlmatud hüvitiste hulka.
Such medical recognition should also be without prejudice to the decision of the Member State of affiliation regarding the inclusion of such medicinal products within the benefits covered by the social security system of affiliation.
Tunnustamise põhimõtte rakendamist lihtsustatakse vajalike meetmete võtmisega patsiendi ohutuse kaitseks ja ravimite väärtarvitamise või segiajamise vältimiseks.
The implementation of the principle of recognition will be facilitated by the adoption of measures necessary for safeguarding the safety of a patient, and avoiding the misuse or confusion of medicinal products.
(39) Kui ravimid on lubatud patsiendi elukohaliikmesriigis kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiviga 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta , sealhulgas tulevased õigusaktid võltsitud ravimite kohta (direktiiv XXXX/XX/EÜ) ja ravimiohutuse järelevalve kohta (direktiiv ZZZZ/ZZ/EÜ), ning on kirjutatud välja teises liikmesriigis konkreetsele patsiendile, peaksid niisugused ravimid olema põhimõtteliselt meditsiiniliselt või apteekides tunnustatud ja kasutatavad patsiendi elukohaliikmesriigis.
(39) Where medicinal products are authorised within the patient's Member State in accordance with Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use, including the future legislation on falsified medicinal products (Directive XXXX/XX/EC) and pharmacovigilance (Directive ZZZZ/ZZ/EC), and have been prescribed in another Member State for an individual named patient, it should be in principle possible for such prescriptions to be recognised medically or in pharmacies and used in the patient's own Member State.
Niisugune meditsiiniline tunnustamine ei tohiks samuti piirata kindlustajariigi otsust seoses ravimite lisamisega kindlustajariigi sotsiaalkindlustussüsteemiga hõlmatud hüvitiste hulka ega siseriiklike hinna- ja makse-eeskirjade kehtivust .
Such medical recognition should also be without prejudice to the decision of the Member State of affiliation regarding the inclusion of such medicinal products within the benefits covered by the social security system of affiliation and without prejudice to the validity of national pricing and payment rules .
Põhjendus 41 a (uus)
Recital 41 a (new)
(41 a) E-tervishoiu lahenduste koostalitlusvõime tuleks saavutada, järgides seejuures tervishoiuteenuste osutamist käsitlevaid siseriiklikke eeskirju, mis on vastu võetud patsiendi kaitsmiseks, sealhulgas internetiapteeke käsitlevaid õigusakte, eelkõige retseptiravimite postimüügi riiklikke keelde vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2007. aasta direktiivile 97/7/EÜ tarbijate kaitse kohta sidevahendi abil sõlmitud lepingute korral 1 .
(41a) The interoperability of e-health solutions should be achieved whilst respecting national regulations on the provision of health services adopted in order to protect the patient, including legislation on internet pharmacies, in particular national bans on mail order of prescription-only medicinal products in accordance with the case-law of the European Court of Justice and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 2007 on the protection of consumers in respect of distance contracts 1 .
Kooskõlas Euroopa Kohtu kohtupraktikaga (11. detsembri 2003. aasta kohtuotsus, C-322/01, Deutscher Apothekerverband – Saksamaa apteekrite liit) ja kaugmüügi direktiivi 97/7/EÜ artikliga 14 tuleks märkida, et käesolev direktiiv ei puuduta retseptiravimite postimüügikeeldude lubatavust nendega seotud eriliste ohtude tõttu rahvatervisele.
In line with the case-law of the European Court of Justice (judgment of 11 December 2003, C-322/01, Deutscher Apothekerverband) and Article 14 of the Distance Selling Directive (97/7/EC), it should be made clear that this directive does not affect the permissibility of bans on mail order of prescription-only medicinal products on the grounds of dangers to public health.
(43) Meditsiini ja tervishoiutehnoloogia pidev areng kujutab endast liikmesriikide tervishoiusüsteemidele nii võimalusi kui ka väljakutseid.
(43) The constant progress of medical science and health technologies presents both opportunities and challenges to the health systems of the Member States.
Koostöö uute tervishoiutehnoloogiate hindamisel võib toetada liikmesriike mastaabisäästu ja kattuva tegevuse vältimise kaudu ning anda uute tehnoloogiate optimaalseks kasutamiseks paremad tõendusmaterjalid , et tagada ohutud, kvaliteetsed ja tõhusad tervishoiuteenused.
Cooperation in the evaluation of new health technologies can support Member States through economies of scale and avoiding duplication of effort, and provide a better basis of evidence for optimal use of new technologies to ensure safe, high-quality and efficient healthcare.
See aitab kaasa ka siseturule, viies maksimumini meditsiini ja tervishoiutehnoloogia uuenduste levitamise kiiruse ja ulatuse.
This will also contribute to the internal market by maximising the speed and scale of diffusion of innovations in medical science and health technologies.
Niisugune koostöö nõuab järjepidevaid struktuure, mis kaasavad kõigi liikmesriikide kõik asjaomased ametiasutused, toetudes olemasolevatele katseprojektidele.
Such cooperation requires sustained structures involving all the relevant authorities of all the Member States, building on existing pilot projects.
Samas tõstatab tervishoiutehnoloogiate hindamine ja uutele tehnoloogiatele juurdepääsu võimalik piiramine teatavate ametiasutuste otsuste alusel mitmeid põhimõttelisi ühiskondlikke küsimusi , mis nõuavad suure hulga asjaomaste sidusrühmade kaasamist ning elujõulise valitsemismudeli rakendamist.
However, the assessment of health technologies and the possible restriction of access to new technologies by certain decisions by administrative bodies raise a number of fundamental social issues which require contributions from a wide range of stakeholders and the establishment of a viable governance model.
Seetõttu peab mis tahes koostöö hõlmama mitte üksnes kõikide liikmesriikide pädevaid ametiasutusi, vaid ka kõiki teisi asjaomaseid sidusrühmi, sealhulgas tervishoiuringkondade, patsientide ja tööstuse esindajaid.
Accordingly any cooperation should involve not only the competent authorities of all the Member States but also all the stakeholders concerned, including health professionals and representatives of patients and industry.
Lisaks sellele peab selline koostöö põhinema heade valitsemistavade elujõulistel põhimõtetel, nagu menetluste läbipaistvus, avatus, objektiivsus ja erapooletus.
Moreover, this cooperation should be based on viable principles of good governance such as transparency, openness, objectivity and the impartiality of procedures.
Tervishoiutehnoloogia hindamise asutuste teabevahetus nõuab heade tavade põhimõtete (head valitsemistavad, läbipaistvus, asjaomaste sidusrühmade kaasamine) kohaldamist liikmesriikide antavate hinnangute puhul.
Exchanges of information between health technology assessment bodies presuppose and require the application of good practice principles (for example good governance, transparency and participation by stakeholders) in the assessments performed by Member States.
Tervishoiutehnoloogiate hindamine peab vastama avatuse ja objektiivsuse kriteeriumitele ning põhinema dialoogil ja asjaomaste sidusrühmade, sealhulgas patsientide ja tööstuse esindajate kaasamisel.
Health technology assessments must therefore meet criteria regarding openness and objectivity and be based on dialogue and the involvement of stakeholders, including patients and representatives of industry.