natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tulevase kasumi arvutamist täpsustatakse samas direktiivis kui tegelikult 50% viimase viie aasta jooksul saadud kasumist, mis korrutatakse kehtiva poliisi oodatava kestusajaga.
The future profits calculation is then specified in the same Directive as being, in effect, 50% of the average profits earned over the last five years multiplied by the expected duration of the policy in force.
Direktiivis öeldi vaid, et järelevalve teostaja võib kasutada oma diskretsiooni ning seda võib lubada kasutada kui solventsusmarginaali.
The Directive just said that the supervisor could exercise their discretion, and it may be allowed as a solvency margin."
Nimetatud valikut piirati rangelt Solvency I direktiivi vastuvõtmisega 2002. aastal (artikli 1 lõige 4), mis keelab niisuguse tegevuse täielikult alates 2009. aastast.
This optionality was severely restricted with the adoption in 2002 of the Solvency I Directive (Article 1(4)), which totally prohibits this practice from 2009 onwards.
Baird selgitab, kuidas ELAS nõudis reguleerivatelt asutustelt luba, ja sai selle edukalt paljudel juhtudel, et kasutada tulevast kasumit oma maksevõime nõuete täitmiseks.
Baird explains how ELAS requested and successfully obtained authorisation from the regulator on numerous occasions to use future profits to meet its solvency requirements.
Reguleeriv asutus kasutas oma eelisõigusi kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 68. jaotise alusel, et anda korduvaid lube.
The regulator used his prerogatives under section 68 of the ICA 1982 to grant the repeated authorizations.
Vastavalt Bairdile võimaldas see kindlustusseltsil muuta paremaks välist ettekujutust oma finantsilisest tugevusest.
This, according to Baird, allowed the company to enhance the external perception of its financial strength.
Baird soovitas vaadata üle diskretsiooni kasutamise reguleeriva asutuse poolt seoses lubadega tulevase kasumi kasutamiseks maksevõime nõuete täitmisel.
Baird recommended reviewing the exercise of discretion by the regulator in relation to authorisations for using future profits to meet solvency requirements.
See on tihedalt seotud kolmanda elukindlustusdirektiivi nõuetekohase ülevõtmise ühe uurimissuunaga.
This is closely linked to one of the lines of investigation being pursued in terms of correct transposition of the 3LD.
Küsimus seisneb selles, kas riigisekretäri poolt teostatud diskretsioon, mis põhines kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 68. jaotisel, mängis ELASi juhtumis olulist rolli, nagu väidab Baird.
The issue is whether the discretion exercised by the Secretary of State based on section 68 of the ICA 1982 played a prominent role in the ELAS affair, as is claimed by Baird.
Selles kontekstis tuleb uurida, kas diskretsioon on kooskõlas kolmanda elukindlustusdirektiiviga.
What needs to be evaluated in this context is whether the discretion itself is compatible with the 3LD.
Direktiiv näeb ette, et liikmesriigid peavad tagama, et pädevatel asutustel oleksid piisavad volitused ja vahendid oma järelevalvealaste ülesannete täitmiseks (vt kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklit 10).
The Directive prescribes that Member States must ensure that competent authorities have sufficient powers and means to carry out their supervisory functions (see Article 10 3LD).
Seevastu võimaldab direktiiv pädeval asutusel loobuda reeglite kohaldamisest vaid piiratud arvul juhtudel ja piiratud tingimustel (vt kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 21 lõiget 2 ja artikli 22 lõiget 6), kuid näib, et mitte kusagil direktiivis ei usaldata liikmesriigi pädevale asutusele nii ulatuslikke volitusi kui 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotises.
The Directive, by contrast, allows the competent authority to waive the application of rules only on a limited number of occasions and subject to stringent conditions (see Articles 21(2) 3LD and 22(6) 3LD) but it seems that nowhere in the Directive is the competent authority of a Member State entrusted with waiver powers as those prescribed by section 68 of the ICA 1982.
Näib, et niisugused volitused toovad kaasa nende leebelt või vastuoluliselt teostamise ohu, mis võib olla kasulik teatud kindlustusseltsidele, kuid mitte teistele, õõnestades võib-olla ühtlustatud standardite kohaldamist.
It seems that such powers entail the risk of being exercised in a lenient way, or in an inconsistent way that might have been beneficial to some companies but not to others, thereby possibly undermining the application of harmonised standards.
On võimalik, et kui nimetatud volitusi oleks kitsendatud, oleks ELASi skandaali välditud või vähemalt miinimumini vähendatud.
It is possible that, if those powers had been somehow constrained, the ELAS collapse would have been avoided or at least minimized.
Artikkel 28 – Üldine hüvang; artikkel 31 – Kindlustusvõtjatele edastatav teave
Article 28 – General good; Article 31 – Information to policyholders
Äritegevuse eeskirjad/ettevaatlik eraldamine oli kahjulik
C.O.B/prudential separation was prejudicial
Kindlustusvõtja teavitamist puudutavate küsimuste osas ütleb hr LAKE (EQUI kuulamistel esitatud suuline tõend 1), et kolmandas elukindlustusdirektiivis nõutud kindlustusvõtja teavitamine muutus tegevuseeskirjade reguleerija kontrolli alla kuuluvaks, mis oli eraldi usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerijast, ning et niisugune õiguslik vastutuste jaotus kahjustas ELASi kindlustusvõtjaid.
On issues regarding communication with the policyholder, Mr. LAKE says (H1) that the policyholder information required by the 3LD came under the control of the conduct of business regulator which was separate from the prudential regulator, and that this legal division of responsibilities between prudential was prejudicial to ELAS policyholders.
Lõpuks ütleb ta Ühendkuningriigi kohtumenetlusteks esitatud rakendamisega seotud kohtuasjade kohta, et tema teadmiste kohaselt ei seostu ükski ELi õigusaktide mitterakendamisega.
Finally, on implementation cases brought to UK court proceedings he says that he knows of none which relate to non-implementation of the EU Law.
Siiski väljendas David STRACHAN finantsteenuste järelevalve asutusest erinevat seisukohta EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 4, väites, et kolmandat elukindlustusdirektiivi rakendati viisil, mis tagas selguse päritoluliikmesriigi ja asukohaliikmesriigi vastavate vastutuste osas.
However, David STRACHAN from the FSA presented a different view in H4, claiming that " the Third Life Directive has been implemented in a way that has ensured clarity as to the respective responsibilities of the home and host regulators [...].
Vastavalt kolmandale elukindlustusdirektiivile on nende filiaalide reguleeriva asutuse – antud juhul asukohaliikmesriigi reguleeriv asutus – ülesandeks kohaldada siseriiklikke eeskirju.
Consistent with the Third Life Directive, it falls to the regulator of those branches – the host regulator in this case – to apply its own rules.
Sellega välditakse vastasel korral keerulist olukorda, mille puhul kindlustusvõtjate suhtes kehtestataks erinevaid tegevuseeskirjade kaitseid, sõltuvalt sellest, kas nende äritegevus on seotud sisemise institutsiooniga või EMP institutsiooni filiaaliga.
This avoids an otherwise confusing situation in which policyholders would be subject to different conduct of business protections depending on whether they were doing business with a domestic institution or a branch of an EEA institution."
II lisast ei peetud kinni
Annex II not respected
Leslie SEYMOUR esitab EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 7 kirjaliku tõendi (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 53), väites, et kolmanda elukindlustusdirektiivi II lisast – konsolideeritud direktiivi ümber nummerdatud IV lisast , milles nõutakse, et kindlustusvõtjat teavitataks tema poliisi kohta selgelt ja korrektselt, ei peetud kinni.
Leslie SEYMOUR in H7 provides written evidence (WE 53) claiming that Annex II of the 3LD – renumbered Annex IV in the CD –, which requires that the policyholder be given information regarding his policy ‘clearly’ and ‘accurately’, was not respected.
Kirjalik tõend 53 näitab ELASi müügidokumente, selgitades ELASi pensionifondide kõrget tulemuslikkust ning väites, et ELAS oli võimeline esitama kõrget tulemuslikkust tänu oma madalamatele jooksvatele kuludele.
WE 53 shows ELAS sales documents explaining the superior performance of ELAS pension funds and claiming that ELAS was able to provide superior performance due to its lower running costs.
Ta väitis ka, et tal on parem investeeringute haldamine.
It also claimed to have superior investment management.
Ühes teises dokumendis selgitatakse, kuidas ELAS toimis „leevendamisega”, hoides reserve, ning et igal aastal oleksid kindlustusvõtjad saanud boonuseid teatud summas, mille kindlustusselts oli teeninud, olles säilitanud selleks, et katta mis tahes tulevased langused väärtpaberibörsidel või oma investeeringutes.
Another document explains how ELAS proceeded with 'smoothing', by holding reserves, and that each year the policyholder would receive a bonus, with a certain amount of money that the company had made being retained to cover any future downturns in the stock markets or in the investments they had.
Hr SEYMOUR väidab, et kõik need lubadused olid valed ja seega ei olnud teave selge ega korrektne.
Mr SEYMOUR claims that all these promises were false and therefore the information was not clear and accurate.
Hr SEYMOURi arvates nõutakse direktiivis, et kindlustusvõtjad saaksid korrapärast, selget ja korrektset teavet kindlustusseltsi kohta.
Mr SEYMOUR says that "the Directive requires that policyholders receive regular, clear and accurate information about the insurance undertaking.
Reguleeriv asutus ei teinud midagi, et tagada selle direktiivi olulise osa elluviimine, väidab hr Seymor.
The regulator did nothing to ensure that this vital part of the Directive was put into effect."
II osa Järeldused , direktiivi ülevõtmine
Conclusions PART II, TRANSPOSITION
II OSA – DIREKTIIVI ÜLEVÕTMINE
PART II - TRANSPOSITION
Kolmanda elukindlustusdirektiivi (3ED) ülevõtmine
Transposition of the Third Life Directive (3LD)
Hoolimata mõnede vastuolude leidmisest Ühendkuningriigi vastava regulatsiooni ning kolmanda elukindlustusdirektiivi
Despite having identified some discrepancies between specific domestic UK regulations and articles of the 3LD
Vt II osa, jaotis II.2.1,; II osa, jaotis II.2.2.,; II osa, jaotis II.2.3.; ja WE 20. artiklite vahel on uurimiskomisjon seisukohal, et taoliste vastuolude olemus ja hulk pole küllalt oluline, et pidada ametliku ülevõtmise protsessi puudulikuks.
See Part II, sections II.2.1, Part II, section II.2.2; Part II, section II.2.3; and WE 20. , the committee considers that the nature and number of such discrepancies is not important enough to characterize what may be termed as the formal transposition process as defective.
Uurimiskomisjon teeb siiski ühe erandi seoses Ühendkuningriigi õigusaktidega riigisekretärile antavate laiade volitustega (vastavalt 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotisele) loobuda usaldusväärse reguleerimise kohaldamisest.
The committee makes one exception, nevertheless, as regards the ample powers domestic UK legislation bestows on the Secretary of State (as prescribed by Section 68 of the ICA 1982) to waive the application of prudential regulations.
Näib, et need volitused ei ole kooskõlas direktiivi sõnastuse ja eesmärgiga ning et neid kasutati ebakohaselt
These powers appear to be incompatible with the letter and the aim of the Directive and were used inappropriately
Vt II osa, jaotis II.1.1 KEDi art.
See Part II, Section II.1.1. on Art.25 3LD; see also WE 17, para.
Uurimiskomisjon on seisukohal, et kolmanda elukindlustusdirektiivi ülevõtmine Ühendkuningriigis pole siiski teostatud viisil, mis võimaldaks direktiivi eesmärkide tõhusat täitmist.
The committee believes that the transposition of the 3LD by the UK, was not carried out in a way which allowed the effective fulfilment of its underlying objectives.
Uurimiskomisjon on seisukohal, et selle direktiivi järkjärguline rakendamine Ühendkuningriigis (nii ei võetud direktiiv üle mitte ühte siseriiklikku seadusesse vaid paljudesse erineva tasandi õigusaktidesse) pole piisavalt selge ning et see ei tundu olevat parim viis EÜ põhimõtete ja standardite siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks.
The committee believes that the UK technique of implementing the Directive in a piecemeal fashion (i.e., the directive was transposed not into one single national law but spread throughout different acts of varying hierarchy) lacks clarity and does not seem to be the best way of incorporating EC principles and standards into domestic legislation.
Kolmanda elukindlustusdirektiivi (3ED) kohaldamine
Application of the 3LD
Komisjoni arvates on selge, et direktiividega liikmesriikidele kehtestatud kohustused mitte ei seondu üksnes nende õigusloomepädevustega, vaid laienevad ka nende haldus- ja kohtulikule pädevusele.
The committee considers it clear that the obligations imposed by Directives on Member States do not only concern their legislative competences but extend also to their administrative and judicial competences.
Peale selle ei ammenda direktiivi rakendamiseks siseriiklike meetmete võtmine direktiivi õiguslikke mõjusid.
Furthermore, the adoption of national measures implementing a Directive does not exhaust its effects.
Direktiivi täielik kohaldamine on tagatud ainult siis, kui siseriiklikke rakendusmeetmeid kohaldatakse tegelikkuses nii, et saavutatakse direktiivis taotletav tulemus.
Full application of a Directive is only secured when national implementing measures are actually being applied in such a way as to achieve the result sought by it.
Vastasel korral avaldaksid direktiivide kohaldamises esinevad erinevused kahjulikku mõju ühenduse õiguskorra ühtsusele ja võrdväärsusele.
Indeed, divergences in the application of Directives would otherwise have a negative effect on uniformity and equivalence within the Community legal order.
Komisjon on arvamusel, et kolmanda elukindlustusdirektiivi kohaldamine Ühendkuningriigis ELASi juhtumile oli puudulik ning et Ühendkuningriigi regulaatorid ja ametivõimud ei järginud nõuetekohaselt direktiivi tegelikku eesmärki.
The committee is of the opinion that the application of the 3LD by the UK in respect of the ELAS case was deficient and that UK regulators and authorities did not adequately respect the ultimate purpose of the Directive.
Komisjon usub, et käesoleval juhul tuleb formaalsest ülevõtmisest koos mitmes mõttes puuduliku kohaldamisega järeldada, et rakendusprotsess oli tervikuna puudulik.
The committee believes that, in the present case, the combination of a formalistic transposition with an application which was defective in several respects leads to the conclusion that the implementation process as a whole was flawed.
Kohaldamisega seotud eriküsimused
Specific issues regarding application
Kogu äritegevuse finantsjärelevalve kontseptsioon
The concept of financial supervision of the entire business
Uurimiskomisjon tuletab meelde, et direktiivi kohaselt peab finantsjärelevalve hõlmama „kindlustusseltside kogu tegevust”.
The committee recalls that the Directive states that financial supervision must cover the “ assurance undertaking's entire business ”.
3EDi artikkel 8.
Article 8 3LD.
Uurimiskomisjon rõhutab õigusloomealase organina, et selline lihtne terminoloogia on ühemõtteliselt arusaadav ning see peab tagama laialdase ja õige tõlgenduse.
The committee stresses as a legislator that such simple terminology is unambiguous and must be given a wide and proper interpretation.
Uurimiskomisjon on seisukohal, et Ühendkuningriigi ametivõimud jätsid Equitable Life Assurance Society (ELAS) üle teostatud järelevalvel tähelepanuta või tõlgendasid vääralt „kogu tegevuse finantsjärelevalve” kontseptsiooni vastupidiselt 3ED artiklitele 8
The committee believes that UK authorities’ supervision of ELAS disregarded or misinterpreted the concept of " financial supervision of the entire business " contrary to Articles 8
Vt II osa, jaotis II.1.1 ja II osa, jaotis II.2.3; vt ka WE Conf 11, WE 16, WE 26 ja WE 79. ja 25
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3; see also WE Conf 11, WE 16, WE 26 and WE 79. and 25
Vt II osa, jaotis II.1.1 ja II osa, jaotis II.2.3; vt ka WE 17. .
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3; see also WE 17. of the 3LD.
Uurimiskomisjon on seisukohal, et 3ED artikli 18 lõike 1 punktis D toodud valikuvõimalus ei välista, et tulevased määratlemata või lepinguvälised väljamaksed saaksid olla ettevõtte „kogu tegevuse” lahutamatuks osaks ning ei vabasta liikmesriigi ametivõime kohustusest teha kõik endast olenev direktiivi sõnastuse ja eesmärgi järgimiseks.
The committee believes that the option contained in paragraph 1.D of Article 18 of the 3LD does not exclude future discretionary or non-contractual bonuses from being an integral part of the company's ‘entire business’ and does not exonerate Member State authorities from doing their utmost to respect the letter and the aim of the Directive.
Lisaks ilmneb uurimiskomisjonile kättesaadavast materjalist
Furthermore, it appears from the material available to the committee
See Part Section II.2.3; vt ka WE 16, WE 26 ja WE 79. , et ELASi finantsilise hävimise üks peamisi põhjuseid oli asjaolu, et aastaid ei kavandatud korralikult vahendeid tulevasteks määratlemata või lepinguvälisteks väljamakseteks.
See Part Section II.2.3, see also WE 16, WE 26 and WE 79. that one of the main reasons for ELAS’ financial downfall was the fact that, throughout the years, it did not properly reserve for future discretionary or non-contractual bonuses.
On vaieldud selle üle, et ELASil ei olnud kohustust kavandada vahendeid tulevasteks määratlemata või lepinguvälisteks väljamakseteks, kuna see oli direktiivi kohaselt vabatahtlik ning Ühendkuningriigi regulaator otsustas seda võimalust mitte kasutada.
It has been argued that ELAS was not obliged to reserve for future discretionary or non-contractual bonuses because this was optional under the Directive, and the UK regulator decided not to avail itself of this option.
Komisjon on seisukohal, et määratlemata väljamaksete kavandamise vabatahtlikuks muutmine kahjustas direktiivi tugevust ja sisemist ühtsust.
The committee believes that the fact of making the reserving of discretionary bonuses optional undermined the strength and internal coherence of the Directive.
Kuigi Ühendkuningriigi reguleerivatel asutustel oli õigus kasutada sellist valikuvõimalust, võib väita, et see oli vastuolus direktiivi üldise eesmärgiga.
Although the UK regulatory authorities were entitled to introduce such an option, it could be argued that this was inconsistent with the overall aim of the Directive.
Seepärast on komisjon seisukohal, et tõenäoliselt ei suutnud regulaator tagada, et ELASil oleks kogu oma tegevuse jaoks igal ajahetkel piisav maksevõimemäär.
The committee believes therefore that it is likely that the regulator did not manage to guarantee that ELAS had an adequate solvency margin in respect of its entire business at all times.
Usaldusväärsete haldus- ja arvepidamismenetluste ning piisava sisekontrollimehhanismi puudumine
Lack of sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms
On selgeid märke, et Ühendkuningriigi regulaatorid vältisid teadlikult ELASi aktuaari, kes oli kuus aastat ka kindlustusseltsi tegevdirektor, kahepalgelise ja vastuolulise rolli vaidlustamist.
There are clear indications that the UK regulators knowingly failed to challenge the dual, and therefore conflicting, role of the Appointed Actuary of ELAS, who for six years also held a leading management post in the Society as its Chief Executive.
Uurimisekomisjon on seisukohal, et see kahepalgeline roll tekitas huvide konflikti, mis kahjustas kindlustusvõtjate huve ning kuhu oleks regulaatorid pidanud ettevõtte halva üldjuhtimise tõttu sekkuma.
The committee believes that this duality of roles created a conflict of interests detrimental to policyholders' interests which should have been challenged by regulators as an instance of bad corporate governance.
Lisaks on uurimiskomisjon seisukohal, et Ühendkuningriigi regulaator ei täitnud aktuaari topeltrolli küsimuses kiiret tegutsemist eirates oma kohustust nõuda ELASilt kolmandas elukindlustusdirektiivis selgesõnaliselt nõutud usaldusväärset haldus- ja arvepidamiskorda ning piisavat sisekontrollimehhanismi, olles ka vastuolus artikliga 8.
Furthermore, the committee believes that, by not taking swift action on the issue of the double role of the Appointed Actuary, the UK regulator did not fulfil its obligation to require from ELAS " sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms " as required explicitly by the 3LD, and contrary to Article 8.
Vt II osa, jaotis II.1.1 ja II osa, jaotis II.2.3.
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3.
Uurimiskomisjon rõhutab, et aktuaari roll oli Ühendkuningriigi järelevalvesüsteemi keskseks osaks, ning et taolise ametikoha tõhususe tagamise ebaõnnestumine kahjustas kogu järelevalvesüsteemi, muutes eriti igasuguse sisekontrolli täiesti puudulikuks.
The committee insists that the role of the Appointed Actuary was central to the UK supervisory system, and that a failure to guarantee the effectiveness of such a figure undermined the whole system of supervision, in particular rendering any internal controls completely inadequate.
Uurimiskomisjon on seisukohal, et aktuaar sai ametisse nimetamisel ning sõltumata sellest, kas see oli ühenduse õiguse alusel nõutav või mitte, Ühendkuningriigi regulatsiooni- ja järelevalvesüsteemi osaks, mis jäi tervikuna kolmanda elukindlustusdirektiivi reguleerimisalasse.
The committee considers that, once in place and irrespective of whether the concept was required under Community law, the Appointed Actuary became part of the UK regulatory and supervisory system which, as a whole, was subject to the 3LD.
Lisaks andsid teatud avaldused
Furthermore, certain statements
Vt Bairdi raportit (WE 17), jaotis 2.13.6. uurimiskomisjonile aluse arvata, et selline huvide konflikt on osa laiemast haldustavast, mis kahjustas ühenduse õiguses sisalduvate kaitsemeetmete tõhusust.
See Baird Report (WE 17), paragraph 2.13.6. lead the committee to believe that this failure formed part of a wider administrative practice which undermined the effectiveness of the safeguards contained in Community legislation.
Kindlustusvõtjate mõistlike ootuste eiramine
Failure to respect policyholders’ reasonable expectations (PRE)
Mõnede uurimiskomisjonile tehtud avalduste
According to some statements made to the committee
Vt II osa, jaotis II.1.1; vt ka II osa, jaotis II.2.3; vt ka WE 16, 18. ptk-i lg 220, ja WE 26, WE 52–54 ja LLOYD, H5. kohaselt hõlmas kindlustusvõtjate põhjendatud ootuste kontseptsioon asjaolu, et kindlustusvõtjad ootasid lisaks lepingulistele väljamaksetele täiendavaid määratlemata väljamakseid.
See Part II Section II.1.1; see also Part II Section II.2.3; see also WE 16, ch.18, para 220, and WE 26, WE 52-54 and LLOYD in H5. , the concept of PRE included the fact that policyholders expected to receive discretionary bonuses in addition to contractual benefits.
Kui Ühendkuningriigi ametivõimud olid ühenduse õiguse alusel kohustatud pidama kindlustusvõtjate põhjendatud ootusi üheks oma kohustuseks, on uurimiskomisjon seisukohal, et nad oleksid pidanud ka tagama, et reservid kataksid määratlemata väljamaksed.
If UK authorities were obliged to respect PRE as part of their obligations under Community law, the committee considers that they should have also made sure that reserves covered discretionary bonuses.