natgillin/translations-raw huggingface dataset:
17. toetab kõigi ELi naabruses teostatavate energiaalaste mitmekesistamisprojektide (eelkõige nende, mille eesmärgiks on uute, tarnijate ja marsruutide valikut mitmekesistavate transpordikoridoride loomine, nt Kaspia mere – Musta mere – ELi energiakoridor) esmatähtsustamist, eriti Nabucco torujuhtme, veeldatud maagaasi infrastruktuuri, elektrivõrkude vastastikuse sidumise ning Euroopa-Vahemere piirkonna elektri- ja gaasi infrastruktuuri loomise lõpuleviimist ning selliste uute Euroopa jaoks huvi pakkuvate naftainfrastruktuuri projektide realiseerimist nagu Odessa-Gdanski ja Constanta-Trieste projektid, mis tuleks lisada Euroopa jaoks ühist huvi pakkuvate projektide nimistusse;
Supports the prioritisation of all the energy diversification projects realised within the neighbourhood – especially those aimed at creating new transport corridors which diversify both suppliers and routes, such as the Caspian Sea-Black Sea - EU Energy corridor – in particular the construction of the Nabucco pipeline, liquefied natural gas infrastructure (LNG), the interconnection of electricity grids and the completion of the Euro-Mediterranean electricity and gas infrastructure rings as well as the realisation of new oil infrastructure projects of European interest such as the Odessa-Gdańsk and Constanta-Trieste projects which should be included in the list of high-priority projects of European interest;
19. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles jätkama aktiivset poliitikat kõrgeimal poliitilisel tasandil, et võimaldada ühendusel oma maagaasiallikaid mitmekesistada; eeldab, et gaasi ekspordimaade vahelises koostöös järgitakse avatud, läbipaistva ja konkurentsile rajatud turu põhimõtet; peab OPECi gaasiversiooni algatust nimetatud eesmärgi vastaseks;
Calls on the Commission and the Member States to pursue active policies at the highest political level so as to enable the Community to diversify its natural gas sources; expects that any cooperation between gas exporting countries would respect an open, transparent and competitive market; considers that an initiative to create a gas version of OPEC would be contrary to that aim;
21. on arvamusel, et energiatarnete mitmekesistamise projektide elluviimine peaks olema üks tugevdatud Euroopa naabruspoliitika prioriteete, ja nõuab tootja- ja transiidiriikide energiasektori investeerimiskliima ja regulatiivse raamistiku parandamise suuremat toetamist, tuginedes energiaharta lepingu põhimõtetele;
Considers that the realisation of the energy diversification projects should be one of the priorities of the strengthened European Neighbourhood Policy, and calls for enhanced support for improvement of the investment climate and the regulatory framework, based on the principles of the ECT, in the energy sectors of the producer and transit countries;
25. peab võimalikku sõltuvust biokütuste impordist niisama murettekitavaks kui sõltuvust välisriikide nafta- ja gaasitarnetest; kutsub komisjoni üles töötama koos ELi partneritega välja globaalse sertifitseerimissüsteemi, mis tagaks bioloogilist mitmekesisust mitteohustavate biokütuste säästva tootmise ja kasutamise, ning standardid kasvatus- ja töötlemisetappide ning kasvuhoonegaaside üldise tasakaalu kohta olelustsükli jooksul;
Considers potential import dependency on biofuels to be as worrying as dependence on external supplies of oil or gas; calls on the Commission to develop, together with the EU’s partners, a global certification scheme which can ensure the sustainability of the production and use of biofuels that do not pose a threat to biodiversity, together with standards for the cultivation and processing phases as well as for the overall life-cycle balance of greenhouse gases;
B. Ühtsus ELi huvide kaitsmisel
B. Unity in defending the EU's interests
28. kutsub liikmesriike ja komisjoni tagama, et enne uute suuremahuliste infrastruktuuri investeeringute otsuseid viidaks läbi ulatuslik keskkonnaekspertiis; eelkõige nõuab tungivalt, et kaalutaks kavandatava Põhja-Euroopa gaasijuhtme (Nord Stream) ohtlikkust ökosüsteemidele ja inimeste elule, mis on tingitud merre heidetud laskemoonast ja relvadest, mis paiknevad torujuhtme kavandatava asukoha ääres Läänemere põhjas; juhib tähelepanu sellele, et suure keskkonnakatastroofi puhul langeb finantsvastutus osalistele;
Calls on the Member States and the Commission to ensure that a full environmental impact assessment is carried out before deciding on major infrastructure investments; in particular, urges them to consider the threat to ecosystems and human life represented by the planned North European Pipe Line/Nord Stream due to the existence of ammunition and weapons dumps on the seabed along the path of the planned pipeline at the bottom of the Baltic Sea; points out that, should a major ecological disaster occur, the financial responsibility should lie with the parties involved;
C. Solidaarsus kriisiolukordades
C. Solidarity in crisis situations
D. Tihedam koostöö suuremate tootja-, transiidi- ja tarbijariikidega
D. Strengthened cooperation with major producer, transit and consumer countries
41. nõuab Euroopa naabruspoliitika ja Musta mere sünergia olemasolevate mehhanismide arendamist ja uute loomist, mis viiksid tihedamale koostööle transiidiriikidega – Ukraina, Valgevene, Moldova, Lõuna-Kaukaasia riikide, Mašriki ja Magribi piirkonnaga – selleks, et soodustada turu toimimise suuremat läbipaistvust ning tagada stabiilsed tarned ja transiit;
Calls for the development of the existing mechanisms, and the creation of new ones, within the European Neighbourhood Policy and the Black Sea Synergy leading to a deepening of the cooperation with the transit countries – Ukraine, Belarus, Moldova, the countries of South Caucasus, the Mashreq and the Maghreb – in order to allow for greater transparency of market operation and provide for stability of supply and transit;
43. julgustab Türgit ühinema täisliikmena Euroopa Energiaühendusega, mis laieneb praegu kõikidele Kagu-Euroopa riikidele ja annab süveneva piirkondliku energiaalase koostöö jaoks struktureeritud regulatiivse raamistiku, parandades nõnda energiajulgeolekut ja toetades investeeringuid; toetab Ukraina, Norra ja Moldova avaldust energiaühenduse liikmeks astumiseks;
Encourages Turkey to join, as a full member, the European Energy Community, which currently extends to the South Eastern European countries and provides a structured regulatory framework for deepening regional energy cooperation, thus improving energy security and underpinning investment; supports the application by Ukraine, Norway and Moldova for membership of the Energy Community;
51. kutsub komisjoni üles nõudma ELile süsivesinike peamiste tarnijatega peetava dialoogi raames Euroopa äriühingute võrdset kohtlemist, mis põhineb ainult majanduslikel kriteeriumidel ja ilma igasuguse poliitiliste tegurite sekkumiseta soetushindade kehtestamisel;
Calls on the Commission to demand, within the dialogue with the main suppliers of hydrocarbons to the EU, the equal treatment of European companies, exclusively based on economic criteria and without any interference by political factors in the establishment of acquisition prices;
52 kutsub komisjoni üles koostama aruannet gaasitarnete sihtkohta puudutavate klauslite kohta, mis de facto takistavad siseturul gaasi reeksporti, ja kutsub komisjoni üles jõustama maagaasi käsitlevates lepingutes niisuguste klauslite tühistamist, kuivõrd need on ELi õigusega keelatud;
52 Calls on the Commission to prepare a report on the destination clauses regarding gas supplies, which are de facto preventing re-export of gas within the internal market, and calls on the Commission to enforce the abolition of any such clauses contained in any contracts for natural gas on the EU market, inasmuch as they are prohibited by EU law;
55. kutsub komisjoni üles edendama õiglast konkurentsi rahvusvahelisel tasandil, astudes WTOs samme energiaturu läbipaistvust ja eelkõige kaubandust moonutavaid meetmeid käsitlevate erieeskirjade toetuseks;
Calls on the Commission to promote fair competition at the international level by taking action within the WTO in support of specific rules on the transparency of the energy market and, in particular, on trade-distorting measures;
63. rõhutab, et koostalitlevate energiavõrkude loomine hästi kooskõlastatud üleeuroopaliste energiavõrkude kaudu aitab kaasa elektri- ja gaasituru konkurentsivõimele, tugevdab varustuskindlust ja edendab keskkonnakaitset, samuti tugevdab see ELi positsiooni tarnija- ja transiidiriikide suhtes;
Stresses that the creation of interoperable energy grids through a well-coordinated trans-European energy network will contribute to competitiveness in the electricity and gas markets, reinforce security of supply and advance environmental protection, as well as strengthening the EU's position vis-à-vis supply and transit countries;
Viimastel aastatel on energiavarustuskindlus tõusnud Euroopa Liidu poliitilises tegevuskavas esikohale.
In the recent years, energy security has moved to the top of the political agenda of the European Union.
Siiski ei ole see täiesti uus arengujärk, sest juba 1952. aasta Euroopa Söe- ja Teraseühenduse ning 1957. aasta Euratomi asutamislepingute keskmes oli vajadus mõelda ühisele energiaalasele poliitilisele lähenemisviisile.
This is, however, not an entirely new development, as the reflection on the need for a common political approach to energy was already at the heart of the 1952 European Coal and Steel Community Treaty and the 1957 Euratom Treaty.
Globaalsed energiaturud ja geopoliitiline olukord on sest saadik oluliselt muutunud.
The global energy markets and geopolitical situation have changed considerably since.
Energiavarustuskindlusest on saanud esmatähtis probleem ja selleks on palju põhjusi, kuid üks tähtsamaid neist on ehk 2006. aasta jaanuaris toimunud Venemaa ja Ukraina vaheline gaasitüli ning sellele järgnenud tarnekriis, mis puudutas ka mitut liikmesriiki.
There are many reasons for energy security becoming a priority issue, but one of the most significant may be considered the January 2006 Russia-Ukraine gas dispute and the subsequent supply crisis that affected several Member States.
See tüli avas ELi silmad.
This dispute was a real wake up call for the EU.
Avastasime peaaegu üleöö, et energia ei ole mitte lihtsalt kaup, mis on vajalik meie jätkuvaks majanduslikuks arenguks ja heaoluks, vaid seda võib kasutada ka poliitilise vahendina, avaldamaks poliitilist survet.
From almost one day to the other we discovered that energy is not just a commodity, essential for our continued economic development and well-being but it can also be used as a political tool, instrument of political pressure.
Säärases kontekstis valmistab muret ELi kasvav sõltuvus energiavarustusest välismaalt, suures osas mittedemokraatlikest ja ebastabiilsetest riikidest, ja eelkõige sõltuvus Venemaa gaasist, kuna see võib kahjustada liikmesriikide kauaaegseid majandus- ja poliitilisi huve, ja ka terve Euroopa Liidu turvalisust.
In this context, the EU's growing dependence on external energy supplies, largely from undemocratic and unstable countries, and particularly gas dependence on Russia, is worrying as it may harm the long-term economic and political interests of the Member States, as well as the overall security of the European Union.
Isegi lühiajalised raskused, mille tõttu väheneb kolmandatest riikidest pärit energiaga varustamine, põhjustavad tõsiseid häireid liidu majandustegevuses.
Any difficulty, even temporary, that has the effect of reducing energy supplies from third countries will also cause serious disturbances in the economic activity of the Union.
Lisaks on suurenemas globaalne surve energiaressurssidele.
Moreover, the global pressure on energy resources is increasing.
Hiina ja India tõus suurteks maailmamajandusjõududeks, Ameerika Ühendriikide kasvav nõudlus energia järele ning ebastabiilsus põhilistes naftat eksportivates piirkondades mõjutavad jõuliselt rahvusvahelisi energiaturge.
The rise of China and India as major global economic powers, the continued growth in US energy demand and instability in the key oil-exporting regions are dramatically affecting international energy markets.
Stabiilse tootmise tulevikuväljavaated on üha enam seotud sisepoliitiliste küsimustega ja suurtarnijate piirkondlike ambitsioonidega.
Prospects for stable production are increasingly linked to internal political issues and the regional ambitions of major suppliers.
Kõik see võib mõjutada ülemaailmset võimude tasakaalustatust, kuna energiavarustuskindlusest on saanud põhitegur riikide julgeolekus ja majandusarengus.
These dynamics may affect the global balance of power, as energy security has become a top factor in countries' national security and economic development.
Uus poliitika peaks hõlmama energiaga varustamise kõiki geograafilisi asendeid ida- ja lõunanaabruses, Kesk-Aasias, Vahemere piirkonnas ja Lähis-Idas.
The new policy should cover all geographic directions of energy supply in the Eastern and Southern Neighbourhood, Central Asia, Mediterranean Region and Middle East.
Rõhutada tuleb ka seda, kui olulised on tulevane ELi-Aafrika energiapartnelus ning dialoogi intesiivistamine energiale juurdepääsu ja energiavarustuskindluse üle.
The importance of the future EU-Africa Energy Partnership and intensification of dialogue on access to energy and energy security should also be stressed.
Euroopa vastus väljakutsetele
European response to challenges
ELi kasvav sõltuvus energia impordist on suurendanud energiavarustuskindluse alase poliitika tähtsust.
The growing EU energy import dependence has increased the importance of energy supply security policies.
Isegi kui EL suudaks järgmise kahekümne aasta jooksul üle minna tõhusale energiakasutusele ja taastuvatele energiaallikatele, ei vähene meie sõltuvus naftast ja gaasist kuigi oluliselt.
Even if the EU is able to shift towards energy efficiency and renewable sources of energy within the next two decades, our dependency on oil and gas will not diminish dramatically.
Võime seda sõltuvust küll vähendada, kuid me ei pääse sellest.
We can reduce this dependency but not escape it.
Järelikult peame otsima ressursse väljaspool Euroopat ning konkureerima energia pärast üha enam.
Consequently, we will have to source beyond our borders and we will increasingly be competing for energy.
Seetõttu tuleb meil oma energiasõltuvust ohjata energiaalase välispoliitika asjakohaste vahenditega.
That is why we have to manage this dependency through foreign policy on energy with appropriate instruments.
Mõned suurtarbijad (USA, Hiina) on määranud energiavarustuskindluse riigi välis- ja kaitsepoliitika prioriteediks.
Some major consumers (US, China) have promoted energy supply security as a priority in their foreign and security policy.
Ka mõned ELi liikmesriigid on seda lähenemisviisi järginud.
Some EU Member States have already followed this approach.
Ent ELi tasandil puudub praegu väliste energiaküsimuste alane ühenduse pädevus ning „ühel häälel rääkimine” on endiselt tõelusest kauge eesmärk.
However, on the EU level there is today no Community competence on external energy matters and "speaking with one voice" remains an objective far away from the reality.
Sellegipoolest on teadlikkus energiaga seonduvate julgeolekuküsimuste strateegilisest tähtsusest ja geopoliitilisest dimensioonist suurenemas.
Nevertheless, the awareness about the strategic importance and geo-political dimensions of energy related security matters is growing.
Kõrge esindaja tõstatas selle küsimuse oma 2006. aastal Euroopa Nõukogule esitatud dokumendis „Euroopa energiapoliitika huve teeniv välispoliitika”, nõudes laiemat mõttetööd, mille tulemusena oleks pidanud valmima üldine tegevuskava.
In its paper on "An external policy to serve Europe's energy interests", addressed in 2006 to the European Council, the High Representative has raised the issue by calling for a wider reflection which should have led to an overall Action Plan.
Nõukogu võttis dokumendi 2007. aasta märtsis vastu ja kahtlemata aitas see kaasa energia siseturu ühendamisele, kuid energiaalase välispoliitika alal oli edu liiga vähene ning põhines pigem deklaratsioonidel kui kindlal plaanil, kuidas minna üle uuele, edasipüüdlikule poliitikale.
While its adoption by the Council in March 2007 has undoubtedly contributed to the consolidation of internal energy market, in the area of foreign policy on energy, the progress was far too modest based on declarations rather than concrete plan on how to proceed to a new ambitious policy.
Euroopa ühise energiaalase välispoliitika suunas
Towards a common European Foreign Policy on Energy
Raportöör arvab, et energiavarustuskindlust tuleb pidada terve Euroopa Liidu turvalisuse põhielemendiks.
The rapporteur believes that energy security must be regarded as an essential component of the overall security of the European Union.
Tal on kahju, et selleks ei ole asutamislepingutes alust.
He regrets that there is still no treaty basis for it.
Seega tunneb ta heameelt, et valitsustevahelise konverentsi uue reformlepingu volitustes, mis Euroopa Ülemkogu juunis 2007 vastu võttis, nähakse ette uued sätted energiaalaseks solidaarsuseks.
Hereby, he welcomes that the IGC mandate for the new Reform Treaty, adopted by the European Council of June 2007 foresees new provisions on energy solidarity.
Raportöör on siiski seisukohal, et oleks aeg olemasolevast raamistikust väljuda ning nõuab, et rakendataks Euroopa ühist energiaalast välispoliitikat ning täiendatakse seda asjakohaste vahenditega.
The rapporteur believes, however, that it is time to go beyond the existing frameworks and calls for a common European foreign policy on energy to be implemented and equipped with appropriate instruments.
Uus poliitika peaks rajanema solidaarsusel ja mitmekesistamisel ning säästvuse edendamisel.
This new policy should be based on solidarity and diversification and on the promotion of sustainability.
See peaks kuuluma ühte (liidu poliitikasuuniste, liikmesriikide ja tööstussektori toel) ja olema kooskõlas selliste ELi välispoliitika laiemate eesmärkidega nagu konfliktide ärahoidmine ja inimõiguste edendamine.
It should be coherent (backed by all Union policies, the Member States and industry) and consistent with the EU's broader foreign policy objectives such as conflict prevention and the promotion of human rights.
Poliitika tulemuslikkus sõltub ELi võimalustest koguda kokku oma arvestatavad ühisressursid ning rakendada need ühiste huvide teenistusse.
Its effectiveness will depend on the EU availability to gather its considerable collective resources and put them at the service of shared interests.
Selleks tuleks ühendada jõud tootja-, transiidi- ja tarbijariikidega ning intensiivistada „energiadiplomaatiat”.
This would require engaging with producer, transit and consumer countries and to intensify "energy diplomacy".
ELi 27 liikmesriiki peavad asendama oma praeguse ühepoolse energiaeelistuse uue, energiaalasel solidaarsusel põhineva ühispoliitikaga.
The EU's 27 Member States need to replace their current preference for energy unilateralism with a new common policy of energy solidarity.
Üksnes ühiselt tegutsedes on Euroopal lootust ajada peamiste tarnijatega äri võrdsetel tingimustel.
It is only by acting collectively that Europe can hope to deal with main suppliers on even terms.
Seega peaks uus poliitika looma sünergiat, tagades varustuskindluse Euroopa Liidus, ning tõhustama ELi tugevust ja suutlikkust tegutseda välispoliitikas, nagu ka liidu usaldusväärsust globaalse osalejana.
The new policy should therefore create synergies ensuring security of supply for the European Union and enhance the EU's strength and capacity for action in foreign policy, as well as its credibility as a global actor.
Oluline on rõhutada, et kuigi igal liikmesriigil tuleks säilitada legitiimne ja suveräänne õigus valida riigisisese energia liike ning otsustada tarnestruktuuri jmt üle, edendaks sidusa ja fookustatud ühise välispoliitika areng ühist välise energiavarustuse kindlust ning suurendaks ELi potentsiaali lahendada tänapäevaseid probleeme tõhusamalt.
It is important to underline that while individual Member States should retain the legitimate and sovereign right to choose their internal energy mix and to decide on the supply structure etc., the development of coherent and focused common foreign policy on energy would enhance the collective external energy security and increase the EU's potential to face more efficiently today's challenges.
Raportöör on veendunud, et säärase poliitika väljatöötamine looks vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele märkimisväärset lisaväärtust riiklikul tasandil tehtud jõupingutustele ning on ainus viis, kuidas lahendada tõhusalt energiapoliitika küsimus.
The rapporteur is convinced that the development of such a policy would bring substantial added value according to subsidiarity principle to efforts made at national level and this is the only way to tackle efficiently the energy policy issue.
Sel eesmärgil teeb ta mitu konkreetset ettepanekut, mis toetavad järkjärgulist lähenemisviisi Euroopa ühisele energiaalasele välispoliitikale, võttes arvesse, et Euroopa ühine energiapoliitika peaks rajanema sellistel põhimõtetel nagu mitmekesistamine, ühtsus ELi huvide kaitsmisel, solidaarsus kriisiolukordades ning tugevdatud koostöö suurte tootja-, transiidi- ja tarbijariikidega.
He makes a number of concrete proposals to this end, supporting a gradual approach towards a common European foreign policy on energy, considering that the common European energy policy should be built on the principles such as - diversification, unity in defending the EU's interests, solidarity in crisis situations, and strengthened cooperation with major producer, transit and consumer countries.
Raportöör paneb ette mitu uuenduslikku ideed, mis peaksid aitama käesolevat edasipüüdlikku ettevõtmist täide viia:
He proposes a series of innovative ideas which should help to carry out this ambitious project:
· luua kaksikfunktsioonis ametipost energiaalase välispoliitika kõrgele ametnikule , kes vastutaks energiavarustuskindluse kõigi välisaspektidega (nt energia, keskkond, kaubandus, transport, konkurents) seotud poliitika koordineerimise eest.
· The creation of a post of a "double hatted" High Official on Foreign Energy Policy, who would be responsible for coordinating all policies related to all external aspects of energy security (e.g. energy, environment, trade, transport, competition).
Sidusal viisil sünergia loomine tugevdaks kindlasti ELi võimet kaitsta energiavarustuskindlusega seonduvaid huve.
Building synergies in a coherent way would certainly strengthen the EU's ability to protect its energy security interests.
Institutsiooniline uuendus oleks mõjuv vahend.
This institutional "nouveauté" constitutes an important tool.
Peaksime meenutama Jean Monnet’ ütlust, et miski ei tööta ilma institutsioonilise ankruta.
We should remember Jean Monnet's saying that "nothing functions without institutional anchor".
· paluda komisjonil töötada 2007. aasta lõpuks välja täpne tegevuskava, mille põhjal loodaks ühine energiaalane välispoliitika ja kus oleks kirjas lühiajalised, keskmise tähtajaga ja kauaaegsed eesmärgid, sihid ja toimingud koos konkreetse ajakavaga nende rakendamiseks.
· Appeal on the Commission to set up by the end of 2007 a precise "road- map" leading to the formation of a common foreign policy on energy , indicating short, medium and long term objectives, targets and steps with specific time-frame for implementing them.
Raportöör peab vajalikuks kaasata sisene dünaamika ning liikuda deklaratsioonidelt tegevusele.
The rapporteur considers that this is necessary to engage the internal dynamic and move from declarations to action.