natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I. arvestades, et sotsiaalsete ja humanitaartingimuste tõttu, milles teatud rahvad elavad, ei saa kodanikud alati aru ennetava tegevuse mõttest ja järelikult ka sellest, et on kasulik teha sissemakseid kindlustamaks end haiguse vastu, mida võib ka mitte ette tulla, seda enam, et igat liiki valitsusvälised organisatsioonid võivad samas osutada tasuta tervishoiuteenuseid ja jagada arstimeid;
I. whereas people living in certain social and humanitarian circumstances do not always appreciate the concept of providence and do not therefore see the point of contributing to insurance against health risks that may not materialise – particularly so where a whole range of NGOs can offer parallel provision of health care and medicines free of charge,
J. arvestades, et Aafrika Sahara-taguse diasporaa teadlikkust tõsteti vastastikuse tervisekindluse kasulikkuse ja olulisuse suhtes eri vastuvõtvates riikides, kus need on hästi välja arendatud, ja et diasporaa säilitab tihti kontakti eelkõige oma päritoluriigiga;
J. whereas members of the diaspora from sub-Saharan Africa have become aware, in various host countries where mutual health organisations are well developed, that such schemes are useful and beneficial; and whereas many members of the diaspora remain in close contact with their countries of origin,
K. arvestades, et Aafrikas on võimatu luua kõigile sobivat tervishoiusüsteemi, mis toimib Euroopas, kus on erinevused ühelt poolt üldiste sotsiaalkindlustussüsteemide vahel ja teiselt poolt kohustuslike sotsiaalkindlustussüsteemide vahel,
K. whereas there is no ‘one size fits all’ health care system applicable to Africa, as is the case in Europe, where differences exist between universal social security systems on the one hand, and compulsory social insurance systems on the other,
2. tuletab meelde, kui olulised on Sahara-taguste riikide majandusele välised tegurid, nagu rahvusvahelise turu reeglid, koostööpoliitika, finantskriis, kliimamuutus, suurte ravimitootjate poliitika ja suurte rahvusvaheliste finantsasutuste poliitika;
Points to the influence on the economy of the sub-Saharan countries of external factors such as international market rules, cooperation policies, the financial crisis, climate change, and the policies pursued by major pharmaceutical companies and major international financial institutions;
14. rõhutab valitsusväliste osalejate, sealhulgas usuorganisatsioonide ja nende mittetulunduslike erahaiglate tähtsat osa elanike tervise parandamisel ja tervisehariduse edendamisel;
Emphasises the important role of non-governmental players, including faith-based organisations and their non-profit private hospitals, in improving public health and promoting health education;
20. rõhutab, et arenguriikides suureneb haigestumine sellisesse väga tõsisesse haigusesse nagu laste vähkkasvaja, ja palub komisjonil toetada teabekampaaniaid, mille eesmärk on soodustada varajast diagnoosimist ja tõhusat ravi;
Emphasises the steady increase in the incidence, in developing countries, of the devastating disease of cancer in children and calls on the Commission to encourage information campaigns promoting early diagnosis and effective treatment;
26. tuletab meelde, et horisontaalne lähenemine on esmatasandi tervishoiusüsteemis, milles osalevad ka riiklikud ametiasutused ja ka arvukad muud osalejaid, ainus, mille abil on võimalik pikas perspektiivis parandada rahva elutingimusi ja tervist;
Points out that a horizontal approach to basic health systems, with the participation of the public authorities, but also numerous other actors, is the only way of producing a long-term and sustainable improvement in the living and health conditions of populations;
41. märgib, et eri riigid, nagu Burundi, Burkina Faso, Roheneemesaared, Senegal, Benin, Rwanda, Tansaania, Ghana, Nigeeria, Guinea ja Kamerun on võtnud kasutusele väga erinevad süsteemid, kuid need on tulemuslikud;
Notes that various countries such as Burundi, Burkina Faso, Cape Verde, Senegal, Benin, Rwanda, Tanzania, Ghana, Nigeria, Guinea and Cameroon are introducing systems which sometimes differ widely, but which are bearing fruit;
43. rõhutab vahendaja rolli, mida Sahara-taguse Aafrika diasporaa võib täita, et tõsta oma kaasmaalaste huvi vastastikuste tervisekindlustusseltside ja nende loomise vastu oma riigis;
Emphasises that there could be a role for members of the diaspora from sub-Saharan Africa in helping to raise awareness in their countries of origin about the benefits of mutual health insurance and the adoption of such schemes;
49. palub komisjonil määrata eri riikidele kindlaks läbipaistvad tervishoiu rahastamise kriteeriumid, nagu haiguse ravi ja töövõimetusega seotud kulud, imikute ja emade suremus, elanikkonna suurus, riigi sissetulekute tase jne;
Calls on the Commission to provide transparent financial health indicators for the different countries, including the cost of disease in terms of treatment and incapacity for work, child and maternal mortality rates, population size, income levels, etc.;
54. palub komisjonil tagada välipoliitika suurem ühtsus, koostada teatis sotsiaalkaitse kohta arengukoostöö valdkonnas, nagu on soovitatud nõukogu järeldustes tööhõive edendamise kohta ELi arengukoostöö raames (21. juuni 2007); teatisele peab olema lisatud konkreetne tegevuskava, millele kehtestatakse ajaline piirang ja eraldatakse asjakohased vahendid;
Calls on the Commission to ensure greater coherence in external relations policies by developing a communication on social protection in development cooperation, as suggested by the Council in its Conclusions on Promoting Employment through EU Development Cooperation (21 June 2007); takes the view that this communication should be tied to a concrete, time-bound action plan with dedicated resources;
56. palub komisjonil suunata tervishoiualase humanitaarabi raames võetavaid meetmeid horisontaalse tervishoiusüsteemi tugevdamiseks, arvestades hädaabi, taastamise ja arengutegevuse ühendamise (LRRD) lähenemisviisi;
Calls on the Commission to include actions undertaken in the context of humanitarian aid for health care in its efforts to strengthen the horizontal health care system, and to give consideration to the LRRD approach (linking relief, rehabilitation and development);
58. palub ELi liikmesriikidel anda vastavalt oma erinevatele teadmiste valdkondadele arenguriikide valitsustele rohkem tehnilist ja rahalist abi, et rakendada ja laiendada sotsiaalkaitsesüsteeme;
Calls on EU Member States, according to their varying areas of expertise, to provide more technical and financial support to developing country governments for the implementation and extension of social protection systems;
60. kutsub ELi kindlustusseltse, panku ja vastastikuseid kindlustusseltse andma arenguriikide uutele kindlustussüsteemidele edasi oma rohkem kui kahe sajandi pikkuse kindlustustegevuse jooksul omandatud suuri teadmisi ja praktilisi oskusi; palub komisjonil neid algatusi aktiivselt toetada ja neile kaasa aidata;
Calls on EU insurance companies, banks and the mutualist movement in the EU to take initiatives to transfer their vast knowledge and know-how, acquired in more than two centuries of insurance history, to new insurance systems in developing countries; calls on the Commission to actively support and facilitate such initiatives;
65. palub komisjonil järgida Euroopa Kontrollikoja tehtud märkusi ja soovitusi (dokument 10/2008) tervishoiuteenustele antava arenguabi kohta Sahara-taguses Aafrikas ning aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks võetud kohustusi, mis peavad olema tingimata täidetud 2015. aastaks;
Calls on the Commission to comply with the remarks and recommendations addressed to it by the Court of Auditors (Report 10/2008) with regard to the development aid it provides for health services in sub-Saharan Africa as part of its commitments aimed at achieving the Millennium Goals, which must under all circumstances be attained by 2015;
Sahara-taguse Aafrika tervishoiuprobleemid panevad tõsiselt proovile põhja ja lõuna vahelise solidaarsuse.
The health problems existing in sub-Saharan Africa are a severe test of the solidarity between North and South.
See, et keskmine eluiga Aafrikas ja Euroopas võib erineda kolmkümmend või nelikümmend aastat, paneb mõtlema.
The fact that the life expectancy of an African or a European can differ by 30 or 40 years can only be seen as striking.
Nimetatud erinevus on seotud probleemidega kogu kontinendil, mille edasiminekut tänapäeval varjutab veel ikka tema koloniaalminevik.
This disparity reflects the problems faced by an entire continent still marked by its colonial past when it comes to making progress today.
Teatavate riikide halb juhtimine, finantskriisi ennenägematud tagajärjed, kliimamuutus, loodusõnnetused, äärmine vaesus, sõjad, maksuparadiisid, mis tõmbavad kontinendi varudest tühjaks, suurte rahvusvaheliste kontsernide äärmuskapitalism, etnilised konfliktid, erakordsetest loodusvaradest ajendatud ahnus, suured epideemiad, nagu AIDS – kõik need tegurid kokku ja koostoimes loovad keerulise olukorra.
Bad governance in some countries, the drastic effects of the financial crisis, climate change, natural disasters, extreme poverty, wars, tax havens draining the continent’s resources, the ultra capitalism practised by the big multinationals, ethnic conflicts, the greed inspired by extraordinary natural resources, the major epidemics such as aids - all these factors combine and interact to create a complex situation.
ELi ja rahvusvahelise üldsuse rahastatavate valitsusväliste organisatsioonide antav hädaabi on sellisele keerulisele olukorrale reageerimisel vaid tühine.
The emergency aid provided by NGOs funded by the EU and the international community as a whole is a very piecemeal response to this complex situation.
See võimaldab tegelda kõige pakilisemate juhtumitega ja anda abi seda kõige enam vajavatele inimestele.
It makes it possible to deal with the most urgent cases and provide free care for those most in need.
Kõigil siiski ei lähe nii hästi ja selline abi ei saa olla jätkusuutliku mudeli aluseks tulevikus.
Yet not everyone is lucky enough to benefit from such aid, which does not offer a sustainable model for the future.
Paradoksaalne on, et teatavates piirkondades on selline tegevus olnud lausa piduriks, sest takistab riigil, tugistruktuuridel või solidaarsuse põhimõttest lähtuvatel alternatiivstruktuuridel võtmast endale tervishoiu eest vastutust.
On the contrary, in some regions it acts, paradoxically, as a brake preventing responsibility for health care being assumed by the state, by complementary structures or even other alternatives operating on the basis of solidarity.
Tervisenäitajad Aafrikas on nii halvad, et tervishoiu erastamine ainult suurendaks juba valitsevat ebavõrdsust.
Health indicators in Africa are so alarming that health care privatisation can only increase these blatant disparities.
Seetõttu nõutakse käesolevas raportis jätkusuutlikke tervishoiusüsteeme, kuigi Maailmapanga hinnangul on vähe tõenäoline, et arengumaad suudaksid lähitulevikus maksutuludest oma tervishoiusüsteemi ülal pidada.
That is why this report calls for sustainable health systems, even if it is unlikely, according to the World Bank, that developing countries will be able in the near future to finance their own national systems from their tax revenue.
Mittetulunduslikud süsteemid, mida rahastatakse mitmest allikast – riigieelarvest, rahvusvahelise toetuse kaudu ja kodanike endi osalemisel – on parim viis Sahara-taguse Aafrika hiiglasliku tervishoiuprobleemi lahendamiseks.
Non-profit-making systems with mixed financing from state resources, international support and public participation are the best way to meet the immense challenge posed by health care in sub-Saharan Africa.
2006. aastal kattis rahvusvaheline abi selle piirkonna tervishoiueelarvest 0,25–0,5%.
In 2006, international aid covered 0.25 to 0.5 % of health budgets in this region.
Kuid isegi abi sellise taseme juures on probleem ikka veel määratu.
Yet, even with this level of aid, the problem remains vast.
Esiteks seetõttu, et ülemaailmse finantskriisi tõttu ei rutta Euroopa riigid täitma oma lubadust eraldada 2010. aastaks vähemalt 0,7% SKPst arenguabiks.
First of all, because the global financial crisis does not encourage European countries to keep their promises, in other words to give at least 0.7 % of GDP in development assistance by 2010.
Teiseks ei peeta tervishoidu traditsiooniliselt prioriteediks ning tervishoiule eraldatav abi on ainult pool haridusele antavast abist.
Secondly, because traditionally health is not a priority.
Alahindamata hariduse tähtsust, räägib erinevus ise enda eest.
For example, aid for health amounts to only half of the amount allocated to education.
Ja lõpuks püsib ikka veel küsimus, kuhu abi suunata.
Finally, because the problem still remains of how funding is to be targeted.
Viimastel kümnenditel on rahastamine suurenenud nn vertikaalselt ehk konkreetsetele haigustele, nt AIDS, tuberkuloos, malaaria, lastehalvatus jm, mis tõmbab vahendeid rahvusvahelistelt ja eraalgatustelt eemale.
Recent decades have seen a growing prevalence of so called ‘vertical’ funds targeting specific diseases - AIDS, Tuberculosis, Malaria, Poliomyelitis, etc. siphoning resources away from international aid and private initiatives.
Teadusuuringute, vaktsineerimise ja ennetustöö tulemused on olnud märkimisväärsed, kuid kahjuks on sellel olnud ka negatiivne mõju, sest vähenenud on abi andmine esmatasandi ehk horisontaalsele tervishoiule.
The result in terms of research, vaccination and prevention has been remarkable, yet it has had the perverse effect of weakening aid for basic ‘horizontal’ health care systems.
Horisontaalne süsteem puudutab tervishoidu üldiselt: ravi ja ravimite kättesaadavust kogu elanikkonnale ilma diskrimineerimiseta, imikute ja emade suremuse vähendamisega seotud eesmärke, tavalisi, kuid surmavaid haigusi, nagu düsenteeria, mille põhjuseks on sageli vaesus, hügieeni puudumine, joogivee puudumine jne.
These horizontal systems relate to general health: access to treatment and medicines for the entire population without discrimination, the challenges posed by child and maternal mortality, commonplace yet fatal diseases such as dysentery, often caused by poverty, lack of hygiene, absence of drinking water, etc.
Aafrikas olemasolevaid (või tekkida üritavaid) paljusid eri tervishoiusüsteeme võiks lõpmatuseni analüüsida.
The variety of health systems existing - or striving to exist - in Africa can be endlessly analysed.
See väga üldine mõiste hõlmab põhiinfrastruktuuri, tervishoiutöötajaid, hooldust, ravimeid ja ravimifirmasid, kes ravimeid müüvad, rahvusvahelist üldsust, valitsusväliseid organisatsioone, kirikuid, mõnikord usulahke… ja tavalisi kodanikke, olgu nad haiged või terved.
This very general term includes basic infrastructure, health actors, care provision, drugs and the pharmaceutical companies which sell them, the international community, NGOs, churches, sometimes sects ... and ordinary citizens, whether sick or healthy.
Abiandja seisukohast on aga turvalisem ja ohutum rahastada konkreetset eesmärki ning seetõttu ongi vertikaalne rahastamine palju atraktiivsem.
As a donor, it may seem safer and simpler to finance clear targets and this is one of the reasons that vertical funds have proved attractive.
Ometi on paljude tervishoiuekspertide järjest suurenev kriitika halva tasakaalu pärast vertikaal- ja horisontaalrahastamises sundinud otsima lahendust: teatavad vertikaalsed fondid on nüüd valinud poliitika, mida kutsutakse diagonaalseks poliitikaks.
However, the growing criticism from health experts concerned at the financial imbalance between vertical and horizontal systems is leading to a solution whereby some vertical funds now opt for what is known as a diagonal policy.
Nimelt eraldavad nad ühe osa oma vahenditest esmatasandi tervishoiule.
They devote part of their funding to supporting basic health systems.
Esmatasandi tervishoiusüsteemide nõrkus aga toob kaasa muid negatiivseid tagajärgi.
Yet the weakness of basic health systems leads to other perverse effects.
Aafrikas on paljude haiguste ja konfliktide tõttu levinud hädaabi, mida annavad tasuta valitsusvälised organisatsioonid või kirikud, kes teevad küll suurepärast tööd, aga mitte järjepidevalt.
The many scourges and conflicts experienced by Africa have led to the spread of emergency care provided free of charge by NGOs or churches, which do admirable work yet with little continuity.
Kuigi hädaabi andmine on vältimatu, ei saa see asendada jätkusuutlikku tervishoiupoliitikat.
This emergency care is vital but is no substitute for a sustainable health policy.
Tervishoiusüsteemi osalises rahastamises sisaldub üks väga huvitav element – kodanikuühiskonna osalemine ja see, et kodanikud võtavad vastutuse tervishoiusüsteemi eest solidaarselt endale.
However, one aspect of this partial funding of health systems is of great interest, namely the participation of civil society and the assuming of responsibility for health by citizens in original forms based on solidarity.
Aafrikas on alates 1990. aastatest esile kerkinud ja järkjärgult tugevnenud väga erinevad vastastikuse abi struktuurid, sealhulgas kogukondlikud organisatsioonid või organisatsioonid, mis ühendavad talunikke, noori või naisi, ja ametiühingulaadsed organisatsioonid
Since the 1990s, Africa has seen the emergence and gradual growth of a wide variety of mutual health structures, including community organisations, or organisations of farmers, young people and women with trade union- or mutual- style structures
Les mutuelles de santé, actrices de changement social, Politique , HS13, november 2009, lk 27-29. .
Les mutuelles de santé, actrices de changement social, Politique, HS13, November 2009, pp. 27-29. .
Mikrokindlustus hõlmab kõiki ravikindlustuse mehhanisme, sealhulgas vastastikuseid tervisekindlustusseltse, ettemaksusüsteeme, vastastikuse abi kassasid, laenu/tervishoiu ühendsüsteeme. ning tekkima on hakanud vastastikused kindlustusseltsid, millel mõnel juhul on valitsuse toetus.
Micro-insurance brings together a number of health care funding mechanisms including mutual health organisations, pre-payment systems, solidarity funds, credit/health combinations. has aroused growing interest and efforts to develop mutual structures, in some cases encouraged by governments, have started to develop.
Selle jaoks on vaja kodanike osalemist valitsemises, sest inimeste ärakuulamine ja nende vajaduste hindamine on selle protsessi keskmes.
These efforts call for participatory governance, since listening to and assessing the needs of the people are at the heart of the process.
Selleks on vaja õigusraamistikku ja pingutusi, et tõsta teadlikkust riigiasutuste, tervishoiutöötajate ja kodanike hulgas
They also require a legislative framework and wide-ranging efforts to educate the public authorities, medical practitioners and citizens
Politique , HS 13, novemebr 2009, lk 25-26. .
Politique , HS 13, November 2009, pp. 25-26.
Läbi oma eri vormide, mis on tihedalt seotud konkreetse olukorraga, püüavad nad solidaarsuse, kaasatuse, demokraatia ja mittetulundusliku iseloomu kaudu edendada juurdepääsu kvaliteetsele arstiabile.
Yet they are attempting, in a variety of different ways closely linked to local circumstances to promote access to quality health care based on solidarity, non-exclusion, democracy and non-profit-making.
Algatusi teevad nii riiklik kui ka erasektor – kirikud, usutunnistuseta filosoofilised ja poliitilised võrgustikud ja muud ühingud.
We have seen both public and private initiatives, with churches, non-denominational philosophical and political networks, and other associations entering the fray.
Kuid takistusi on palju:
There are, however, many obstacles:
- et inimesed suudaksid ja tahaksid tervisekindlustust rahastada, on vaja, et neil oleksid selleks vähemalt minimaalsed vahendid.
- to be able and willing to pay for health insurance, populations need to have a modicum of resources.
Kõige vaesemad ei saa seda endale lubada;
The poorest cannot afford it;
- peavad olema olemas tervishoiu infrastruktuur ja -töötajad.
- the necessary infrastructures and medical practitioners must be available.
Linna-, kuid rohkem maapiirkondades, pöörduvad inimesed, kes ei saa endale lubada tervishoiuasutusse minemist, posijate poole või ostavad ravimi turult või rändravimikaupmeestelt.
In urban areas, and even more so in rural ones, those who cannot afford to attend health centres turn to traditional healers and buy medicines from markets or from itinerant drug sellers.
Ent isegi infrastruktuuri olemasolu korral külastatakse tervishoiuasutusi vähe: 0,24 korda aastas Malis, 0,34 korda aastas Burkina Fasos ja 0,30 korda aastas Beninis;
Yet even where such infrastructures exist, health centre attendance rates are very low (O.24 per year in Mali ,O.34 in Burkina Faso and O.3O in Benin);
- vaja on ka poliitilist stabiilsust, sest konfliktide, julmuste ja sõdade korral vajatakse teistsugust mudelit ja infrastruktuuri;
- political stability is also required, since alternative models and specific infrastructures are needed in times of conflicts, violence and war;
- samuti tuleb leida sellised kindlustus- ja vastastikuse abi vormid, mis arvestaksid Aafrika kohalikke olusid ja väärtusi ega kannaks lihtsalt lääne mudelit Aafrikasse üle.
- finally, types of insurance and mutual systems must be found which are tailored to local African conditions and values and do not attempt to transpose a western model to the continent.
Mitmed Aafrika riigid on käivitanud rahvusvahelise kogukonna abiga paljulubavaid algatusi.
Various African countries have launched promising initiatives with the help of the international community.
Näiteks osalevad Burkina Faso, Senegal, Burundi, Kongo DV ja Roheneemesaared ühe valitsusvälise organisatsiooni toetatavas programmis.
For example, Burkina Faso, Senegal, Burundi, the Democratic Republic of the Congo and Cape Verde have embarked on a programme supported by an NGO.
Selle ulatusliku programmi nimetuseks on „Õigus tervisele”.
This ambitious programme is entitled ‘The Right to Health’.
Programmis on tähtsal kohal ühenduse lähenemisviis ja selles osaleb nimetatud riikides 153 kogukondlikku organisatsiooni.
It gives priority to a community-based approach and involves 153 community organisations in the countries concerned.
See on ka seotud teiste programmidega, nt „Inimväärne töö ja elu”, „Toiduga kindlustatus ja toidusõltumatus”, sest tervishoidu ei saa lahutada vaesuse kaotamise ning nälja ja sotsiaalse ebavõrdsuse vastu võitlemise probleemist.
It also works in combination with other programmes, such as ‘Decent Work, Decent Life’ and ‘Food Security and Sovereignty’, since health cannot be divorced from the need to eradicate poverty, and combat hunger and social inequalities.
Nende programmide põhiidee on töö võrgustikes, mille puhul eri vastastikuse abi organisatsioonid toetavad ja tugevdavad üksteist kohalikul, riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil.
Its key idea is a system of networking where various mutual organisations support and sustain each other at local, national and international level.
Niimoodi tagatakse mitte ainult nende tõhusam toimimine oma vastaval tasandil, vaid ka mõju sotsiaalkindlustus- ja tervishoiupoliitikale maades, kus nad tegutsevad.
In this way, not only are they able to act more effectively at their respective levels, but they can also influence social security and health policies in the countries where they operate.
Selles riigis kuulub üleriigilisse kohvikasvatajate konföderatsiooni üle 100 000 tootja ja eesmärk on konföderatsioonis moodustada 25 vastastikust tervisekindlustusseltsi, mis jagunevad viie ametiühingu vahel.
The country’s National Confederation of Coffee-Growers brings together more than 100 000 producers and the goal is to establish 25 mutual health organisations, divided into 5 unions with a national federation.