natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ta rõhutas, et CEIOPSi jaoks on kindlustusvõtjate kaitse kindlustusandjate vastu suunatud kaebuste suhtes olnud keeruline küsimus.
Mr BJERRE-NIELSEN, Chairman of CEOPS, told the committee in H7 that CEIOPS's main focus has rather been on prudential matters but that " our mission naturally includes supervisory concerns for consumer protection and redress ".
Tarbijaõigused ja heastamisvahendid on traditsiooniliselt olnud liikmesriikide probleem.
He pointed out that the protection of policyholders regarding complaints against insurance providers was a complex issue for CEIOPS: " Consumer rights and remedies are traditionally matters primarily for Member States.
Nad ei hõlma tavaliselt kogu ELi.
They tend not to be EU-wide.
Pädevustes, riigi ametiasutustes ja seadusjärgsetes tarbija ootustes üle ELi valitsevad erinevused on märkimisväärsed.
Variations in jurisdiction, national authorities and legitimate consumer expectations across the EU, are considerable.
Teatavatel juhtudel ei ole CEIOPSi liikmetel selles mitte mingit rolli.
Sometimes CEIOPS members have no role provided for them.
Tihti kuulub see lausa eranditult mõnele teisele riiklikule ametiasutusele.
Often another national body has, even exclusively.
Ühtlustatud tegevus on raske, kui see üldse on riiklikult lubatud.
Harmonised action is difficult, where it is permitted nationally at all.
Üldjoontes siiski, nagu hr BJERRE-NIELSEN rõhutas, kui CEIOPSi liikmed saavad oma jõupingutusi kombineerida, nad seda ka teevad.
Nevertheless, generally speaking, where CEIOPS members can combine their efforts, they will do so, as I have outlined.
CEIOPS tunnistab, et veel on palju ära teha.
CEIOPS recognises that there is more to do.
Nende töö on juba oma loomuse poolest kestev ja selle maht suureneb.
Our work is by its very nature ongoing and growing.
Neil on kindel kavatsus süüvida tarbijakaebuste protsessidesse kogu ELis, kinnitas hr BJERRE-NIELSEN (H7).
We fully intend to go into greater depth on consumer complaints processes across the EU " (H7).
Küsimuse peale FIN-NETi ja CEIOPSi vaheliste suhete kohta sedastas hr BJERRE-NIELSEN, et üks paljudest erinevustest on see, et CEIOPSi liikmed ei tegele lepinguliste kaebustega (H7).
When asked about the relationship between FIN-NET and CEIOPS, Mr BJERRE-NIELSEN stated that " one of the many differences ... is that some of the CEIOPS members do not deal with contractual complaints – if I may use that expression " (H7). "
CEIOPSi liikmed vastutavad hr BJERRE-NIELSENi sõnul pigem maksevõime küsimuste, usaldatavuse küsimuste ja äritegevuse juhtimise kui konkreetsete kaebuste eest.
We are responsible for solvency matters, prudential matters and [conduct of] business ... matters, rather than for specific complaints.
Nii et parim vastus, mille ta võis anda, on, et loomulikult olid nad teadlikud FIN-NETi olemasolust, kuid nende ülemäärase hõivatuse tõttu Solvency IIga ei kuluta nad sellele eriti palju aega.
So the best answer I can give you is that of course we are aware that FIN-NET is there, but due to our preoccupation with Solvency II we have not spent much time on it.
Hr BJERRE-NIELSEN lubas, et nad tulevad selle küsimuse juurde tagasi hilisemas etapis (H7).
But we will come back to that at a later stage " (Mr BJERRE-NIELSEN, H7).
Nagu tuli ilmsiks uurimiskomisjoni uurimise kestel, on üksikisiku poolt finantsteenuste osutajate vastu esitatud kohtuprotsessiga seotud kulud ja riskid paljudel juhtudel ebaproportsionaalselt suured, kui võrrelda suhteliselt väikese summaga, mida kahju eest nõutakse.
As became apparent in the course of the committee's investigation, the costs and risks involved with litigation by individuals against financial services providers are in many cases disproportionate, when compared to the relatively small amounts of damage to be recovered.
Nagu sedastas hr ALEXANDER tõendis WS, ei pruugi paljudele investoritele ja tarbijatele raha kaotus omaette olla nii suur summa, et minna kaugemale ja asjasse segada jurist.
As Mr ALEXANDER stated in WS " many investors and consumers, when they lose money, it may not be in absolute terms a great amount as far as going and getting a lawyer involved ".
Lisaks osutas ta sellele, et finantsteenuste valdkonnas on tarbijaid, kes on sarnasel viisil müünud investeerimistooteid, või toimus müügiprotsessis sarnast tüüpi ebaõnnestumine (WS2).
Furthermore, he indicated that " in financial services you have consumers who have been sold investment products in a similar way, or ... there was a similar type of failing in the sales process " (WS2).
Finantsteenuste osutajate poolsed eksitava müügi juhtumid puudutavad seega tihti suurt hulka tarbijaid, kellele on sarnaseid tooteid sarnasel viisil müüdud, ning kellel võivad seepärast olla sarnased õiguslikud nõuded.
Thus, alleged mis-selling by financial services providers often affect large numbers of consumers who have been sold similar products in similar ways, and therefore have similar legal claims.
Hr ALEXANDER oli arvamusel, et kollektiivse hagi kontseptsioon on finantsteenuste puhul eriti sobiv, kuna võimaldab tarbijatel ja investoritel oma nõuded ühendada, kui need on oma faktilise sisu ja õigusnõude osas sarnased (WS2).
Mr ALEXANDER considered that " the class action concept is particularly appropriate in financial services because it does allow consumers and investors to pool their claims together, if they are similar regarding their factual content and legal claim .
Hr ALEXANDERi arvamuse kohaselt peaksid kindlustusvõtjad saama toetuda nii kollektiivse kaitse süsteemile, mis võimaldab reguleerival asutusel kindlustusvõtjate nimel esitada nõudeid ettevõtete või üksikisikute vastu, kui ka õigusele võtta kollektiivselt õiguslikke meetmeid ettevõtete või üksikisikute vastu, kes on rikkunud ELi finantsteenuste seadust (WE-FILE 31).
In Mr ALEXANDER's view " policyholders should be able to rely on both a system of collective protection which allows the regulator to bring claims on behalf of policyholders against firms or persons and a collective right of legal action to be exercised by a class or group against firms or persons in breach of EU financial services law " (WE-FILE 31).
Hr ALEXANDERi sõnul tuleks ELi õigust muuta, et võimaldada ELi investoritel või mitte-ELi ostjatel/investoritel ELi finantsteenuste toodete valdkonnas esitada liikmesriikide kohtutele grupi- või kollektiivne hagi, et sisse nõuda ELi finantsteenuste õigusaktide rikkumisest põhjustatud kahju.
According to him, EU law should be amended to allow EU investors or non-EU purchasers/investors in EU financial services products to bring a type of group or class action in member state courts to recover losses arising from violations of EU financial services legislation.
Ta juhib siiski tähelepanu sellele, et see oleks liikmesriikidele poliitiliselt suur väljakutse aktsepteerida muutusi nende tsiviilkohtu eeskirjades, vaatamata sellele, et see kehtiks üksnes ELi õigusel põhinevate nõuete kohta (WE-FILE 31
However, he points out that it would be " a major challenge politically for member states to accept changes to their civil court rules [although] it would only apply to claims based on EU law rights " (WE-FILE 31
Hr ALEXANDER rõhutas ka, et Ameerika Ühendriikide stiilis kollektiivse hagi kohtuasjad on Ühendkuningriigi ja Euroopa meedias saanud negatiivse suhtumise osaliseks.
Mr ALEXANDER stressed that "US-style class action law suits have attracted much negative attention in the British and European media.
Ameerika Ühendriikides on niisiis probleeme, mida tuleks hoolega vältida, leiab hr ALEXANDER (WS2).
So there are problems in the US system which you'd want to be careful to avoid " (WS2).
Seega peaksid ELi poliitikud uurima ELi jurisdiktsiooni alla kuuluvaid menetlusmehhanisme ja tegema ettepaneku kollektiivse hagi heastamisvahendi kohta, mis saab tõendada rühma olemasolu, et esitada tsiviilhagi kahjude katteks, mis tulenevad ELi finantsteenuste õigusaktide rikkumisest, põhinedes Ühendkuningriigi õiguse laiaulatuslikumal nõudel, mis võimaldab kollektiivse hagi esitamist juhul, kui nõude esitajaid ühendavad ühised või omavahel seotud tõsiasjad või õiguslikud küsimused (WE-FILE 31
Hence, " EU policymakers should examine the procedural mechanisms in place in EU jurisdictions and propose a class action remedy that can certify the class for a civil action for losses arising from breach of EU financial services legislation based on the broader requirement under English law that allows for a group action if the claimants have ‘common or related issues of fact or law’ " (WE-FILE 31
Uurimiskomisjon nõustub, et õigusliku raamistiku sissetoomiseks koos ühtsete menetluslike nõuetega Euroopa piiriüleste kollektiivse hagi kohtuasjade jaoks finantsteenuste valdkonnas tuleks põhjalikult uurida kõikvõimalikke eeliseid ja nõrku külgi.
The committee agrees that it would be necessary for the possible advantages and disadvantages of introducing a legal framework with uniform procedural requirements for European cross-border class action lawsuits in financial services to be thoroughly examined.
Kõnealustel kindlustusvõtjatel oli õigus oodata Ühendkuningriigi valitsuselt täielikku ja ranget järelevalvet kõigi finantsteenuste osutajate üle, kes pakuvad selliseid tundlikke tooteid nagu elukindlustus ja erapensionid, sealhulgas Equitable Life.
These policyholders were entitled to expect from the UK Government thorough and rigorous supervision of all financial services providers that offer such sensitive products as life assurance and private pensions, including Equitable Life.
Käesolev kehtib, eelkõige kui arvestada Euroopa valitsuste hulgas elanikkonna trendide põhist kasvavat tendentsi tungivalt soovitada kodanikel mitte jääda lootma riigipensionile, vaid osta selle asemel eraskeeme.
This holds true especially in the light of growing tendencies among European governments based on population trends to urge their citizens not to rely on state pensions but to purchase private schemes instead .
Kolmanda elukindlustusdirektiivi üks põhieesmärke on tagada range järelevalve kaudu kindlustusvõtjate „ piisav kaitse ”
It is one of the major objectives of the Third Life Directive to ensure " adequate protection "
Vt nt direktiivi põhjendused 2 ja 4. .
See for instance Recitals 2 and 4 of the Directive. of policyholders through rigorous supervision.
Nagu näidati käesoleva aruande II ja III osas, ebaõnnestus Ühendkuningriigi reguleerivatel asutustel mitmes suhtes Equitable Life’i finantsseisundi üle järelevalve ja seire teostamine, sealhulgas mis puudutab tema maksevõime taset, piisavate kindlustustehniliste eraldiste kehtestamist ja nende eraldiste kaetust vastavuses olevate varadega vastavalt kolmandas elukindlustusedirektiivis sätestatud nõuetele.
As was shown in Parts II and III of this report, the UK regulators failed in a number of respects to supervise and monitor the financial health of Equitable Life, including its state of solvency, the establishment of adequate technical provisions and the covering of those provisions by matching assets, according to the requirements laid down in the Third Life Directive.
Kui Ühendkuningriigi reguleerivad asutused oleksid direktiivi sätteid nõuetekohaselt kohaldanud, oleksid nad suure tõenäosusega direktiivi eesmärgi – „tagada kindlustusvõtjate piisav kaitse” – saavutanud ja seega kindlustusvõtjatele olulisi kahjusid põhjustanud Equitable Life’i kriisi ära hoidnud.
Had the UK regulators correctly applied the provisions of the Directive, they would most likely have achieved its objective to 'ensure adequate protection of policyholders' and thus have avoided the crisis at Equitable Life, which caused substantial losses to policyholders.
Nagu aruande käesolevas osas selgitatakse, puuduvad kahju kandnud kindlustusvõtjate jaoks piisavad heastamisvahendid, et hüvitada nende kantud kahjud kas Ühendkuningriigi või ELi õiguse alusel.
As this part of the report illustrates, there have been no adequate remedies available for aggrieved policyholders to recuperate their losses either under UK or EU law.
Mis puudutab ELi õigust, on võrreldavate kohtuasjade kohtuotsuseid arvesse võttes küsitav, kas Francovichi kohtuasja alusel Ühendkuningriigi vastu esitatud kahju hüvitamise hagi oleks edukas.
As regards EU law, it is questionable, given the judgments in comparable cases, if an action in damages against the UK under Francovich would be successful.
Samamoodi oleks kindlustusvõtjatel raske edukalt esitada oma nõue reguleeriva asutuse vastu reguleerimisega seotud vastutuse suhtes Ühendkuningriigi õigusliku korra alusel, kuna nad peaksid tõendama ametikoha kuritarvitamist.
Likewise, it would be difficult for policyholders successfully to pursue their claims against the regulator under the UK legal regime for regulatory liability because they would have to prove misfeasance.
Teiselt poolt võib praegu Ühendkuningriigi Parlamendi ombudsmani poolt läbiviidav uurimine selle kohta, kas üksikisikutele tekitati ülekohut Ühendkuningriigi usaldatavusnormatiivide reguleerivate asutuste poolse haldusliku omavoli kaudu, anda tulemuseks soovituse maksta hüvitist.
On the other hand, the current investigation by the UK Parliamentary Ombudsman into whether individuals were caused injustice through maladministration on the part of UK prudential regulators could result in a recommendation to pay compensation.
Ombudsmani volitused on siiski piiratud nii ajavahemiku kui ka kaetud reguleerivate asutuste seisukohalt.
However, the Ombudsman's remit is limited in terms of both the time period and regulatory authorities covered.
Eelkõige on tema pädevuste puhul välistatud küsimus, kas Ühendkuningriigi tolleaegne reguleerimissüsteem vastas ELi õiguse nõuetele.
In particular, her terms of reference exclude the question of whether the UK regulatory regime at the time met the requirements of EU law.
Eespool kirjeldatu valguses peab uurimiskomisjon sobivaks tungivalt soovitada, et Ühendkuningriigi valitsus kavandaks sobiva hüvitussüsteemi, et tagada Equitable Life’i ohvritele täielik hüvitus nii Ühendkuningriigis kui ka välismaal selle suutmatuse pärast kaitsta kindlustusvõtjaid vastavalt ELi õigusaktidele.
In light of the above, the committee considers it appropriate to recommend strongly to the UK Government to devise an appropriate scheme with a view to provide full compensation for Equitable Life victims both within the UK and abroad for its failure to protect policyholders in accordance with EU legislation.
Uurimiskomisjoni veendumuse kohaselt peab see sündima viivitamata, et käesolev juhtum lõpetada ja tagada leevendus paljudele kahju kannatanutele.
The committee believes that this must happen now, in order to put an end to this affair and secure relief for the many victims.
Järeldused , IV OSA – HEASTAMISVAHENDID
Conclusions PART IV - REMEDIES
IV OSA – HEASTAMISVAHENDID
PART IV - REMEDIES
Kokku kannatasid ELASi sündmuste tõttu kahju 1,5 miljonit kindlustusvõtjat.
Overall, about 1.5 million policyholders were affected by the events at Equitable Life.
Enamik neist olid Ühendkuningriigi elanikud.
The vast majority of them were UK residents.
Siiski kannatasid kahju ka suur hulk kindlustusvõtjaid ELi 14 muust liikmesriigist, eeskätt umbes 8000 Iiri ja 4000 Saksa kodanikku.
Nevertheless, a significant number of policyholders from 14 other EU Member States were affected, in particular approximately 8 000 Irish and 4 000 German citizens.
Seega kannatas ELASi kriisi tõttu kahju palju Euroopa kodanikke.
Thus, a large number of European citizens have suffered as a result of the crisis at Equitable Life.
Uurimiskomisjonile tehtud kirjalikes ja suulistes avaldustes
The written and oral presentations made to the committee
Vt IV osa, II jaotise punktid 1 ja 3. väidetakse, et ELASi kriis on põhjustanud rahalisi raskusi paljudele pensionäridele ja hoiustajatele.
See Part IV, Section II points 1 and 3. suggest that the crisis at ELAS has caused financial hardship to many individual pensioners and savers.
Tõendid osutavad samuti, et paljud kindlustusvõtjad on lisaks rahalisele kahjule kannatanud märkimisväärse stressi käes ja muretsenud hüvitiste kättesaamise ning õigusemõistmisele juurdepääsu pärast.
Evidence also shows that many policyholders have suffered considerable worry and distress in relation to issues surrounding the availability of redress and access to justice, in addition to their financial losses.
Kindlustusvõtjatele osaks saanud kogukahju suurust ei ole uurimiskomisjonile esitatud dokumentide
The collective losses incurred by policyholders cannot be quantified precisely on the basis of submissions made to the committee.
Vt IV osa, II jaotise punkt 2. põhjal võimalik täpselt kindlaks määrata.
See Part IV, Section II point 2.
16. juulil 2001 teatatud poliisiväärtuste kärbe ulatus pea 4 miljardi naelsterlingini.
The cut in policy values intimated on 16 July 2001 equalled around £4 billion.
Siiski on vastuolulisi tõendeid selle kohta, kui suure osa kärpest saab panna seltsi puuduliku juhtimise süüks ja kui suur osa oli pigem väliste tegurite, nagu sel ajal madalseisus olnud finantsturgude tootlus, tagajärg.
However, there has been conflicting evidence as to which part of the cut can be attributed to mismanagement of the Society and which part was rather a consequence of external factors, such as the weak performance of financial markets at the time.
Siiski tunduvad poliisiväärtuse vähenemise peamised põhjused olevat seltsi tavas teha 1990ndate vältel ülemääraseid väljamakseid, ning samuti tagatud annuiteedimääradega poliisidega seotud kuludes.
However, the Society's practice of paying excessive bonuses throughout the 1990s, together with the cost of paying for GAR appear to have been major causes for the reduction in policy values.
Kriisi tagajärjel olid ELASi investeerimisalased valikuvõimalused väga piiratud, selle finantsmõju tundsid edaspidi kindlustusvõtjad.
In the aftermath of the crisis, the investment options of ELAS were severely constrained with further financial repercussions for the policyholders.
Uurimiskomisjonile tehtud avaldused
Statements made to the committee
Vt IV osa, II jaotise punkt 3. on rõhutanud asjaolu, et kriisi tõttu said erinevad kindlustusvõtjate grupid erineva ulatusega kahju.
See Part IV, Section II point 3. have highlighted the fact that various classes of policyholders were affected by the crisis to differing degrees.
Siiski ilmneb, et teatud grupid olid eriti ebasoodsas olukorras: esiteks – 1990ndate lõpus ja 2000. aastal mittetagatud annuiteedimääradega poliisidega kindlustusvõtjad, kuna nemad ei saanud varem osa seltsi ülemäärastest väljamaksetest; teiseks – kasumiosalusega annuiteetide saajad, kes kannatasid olulist kahju oma annuiteetide vähenemisest ning kel ei olnud võimalik kanda oma poliisi üle teise teenusepakkuja juurde; kolmandaks – teiste liikmesriikide, välja arvatud Ühendkuningriigid, kindlustusvõtjad, näiteks Iirimaalt ja Saksamaalt, olid asetatud eriti raskesse olukorda, olenemata nende ELASi poliisi tingimustest.
However, it appears that several groups were particularly disadvantaged: firstly those non-GAR policyholders who joined between the late 1990s and 2000, as they had not previously benefited from the Society's excessive bonus allocation; secondly, with-profits annuitants who suffered severe reductions in their annuity payments without having the possibility to transfer policies to another provider; thirdly, policyholders from Member States other than the United Kingdom, such as Ireland and Germany, were put in a particularly difficult position, irrespective of the terms of their policy with ELAS.
Uurimiskomisjonile tehtud avaldused on näidanud, et paljudel ELASi kriisi ohvritel oli suuri raskusi seoses sellega, et nad ei teadnud, mida teha või kelle poole pöörduda teabe saamiseks, kaebuse esitamiseks või hüvitise taotlemiseks.
Statements made to the committee have shown that many of the victims of the ELAS crisis had great difficulty in knowing what route to take or who to apply to in trying to obtain information, make a complaint and obtain redress.
Paljusid jooksutati erinevates asutustes.
Many were literally passed from pillar to post by various agencies.
Teistel olid suured ootused seoses alternatiivse vaidluste lahendamise süsteemiga (ADR), kuigi neile oleks võinud pigem soovitada esitada kaebus tavalisse kohtusse, eeldusel, et nad oleksid suutnud kohtukulud kanda.
Others clearly had huge expectations of alternative dispute resolution (ADR) systems when they might have been better advised to have pursued a claim through the traditional courts, if they could have afforded the financial cost.
Lühidalt öeldes näitavad uurimiskomisjonile esitatud dokumendid segadust ja kohtlemise märkimisväärset ebavõrdsust.
In short, the material presented to the committee shows a pattern of confusion and much inequality of treatment.
Järgnevalt uuritakse omakorda järeldusi ja soovitusi kaebuste seisu ja kindlustusvõtjatele kättesaadavate heastamisvahendite piisavuse ning õigusalastele ja mitteõigusalastele heastamisvahenditele juurdepääsu kohta.
Subsequent conclusions and recommendations on the status of claims and adequacy of remedies available to policyholders and access to judicial and non-judicial remedies are now examined in turn.
I Kohtu kaudu hüvitise taotlemine
I. Redress through the courts
a) ELASi kohtuasi
(a) Litigation by ELAS
ELASi soov korvata oma kahjusid oma endiste direktorite ja audiitorite kohtusse kaebamisega ei toonud kaasa hüvitisi kindlustusvõtjatele.
Equitable Life's attempt to recover losses by litigation against its former directors and auditors did not result in redress for policyholders.
Taoline isegi hästi rahastatud kohtuprotsessi osapoole suutmatus oma hagi kohtusüsteemis lõpuni viia rõhutab Ühendkuningriigis hüvitise taotlemiseks kohtulike vahendite kasutamise suuri kulusid ja ebakindlust.
This inability of even a well funded litigant to be able to pursue a claim to its conclusion highlights the high costs and the uncertainty generated by recourse to judicial means of redress in the UK.
b) Tsiviilkohtuasjad ELASi vastu
(b) Civil Proceedings against ELAS
ELASi vastu kohtuasjade algatamisega (1986. aasta finantsteenuste seaduse jaotise 62 alusel seoses eksitava teabe edastamise või puuduliku nõustamisega) oli kahjukannatanud kindlustusvõtjatel teoreetiline võimalus saada hüvitist.
The launch of court proceedings against ELAS (under Section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice) was, in theory, a possible route for aggrieved policyholders to obtain redress.
Siiski, nagu uurimiskomisjonile esitatud dokumentidest
However, in practice, as submissions to the committee
Vt IV osa, VI jaotise punkt 2 c. nähtub, võtsid praktikas ainult mõned varakad kindlustusvõtjad selle tee ette või ähvardasid oma advokaatide kaudu seda teha ning jõudsid selle tulemusel seltsiga kohtuvälisele kokkuleppele, mille osas kohaldati rangeid konfidentsiaalsusnõudeid.
See Part IV, Section VI point 2.c. suggest, only a few affluent policyholders took this route or threatened through legal advisors to do so and consequently reached settlements with the Society prior to trial under strict confidentiality clauses.
Ühendkuningriigi õigussüsteemis kohaldatavad kõrged tasud ja ning sealsed ohud takistasid keskmisi kindlustusvõtjaid seltsi kohtusse kaebamast ning nad pidid jääma lootma finantsküsimuste ombudsmani teenistusele (FOS) kui ainuvõimalikule hüvitise taotlemise võimalusele.
The high costs and risks under the UK legal system prevented the average policyholder from suing the Society, and these consequently had to rely on the FOS as the only possible route to redress.
Uurimiskomisjoni arvates on see täiesti ebaõiglane.
The committee is of the opinion that this is clearly unfair.
c) Kohtuasjad järelevalveasutuste vastu
(c) Proceedings against the supervisory authorities
Uurimiskomisjonile edastatud ekspertarvamuse
Expert advice