natgillin/translations-raw huggingface dataset:
RR. arvestades, et Euroopa, Hiina ja muud relvaeksportijad õhutavad relvastatud konflikte Aafrikas, mis tõsiselt kahjustab arengut; arvestades, et liikmesriigid ei ole veel õiguslikult seotud relvaekspordi Euroopa toimimisjuhendiga ning teostavad ebapiisavat kontrolli ebaseaduslike relvade üle, mida eksporditakse Aafrikasse või mille transiit toimub läbi Aafrika;
RR. whereas European, Chinese and other arms exporters are fuelling armed conflicts in Africa, thus gravely undermining development; whereas Member States are not yet legally bound by the European Code of Conduct on the Export of Weapons, and exercise inadequate control over illicit arms exported to or transiting through Africa,
SS. arvestades, et Hiina kannab ühe maailma suurima relvaeksportijana ning ÜRO Julgeolekunõukogu alalise liikmena erilist vastutust;
SS. whereas China bears a particular responsibility as one of the world's major arms exporters and as a permanent member of the UN Security Council,
TT. arvestades, et puudub läbipaistvus seoses Hiina tavarelvade ning väike- ja kergrelvade ekspordiga; arvestades, et Amnesty International heitis hiljuti Hiinale ette ohtlikult kõikelubavat lähenemisviisi relvaekspordi suhtes; arvestades, et Hiina on vastutav oluliste relvatarnete eest konfliktidest vaevatud riikidesse, rikkudes isegi ÜRO kehtestatud embargot Darfurile, Libeeriale ja Kongo Demokraatlikule Vabariigile;
TT. whereas a lack of transparency exists in relation to Chinese exports of conventional arms and small arms and light weapons; whereas Amnesty International has recently exposed China for having a "dangerously permissive" approach to arms exports; whereas China is responsible for significant arms transfers to conflict-ridden countries, even in violation of UN embargoes in the cases of Darfur, Liberia, and the Democratic Republic of Congo,
1. rõhutab vajadust tugevdada ELi poliitika mõju Aafrikas eelkõige lubaduste ja kohustuste täitmise tagamisega; rõhutab selles kontekstis Lissaboni lepingu tähtsust ELi välissuhete tõhususe ja sidususe suurendamise seisukohast, võttes seejuures nõuetekohaselt arvesse arenguküsimusi ja -poliitikat;
Stresses the need to strengthen the impact of EU policies in Africa, namely by ensuring delivery of promises and commitments; in this context, highlights the importance of the Treaty of Lisbon in enhancing effectiveness and coherence in the EU's external relations, duly encompassing development concerns and policies;
4. tervitab Hiina valmisolekut teha Aafrika riikidega tegelikku koostööd neid patroneerimata; märgib, et selline koostöö on pragmaatilise iseloomuga; tunneb sellega seoses kahetsust Hiina koostöö pärast Aafrika repressiivsete režiimidega; märgib, et oleks soovitav, et koostööga seotaks poliitilised tingimused ning et inimõigused ja keskkonnastandardid omaksid suuremat tähtsust;
Welcomes China's willingness to provide practical cooperation to African countries without patronising them; notes that such cooperation is of a pragmatic nature; regrets in this regard China's cooperation with repressive regimes in Africa; points out that it would be desirable for political conditions to be attached to cooperation and that human rights and environmental standards should play a greater role;
7. rõhutab oma valmisolekut kaasata Hiina Rahvakongress, üleaafrikaline parlament ja Aafrika riikide parlamendid dialoogi eesmärgiga edendada säästvat arengut ja suurendada nende kontrollisuutlikkust;
Stresses its willingness to engage with the Chinese National People's Congress, the PAP and African national parliaments in a dialogue aimed at fostering sustainable development and enhancing scrutinising capabilities;
9. kutsub ELi üles võtma arvesse Aafrika riikide ja Aafrika Liidu väljendatud arvamusi Hiina mõju kohta Aafrikas; rõhutab, et EL peaks vältima üldistusi Hiina rolli kohta, peaks suhtuma Hiinasse avatult ja konstruktiivselt ning püüdma mitte peale suruda Euroopa mudeleid ja vaateid;
Calls on the EU to take into account the views expressed by the African States as well as the AU in its consideration of the impact of China in Africa; stresses that the EU should avoid generalisations about China’s role, should regard it with an open and constructive attitude, and should not try to impose European models and views;
12. tuletab meelde, et peaeesmärk igasuguse arengupoliitika puhul, rakendagu seda EL või Hiina, peaks olema vaesuse vähendamine ja kaotamine;
Recalls that the ultimate goal of any development policies, be they implemented by the EU or by China, should be poverty reduction and eradication;
18. ergutab ELi ja Aafrika riike kutsuma Hiina esindajaid osalema kahepoolsetel ja mitmepoolsetel doonorriikide koordineerimiskoosolekutel;
Encourages EU and African countries to invite Chinese representatives to participate in bilateral and multilateral donor coordination meetings;19.
20. rõhutab, et kõik rahvusvahelised arengupartnerlused peavad olema inimestele orienteeritud suunitlusega, kuna säästev areng on võimalik vaid kodanikuühiskonda tugevdades; rõhutab, et naisi ja vähemusi või haavatavaid rühmi tuleks eriliselt toetada ja hinnata, sest nad on peamised arengu edendajad ning et ühinemisvabadus ning vaba ja pluralistlik meedia on arengu põhitingimused ning neid tuleb selliste partnerluste puhul toetada;
Stresses that any international partnership for development must be people-focused, since sustainable development is only possible with the empowerment of civil society; stresses that women and minority or vulnerable groups should be particularly supported and valued as essential agents for development, and that freedom of association and free and plural media are essential conditions for development and need to be supported by such partnerships;
23. peab ülimalt tähtsaks, et EL kutsuks üles kõiki Aafrikas tegutsevaid poliitilisi jõude ja rahvusvahelisi investoreid rangelt järgima sotsiaal- ja keskkonnaalaseid turvaeeskirju, mis Maailmapank andis välja 2002. aastal mäetööstusele;
Considers it of the utmost importance that the EU call on all political powers and international investors operating in Africa to strictly respect the social and environmental safeguard rules established in 2002 by the World Bank for the extractive industries;
29. rõhutab, et kaubanduse mitmekesistamine üldiselt on Aafrika jaoks põhitegur usaldusväärse kasvu saavutamiseks kõikides Aafrika riikides; rõhutab asjaolu, et Hiina toodete eksportimine Aafrikasse ei tohiks takistada Aafrika tööstuse arengut ega hävitada tööstuse konkurentsivõimet;
Points out that diversification of trade in general is a key factor in bringing about reliable economic growth in all African states; underlines the fact that Chinese exports of products towards Africa should not hinder the development of African industries or destroy the competitiveness of those industries;
32. kutsub ELi ja Hiinat üles toetama rohkem õiglast rahvusvahelist kaubandust eesmärgiga tagada kaubandus- ja arengupoliitikate sidusus, suurendama märkimisväärselt ülemaailmse kaubavahetuse kasumiosa tootjatele ja töötajatele, laiendama Aafrika toodete pääsu maailmaturgudele ning alandama Aafrikast pärit valmistoodete impordi tollimakse; kutsub Hiina Rahvavabariigi valitsust ja Euroopa Liitu üles välja töötama ekspordistrateegiat, mis ei takistaks Aafrikas kaupade tootmist ökoloogiliselt ja sotsiaalselt säästvatel tingimustel;
Calls on the EU and appeals to China to be stronger advocates of fair world trade in an effort to ensure that trade and development policies are coherent with one another, to increase substantially the share of the profits of the global trade in goods received by producers and workers, to offer African products greater access to world markets and to reduce import tariffs on manufactured products from Africa; appeals to the Government of the People’s Republic of China and to the EU to develop an export strategy which does not pose an obstacle to the ecologically and socially sustainable manufacture of goods in Africa;
36. soovitab komisjonil nõuda Hiinaga partnerlus- ja koostöölepingu uue kaubanduspeatüki läbirääkimiste raames siduva teksti koostamist, milles käsitletakse ILO põhilisi töönorme, ettevõtete sotsiaalset ja keskkonnaga seotud vastutust, sotsiaalse ja keskkonnaalase dumpingu vastaseid sätteid, inimväärse töö ILO soovitusi ja rahvusvahelistest inimõiguste konventsioonidest tulenevate nõuete järgimist;
Recommends that the Commission insist, within the framework of the ongoing negotiations with China, on a new trade chapter in the Partnership and Cooperation Agreement, on binding language with respect to ILO core labour standards, corporate social and environmental responsibility, provisions against social and environmental dumping, ILO recommendations for decent work and the upholding of requirements deriving from international human rights covenants;
50. nõuab tungivalt, et Bali tegevuskava kokkuleppe kohaselt tagaksid EL ja Hiina, et nende projektid Aafrikas, eelkõige energiaallikate kasutamine, oleksid keskkonda säästvad ja kooskõlas Bali tegevuskavaga;
Urges the EU and China to ensure, along the lines of the Bali Action Plan agreement, that its projects in Africa, in particular energy exploration, are environmentally sustainable and compatible with the Bali Action Plan;
Hea valitsemistava ja inimõigused
Good governance and human rights
61. kutsub ELi üles ergutama välja töötama rahvusvahelist ja õiguslikult siduvat hea valitsemistava tegevusjuhendit, arendama ohutuid ja õiglasi töötingimusi, ettevõtete sotsiaalset vastutust ja keskkonnakaitse tavasid, samuti toetama ettevõtete vastutust;
Calls on the EU to encourage the development of international and legally binding codes of conduct on good governance, safe and equitable working conditions, corporate social responsibility and environmental protection practices, as well as to support corporate accountability;
65. kutsub ELi ja Hiinat üles peatama relvakaubandustehingud inimõigusi rikkuvate, konfliktidesse kaasatud või sõja äärel olevate valitsustega, nagu Kenya, Zimbabwe, Sudaani, Tšaadi, Kongo Demokraatliku Vabariigi, Etioopia, Eritrea ja Somaalia valitsus; kutsub ELi ja Hiinat üles peatama, ära hoidma ja keelustama relvatarned valitsusvälistele relvastatud osalejatele, kes ohustavad inimõigusi, poliitilist stabiilsust ja säästvat arengut Aafrika kontinendil;
Calls on the EU and China to suspend arms trade deals with those governments that are responsible for human rights violations, are involved in conflicts or are on the brink of war, such as the governments of Kenya, Zimbabwe, Sudan, Chad, the Democratic Republic of the Congo, Ethiopia, Eritrea and Somalia; calls on the EU and China to stop, prevent and prohibit arms transfers to armed non-state actors that threaten human rights, political stability and sustainable development on the African continent;
68. kutsub ELi üles innustama Hiinat jätkuvalt suurendama oma osalemist ÜRO ja Aafrika Liidu rahuvalvemissioonides Aafrikas ja suurendama oma panust, saates vajaduse korral ning kooskõlas ÜRO mandaatidega ka lahinguvägesid;
Calls on the EU to encourage China to continue increasing its participation in UN and AU peacekeeping missions in Africa, and to expand that contribution by also supplying combat troops, when necessary and in accordance with UN mandates;
Hiina tõus ja ekspansioonipoliitika
China ’s rise and its ‘go out’ policy
Hiina majanduse muljetavaldav kasv (majandus on alates 1990. aastatest kasvanud keskmiselt 10% aastas) on riigist teinud maailma suuruselt neljanda majanduse ning kõige suuremate välisvaluutareservide omaniku.
China’s impressive economic rise, with an average economic growth of 10% since 1990, has turned it into the fourth largest economy in the world and the largest official holder of foreign exchange reserves.
Samas on Hiina endiselt tohutute sotsiaalmajanduslike erinevuste ja ebademokraatliku valitsemisega arengumaa, kus puuduvad põhivabadused ja peamised inimõigused ning on tõsised keskkonnaprobleemid.
At the same time, China is still a developing country, with vast socio-economic disparities, undemocratic governance, lack of fundamental freedoms and basic human rights and serious environmental problems.
Majanduskasvust tulenevate vajaduste rahuldamiseks võttis Hiina kasutusele ekspansioonipoliitika.
To meet the needs created by its rise, China adopted a ‘go-out' policy.
Kas Hiina ekspansioon Aafrikas käivitab õitsengu, mis põhineb koostööl, millest võidavad mõlemad osapooled, või lõikab Hiina kasu Aafrika loodusvaradest ja kahjustab säästvat arengut?
Is China’s scramble in Africa a driver for prosperity based on «win-win cooperation» or is it reaping African natural resources for Chinese profit and undermining sustainable development?
Samuti võib Hiina oma haaret laiendades eksportida mõnesid kõige halvemaid siseriiklikke tavasid, nagu korruptsioon, halvad laenud, töötajate õiguste ja keskkonnastandardite puudumine.
Also, while expanding, China may be exporting some of its worst home practices, including corruption, bad lending, lack of labour rights and environmental standards.
Mida peaks siis EL tegema?
What, then, should the EU do?
Pekingi „safari”: loodusvarade otsingud
" Beijing ’s Safari”: looking for natural resources
Hiina osalus Aafrikas suurenes 1990. aastatel.
Chinese involvement in Africa accelerated in the 1990s.
2000. aastal leppis äsja loodud Hiina ja Aafrika koostööfoorum kokku ambitsioonikates plaanides.
In 2000, the newly created Forum on China-Africa Cooperation agreed on ambitious plans.
2006. aastat nimetati Pekingi investeeringute ja abilubaduste tõttu Hiina „Aafrika aastaks”.
2006 was dubbed China's "Year of Africa” because of investment and aid announcements made by Beijing.
Näiteks ainuüksi Kongo Demokraatlikule Vabariigile (kes on üks rikkama mineraalide valikuga riike maailmas) lubas Hiina 5 miljardi suurust laenu teede, raudteede, haiglate ja ülikoolide ehitamiseks.
For instance, in DR Congo alone (holding one of the world's richest assortment of minerals), China promised a 5 billion USD loan to build roads, railways, hospitals and universities.
Mis on Hiina ekspansioonipoliitika strateegilised tegurid Aafrikas?
What are the strategic drivers for China’s 'go out' policy in Africa?
Esiteks ja eelkõige nafta.
First and foremost, oil.
Hiinast sai 2003. aastal maailma suuruselt teine naftatarbija ning Hiina nõudlus eeldatavasti kahekordistub aastaks 2025.
China became the world’s second-largest oil consumer in 2003 and Chinese demand is expected to double by 2025.
30% Hiina toornafta impordist tuleb praegu Aafrikast ning nafta moodustab 50% Aafrika ekspordist Hiinasse.
Some 30% of China’s crude oil imports now come from Africa and oil accounts to 50% of Africa’s exports to China.
Angola oli 2006. aastal Hiina suurim tarnija, järgnesid Sudaan ja Kongo.
Angola was, in 2006, China’s top African supplier, followed by Sudan and Congo-Brazzaville.
Hiina vajab ka teisi loodusvarasid (uraan, vask, koobalt, rauamaak, puit jne) ning uusi turge.
China is also looking for other natural resources (uranium, copper, cobalt, ore and timber, etc.) and new markets.
Kokkuvõttes püüab Hiina tugevdada poliitilist mõjuvõimu, leida toetust „ühe Hiina poliitikale” ning kujutada end globaalse jõuna.
Finally, China seeks to reinforce political leverage, gather endorsement for the “one China policy” and profile itself as a global power.
Aafrika on eriti atraktiivne, kuna enamik Aafrika riike ei ole suutelised teostama riiklike maavarade uuringuid ja kontrolli, tihti sõltuvad nad välisekspertidest ja -investeeringutest, samuti on seadusandlus lapsekingades ja konkurents piiratud.
Africa is particularly attractive because most African states lack the capacity to explore and control national resources, often rely on foreign expertise and investment and there are only limited regulatory constraints and competition.
Lõuna-lõuna koostöö või neokolonialism?
‘South-south cooperation’ or ‘neo-colonialism’?
Hiina mõju Aafrikas
China ’s impact in Africa
Peking esitleb Hiina ja Aafrika suhteid kui võrdsete partnerite koostööd, millest võidavad mõlemad osapooled.
Beijing presents Sino-African relations as economic "win-win cooperation" between equal partners.
Seni on Hiina kohalolu Aafrikas suurendanud Hiina nõudlust tooraine järele, mis tõstis tooraine hindu ja teravdas konkurentsi.
So far, China’s footprint in Africa has led to an increase in Chinese demand for raw materials, which pushed up commodity prices, and increased competition.
Ka on Hiina leidnud Aafrikast sõpru investeeringutega teedeehitusse, mille järele on suur vajadus.
Moreover, China has made African friends with investments in the construction of badly-needed infrastructures.
Aga kuuleb ka suurenevat nurinat kaotatud tootmisvõimsuse, madalate palkade, kohutavate töötingimuste ja puudulike tööohutusstandardite üle Aafrikas tegutsevates Hiina ettevõtetes.
But there are also growing complaints about lost manufacturing capacity, low salaries, dire working conditions and lack of safety standards in Chinese-owned companies operating in Africa.
Hiina huvi näib piirduvat maavaradest rikaste ehk „maavaraneedusega” riikidega, jättes kõrvale suure hulga teisi Aafrika rahvaid.
Chinese interest seems confined to resource-rich (or "resource-cursed") countries, bypassing a large number of other African nations.
Kaupade hinnatõusust saavad eelkõige kasu maavaradest rikkad riigid, aga see teeb elu ülejäänud mandril raskemaks, pealegi ei jää hinnad igavesti nii kõrgeks.
Moreover, soaring commodity prices benefit resource-rich countries but make life harder for the rest of the continent – and prices will not remain high forever.
Odavad Hiina tooted jõuavad Aafrika turgudele, mistõttu inimesed saavad osa uutest tehnoloogiatest (nt mobiiltelefonid) ja hoiavad kokku põhikulutuste pealt (nt riided), kuid need kahjustavad samas Aafrika tööstusharusid, sest tehased lähevad pankrotti ja töötus suureneb eriti tekstiilisektoris (räägitakse Hiina „tekstiilitsunamist”), mille põhjuseks on keskkonna- ja sotsiaalsest dumpingust tingitud ebaaus konkurents.
Chinese cheap products are reaching African markets, allowing people to make use of new technologies (e.g. mobile phones) and save on basic expenses (e.g. clothes) but also hampering African industries, with bankrupted factories aggravating unemployment, particularly in the textile sector (the so-called Chinese “textile tsunami”), through unfair competition caused by environmental and social dumping.
Mis puutub abisse ja investeeringutesse, siis ei saa OECD arenguabikomitee kriteeriumide järgi Hiina toetusi tihti abiks lugeda.
On aid and investment, Chinese assistance would often not qualify as aid according to DAC criteria.
5 miljardi USA dollari suurune Hiina-Aafrika Arengufond, mille ümber on suurt kära tehtud, on tegelikult eelkõige mõeldud Hiina ettevõtete ja nende projektide toetamiseks Aafrika mandril.
The much trumpeted 5 billion USD China-Africa Development Fund is indeed mostly aimed at supporting Chinese enterprises and their projects in the continent.
Hiina abi ja investeeringud on tihti seotud ning hõlmavad tavaliselt Hiina töölisi.
Chinese aid and investments are often tied and normally involve Chinese workers.
Hiina laenud, mis annavad hoobi jõupingutustele, millega püütakse abi seostada inimõiguste, demokraatia ja hea valitsemistavaga, võivad ka Aafrika valitsustele probleeme tekitada, sidudes ressursse pikas perspektiivis ning vähendades toetuskõlblikkust rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide poolse rahastamise seisukohast.
Chinese loans, frustrating efforts to link aid to human rights, democracy, and good governance, can also create difficulties for African governments, by tying up resources in the long term and reducing eligibility for IFI financing.
Hiina investeeringud ja abikavad on Aafrika partneritele ilmselgelt atraktiivsed.
China’s investments and aid plans are obviously attractive to African partners.
Ka on Hiinal ÜRO Julgeolekunõukogus vetoõigus.
So is China’s veto power at the UNSC.
Kuid see partnerlus võib olla palju kasulikum, kui Aafrika suudab seada omapoolseid tingimusi: õiglased tehingud ja saadud kapitali hea haldamine.
But this partnership can be much more beneficial if Africa is able to determine conditions: fair deals and proper management of the capital generated.
Aafrika riigid saavad oma võimu suurendada üheskoos läbirääkimisi pidades, mistõttu on olulisused sellised organisatsioonid nagu Aafrika Liit ja Aafrika arengu uus partnerlus.
African countries can increase their bargaining power by negotiating jointly, hence the importance of organisations such as the AU or NEPAD.
Ebaseaduslik tegevus loodusvarade kasutamisel, mida süvendab Aafrika valitsuste puudulik suutlikkus kontrollida kaevandustegevust, nõuab suuremat läbipaistvust ja vastutustundlikkust.
Illegal practices in resource exploitation, aggravated by the lack of capacity of African governments to supervise extractive activities, require greater transparency and accountability.
Aafrika peaks toetama mäetööstuse läbipaistvuse algatuse kohaldamisala laiendamist, liikudes „avalda seda, kui palju sa maksad” suhtumisest „avalda seda, kui palju sa kahjustad” suhtumise poole.
Africa should support the expansion of the scope of the EITI, moving from ‘publish what you pay’ to ‘publish what you damage’.
Keskkonna vaatepunktist jätkab Hiina endiselt ebaseadusliku puidu ja elevandiluu importi Aafrika riikidest ning Hiina projektid (nt Merowe tamm Sudaanis) tekitavad keskkonnale tõsist kahju.
As for environmental impact, China continues to import illegal timber and ivory from African countries, and serious environmental damage is caused by Chinese projects, such as the Merowe dam in Sudan.
Julgeoleku ja rahu vaatepunktist on Hiina laiendanud sõjalist koostööd mitmele Aafrika režiimile.
In the field of security and peace, China has extended military cooperation to several African regimes.
Sudaan ja Zimbabwe on põhilised Hiina relvi importivad riigid.
Sudan and Zimbabwe are major recipients of Chinese arms.
Seoses kohustustega, mis tulenevad ÜRO Julgeolekunõukogu alaliseks liikmeks olemisest, tuleb Hiinat sundida pooldama riigikeskse julgeoleku asemel inimeste julgeolekut.
In view of its responsibilities as a permanent member of the UN Security Council, China must be urged to move from favouring state-centred security to supporting “human security”.
Suuremate vägede saatmisel mõistab Hiina ehk paremini, miks tuleb võtta kaitsmisvastutus.
With more troops on the ground, China may better understand why it is necessary to assume the "responsibility to protect".
Suur osa Hiina-vastasest kriitikast peegeldab teataval määral lääne endiseid ja praeguseid eksimusi: kaubanduseeskirjad ja protektiivsed toetused, relvatarned, topeltstandardid jne.
Many of the criticisms made against China mirror, to a certain extent, Western mistakes, past and present: trade rules and protective subsidies, supplying weapons, double standards, etc.
Samuti aitab lääne isu odavate Hiina toodete järele kaasa Hiina, „tänapäeva maailmatehase”, buliimiale loodusvarade järele.
Moreover, the Western appetite for cheap “made in China” products also contributes to China’s - today’s world factory - bulimia for natural resources.
Eurooplased ei tohiks teha nägu, et nad on selle suhtekolmnurga head osapooled, sest Aafrika riikidel on põhjust neisse suhtuda sama suure frustratsiooni ja umbusuga kui Hiinasse.
Europeans should not pretend to be the “good player” in this triangular relationship, for African countries have reasons to be frustrated and suspicious of them, as much as of China.
Aafrika juhid viitavad õigusele järele jõuda industrialiseerimisele koos sellega kaasneva reostuse hinnaga.
African leaders invoke the right to catch up with industrialisation, with the inherent pollution costs.
Aafriklased väidavad ka, et Aafrika aitamine on õigluse, mitte heategevuse küsimus.
Africans also argue that assisting Africa is a matter of justice, not charity.
Selle asemel, et üksteist süüdistada, peaksid EL, Aafrika ja Hiina astuma dialoogi ja tegema koostööd Aafrika säästva arengu küsimuses.
Instead of entering the blame game, the EU, Africa and China should engage and cooperate for the sustainable development of Africa.
Hiina on näidanud, et talle läheb korda, mida temalt rahvusvahelisel areenil oodatakse.
China has shown itself to be sensitive to international expectations.