natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kindlustajariik tagab kooskõlas käesoleva direktiivi, eelkõige artikli 7, 8 ja 9 sätetega, et kindlustatud isikud, kes sõidavad teise liikmesriiki eesmärgiga saada seal tervishoiuteenuseid või kes soovivad kasutada teises liikmesriigis osutatavaid tervishoiuteenuseid, võivad saada tervishoiuteenuseid teises liikmesriigis , kui kõnealune ravi kuulub hüvede hulka, mis on sätestatud kindlustajariigi õigusaktides ja millele kindlustatul on õigus .
Subject to the provisions of this Directive, in particular Articles 7, 8 and 9, the Member State of affiliation shall ensure that insured persons travelling to another Member State with the purpose of receiving healthcare there or seeking to receive healthcare provided in another Member State, will not be prevented from receiving healthcare provided in another Member State where the treatment in question is among the benefits provided for by the legislation of the Member State of affiliation to which the insured person is entitled.
Kindlustajariik tasub kindlustatule kulud, mis kuuluksid hüvitamisele tema riiklikus sotsiaalkindlustussüsteemis, kui samasuguseid või samalaadseid tervishoiuteenuseid oleks osutatud tema territooriumil .
The Member State of affiliation shall reimburse the costs to the insured person , which would have been paid for by its statutory social security system had the same or similar healthcare been provided in its territory .
Kindlustajariik tagab kooskõlas käesoleva direktiivi, eelkõige artikli 7, 8 ja 9 sätetega, et kindlustatud isikud, kes sõidavad teise liikmesriiki eesmärgiga saada seal tervishoiuteenuseid või kes soovivad kasutada teises liikmesriigis osutatavaid tervishoiuteenuseid, võivad saada tervishoiuteenuseid teises liikmesriigis.
Subject to the provisions of this Directive, in particular Articles 7, 8 and 9, the Member State of affiliation shall ensure that insured persons travelling to another Member State with the purpose of receiving healthcare there or seeking to receive healthcare provided in another Member State, will not be prevented from receiving healthcare provided in another Member State .
Kindlustajariigi pädev asutus tasub kindlustatule tegelikud ravikulud.
The competent institution of the Member State of affiliation shall reimburse the effective costs of the treatment to the insured person.
Kui teatava haiguse või vigastuse raviks on mitu meetodit, on patsiendil õigus saada hüvitist kõigi rahvusvahelises arstiteaduses piisavalt järele proovitud ja katsetatud ravimeetodite eest, kui need ei ole kindlustajariigis kättesaadavad.
If there are several methods available for treating a certain disease or injury, the patient shall have the right to reimbursement for all methods of treatment that are sufficiently tried and tested by international medical science, if they are not available in the Member State of affiliation.
Selgitamine, et kulud peab hüvitama asjaomane sotsiaalkindlustusasutus, mitte liikmesriik.
Clarification that it is not the Member State but the social insurance institution(s) concerned that should reimburse the costs.
Selgitamine, et kulude hüvitamisel tuleb hüvitada nii riiklikus sotsiaalkindlustussüsteemis kui ka riiklikult rahastatavas tervishoiusüsteemis tasumisele kuuluvad kulud.
Clarification that not only the costs to be covered by the statutory social security system but also those to be covered by the State-financed health systems are to be reimbursed.
Teises liikmesriigis osutatava tervishoiuteenuse kulud tasub kindlustajariigi pädev asutus kooskõlas käesoleva direktiivi sätetega vähemalt samas ulatuses, nagu seda oleks tehtud juhul, kui sama või samalaadset tervishoiuteenust oleks osutatud kindlustajariigis, ületamata saadud tervishoiuteenuse tegelikku maksumust.
The costs of healthcare provided in another Member State shall be reimbursed by the competent institution of the Member State of affiliation in accordance with the provisions of this Directive up to the level of costs that would have been assumed had the same or similar healthcare been provided in the Member State of affiliation, without exceeding the actual costs of healthcare received.
Liikmesriikidel peab olema mehhanism nende kulude arvestamiseks, mis asjaomane kohustuslik tervishoiusüsteem hüvitab kindlustatule teises liikmesriigis osutatud tervishoiuteenuste eest.
Member States shall have a mechanism for calculation of costs that are to be reimbursed to the insured person by the statutory health system concerned for healthcare provided in another Member State.
Tuleb selgitada, et kulude hüvitamisel tuleb hüvitada nii riiklikus sotsiaalkindlustussüsteemis kui ka riiklikult rahastatavas tervishoiusüsteemis või kombineeritud süsteemis tasumisele kuuluvad kulud.
Clarification that not only the costs to be covered by the statutory social security system but also those to be covered by the State-financed health systems or mixed systems are to be reimbursed.
Kõnealuse nimekirja koostamisel võtab komisjon arvesse artiklis 15 osutatud Euroopa tugikeskuste võrgustike erilist positsiooni.
In drawing up that list, the Commission shall take account of the special position of European reference networks as referred to in Article 15.
Eellubade süsteemi kohaldatakse, ilma et see piiraks artikli 3 lõike 2 kohaldamist, ning see peab piirduma kõnealuse mõju ärahoidmiseks vajaliku ja proportsionaalsega ja see ei kujuta endast meelevaldse diskrimineerimise vahendit.
The prior authorisation system shall apply without prejudice to Article 3(2) and shall be limited to what is necessary and proportionate to avoid such impact, and shall not constitute a means of arbitrary discrimination.
Haiglaravist ja eriarstiabist keeldumine
Rejection of hospital and specialised care
Ravi osutav liikmesriik võib üksikule tervishoiuteenuste osutajale anda õiguse keelduda nende patsientide haiglaravist või eriarstiabist, kes viibivad ravi eesmärgil mõnes teises liikmesriigis, kui seeläbi seatakse teised samasuguste ravivajadustega patsiendid halvemusse, näiteks ravijärjekorra pikenemise tõttu.
A Member State of treatment may permit an individual healthcare provider to refuse hospital or specialised care to patients in another Member State who seek treatment in that Member State if that would be detrimental to other patients with similar health needs, for example because of increased waiting time for treatment.
Põhjenduse 12 viimase lause lisamine.
Inclusion of the last clause of Recital 12.
Direktiivi tekstis ei ole kõnealust olulist, põhjendustest pärit lauset, mis tuleks lisada õiguskindluse ja parema loetavuse huvides.
This vital clause from the recitals is lacking in the body of the text of the directive: in the interests of legal certainty and greater clarity, it would be preferable to include this clause here.
Eesmärki võimaldada patsientidele tervishoiuteenuseid töö- ja elukohale võimalikult lähedal ei tohi nurjata teistest liikmesriikidest pärit patsientide piiramatu juurdepääs.
The aim of providing health care for patients as close as possible to their place of residence or work must not be made impossible on account of unlimited access for patients from other Member States.
Igal juhul tuleb kindlustatud isikule anda alati luba vastavalt artikli 3 lõike 1 punktis f osutatud sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise määrustele , kui määruse 1408/71 artikli 22 lõike 1 punktis c ja lõikes 2 esitatud tingimused on täidetud .
In any event , an insured person shall always be granted the authorisation pursuant to Regulations on coordination of social security referred to in Art. 3.1 f) whenever the conditions of Art.22.1 c) and Art. 22.2 of Regulation 1408/71 are met .
Kuni määruse (EÜ) nr 883/2004 jõustumise kuupäevani tuleb kindlustatud isikule anda luba vastavalt käesoleva direktiivi artikli 3 lõike 1 punktis f osutatud sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise määrustele ning määruse 1408/71 artikli 22 lõike 1 punkti c ja lõike 2 kohaselt .
Until the date of entry into force of Regulation (EC) No 883/2004 , an insured person shall be granted the authorisation pursuant to the regulations on the coordination of social security referred to in Article 3(1)(f) of this Directive, in accordance with Article 22(1)(c) and Article 22(2) of Regulation 1408/71.
Alates määruse (EÜ) nr 883/2004 jõustumise kuupäevast tuleb kindlustatud isikule anda luba artikli 3 lõike 1 punktis f osutatud sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise määruste alusel vastavalt määruse (EÜ) nr 883/2004 artiklile 20.
From the date of entry into force of Regulation (EC) No 883/2004, an insured person shall be granted the authorisation on the basis of the regulations concerning the coordination of social security schemes as referred to in Article 3(1)(f) in accordance with Article 20 of Regulation (EC) No 883/2004.
Seoses piiriüleseid tervishoiuteenuseid puudutava teabega tuleb käesolevast direktiivist tulenevaid patsientide õigusi eristada selgelt õigustest, mis tulenevad artikli 3 lõike 1 punktis f osutatud sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise määrustest.
In regard to information relating to cross-border care, a clear distinction shall be made between the rights which patients have under this Directive and rights arising from regulations on the coordination of social security schemes as referred to in Article 3(1)(f).
Liikmesriigid tagavad, et patsiendiorganisatsioonid, haigekassad ja tervishoiuteenuste osutajad kaasatakse kõnealuste riiklike kontaktpunktide tegevusse.
Member States shall ensure that patients' organisations, health insurance funds and care providers are involved in the work of those national contact points.
Artikkel 12 – lõige 2 – punkt d a (uus)
Article 12 – paragraph 2 – point d a (new)
Ettepanek võtta vastu direktiiv
Text proposed by the Commission
(d a) registreerida kõik tegevused ravi osutavas liikmesriigis artiklite 6, 7, 8, 9 ja 15 kohaselt ning teavitada nendest raviteenust osutava liikmesriigi pädevaid asutusi, kusjuures tervishoiuteenuste osutajad esitavad nõutud teabe niipea, kui nad on sellest teadlikuks saanud.
(da) register all activities in the Member State of treatment pursuant to Articles 6, 7, 8, 9 and 15 and notify the competent authorities of the Member State of treatment thereof, with healthcare providers supplying the necessary information as soon as they receive it.
Liikmesriigid osutavad käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikku vastastikust abi ja sõlmivad sellekohased lepingud .
Member States shall render such mutual assistance as is necessary for the implementation of this Directive and shall conclude agreements in this regard .
Liikmesriigid edendavad koostööd piiriüleste tervishoiuteenuste osutamisel piirkondlikul ja kohalikul tasandil ning samuti info- ja sidetehnoloogiate kaudu, piiriüleste tervishoiuteenuste ajutist või sihtotstarbelist osutamist ning teisi piiriülese koostöö vorme .
Member States shall facilitate cooperation in cross-border healthcare provision at regional and local level as well as through information and communication technologies , cross-border healthcare provided on a temporary or ad hoc basis and other forms of cross-border cooperation .
Liikmesriigid edendavad koostööd piiriüleste tervishoiuteenuste osutamisel riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil ning samuti info- ja sidetehnoloogiate ja piiriüleste tervishoiuteenuste kaudu, mida osutatakse ajutiselt või sihtotstarbeliselt, ning sõlmivad sellekohased lepingud .
Member States shall facilitate cooperation in cross-border healthcare provision at national, regional and local level as well as through information and communication technologies and cross-border healthcare provided on a temporary or ad hoc basis , and shall conclude agreements in this regard .
Selleks, et töötada tulevikus välja võimalikult tõhus tervishoiupoliitika, määrab komisjon katsealadena kindlaks piirialad, kus saab põhjalikult katsetada, analüüsida ja hinnata piiriüleste tervishoiuteenustega seotud uuenduslikke algatusi.
In order, in future, to establish as effective as possible a health care policy, the Commission shall designate border regions as trial areas where innovative initiatives relating to cross-border care can be thoroughly tested, analysed and assessed.
Artikkel 20 – teine a lõik (uus)
Article 20 – paragraph 2 a (new)
Komisjon on kohustatud koguma andmeid patsientide ja arstide piiriülese liikumise kaardistamiseks, et suuta kohe heastada võimalikud negatiivsed mõjud ja toetada veelgi positiivseid mõjusid.
The Commission shall be responsible for collecting the requisite information with a view to charting cross-border flows of patients and practitioners in order to be able to remedy any adverse effects promptly and further encourage positive effects.
Komisjon lisab kõnealused andmed esimeses lõigus osutatud aruandesse.
The Commission shall include that information in the report referred to in paragraph 1.
tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjonI ARV AMUS
OPINION of the Committee on Industry, Research and Energy
ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius
on the proposal for a European Parliament and Council directive on the application of patients’ rights in cross-border healthcare
Segaduse ja mitmetimõistmise vältimiseks tuleb selgelt eristada, milline on käesoleva direktiivi ettepaneku kohaldamisala.
It is important to clearly distinguish the scope of this proposal for a directive, in order to avoid any confusion or amalgam of ideas.
Kõnealune direktiiv hõlmab ainult patsientide liikuvust.
The proposal is aimed solely at patient mobility.
Direktiiv ei hõlma tervishoiutöötajate liikuvust.
It does not relate to the mobility of healthcare professionals.
Seetõttu ei ole tegemist teenuste direktiivi kohaldamisega tervishoiu valdkonnas.
The idea is not, therefore, to apply the ‘Services Directive’ to the field of health.
Üldiselt soovivad patsiendid saada tervishoiuteenuseid võimalikult oma elukoha lähedal ja nii kiiresti kui võimalik.
Generally speaking, patients want to access quality healthcare as close to where they live as possible and as quickly as possible.
Mõnel juhul on kõige paremat teenust võimalik saada aga teises liikmesriigis.
In some cases, however, the best healthcare is to be found in another Member State.
Patsiendid võivad seega reisida teise liikmesriiki, et saada kvaliteetsemat, kiiremat või odavamat tervishoiuteenust.
Patients may thus travel elsewhere to obtain better quality, quicker or cheaper healthcare services.
Enne tervishoiuteenuse saamist peab patsient saama teavet selle kohta, kas erinevad pakutavad teenused on kvaliteetsed, kättesaadavad ja asjakohased, samuti peab olema selge, millised on kohaldatavad haldusmenetlused.
Before accessing those healthcare services, there is a need for information enabling them to find out whether the various services are of good quality, available and suitable; it is also important for the applicable administrative procedure to be clear.
Kui patsiendid otsustavad kasutada raviteenuseid välisriigis, on oluline tagada nende heaolu ja turvalisuse piisav kaitse.
Then, when patients actually decide to travel abroad for treatment, it is essential to guarantee that their safety and well‑being are adequately safeguarded.
Praegust olukorda iseloomustab kogu Euroopa Liidu tervishoiusüsteemide ja -strateegiate järjest süvenev vastikune sõltuvus.
The current situation is characterised by the growing interdependence of health systems and health policies across the European Union.
Sellisest arengust annavad tunnistust mitmed asjaolud, eelkõige patsientide ja tervishoiutöötajate aktiivne liikuvus Euroopa Liidus (seda on lihtsustanud Euroopa Kohtu otsused), kogu Euroopa Liidu elanikkonna ühised ootused ja uute, eelkõige infotehnoloogia arenguga seotud meditsiinitehnoloogiate ja tehniliste vahendite levik.
That situation has developed owing to a host of factors, including an increase in the movement of patients and professionals within the EU (facilitated by the rulings of the European Court of Justice), the expectations that are shared by people across the Union and the dissemination of new medical technologies and techniques based on information technologies.
Siiski valitseb märkimisväärne õiguskindlusetus.
There is, however, much legal uncertainty in this area.
Euroopa Kohtu kohtupraktika on teatavate küsimuste osas vastuoluline, liiatigi ei kohaldata seda ühetaoliselt kõikides liikmesriikides.
The Court of Justice has developed case law which is in part contradictory and which is not, moreover, applied in a uniform manner in all the Member States.
Seetõttu tuleb Euroopa Kohtu kohtupraktikat teatavate mainitud kohtuotsuste osas selgitada:
There is therefore a need to clarify the case law of the Court of Justice of the European Communities with regard to some of those rulings:
– haiglavälist ravi, mida kodanikul on õigus saada oma liikmesriigis, on tal ilma eelluba küsimata õigus saada ka teises liikmesriigis.
– any non-hospital care to which citizens are entitled in their own Member State, they may also seek in any other Member State without prior authorisation, and be reimbursed up to the level of reimbursement provided by their own system.
Ravikulud hüvitatakse talle tema sotsiaalkindlustussüsteemis ette nähtud piirides.
As regards hospital care, the prior authorisation of the patient’s own system is required.
Luba tuleb anda, kui oma süsteemi raames ei ole patsiendile meditsiiniliselt vastuvõetava aja jooksul võimalik tagada vajalikke raviteenuseid, arvestades seejuures tema tervislikku seisundit.
That authorisation must be given to the patient if their system cannot provide them with care within a medically acceptable time limit considering their condition.
Ka sellise loa saamisel hüvitatakse asjaomasele isikule ravikulud vähemalt selle summa piires, mis on ette nähtud tema oma süsteemi raames;
In this case too, the person concerned will be reimbursed up to at least the level of reimbursement provided by their own system;
– kohtupraktika kinnitab liikmesriigi pädevust tervishoiuteenuste ja sotsiaalkindlustuse valdkonna korraldamisel;
– confirmation that matters relating to the organisation of health care social security are a national competence;
– see võimaldab säilitada eelloa taotlemise nõude haiglaravi puhul, mis on kõige keerulisem ja kulukam ning mõjutab seetõttu liikmesriikide korraldamis- ja kavandamissuutlikkust.
– maintenance of the need for prior authorisation for hospital care, which is the most burdensome and costly, and consequently of the Member State’s regulatory and planning powers.
Tegemist ei ole liikmesriikide tervishoiu- või sotsiaalkindlustussüsteemide ühtlustamisega, vaid hoopis vastupidi, patsientide õiguskindluse tõhustamisega ja liikmesriikide praeguse olukorra parandamisega.
The directive does not aim to harmonise Member States’ health or social security systems, but rather to strengthen legal certainty for patients and improve the current situations in the Member States.
Samas peame esitama küsimuse, kas direktiivis on pööratud piisavalt tähelepanu konkreetsetele juhtudele, mis raskendavad iga päev meie kodanike elu.
One must nevertheless ask whether the directive awards enough attention to the real‑life cases that handicap our citizens in their daily lives.
Asjassepuutuvad isikud on mõnikord probleemide keerukuse tõttu loobunud oma õiguste kasutamisest.
Faced with such complexities, those primarily concerned sometimes voluntarily relinquish their rights.
Seetõttu tuleb teha kõik võimalik, et teavitada patsiente eelkõige menetlusi käsitleva direktiivi artiklis 15 sätestatud Euroopa tugikeskuste võrgustikest.
Everything possible must be done to inform patients, especially with regard to the European reference networks described in Article 15 of the directive, on procedures.
Piiritledes ja kodifitseerides Euroopa Kohtu kohtupraktikat, muudab direktiiv sidusamaks ja selgemaks patsientide konkreetsed õigused.
By providing a framework for, and codifying, the case law of the Court of Justice, the directive will lend greater coherence and increased clarity to the actual rights of patients.
Patsientide liikuvus ei või mingil juhul kaasa tuua tervishoiusüsteemide vahelist dumpingut ega vähenda tervishoiuteenuste ohutust.
Patient mobility must not, under any circumstances, result in ‘dumping’ between healthcare systems, or undermine the safety of healthcare.
Patsientide huvides tuleks tagada õiguskindlus ja toetada riiklike tervishoiusüsteemide koostööd.
Legal certainty should be ensured, and support provided for cooperation between national healthcare systems, in the interest of the patient.
Selleks tuleb täiustada õigussätteid, mis käsitlevad patsientidele võimaldatavale teabele juurdepääsu ning tervishoiuteenuste, farmaatsiatoodete ja raviprotseduuride kohta teavet pakkuvate allikate usaldusväärsust.
In order to achieve this, it is important to improve the provisions on the guarantee of patients’ access to information and the credibility of sources of information on the provision of healthcare, pharmaceutical products and medical treatment.
Euroopa Komisjon teeb muu hulgas ettepaneku luua võrgustik, mis ühendab riiklikke ametiasutusi või organeid, mis tegelevad tervishoiutehnoloogia hindamisega, selleks et kasutada optimaalselt uusi tehnoloogiaid ning tagada seeläbi ohutud, tõhusad ja kvaliteetsed tervishoiuteenused.
The European Commission has also proposed that a network of national authorities or bodies responsible for health technology assessment (HTA) be set up, with a view to an optimum harnessing of new technologies, in order to ensure the provision of safe, effective and high‑quality healthcare.
Idee väärib toetamist, aga võrgustiku üksikasju tuleks täiustada.
While this idea is worthy of support, the practical arrangements for that network could be amplified.
Samuti tuleb pidada oluliseks tagada senisest laialdasem koostöö erakorraliste meditsiiniteenuste valdkonnas, et parandada nende koordineerimist.
Similarly, it would seem vital to facilitate greater cooperation between emergency medical services in order to improve their coordination.
See on eriti oluline piiriäärsetel aladel.
This need is all the more apparent in cross‑border areas.
Lisaks piiriüleste tervishoiuteenuste probleemidele peaks käesolev algatus võimaldama määrata kindlaks ka tervishoiuteenustega seotud väljakutsed ja kavandada vajalikke ümberkorraldusi.
Beyond the issue of cross‑border healthcare itself, this initiative should make it possible to pinpoint the challenges and necessary reforms in the field of healthcare.
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the application of patients’ rights in cross-border healthcare
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV , mis käsitleb patsientide õiguste kohaldamist võrdsetel tingimustel juurdepääsuks ohututele, kvaliteetsetele ja tõhusatele tervishoiuteenustele
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the application of patients’ rights to access to safe, high-quality and effective healthcare , under equitable conditions
Ettepanek ei peaks keskenduma peamiselt ainult patsientide liikuvusele, vaid kolmele põhiteljele, mille ümber komisjon on oma ettepaneku struktureerinud: ühised põhimõtted kõikides ELi tervishoiusüsteemides, Euroopa koostöö tervishoiu valdkonnas ja piiriüleste tervishoiuteenuste eriraamistik.
It is proposed that the proposal for a directive should not focus chiefly on patient mobility but on the three fundamental strands around which the Commission has structured its proposal: common principles in all EU health systems, European cooperation on healthcare and a specific framework for cross-border healthcare.
(25) Käesoleva direktiivi eesmärk ei ole luua õigust teises liikmesriigis osutatud ravi hüvitamisele, kui kõnealune ravi ei kuulu patsiendi kindlustajariigi õigusaktidega ette nähtud hüvitiste hulka.
(25) This Directive does not aim either to create entitlement for reimbursement of treatment in another Member State, if such a treatment is not among the benefits provided for by the legislation of the patient’s Member State of affiliation.