natgillin/translations-raw huggingface dataset:
· 4. tase: liikmesriikide ELi õigusaktidega vastavuses olemise kontrollimine Euroopa Komisjoni poolt ning vajadusel täitemeetmete võtmine. kohaldamisel panganduse ja kapitaliturgude suhtes on CEIOPS täitnud kindlustus-, edasikindlustus- ja ametipensionide sektori jaoks nn 3. taseme komisjoni ülesandeid.
· Level 4: Monitoring by the European Commission of MS compliance with EU legislation and enforcement action where necessary to the banking and capital markets sectors, CEIOPS has been performing the functions of 'Level 3 Committee' for the insurance, re-insurance and occupational pensions sectors.
See roll seisneb komisjonile nõu andmises raamdirektiivide jaoks (nt tema praeguse põhilise kohustuse, Solvency II direktiivi jaoks
This role involves providing advice to the Commission on the drafting of implementation measures for framework directives (for example on 'Solvency II', its core undertaking at present
Vt H7, hr Bjerre-Nielsen ja järgnevat peatükki 11. ) rakendusmeetmete koostamise kohta ning kindlustuse ja ametipensionide ning järelevalve standardite loomise kohta.
see H7, Mr. Bjerre-Nielsen, and the following chapter 11. ) and advising on insurance and occupational pensions' regulations as well as the establishing of supervisory standards.
Tema soovituste ja suuniste eesmärk on vastastikuse lähenemise parandamine ning eeskirjade tõhus kohaldamine, lihtsustades seega koostööd riiklike järelevalveasutuste vahel ja täiustades 1997. aasta Siena protokolli.
Its recommendations and guidelines aim at enhancing the convergence and effective application of the regulations, thus facilitating cooperation between national supervisors and upgrading the 1997 ' Siena Protocol' .
Siiski, mis puudutab tema erilisi rakendusvolitusi, tuleb CEIOPSit vaadelda kui vahendamismehhanismi, kui riiklikud reguleerivad asutused kannatavad partnerite surve all ja ei toimu selget jõustamist.
However, concerning its specific implementing powers, CEIOPS has to be seen as a 'mediation mechanism where national regulators are subject to peer pressure, not to cogent enforcement .'
Vt H7, hr Bjerre-Nielsen.
see H7, Mr. Bjerre-Nielsen.
Siena protokoll, millele kirjutati alla 30. oktoobril 1997, on seotud ELi liikmesriikide järelevalveasutuste koostööga direktiivide kohaldamise alal elukindlustuse ja kahjukindlustuse valdkonnas.
The ' Siena Protocol' , signed on 30 October 1997, relates to the collaboration of the supervisory authorities of the EU Member States in the application of the Directives on life and non-life insurance.
Protokollis oldi seisukohal, et kolmanda elukindlustusdirektiivi ja elukindlustuse raamdirektiivide vastuvõtmine, mis kehtestas ühtse loa ja ühtse järelevalve, eelkõige vaid liikmesriigi pädevate asutuste poolt teostatava finantsjärelevalve, muudab vajalikuks nende koostöö süvendamise, mida väljendavad juba esimest ja teist elukindlustusdirektiivi kohaldavad protokollid.
It considered that " the adoption of the 3LD insurance and life assurance framework Directives, which set up single authorisation and single supervision, particularly financial supervision exercised only by the competent authorities of the home Member State, makes necessary a deepening of their co-operation, which is already covered by protocols applying the First and Second Directives. "
Järelevalveasutused teatasid, et asjaomastes liikmesriikides asuvate elukindlustusseltside olukorra analüüsimiseks on vaja erinevaid järelevalve meetodeid ja tavasid ning tuleb koguda erinevaid raamatupidamisdokumente ja statistikat.
The supervisory authorities declared that " the analysis of the situation of undertakings in their respective countries calls for a variety of supervisory methods and practices and for a collection of different accounting documents and statistics.
Järelevalve standardiseerimist täiustatakse analüüsi ühtse keele vahendite ning kindlustuse raamatupidamisdokumentide ja statistika ühtlustamise abil.
The standardisation of supervision would be improved by means of a common language of analysis and harmonisation of insurance accounting documentation and statistics.
Järelevalveasutused kinnitavad, et neil peab olema ühtne dokument, mis võimaldaks neil kontrollida solventsusmarginaali, kuna see ei ilmne kohe elukindlustusseltsi raamatupidamise uurimisel.
The supervisory authorities confirm that they must have a standard document allowing them to verify the state of the solvency margin, since this is not immediately apparent from an examination of an undertaking's accounts."
Vt WE55 I osa punkti 1.3.
see WE55, part I, point 1.3.
Osutades koostööle ja ametisaladusele, nõustusid järelevalveasutused vahetama teavet igal võimalikul juhul kolmandates direktiivides kehtestatud eeskirjade raames, et täiustada kindlustusjärelevalve tõhusust Euroopa Ühenduses, lisades, et protokollis koostööks määratud eeskirjad võivad osutuda ebapiisavateks tegelike juhtumite puhul ning selle tulemusena neid vajaduse korral laiendatakse
Referring to cooperation and professional secrecy, the supervising authorities agreed to " exchange confidential information whenever possible, within the limits of the rules laid down in the Third Directives...) in order to improve the effectiveness of insurance supervision in the European Community" adding that "the rules for collaboration set out in the protocol may show themselves to be inadequate when faced with actual cases and agree that as a result they will be expanded as the need arises."
Vt WE55 I osa punkte 1.4–1.6. .
see WE55, part I, points 1.4-1.6.
Viidates käimasolevale tööle peamise kindlustustegevusalase regulatiivse projekti osas
Referring to the ongoing work on the main regulatory project for the insurance business
Uue kindlustussektori maksevõime raamistiku (Solvency II) ettepanek tuleks komisjoni poolt vastu võtta 2007. aasta keskpaigaks, eesmärgiga jõustada see 2010. aastaks. , väitis volinik McCREEVY (H8), et Solvency II projekt on juba loonud uue järelevalve koostöö keskkonna ELi tasandil, kinnitades, et see on komisjoni praegune kindlustusalane tähtsaim prioriteet koos ambitsioonika eesmärgiga teostada ELi kindlustuse reguleerimise ja järelevalve põhjalik läbivaatus.
The proposal for a new solvency framework for the insurance sector (Solvency II) should be adopted by the Commission in the second half of 2007, aiming at entry into force in 2010. , Commissioner McCREEVY (H8) stated that the Solvency II project "has already created a new climate of supervisory cooperation at EU level ", confirming that it was the Commission's " current top insurance priority " with the ambitious aim of bringing about " nothing less than a fundamental revision of insurance regulation and supervision in the EU.
Praegune maksevõime kord on vananenud, rõhutab McCreevy.
The current solvency regime... is showing its age!
Kindlustusandjatele kehtestati solventsusmarginaali nõuded esmakordselt ELi tasandil 30 aastat tagasi ning sellest ajast on arvutamise meetod jäänud põhimõtteliselt muutumatuks.
Solvency margin requirements for insurers were first introduced at EU level over thirty years ago and the method of calculation has remained essentially unchanged since then.
Need olid mõeldud kindlustussektorile ja maailmale, mida enam ei eksisteeri.
They were designed for an insurance industry and a world that no longer exist...
Solvency II projekt on väljakutseid pakkuv töö, et saavutada tasakaal tarbijate, järelevalvajate ja kindlustusandjate vahel.
Solvency II has the challenging job of achieving a balance between the expectations of consumers, supervisors and insurers.
Oluline on, et sektor ei kaotaks oma huvi riskide võtmise vastu liigsete järelevalvega seotud kohustuste tõttu.
It is crucial that the industry should not lose its appetite for risk because of excessive supervisory obligations.
Kuid samuti on oluline, et kindlustusseltsid oleksid täielikult teadlikud riskidest, mida nad võtavad, ning nõustuksid vastavate tagajärgedega.
But it is also important that companies are fully aware of the risks they are taking on and accept the corresponding consequences.
Solvency II direktiivi raamistikus põhinevad maksevõime nõuded kindlustusseltsi riskiprofiilil.
Within the Solvency II framework, solvency requirements will be based on the company’s risk-profile.
Lühidalt: Solvency II projekti eesmärk ei ole suurendada kapitalinõuete üldisi tasemeid, vaid pigem tagada riski hindamise kõrge standard ja tõhus kapitali jaotus.
In brief: the aim of Solvency II is not to increase overall levels of capital requirements but rather to ensure a high standard of risk assessment and efficient capital allocation.
See aitaks kaasa turu läbipaistvuse suurendamisele ja võrdse konkurentsikeskkonna loomisele kogu Euroopas, mis on põhiline samm tõelise finantsteenuste ühisturu rakendamisel.
This would contribute to increased market transparency and help developing a level playing field across Europe, as a key step in the implementation of a true single market in financial services.
Tegelikult, kuna praegu on Solvency I direktiivi alusel kindlustusseltsidelt nõutav kapital ebasobivalt paigutatud, viis see mitmetes liikmesriikides eeskirjade tugevdamiseni, põhjustades seega maksevõime eeskirjade reguleerimise.
In fact, as the capital currently required from insurance companies under Solvency I appears to be inadequately allocated, it led to the strengthening of regulations in a number of Member States, thus creating a patchwork of solvency rules.
Uus ühine maksevõime raamistik peaks seetõttu põhinema selgetel majanduslikel põhimõtetel varade ja kohustuste hindamiseks koos järjekindlate põhimõtete alusel mõõdetud riskiga ning kapitalinõuetel, mis põhinevad otseselt nimetatud mõõtmistel
The new common solvency framework should therefore be based on clear economic principles for the measurement of assets and liabilities, with risk measured on the basis of consistent principles and capital requirements based directly on these measurements.
Vt ka „Maksevõime II direktiivi sissejuhatavad suunised”, CEA 2006 ja WE-CONF18 üksikasjalikumaks ülevaateks. .
see also 'Solvency II Introductory Guide', CEA 2006 and WE-CONF18 for more specific details
Seega oleks nõuetekohasel rakendamisel Solvency II raamistikul positiivne mõju kindlustusvõtjatele, andes neile parema kaitse, tagades, et kindlustusseltsid täiustavad oma riskijuhtimise tava ning hoiavad kapitali piisavaid tasemeid.
Thus, if implemented correctly, the Solvency II framework would have a positive impact on policyholders, giving them better protection by ensuring companies improve their risk management practices and hold appropriate levels of capital.
Samal ajal tooks see kaasa tõhusama kapitali jaotamise kogu sektoris, kindlustusseltsi reguleerimise ebaõnnestumise madalama riski ning järelikult suurema usalduse kindlustustegevusse ja selle finantsilisse püsivusse.
At the same time, it would lead to a more efficient capital allocation across the industry, a lower risk of company failure and, consequently, greater confidence in the insurance business and its financial stability.
Analüüsides kolmandas elukindlustusdirektiivis määratletud EÜ õigussätteid volituste osa kontekstis, pidi uurimiskomisjon leidma vastused järgmistele küsimustele:
Analyzing the EC law provisions as defined by the Third Life Directive in the context of this part of the mandate, the committee had to find answers to the following questions:
Kas Ühendkuningriigi järelevalve- ja reguleerivad asutused olid tõhusalt loodud ning varustatud piisavalt töötajate ja vahenditega, et täita kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 10 lõikes 3 täpsustatud ülesandeid?
Were UK supervisory and regulatory bodies effectively created and adequately equipped with staff and resources to fulfil the duties detailed in Article10(3) of 3LD ?
Mida ja millal oleksid Ühendkuningriigi reguleerivad asutused võinud avastada Equitable Life’i juhtumi puhul, kas nad kasutasid oma järelevalve ja reguleerimisega seotud volitusi usaldatavusnormatiivide reguleerimise kohta nõuetekohaselt vastavalt kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklites 10 ja 13 täpsustatud sätetele?
What - and when - could the UK regulatory bodies have reasonably been expected to discover in the Equitable Life case, if they had correctly exercised their supervisory and regulatory powers on prudential regulation following provisions detailed in Articles 10 and 13 of 3LD ?
Kas Ühendkuningriigi reguleerivad asutused reageerisid õigeaegselt ja nõuetekohaselt, kui nad said teada Equitable Life’i probleemist, eelkõige jälgides ja tõstes esile tagatud annuiteedimääradega seotud riske, nagu nõutakse kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 13 lõikes 3?
Did UK regulators react in a timely and correct manner once problems with Equitable Life became known to them, in particular on spotting and highlighting the risks inherent in GARs, as requested by Article 13(3) of 3LD ?
Kas Ühendkuningriigi ja teiste liikmesriikide asjaomased reguleerivad asutused teostasid nõuetekohast järelevalvet tegevuseeskirjade kohaldamise üle nende territooriumil?
Did the UK regulators and regulators in other Member States concerned correctly supervise the application of conduct of business rules on their territory?
Kas nad aitasid kindlustusvõtjaid, kes esitasid reguleerivate asutuste vastu kaebusi?
Did they assist policyholders addressing complaints to regulators?
Kas teabevoog oli piisav ning kas Ühendkuningriigi ja teiste liikmesriikide reguleerivate asutuste vaheline tegevus oli kooskõlas seoses Equitable Life’i tegevusega nende territooriumil?
Was there an appropriate flow of information and concerted action between UK regulators and regulators of other Member States in relation to EL's activities on their territory?
Ühendkuningriigi kindlustusseltsidelt nõuti üksikasjalike raamatupidamis- ja kindlustusmatemaatiliste aruannete esitamist
UK insurance companies have been required to make detailed accounting and actuarial returns
Kindlustusseltside 1982. aasta seadusega nõuti, et elukindlustusseltsid esitaksid ülevaate määratud aktuaari hindamisaruandest, iga-aastase aruande ja ettevõtte raamatupidamise aastaaruande, mida nõutakse äriühingute seadustega .
The Insurance Companies Act 1982 required life insurance companies to submit the abstract of the 'Appointed Actuary's valuation report', the 'Annual report' and the company's 'Annual Accounts' required under the Companies Acts .
Ametlikum loa taotlemise süsteem, mida toetati regulatiivsete volitustega, kehtestati 1967. aastal ning hiljem tugevdati seda „ kindlustusvõtjate mõistlike ootuste ” mõiste
A more formal authorisation regime backed by regulatory powers was consequently introduced in 1967 and later strengthened by the introduction of the concept of " policyholders' reasonable expectations" (PRE)
Nagu täpsustatud tõendi WE32 lõigetes 30–31, ei olnud „kindlustusvõtjate mõistlike ootuste” mõistet varem konkreetselt määratletud ning see ei pärinenud EÜ õigusaktidest, st EÜ õigusaktides ei loodud kunagi sarnast seaduslikku nõuet kindlustusvõtjate mõistlikele ootustele.
As specified in WE32, para.30-31, the concept of 'policyholders' reasonable expectations' has never been specifically defined and did not have its origin in EC legislation, i.e. EC legislation never created an equivalent legal requirement to PRE.
See oli ainuomane Ühendkuningriigile, kuid siiski oleks see standard pidanud viima kindlustusseltsi kohustuste konservatiivse hindamiseni, Equitable Life’i puhul ei osutunud see kindlasti kasulikuks. ja „ määratud aktuaaride ” kohustusliku rolli lisamisega 1974. aastal
It was unique to the UK but although this standard should have lead to a conservative estimation of a company's liabilities, it clearly did not prove helpful in the EL case. and the statutory role of " Appointed Actuaries " in 1974
Vt kindlustusseltside 1974. aasta seaduse 2. jaotise lõiget 15. .
see Insurance Companies Act 1974, section 2 (15). .
Näib, et Ühendkuningriigi elukindlustusseltside usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve sai tavakohaselt innustust õpetusest „ vabadus koos teavitamisega ”, milles määratletakse, et elukindlustusseltsid avalikustavad oma tegevuse avalikus domeenis avaldatud finantsteabe kaudu.
It appears that UK prudential supervision of life insurance companies had been traditionally inspired by a doctrine of “freedom with publicity” defined as " life insurance companies would make their affairs public through financial information being placed in the public domain."
Järelikult oli soovitav omada elukindlustustegevuse usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet, et kaitsta kindlustusvõtjate huve, kuid soovitav oli ka mitte piirata ärivabadust, kuna liiga pealetükkival usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvel võib olla pidurdav mõju uuendusliku ja konkurentsivõimelise elukindlustusturu arendamisele.
Accordingly, it was desirable to have "some prudential supervision of life insurance business to safeguard policyholders’ interests but it was also desirable not to restrict commercial freedom ... as excessively intrusive prudential supervision could have an inhibiting effect on the development of an innovative and competitive life insurance market ...
Oma olemuselt jäi järelevalve kord pigem kindlustusseltside tegevusvabadusel kui ettekirjutavatel eeskirjadel põhinevaks
At its heart, the supervisory regime remained one based on insurance companies’ freedom of action rather than on prescriptive rules."
Siiski oletavad akadeemilised ringkonnad, et ELi finantsteenuste õigusaktid parandasid Ühendkuningriigi finantsteenuste sätteid reguleerivat õiguslikku raamistikku: enamikus Ühendkuningriigi finantsilise reguleerimise valdkondades, ulatudes turu kuritarvitamise/siseringitehingute, kapitali adekvaatsuse, kindlustusandjate maksevõimetuse määrade ja kapitalituru reguleerimiseni, on Ühendkuningriigi õiguslik kord tohutult kasu saanud ning seda on reformitud ELi õigusaktidega.
However, academics suggest that EU financial services legislation has improved the UK legal framework governing financial services provision: " In most areas of UK financial regulation, ranging from market abuse/insider dealing, capital adequacy, insolvency ratios for insurers, and capital market regulation, the UK legal regime has benefited immensely and has been reformed by EU legislation.
ELi finantsteenuste seaduse rakendamine Ühendkuningriigi seadusse ei kahjustanud Ühendkuningriigi „leebe lähenemisviisi” põhimõtetel baseeruvat finantsilise reguleerimise süsteemi.
The implementation of EU financial services law into UK law has not undermined the UK ’s ‘soft touch’ principles-based system of financial regulation."
Vt prof Kern Alexander, WE-FILE 31, punkti 4 esimene alapunkt.
see Prof. Kern Alexander, WE-FILE 31, point 4 (1).
Kahe viimase aastakümne jooksul on Ühendkuningriigi elukindlustusseltside reguleeriva ja järelevalvega seotud raamistiku osas tehtud mitmeid samme, mis viis ühtse finantsteenuste järelevalve asutuse (FSA) loomiseni, mis sai täieulatuslikud reguleerivad volitused alles 2001. aasta detsembris.
Over the past two decades, the regulatory and supervisory framework of life insurance companies in the UK has evolved in different steps, leading to the creation of the single Financial Supervising Authority (FSA), which gained its full regulatory powers only in December 2001.
Enne seda reguleerisid kindlustusseltse, kes müüsid pikaajalisi investeerimistooteid, kaks Ühendkuningriigi valitsuse talitust: kaubandus- ja tööstusministeerium ajavahemikul 1989–1997 ja hiljem riigikassa (HMT) ajavahemikul 1998–2001
Until then, UK insurance companies that sold long-term investment products were regulated from within two UK Government departments: the Department of Trade and Industry (DTI) from 1989-1997, and later HM Treasury (HMT) from 1998 to 2001
Rahandusministeerium andis FSA-le kindlustusseltside igapäevase järelevalve volituse üle, kuid talle jäi kindlustusseltside 1982. aasta seaduse alusel siiski pädevus teostada kohustuslikke volitusi. , kellele osutas tehnilist abi valitsuse kindlustusstatistika osakond
HMT contracted out the day-to-day supervision of insurance companies to the FSA, but remained solely competent to exercise the statutory powers under ICA82. , with the technical assistance of the Government's Actuary Department (GAD)
Valitsuse kindlustusstatistika osakonnale, mis loodi 1919. aastal, ei leidunud sarnast asutust teistes liikmesriikides, kus reguleerivad asutused said kindlustusstatistilisi nõuandeid palgaliselt või sõltumatult aktuaarilt. , vastutades kindlustusseltsi aruannete ja tegevuse kindlustusmatemaatilise analüüsi eest vastavalt erivolitustele ( teenusetaseme lepingud
The GAD, created in 1919, had no equivalent in other Member States, where actuarial advice was provided to the regulators by either employed or independent actuaries. responsible for the actuarial analysis of company returns and operations, according to a specific mandate ("service level agreements"
Teenusetaseme lepinguid muudeti 1995. ja 1998. aastal. ), et teavitada reguleerivat asutust mis tahes muredest, mis võisid ilmneda nende analüüsi tulemusena.
The service level agreements were revised in 1995 and 1998. ) and which is supposed to signal to the regulator any elements of concern their analysis might have uncovered.
Tundub siiski, et teatud osa kindlustusseltside usaldatavusnormatiivide täitmise igapäevase järelevalve eest vastutavatest töötajatest läksid kaubandus- ja tööstusministeeriumist üle riigikassasse ning hiljem FSAsse, tagades seega järjepidevuse reguleerimistegevuses ja vastutuses.
It appears, however, that part of the staff responsible for 'day-to-day' prudential supervision of insurance companies migrated from DTI to HMT and later to the FSA, thus providing a measure of continuity in regulatory action and responsibility.
Seoses usaldatavusnormatiivide täitmise ja äritegevuse järelevalve praktilise rakendamisega Ühendkuningriigi reguleerivate asutuste poolt leiti välisekspertiisi ES-1 käigus kolm eri lahknevuste kategooriat konkreetsete siseriiklike eeskirjade ja kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklite vahel, kuigi niisuguste lahknevuste iseloom ja arv ei ole lõplikuks tõendiks oletamaks, et Ühendkuningriigi õigusaktides rikuti EÜ elukindlustusseltsidega seotud õigusaktide sõnastust ja tähendust
Relating to the practical implementation of prudential and conduct of business supervision by UK regulatory authorities, ES-1 has identified " three different categories of discrepancies between specific domestic regulations and articles of the 3LD, although the nature and number of such discrepancies does not provide conclusive evidence to suggest that UK legislation has violated the letter or the spirit of EC legislation on life assurance undertaking ."
Nimetatud lahknevused sisaldasid juhtumeid, kus a) siseriikliku seaduse nõuded ulatusid kaugemale direktiivi nõuetest (nt määratud aktuaar); b) nõuded, millega võidakse olla rikkunud päritoluliikmesriigi kontrolli põhimõttega seotud sätteid (nt Ühendkuningriigi õigusaktides ei nõuta, et riigisekretär teavitaks teiste liikmesriikide pädevaid asutusi loa tühistamisest või kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramisest); c) nõuded, mis on seotud reguleeriva asutuse volitustega (nt Ühendkuningriigi õigusaktides lubatakse riigisekretäril loobuda usaldatavusnormatiivide kohaldamisest).
Discrepancies mentioned include cases where a) requirements of domestic law went beyond those of the Directive (e.g. the Appointed Actuary); b) requirements which might have infringed provisions relating to the home country control principle (e.g. UK legislation not requiring the Secretary of State to inform the competent authorities of other MS of a decision withdrawing authorisation or restricting a company's freedom to dispose of its assets); c) requirements in relation to the powers of the regulator (e.g. UK legislation permitting the Secretary of State to waive the application of prudential regulations).
Üksikasjalikumaks ülevaateks vt ES-1 lõige 26 ja II lisa tabel 9. .
For further details see ES-1, para.26 and Annex II, table 9.