natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C. arvestades, et tagatisskeemide vajalikkus, ülesanne ja struktuur ei ole hoiuste ega ka investeeringute tagamise skeemidega samalaadsed kindlustusandjate erinevate ärimudelite ja tarbijate erineva riskitaseme tõttu kindlustusandja pankroti korral;
C. whereas the necessity, function and structure of IGSs are not analogous with those of either deposit guarantee schemes or investor compensation schemes, on account of the different business model used by insurers and the different degree to which consumers are exposed to risk in the event of the failure of an insurer,
D. arvestades paljusid eri tagatisskeeme liikmesriikides, kus tarbijale pakutakse eri tasemega kaitset paljude toodete osas ja mitmete eri rahastamismudelite põhjal;
D. whereas a wide range of IGSs exist in the Member States, offering varying degrees of consumer protection across various product lines on the basis of various funding models,
E. arvestades, et finantskriisi tagajärjel ei tekkinud kindlustusvõtjatele ega (kui see on asjakohane) soodustatud isikutele märkimisväärseid kahjusid, ja arvestades, et Euroopa kindlustussektor väljus kriisist suhteliselt puutumatult;
E. whereas there have been no notable insurance policy-holder or, where appropriate, beneficiary losses as a result of the financial crisis, and whereas the European insurance industry has emerged from the crisis comparatively unscathed,
F. arvestades, et Solventsus II direktiiviga võetakse kasutusele järelevalvealane sekkumismeetod, mis vähendab kindlustusandja pankroti tõenäosust ja sellest tulenevaid häireid kindlustusvõtjale või (kui see on asjakohane) soodustatud isikule;
F. whereas Solvency II introduces a ladder of supervisory intervention minimising the likelihood of an insurer going bankrupt and the disruption to policyholders or, where appropriate, beneficiaries resulting from such an event,
G. arvestades, et Solvency II ja tagatisskeemide kasutuselevõtmine aitab luua võrdsed tingimused Euroopa kindlustusturul ja viia lõpule siseturu loomise;
G. whereas the introduction of Solvency II and IGSs will contribute to the establishment of a level playing field on the European insurance market and help to bring about the completion of the internal market,
H. arvestades, et Solventsus II puhul on kindlustusandja maksejõuetuse korral (kui kindlustusandja rikub solventsuskapitalinõuet) kaetud kindlustusvõtja ja (kui see on asjakohane) soodustatud isiku nõuded ning need satuvad ohtu vaid siis, kui kindlustusandja pankrotistub (kui tal ei ole piisavalt varasid, et katta kohustusi);
H. whereas under Solvency II policy-holder or, where appropriate, beneficiary claims are secure when an insurer enters into insolvency (when the insurer breaches its Solvency Capital Requirement), and only become at risk if the insurer goes bankrupt (when its assets are insufficient to cover its liabilities),
I. arvestades, et piiriülene kindlustustegevus ELis on vähene, kuid Solventsus II direktiivi rakendamise tulemusena see tõenäoliselt suureneb filiaalidele tugineva üleeuroopalise struktuuri pakutavate kapitalieeliste tõttu;
I. whereas cross-border provision of insurance in the EU is low but likely to grow as a result of the introduction of Solvency II, owing to the capital benefits offered by a branch-based pan-European structure,
J. arvestades, et ühtlustatud ELi tagatisskeemide puudumise ja liikmesriikides kehtiva erineva korra tõttu on kindlustusvõtjatele pakutav kaitse ebatõhus ja ebavõrdne ning see on pidurdanud kindlustusturu toimimist, moonutades piiriülest konkurentsi,
J. whereas the lack of harmonised IGSs at European level and the diversity of regimes in Member States have led to ineffective and uneven protection for insurance policy-holders and have slowed down the functioning of the insurance market by distorting cross-border competition,
K arvestades, et tarbijausaldust finantsteenuste siseturu toimimise suhtes saab tagada üksnes järjepideva tarbijakaitse kaudu, olenemata teenusepakkuja asukohast, peamiselt nii, et Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) ja (kui see on asjakohane) pädevad riigiasutused kohaldavad järjekindlalt ja asjakohaselt toimivaid usaldatavusnõudeid ja tulemuslikku järelevalvet;
K whereas consumer trust in the functioning of the internal market in financial services can only be assured by a consistent level of consumer protection regardless of the origin of the service provider, primarily through the consistent application of sound prudential rules and effective supervision by the European Insurance and Occupational Pensions Authority (EIOPA) and, where appropriate, national competent authorities,
L. arvestades, et finantseerimisasutuse pankrotistumise mõju maksumaksjatele tuleb hoida võimalikult minimaalsena tulemusliku ja proportsionaalse järelevalve abil, mida teostavad riiklikud ja Euroopa järelevalveasutused,
L. whereas taxpayers’ exposure to the failure of financial institutions must be kept at a minimum through effective and proportionate oversight by national and European supervisors,
4. tunnistab, et ebavõrdsete tingimuste võimalus võib põhjustada regulatiivset omavoli, mis mõjutaks tagatisskeeme; kutsub komisjoni üles analüüsima ühtlustamise ja üle ELi asutatud skeemide rakendamise ning päritoluliikmesriigi põhimõtte koosmõju, et selgitada välja, kas turul esineb olulisi moonutusi või mitte; on seisukohal, et see läbivaatamine peaks toimuma kolm aastat pärast Solventsus II täielikku rakendamist;
Acknowledges that the potential for an uneven playing field could cause regulatory arbitrage, which would affect IGSs; calls on the Commission to examine the interplay between harmonisation and the application of schemes from across the EU and the home state principle to clarify whether or not a significant distortion of the market occurs; considers that this review should be conducted three years after the full implementation of Solvency II;
8. nõuab, et liikmesriigid peaksid tagama selle, et nende tagatisskeeme testitakse ja neid teavitataks sellest, kui pädevad asutused täheldavad kindlustusettevõtja töös probleeme, mille puhul võib olla vajalik sekkuda vastava skeemi tegevusse; soovitab, et testimist tuleks teostada vähemalt iga kolme aasta järel või siis, kui olukord seda nõuab; on ühtlasi arvamusel, et EIOPA peaks tegema korrapäraselt vastastikuseid hindamisi, et kontrollida skeemide pikaajalist finantssuutlikkust ja nõuda vajaduse korral parandusi;
Insists that Member States should ensure that tests are carried out on their IGSs and that they are informed should the competent authorities detect problems in an insurance company that are likely to give rise to intervention under the relevant scheme; suggests that such tests should take place at least every three years, or when circumstances so require; considers, further, that the EIOPA should periodically conduct peer reviews to examine the long-term financial sustainability of schemes and call for improvements wherever necessary;
– hüvitamine: kindlustusandja maksejõuetuse korral hüvitatakse kindlustusvõtjale ja soodustatud isikule tekkinud kahju vahetult pärast korrapärast nõuete lahendamise protsessi;
– compensation: losses faced by policy-holders or beneficiaries in the event of the insolvency of an insurer are directly compensated following an orderly claims-settlement process;
– jätkumine: kindlustuslepingute jätkumine tagatakse kindlustusportfellide üleminekuga turu teistele kindlustusandjatele või selleks otstarbeks loodud eraldi üksusele;
– continuity: the continuity of insurance contracts is secured through portfolio transfers to the remaining insurers in the market or to a special entity created for this purpose;
soovitab, et võttes arvesse riikide turgude erinevat suurust, koondumist, tootekujundust ja pakutavaid kindlustustooteid lubataks tulevase tagatisskeemide raamistikuga kasutada mõlemat võimalust;
recommends that both approaches should be permitted under the future IGS framework, taking into account the differences between national markets in terms of size, concentration, product design and range of insurance products offered;
13. rõhutab, et parandada tuleks tarbijate teadmisi ja teadlikkust finantsteenustest ja nendega seotud riskidest; soovitab seepärast luua Euroopa standardse teabelehe sarnase mehhanismi kindlustuspoliiside kohta, milles oleksid esitatud selgelt kohustuslikud hoiatused kindlustusega seotud keeruliste investeerimistoodete ohtude ja tagatisskeemi kohta, mis on seotud kindla riikliku ametiasutusega, et kindlustusvõtjatel oleks lihtsam mõista kindlustustooteid ja saada juurdepääs kogu vajalikule teabele;
Stresses that consumers’ knowledge and awareness of financial services and associated risks should be improved; suggests, therefore, that a mechanism similar to the European Standardised Information Sheet (ESIS) should be introduced for insurance policies, which would include clear, mandatory risk warnings on complex insurance-linked investment products and on the existence of an IGS linked to a specific national authority in order to make it easier for policy-holders to understand insurance products and gain access to all relevant information;
22. märgib, et väikestel ja koondunud turgudel võib ebasobiliku rahastamismehhanismiga tagatisskeemide loomine tekitada süsteemseid riske kindlustusandjate vastastikuse seotuse suurenemise tõttu, mis võib muuta väiksemate ja suuremate turgude võimalused ebavõrdseks, kuna väiksematel turgudel on raskem kulusid katta; märgib, et neid raskusi tuleb arvesse võtta, et vältida koondunud turgude edasist pingestamist; palub komisjonil jäta liikmesriikidele vabadus kohandada tagatisskeemi rahastamise eeskirju ja muid iseärasusi vastavalt liikmesriikide turgude erivajadustele;
Notes that in small and concentrated markets the setting-up of an IGS with inappropriate funding mechanisms could give rise to systemic risks by increasing the degree of interconnectedness between insurers, which would create a non-level playing field between smaller and larger markets, since smaller markets would have greater difficulties in coping with the costs; notes that these difficulties need to be taken into account in order to avoid imposing further strains on concentrated markets; calls on the Commission to leave the Member States free to adapt the rules on funding and other IGS design features to the specific needs of national markets;
Kindlustuse tagamise skeemid (tagatisskeemid) võivad olla väärtuslik vahend kindlustusvõtjate riskide vähendamisel kindlustusettevõtja pankroti korral.
Insurance guarantee schemes (IGS) are considered a valuable tool in reducing the risks facing policyholders in the event of the failure of an insurance entity.
Euroopa Parlament on korduvalt näidanud oma toetust ühisele lähenemisviisile ELi tasandil (Solventsus II, artikkel 242; Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve, artikkel 26) ja põhimõtteliselt toetab raportöör ettepanekuid, mille Euroopa Komisjon esitas oma valges raamatus kindlustuse tagamise skeemide kohta (avaldatud 2010. aasta juulis), nähes neid tähtsatena Solventsus II direktiivi õnnestunud rakendamisel.
The European Parliament has repeatedly demonstrated its support for consideration of an EU level approach (Solvency II, Article 242; EIOPA, Article 26), and your rapporteur supports in principle the proposals put forward by the European Commission in its White Paper on a Directive for Insurance Guarantee Schemes (published July 2010), seeing them not least as consequential for the success of Solvency II.
Tagatisskeemide probleemi keerukus seisneb ELi liikmesriikide olemasolevate skeemide vahelistes erinevustes ning vastastikuses mõjus, mis valitseb tagatisskeemide ja teiste praegu ELi tasandil käsitletavate küsimuste vahel, eriti seoses Solventsus II direktiivi peatse rakendamisega.
The issue of IGS is complex on account of the wide variation in existing schemes across EU Member States and the interaction between IGS and other issues currently under consideration at EU level, most prominently the imminent introduction of Solvency II.
Käesolevas seletuskirjas analüüsitakse kõigepealt lahendusi ELi jaoks ja seejärel antakse ülevaade raportööri eelistustest.
This explanatory statement will begin by analysing the case for an EU solution, before providing an overview of your rapporteur's preferences.
Kas ELi mõõde on vajalik?
Is an EU dimension necessary?
Solventsus II direktiiv muudab alates 2013. aastast Euroopa kindlustussektorit radikaalselt.
Solvency II – from 2013 – will radically alter the European insurance industry.
Statistiliselt vähendavad Solventsus II majanduslikud ning riskipõhised nõuded kindlustusandja pankrotti minemise riski sedavõrd, et see võiks toimuda üks kord 200 aasta jooksul.
Statistically, the economic, risk-based requirements of Solvency II will reduce the risk of an insurer going bankrupt to a one in 200 year event.
Pankrott viitab olukorrale, kus kindlustusettevõtjal ei ole piisavalt kapitali, et katta oma kohustusi.
Bankruptcy refers to a situation where an insurer has a level of capital insufficient to cover its liabilities.
Sellises olukorras võivad kindlustusvõtjad kahjunõude esitamisel saada kahju.
In such a situation policyholders making claims are potential exposed to losses.
Solventsus II võimaldab siiski järelevalvealast sekkumist enne pankrotti.
However, under Solvency II a 'ladder' of supervisory intervention exists before bankruptcy can occur.
Selline sekkumine algatatakse ametlikult siis, kui kindlustusandja rikub oma solventsuskapitalinõuet.
The 'ladder' is formally initiated when an insurer breaches its Solvency Capital Requirement (SCR).
Taolises olukorras peab kindlustusandja pädeva järelevalveasutuse korraldusel teatava aja jooksul rakendama meetmeid, et taastada oma kapitali tase üle solventsuskapitalinõude.
In such a situation the insurer will be required to take action by its competent supervisor to restore its level of capital above its SCR within a set period of time.
Kui olukord jätkuvalt halveneb ja kapitali tase langeb allapoole miinimumkapitalinõuete, jätkab kindlustusandja siiski toimiva ettevõtjana, mis on võimeline täitma kahjunõudeid, kuid on sealjuures range järelevalve all, muu hulgas kehtib uute tehingute sõlmimise keeld ja/või portfellide ja/või muude varade sundmüük.
In the event of a further deterioration in its level of capital, to the point where it breaches its Minimum Capital Requirement (MCR), the insurer will still be a going concern capable of meeting policy claims, but will be subject to severe supervisory action, including prohibition of writing new business, and/or the forced sale of portfolios and/or other assets.
Praktikas nõutakse kindlustusandjatelt isegi solventsuskapitalinõuet ületavat kapitali.
In practice insurers will be expected to hold capital even in excess of the SCR.
Seega eristab raportöör nelja valdkonda, kus ELi mõõde on tagatisskeemides vajalik:
This being the case, your rapporteur identifies four areas where an EU dimension to IGS is necessary:
1) Tarbijakaitse tagamine kindlustusandja pankroti korral
1) Ensuring consumer protection in the event of the bankruptcy of an insurer
Olgugi et on ebatõenäoline, kuid siiski on võimalik, et (piiriüleseid tehinguid teostav) kindlustusandja läheb pankrotti ja kindlustusvõtjate kahjunõuded jäävad rahuldamata ning nad kannavad kahju, kui tagatisskeemi ei ole.
While unlikely it is still possible that an (cross-border) insurer could become bankrupt, and policyholders with claims failing due may suffer losses as a consequence, absent an IGS.
2) Võrdse tarbijakaitse tagamine kindlustusandja päritoluriigist olenemata
2) Ensuring equal consumer protection regardless of the 'home' state of the insurer
Piiriüleste tehingute osakaal järgmiste aastate jooksul tõenäoliselt suureneb üleeuroopaliste kindlustusandjate otsuse tõttu muuta tütarettevõtjad filiaalideks, et kasutada ära eeliseid kapitali osas, mida selline struktuur Solventsus II direktiivi raames pakub.
Cross-border activity is likely to increase in coming years with more pan-European insurers moving from a subsidiary- to a branch-based-model to take advantage of the capital benefits such a structure offers under Solvency II.
Kuna tarbijad ostavad tõenäoliselt kindlustust ettevõtjatelt, mis tegutsevad turgudel, kus on erinevad või mitte ühtegi tagatisskeemi, tekivad tarbijakaitse järjepidevuses ilmselged probleemid.
With consumers therefore more likely to purchase insurance from firms operating from markets with differing or no IGS, there are obvious issues in relation to consistency of consumer protection.
3) Tarbijakaitse tagamine pettuse või pahatahtliku müügi korral
3) Ensuring consumer protection in the event of fraud or mis-selling
Kindlustusandjate või vahendajate pahatahtliku müügi või pettuse tagajärjeks võivad olla kindlustusvõtja jaoks madalamad hüvitised ja/või kahju, mis on saadud muudel põhjustel kui kindlustusandja pankrot.
Mis-selling or fraudulent activities by insurers or intermediaries can result in policyholders being subject to lower returns and/or losses as a result of factors other than the bankruptcy of an insurer.
Selleks et säilitada tarbijate usaldus finantsteenuste vastu, peaks tagatisskeem katma ka tarbija nõuded pettuse või pahatahtliku müügi korral, sest tarbija seisukohast ei ole vahet, kas kahju tekitas kindlustusandja pankrott või pahatahtlik müük / pettus – lõppkokkuvõttes on need kõik reguleerimise puuduste tulemus.
In order to ensure consumer confidence in financial services, an IGS should also cover consumer claims resulting from fraud or mis-selling, since from a consumer perspective there is no difference between policy losses resulting from insurer bankruptcy or mis-selling/fraud – all are ultimately the result of regulatory failure.
4) Maksumaksjate kaitse tagamine tagatisskeemi nurjumise korral
4) Ensuring tax-payer protection in the event of IGS failure
Teatud turgudel, kus kindlustusmaksete alal valitseb üks või väike arv kindlustusandjaid, võib pankrott lõppeda sellega, et isegi tagatisskeemi olemasolul peab kindlustusväljamaksed katma maksumaksja.
In certain markets where a single or small number of insurers dominate in terms of written premiums, bankruptcy could result in the tax-payer having to cover the cost of policy payouts, even if an IGS were present.
Euroopa tasandilt vaadatuna on see probleem just siis, kui pankrotistunud kindlustusettevõtjal on luba eksportida kindlustusmaksed mujale ELi riiki.
From a European perspective this is a particular issue where the failed insurer is using a passport to export insurance premiums elsewhere within the EU.
Maksumaksjatele tagatisskeemi nurjumise tagajärjel tekkida võivat kahju tuleks hoida võimalikult minimaalsena.
Potential tax-payer exposure resulting from the failure of an IGS should be kept to an absolute minimum.
ELi tagatisskeemide direktiivi põhipunktid
Key features of an EU IGS Directive
Raportöör usub, et nelja eespool välja toodud eesmärki saab asjakohaselt täita minimaalset ühtlustamist käsitleva direktiiviga, millega kindlustatakse tarbijakaitse ühtlane tase, olenemata kindlustuslepingut väljastava kindlustusandja asukohast, ja piiratakse maksumaksjate kahjunõuetega seotud riski turgudel, kus ühe või mitme kindlustusettevõtja suurus võrreldes kogu turuga on selline, et selle pankrotistumine ohustaks tagatisskeemi suutlikkust katta kindlustusvõtja nõuded.
Your rapporteur believes that the four policy goals outlined above can be adequately met by a minimum harmonisation directive that ensures the same level of consumer protection regardless of the location of the insurer writing the policy, and limits the exposure of tax-payers for claims in markets where the size of one or more insurers vis-a-vis the overall market is such that its failure would imperil the ability of an IGS to meet policyholder claims.
Nendes raamides, mida selgitatakse allpool, usub raportöör, et skeemi ülesehitus peaks tuginema subsidiaarsuse põhimõttele.
Within these boundaries – to be further drawn out below – your rapporteur believes that the design of the scheme should be a matter of subsidiarity.
Raportöör tunnistab, et võimalikele ühtse turu sisestele konkurentsimoonutustele sellise lähenemisviisiga tähelepanu ei pöörata, kuid usub, et selliseid probleeme on kõige parem lahendada hiljem, kui kehtestatud on muud seadusandlikud muudatused ja tagatud on peamine eesmärk – tarbijate ja maksumaksjate kaitse.
As such your rapporteur acknowledges that potential competitive distortions within the single market remain unaddressed, but believes that such issues are best resolved at a later date when other legislative changes have bedded down and the primary objective of consumer and tax-payer protection assured.
Tagatisskeemide geograafiline ulatus peaks tuginema päritoluriigi põhimõttele
The geographical scope of IGS should be on the basis of 'home' country principle
Võrdsete võimaluste ja tarbijakaitse vaatenurgast lähtuvalt puuduvad vastuvõtval riigil põhineval lähenemisviisil ELi tasandil kooskõlastatud tarbijakaitsestandardid.
There are merits to a 'host' approach from a level playing field and consumer protection perspective absent EU level harmonised consumer protection standards.
Samas võib see tähendada üleeuroopalistele mitmes riiklikus skeemis osalema pidavatele kindlustusandjatele mitmekordseid kulutusi ning – mis veel tähtsam – usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve seisukohast on see vastuolus Solventsus II rõhuasetusega sellele, et lõplik otsustusõigus usaldatavusjärelevalve küsimustes on juhtival (päritoluriigi) järelevalveasutusel.
However, it can result in duplication of costs for pan-European insurers having to participate in multiple national schemes and, more importantly from a prudential supervisory perspective, runs counter to the emphasis within Solvency II on ultimate discretion for prudential issues being with the lead ('home') supervisor.
Kindlustusandja pankrotti seostatakse ikkagi päritoluriigi järelevalve puudulikkusega ning vastutus kahju kannatanud kindlustusvõtjatele hüvitamise osas peaks sel juhul langema päritoluriigi tagatisskeemile.
Thus, ultimately the failure of an insurer will be linked to the inadequacy of supervision by the 'home' supervisor, and the burden of responsibility for compensating policy-holders affected by such a failure should be borne by the 'home' IGS.
Tagatisskeem peaks täielikult katma kõikide kindlustusliikide kehtivad kahjunõuded ning nõuete hüvitamise protsess peaks olema kooskõlas tarbijate kogemustega
IGS should fully cover valid policy claims across all forms of insurance, and the claims compensation process should provide consistency of consumer experience
Raportöör on veendunud, et tarbijate usalduse hoidmiseks nii kindlustussektoris kui ka ühtsel finantsteenuste turul peaks ELi tasandil olema kindlustuse tagamise skeemide põhielementideks kõiki liiki kindlustustoodete tarbijate pideva kaitse tagamine kindlustusandja pankroti, (vahendaja) pahatahtliku müügi või pettuse korral.
In order to ensure that consumer confidence is maintained in both the insurance industry and the single market for financial services your rapporteur is convinced the key feature of an EU IGS solution should be to ensure a consistent level of protection for consumers of all types of insurance products in the event of insurer bankruptcy, (intermediary) mis-selling or fraud.
Uute ELi õigusaktide tulemuseks ei tohiks olla tarbijakaitse vähenemine liikmesriikides juba varem eksisteerivate tagatisskeemidega (neist mitmed juba pakuvad kaitset igat liiki kindlustuste puhul ja/või 100% ulatuses väljamakseid).
New EU legislation should not result in a reduction in consumer protection in Member States with pre-existing IGS (several of which already offer protection on all classes of insurance, and/or 100% payouts).
Selle tulemusena peaksid Euroopa tarbijad olema kindlad, et kõiki ostetud kindlustustooteid katab tagatisskeem ning et see skeem tagab selle, et tarbijad saavad teatud aja jooksul 100%-lise hüvitise võrdselt kogu ELis.
As a result, European consumers should be confident that all types of insurance products they buy are covered by an IGS, and that this IGS will guarantee that they receive 100% compensation within a set period of time, consistent throughout the EU.