natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hiina välispoliitika: „Äri on äri” hoiakust „vaikse revolutsioonini”
China ’s foreign policy: From ‘business is business’ to ‘quiet revolution’
Hiina kuulutab, et ta ajab iseseisvat välispoliitikat, mis põhineb suveräänsusel ja mittesekkumisel, ning väidab, et kohalolek Aafrikas teenib rangelt ärihuve.
China proclaims an “independent foreign policy”, based on the principles of “sovereignty and non-interference ” and presents its involvement in Africa as strictly business.
St et abi ja laene antakse Aafrika valitsustele väidetavalt tingimusteta, kuid loomulikult kuulub asja juurde „Taivani klausel” ja dalai-laama vältimine.
This means that aid and loans are provided to African governments on a supposedly "no-strings attached" basis - but, of course, there is always a “Taiwan clause” and pressure to shun the Dalai Lama.
Tegelikult on Hiina kohalolekul Aafrikas poliitiline mõju.
In fact, China’s presence in Africa does have political impact.
Tema „ainult kaubandus, mitte poliitika” lähenemise alusel antakse neutraalsuse tagamise asemel mõnedele Aafrika diktaatoritele poliitilist ja rahalist toetust võimul püsimiseks.
Its ‘trade only, no politics’ approach, rather than ensuring neutrality, provides some African dictators with political and financial support to stay in power.
Näiteks pöördusid Sudaan ja Zimbabwe Hiina poole, kui rahvusvaheline kriitika nende režiimide suhtes suurenes.
For instance, Sudan and Zimbabwe turned to China when international criticism increased on the regimes.
2004. aastal katkestas Angola läbirääkimised Rahvusvahelise Valuutafondiga, kui Hiina pakkus 2 miljardi USA dollari suurust laenu ilma korruptsiooni või läbipaistvuse tingimusteta: rahavoog, mis annab võimul olevale parteile rahalise süsti eelseisvateks valimisteks valmistumisel.
In 2004, Angola broke off negotiations with the IMF, when China offered a 2 billion USD loan, without conditions on corruption or transparency: a cash flow which represents a financial boost to the ruling party in the run up to forthcoming elections.
Seoses sekkumisega Aafrikas muutub kriitika Hiina aadressil seetõttu tugevamaks.
Criticism of Chinese ‘intervention’ in Africa is thus becoming stronger.
Hiina esindajaid on rünnatud Nigeerias, Etioopias ja Nigeris.
Chinese agents have been attacked in Nigeria, Ethiopia and Niger.
Siiani kõige ohvriterohkem vahejuhtum oli 2007. aasta aprillis, mil üheksa Hiina töölist ja vähemalt 65 etiooplast tapeti, kui Ogadeni relvastatud rühmitus ründas naftaseadmeid; välismaa ettevõtteid hoiatati, et nad ei teeks Etioopia valitsusega koostööd piirkondlike loodusvarade kasutamisel.
In the worst case to date, nine Chinese workers and at least 65 Ethiopians were killed in April 2007, when Ogaden guerrillas attacked an oil installation in Eastern Ethiopia; foreign companies were warned against working with the Ethiopian government to exploit the region's natural resources.
Mitmete teiste vahejuhtumite tõttu on Hiina jõudmas arusaamisele, et pole olemas poliitikaväliseid nafta- või mineraalilepinguid.
Various other incidents are making China realise that there is no such thing as “politics-free” oil or mineral contracts.
Samuti on Aafrikas aset leidnud mitmed Hiina-vastased mässud.
A number of anti-Chinese riots have also occurred in Africa.
Probleemide sellise eskalatsiooni tõttu on Hiina aru saamas, et ta peab oma poliitikat kohandama.
Due to such mounting problems, China is understanding that it must adapt.
Parim näide on Sudaan: Hiina ähvardas panna veto ÜRO Julgeolekunõukogu Dārfūri käsitlevale resolutsioonile, et kaitsta oma majanduslikke huve Khartoumis; aga kui rahvusvaheline üldsus ähvardas boikoteerida olümpiamänge, määras Peking aprillis 2007 eriesindaja ning Hiina surve viis selleni, et Khartoum nõustus Annani plaaniga.
The best example is Sudan: China threatened to veto UNSC resolutions on Darfur, in order to protect its economic interests in Khartoum; but, when international threats to boycott the Olympic Games were heard, Beijing named a special representative (April 2007) and Chinese pressure led to Khartoum's acceptance of the Annan plan.
Samuti vähendab Peking suhtlemist Zimbabwega: 2007. aastal ei hõlmanud president Hu Aafrika ringkäik Hararet ning vahepeal teatas Peking kogu abi, v.a humanitaarabi, tagasivõtmisest.
Beijing is also scaling down relations with Zimbabwe: in 2007, Harare was not included in the African tour of President Hu and, in the meantime, Beijing announced withdrawal of all assistance except humanitarian aid.
Rahvusvahelise üldsuse reaktsioonid Dārfūri kriisile ja hiljutine meeleavalduste jõhker mahasurumine Birmas panevad Hiina ehk mõtlema, et rõhuvate režiimide tingimusteta toetamine ja rahvusvaheline isolatsioon ei ole tema huvides.
International reactions to the Darfur crisis and the recent brutal repression in Burma may be making China realise that unconditional support to oppressive regimes and international isolation are not in its best interest.
Samuti saavad Pekingile ehk selgemaks nõrkadesse majandustesse ja riikidesse investeerimise riskid: Sudaani naftamaardlad, mis langevad kokku konfliktipiirkondadega, tõestavad, et torujuhtmetesse investeerimine on kasutoov ja jätkusuutlik vaid siis, kui on tagatud julgeolek.
Also the risks of investing in failing economies and fragile states may be becoming clearer to Beijing: oil fields in Sudan coinciding with conflict zones show that investing in pipelines is only profitable and sustainable if security is ensured.
Ent julgeolek ei kesta igavesti, kui tegu on konfliktiga, mida seostatakse inimõiguste rikkumiste või halva valitsemistavaga.
And security is not long-lasting where there is conflict associated either with human rights violations or bad governance.
Vaatamata muutustele Hiina välispoliitikas, mida mõned juba „vaikseks revolutsiooniks” nimetavad, on Hiina tahtel kohandada oma poliitikat arvatavasti piirid: piire seavad riigisiseselt põhiõiguste ja -vabaduste ning vastutustundlikkuse kehv tase.
Despite what some already call a “quiet revolution” in China’s foreign policy, limits are to be expected on how much Beijing will be willing to adapt: limits determined by the poor level of basic rights, freedoms and accountability enacted at home.
EL peaks seetõttu mõtlema, kuidas innustada Hiinat kohustuma Aafrikas vastutustundlikumalt osalema, ning mida teha siis, kui Hiina ei reageeri rahvusvahelise üldsuse nõudmistele.
The EU should, therefore, not only consider how to encourage China to assume a more responsible engagement in Africa, but also what to do in case China does not respond to international demands.
Konkurents või partnerlus, millest võidavad kõik osapooled?
Competition or win-win partnership?
Väljakutsed ELile
Challenges for the EU
ELil tuleb Hiina suhtes välja töötada ühine lähenemisviis, mis ületab rahvuslikel huvidel põhinevad erimeelsused, sest need vähendavad Euroopa võimet mõjutada Hiina välispoliitikat.
The EU needs to develop a common approach towards China, overcoming divergences caused by national interests, which undermine Europe's ability to influence Chinese foreign policy.
ELi ühine lähenemine peaks põhinema osalusel.
A common EU approach should be based on engagement.
EL peaks ergutama Hiinat võtma aktiivsema rolli konfliktide vahendamisel, rahuvalves ja doonorriikide ümarlauakohtumistel.
The EU should encourage China to play a bigger role in conflict mediation, peace-keeping and donor roundtables.
Kui osalus ei toimi, ei tohiks EL alahinnata Hiina-vastase avaliku ja eraviisilise kriitika jõudu.
When engagement does not work, the EU should not underestimate the power of privately and publicly criticising China.
ELi liikmesriigid ja ÜRO Julgeolekunõukogu liikmed ei tohiks vajaduse korral kahelda ning peaksid laskma Hiinal üksinda ÜRO resolutsioonidele veto panna, mis tooks esile tema isoleerituse.
EU Member States and UNSC members should also not hesitate, if necessary, to let China veto UNSC resolutions alone, putting in evidence its isolation.
EL peaks samuti lõpetama oma Aafrika suhete romantiseerimise, mis tugineb ajaloolistele või kultuurisidemetele ja ühistele keeltele.
The EU should also stop romanticising its relationship with Africa, based on historic or cultural links and common languages.
ELil tuleks oma tohutu mõjupotentsiaal Aafrikas muuta reaalseks poliitiliseks ja diplomaatiliseks mõjuvõimuks, mis rakendataks Aafrika säästva arengu teenistusse.
Europe needs to turn its huge potential of influence in Africa into real political and diplomatic clout working for sustainable development in Africa.
On eluliselt tähtis, et EL jääks oma tingimusliku osaluse juurde, laiendades samas „positiivset tingimuslikkust”, st suurendades toetust nendele valitsustele, institutsioonidele, kodanikuühiskonna organisatsioonidele ja ajakirjandusele, kes edendavad inimõigusi, demokraatiat ja vastutustundlikku valitsemist Aafrika riikides.
It is vital that the EU sticks to its policy of conditional engagement, while also expanding "positive conditionality" by increasing support to governments, institutions, civil society organisations and media that promote human rights, democracy and accountable governance in African countries.
EL ei tohiks Hiinaga Aafrika küsimustes koostööd tehes jätta kahe silma vahele suhteid teiste uute tähtsamate osalejatega, nagu USA, Brasiilia ja India.
While engaging with China on Africa, the EU should not overlook relations with other major and emerging players, namely the USA, Brazil and India.
On äärmiselt oluline meeles pidada, et Aafrika parim ressurss on Aafrika rahvas.
It is absolutely crucial to bear in mind that the best African resource is the African people.
Naiste, kodanikuühiskonna organisatsioonide ning vaba ja pluralistliku ajakirjanduse positsiooni tugevdamine peavad olema ELi ja teiste Aafrika arengu huvides töötavate partnerite prioriteedid.
Empowering women, civil society organisations, free and plural media must be priorities of the EU and other partners working for the development of Africa.
Euroopa Parlamendi prioriteet peaks olema aidata üleaafrikalisel parlamendil ja Aafrika riikide parlamentidel suurendada kontrollisuutlikkust ning teha koostööd Hiina Rahvakongressiga ELi ja Hiina Aafrika-poliitika küsimuses.
Helping to build scrutinising capacities of the Pan African Parliament and African national parliaments should be a priority for the European Parliament, as well as in engaging with China’s NPC on the impact of the EU’s and China’s policies in Africa.
2. märgib, et Aafrika on oma poliitilise, sotsiaalse ja majandusliku arengu mõttes väga mitmekesine piirkond ning seal on lugematuid piirkondlikke organisatsioone; on seetõttu arvamusel, et Hiina peab suhtuma sellesse piirkonda diferentseeritult;
Notes that Africa is a very heterogeneous region in terms of political, social and economic development, and is home to countless regional organisations; therefore considers that a differentiated approach to the region on the part of China is necessary;
7. peab soovitavaks, et Hiina seotus Aafrikaga ei hõlmaks mitte ainult energiapoliitika mõttes huvipakkuvaid riike, vaid et kaalutaks koostööd kõigi Aafrika riikidega;
Considers it desirable for China's engagement in Africa to include not only nations that are of interest from the point of view of energy policy but for consideration to be given to cooperation with all the African states;
10. teeb ettepaneku, et komisjon alustaks konkreetset dialoogi Hiina võimudega, et: a) ühtlustada Euroopa Liidu ja Hiina surve Aafrikale, et Hiina järgiks paremini relvamüüki, inimõigusi, head valitsemistava ja keskkonnakaitset käsitlevaid rahvusvahelisi konventsioone, kokkuleppeid ja lepinguid, millele ta on alla kirjutanud; ning b) uurida Hiina, Euroopa Liidu ja Aafrika riikide vahelise kolmepoolse partnerluse teostatavust, selleks et suurendada arenguabi ja toetatavate projektide arvu ning seostada need paremini aastatuhande arengueesmärkidega ja ÜRO eeskirjade ning konventsioonide järgimisega;
Suggests that the Commission launch a specific dialogue with the Chinese authorities with the aim of: (a) harmonising the pressures exerted on Africa by the European Union and China for it to better respect the international conventions, agreements and treaties that it has signed on arms sales, human rights, good governance and respect for the environment; and (b) studying the feasibility of a three-way partnership between China, the European Union and the countries of Africa in order to intensify development aid, increase the number of projects supported and better integrate them with the Millennium Development Goals and compliance with United Nations rules and conventions;
A. võttes arvesse Aafrika ja ELi strateegilist partnerlust, Aafrika ja ELi ühist strateegiat ja tegevuskava (2007) ning Aafrika ja ELi partnerlust kaubanduse ja piirkondliku integratsiooni ja teaduse, infoühiskonna ja kosmose küsimustes;
A. having regard to the Africa-EU Strategic Partnership, and the Joint Africa-EU Strategy and Action Plan (2007) and to the Africa-EU Partnership on Trade and Regional Integration as well as on Science, Information Society and Space,
B. võttes arvesse ELi ja Aafrika infrastruktuuri partnerluse käivitamist (2007), milles on arvesse võetud vajadus investeerida infrastruktuuri ühendustesse (transport, energeetika, veevarustus ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia), et edendada säästvat arengut;
B. having regard to the launch of the EU-Africa Partnership on Infrastructure (2007), which reflects the need to invest in infrastructure connections (transport, energy, water and ICT) to facilitate sustainable development,
C. võttes arvesse ELi ja Aafrika ärifoorumi avaldust teise ELi ja Aafrika tippkohtumise (2007) kohta,
C. having regard to the statement of the EU-Africa Business Forum on the occasion of the Second EU-Africa Summit (2007),
8. märgib, et Hiina agressiivsel kaubanduspoliitikal on oluline mõju Euroopa huvidele Aafrika kontinendil ja ELi juurdepääsule toormele ning EL, mis on endiselt Aafrika suurim abiandja, ei ole viimase kümne aasta jooksul suutnud ühendada antud abi kaubandussuhete olulise laiendamisega Aafrika riikidega;
Points out that China’s aggressive trading policy is having a considerable impact on European interests on the African continent, as well as on the EU’s access to commodities, and that the EU, while remaining Africa’s biggest donor, has not managed in the past decade to combine the aid granted with a substantial expansion in its trading relations with African countries;
11. märgib, et vastupidiselt ELi strateegiale põhineb Hiina kaubanduspoliitika riikide kahepoolsetel suhetel, milles ei viidata inimõigustele, ettevõtete sotsiaalsele vastutusele ega keskkonna- ja sotsiaalstandarditele, mis annab Hiinale olulise konkurentsieelise Aafrikas;
Notes that, unlike the EU strategy, China's trading policy approach to Africa is based on one-to-one relations between States and neglects references to human rights, corporate social responsibility, and environmental and social standards, thus giving China quite a considerable comparative advantage in Africa;
13. juhib tähelepanu sellele, et Hiina teravdatud tähelepanu Aafrika kontinendile ja tema poliitika edusammud näitavad, et Aafrikal on võimalusi eriti toorme ja energiaallikate tarnijana; usub, et ELi ja Aafrika vahelisi kaubandussuhteid saab oluliselt laiendada, mis on kahtlemata kasulik mõlemale partnerile;
Points out that the keen attention which China is focusing on the African continent and the success of its policy show that Africa has potential, especially as a supplier of commodities and energy sources; believes that there is ample scope to expand trading relations between the EU and Africa, with unquestionable advantages for both partners;
15. tunnistab, et Aafrika edasine majandusareng on õigusega esmatähtis küsimus Euroopa Liidule; tunnistab, et kaubandus- ja piirkondlik integratsioon on üks ELi ja Aafrika ühisstrateegias määratletud neljast prioriteedist;
Recognises that Africa ’s future economic development is rightly a priority issue for the European Union; recognizes that “trade and regional integration” is one of the four policy priorities defined in the Joint EU-Africa Strategy;
20. on arvamusel, et toorainete kasutuselevõtu ja turustamisega seotud koostöö ja tehniline abi peaks olema kõikide Euroopa pakkumiste tähtis osa; soovitab seetõttu korraldada rohkem koolitusprogramme nendele piirkondadele, eelkõige seoses arengukoostööga;
Considers that cooperation and technical assistance in the extraction and marketing of raw materials should be an important feature of any European offer to Africa; calls, therefore, for more training programmes to be provided in these areas, particularly in the context of development cooperation;
24. soovitab komisjonil üldisemalt algatada kõrgetasemelisi arvamuste vahetusi Hiina sama taseme asutustega Hiina ja ELi arengupoliitika ja vastastikuse koostöö parandamise teemal;
Recommends that the Commission more generally initiate a high-level exchange of views with its Chinese counterparts on the development policies followed by China and by the EU and how to improve mutual cooperation;
34. soovitab komisjonil kiiresti luua toimivad ELi arenguabimenetlused infrastruktuuri osas; see võiks võrdsustada tegevusvõimalusi Hiina äriühingutega, mis saavad kasu Hiina valitsuse abi või riiklikult tagatud laenude väga kiirest jaotamisest;
Recommends that the Commission create faster operating EU development aid procedures when it comes to infrastructure; this could level the playing field with Chinese companies that benefit from the very rapid response of Chinese Government aid or government-backed loan procedures;
38. tunnistab, et juurdepääs jätkusuutlikele energiaallikatele on mõlemale kontinendile väga tähtis; Euroopa ja Aafrika partnerlus peaks hõlmama tarnimiskindlust, tehnosiiret taastuvenergia sektoris, ressursside säästvat kasutuselevõttu ja energiaturgude läbipaistvust;
Recognises that access to sustainable energy sources is highly relevant for both continents; the European-African partnership should include security of supply, technology transfer in the renewable energy sector, sustainable extraction of resources, and transparency of energy markets;
41. soovitab komisjonil, Euroopa Arengupangal ja Euroopa kahepoolsetel arenguagentuuridel suunata Aafrika infrastruktuuri arendamiseks rohkem vahendeid erifondidesse; soovitab konkurentsi keskendamist pigem kvaliteedile, säästvusele ja projekti olelustsükli kuludele kui ehitusetapi kõige madalamaks hinnatud kuludele; sellised pikaajalised lepingud peaksid siis tagama, et Euroopa maksumaksja raha teenib pika aja jooksul tõesti kohalike elanike huve, ja samuti hõlbustama tehnosiiret kohalikku ehitustööstusse ja aitama kaasa kohaliku tööhõive suurendamisele;
Recommends that the Commission, the European Development Bank and the European bilateral development agencies pool more financial resources allocated to infrastructure development in Africa into specialised funds; recommends that competition be focused on the quality, the sustainability and the project’s life-cycle costs rather than the "lowest evaluated cost" for the construction phase; such long-term contracts would then ensure that the European taxpayer’s money actually serves local people for the long-term and also facilitate the transfer of technology to the local construction industry and help to increase local employment;
Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb jalakäijate ja teiste vähem kaitstud liiklejate kaitset
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the protection of pedestrians and other vulnerable road users
– võttes arvesse komisjoni ettepanekut Euroopa Parlamendile ja nõukogule ( KOM(2007)0560 );
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2007)0560 ),
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikli 251 lõiget 2 ja artiklit 95, mille alusel komisjon esitas ettepaneku Euroopa Parlamendile ( C6‑0331/2007 );
– having regard to Articles 251(2) and 95 of the EC Treaty, pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C6‑0331/2007 ),
– võttes arvesse transpordi- ja turismikomisjoni raportit ( A6‑0081/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Transport and Tourism ( A6‑0081/2008 ),
(4) Direktiivi 2003/102/EÜ puhul on näidatud, et selle rakendamise teise etapi nõuded ei ole täidetavad.
(4) Directive 2003/102/EC has been shown to be not feasible in the requirements for the second phase of implementation.
Selles osas nõudis nimetatud direktiivi artikkel 5, et komisjon teeks vajalikud ettepanekud nende nõuete täidetavuse probleemi ületamiseks ning võimaluse korral kasutaks aktiivseid ohutussüsteeme, tagades samal ajal vähem kaitstud liiklejatele võimaldatava ohutuse säilimise endisel tasemel.
In this respect Article 5 of that Directive requested the Commission to make necessary proposals which would overcome problems of feasibility with these requirements and possibly make use of active safety systems, whilst ensuring there was no degradation in the safety levels provided to the vulnerable road user.
Passiivsete meetmete osas, mis aitaksid täita teise etapi nõudeid, on arendatud uusi tehnoloogiaid.
However, new technologies have been developed in the case of passive measures which could help meet the Phase II requirements.
Neid tehnoloogiaid tuleb arvesse võtta.
Such technologies must be taken into account.
Praegu on võimalik rakendada tehnoloogiaid, mis võivad aidata täita direktiivi 2003/102/EÜ rakendamise teise etapi jaoks ette nähtud nõudeid, samuti aitaksid need vähendada surmaga lõppevate liiklusõnnetuste ning jalakäijate ja teiste vähem kaitstud liiklejate vigastuste arvu.
There are at present viable technologies capable of meeting the requirements laid down in the second phase of implementation of Directive 2003/102/EC; they would help to reduce the number of fatal accidents and would lessen the gravity of injuries sustained by pedestrians and other vulnerable road users.
(5) Komisjoni poolt tellitud uuring näitab, et jalakäijate kaitse nõudeid on võimalik oluliselt parandada, kui kasutada passiivsete ja aktiivsete meetmete kombinatsiooni, mis võimaldab paremat kaitset kui varasemad õigusnormid.
(5) A study commissioned by the Commission shows that the requirements for pedestrian protection can be significantly improved by use of a combination of passive and active measures which afford a higher level of protection than the previously existing provisions.
Eelkõige on nimetatudaktiivset ohutussüsteemi - pidurivõimendit, mis koos passiivsetes ohutusnõuetes tehtavate muudatustega suurendab oluliselt võimaldatava kaitse taset.
In particular, the active safety system ‘Brake Assist’ has been identified which, in combination with changes to passive safety requirements, will significantly increase the level of protection provided.
Seepärast on asjakohane kehtestada pidurivõimendisüsteemide uutele mootorsõidukitele paigaldamise kohustus.
It is therefore approp ria te to provide for the obligatory installation of Brake Assist systems in new motor vehicles.
Seepärast on asjakohane kehtestada pidurivõimendisüsteemide uutele mootorsõidukitele paigaldamise kohustus.
Providing for the obligatory installation of Brake Assist systems in new motor vehicles is therefore approp ria te.
See ei peaks kõrgetasemelisi passiivseid ohutussüsteeme asendama, vaid neid pigem täiendama.
This should however not replace high-level passive safety systems, but rather complement them.
Et tagada ohutuse kõrge tase kõikides oludes, ei tohiks aktiivsete pidurivõimendisüsteemide paigaldamise kohustus uutele mootorsõidukitele alates 2009. aastast, nagu see on komisjoni ettepanekus kavandatud, kõrgetasemelisi passiivseid ohutussüsteeme mitte asendada, vaid peaks neid pigem täiendama.
In order to ensure a high level of safety in all circumstances, the compulsory installation of active brake assistance systems for all new vehicles as of 2009 envisaged in the Commission proposal should not replace high-level passive safety systems, but rather complement them.