natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses osutatud hilisemal kuupäeval.
It shall take effect on the day following its publication in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein.
Selline sõnastus on esitatud standardsättena delegeeritud õigusaktide kasutamise praktilise korralduse ühise seisukoha lisas.
The wording is a proposed standard clause provided in the Annex of Common Understanding on Practical Arrangements for the Use of Delegated Acts.
Seostatus ühise arusaamaga delegeeritud õigusaktide praktilise kasutuskorra küsimuses.
Coherence with the Common Understanding on Practical Arrangements for the use of Delegated Acts.
Uute delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peab komisjon Euroopa Parlamendi või nõukogu esitatud vastuväite korral teavitama Euroopa Parlamenti ja nõukogu sellest, mil määral on vastuväidet arvesse võetud.
In the event of an objection by the European Parliament or the Council, the Commission shall, when preparing and drawing up new delegated acts, inform the European Parliament and the Council of the extent to which the objection was taken into consideration.
Nõukogu otsuse eelnõu Euroopa Liidu nimel Vaikse ookeani lõunaosa avamere kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooni sõlmimise kohta
on the draft Council Decision on the conclusion, on behalf of the European Union, of the Convention on the Conservation and Management of High Seas Fishery Resources in the South Pacific Ocean
mis käsitleb nõukogu otsuse eelnõu Euroopa Liidu nimel Vaikse ookeani lõunaosa avamere kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooni sõlmimise kohta
on the draft Council Decision on the conclusion, on behalf of the European Union, of the Convention on the Conservation and Management of High Seas Fishery Resources in the South Pacific Ocean
– võttes arvesse nõukogu otsuse eelnõu (08135/2011);
– having regard to the draft Council decision (08135/2011),
– võttes arvesse Vaikse ookeani lõunaosa avamere kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooni (08135/2011);
– having regard to the Convention on the Conservation and Management of High Seas Fishery Resources in the South Pacific Ocean (08135/2011),
– võttes arvesse nõusoleku taotlust, mille nõukogu esitas vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikele 2 ja artikli 218 lõike 6 teise lõigu punktile a ( C7‑0098/2011 );
– having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Article 43(2) and Article 218(6), second subparagraph, point (a), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7‑0098/2011 ),
– võttes arvesse kalanduskomisjoni soovitust ( A7-0274/2011 ),
– having regard to the recommendation of the Committee on Fisheries ( A7-0274/2011 ),
Praeguseni on Vaikse ookeani lõunaosas toimuvat püügitegevust hallanud kaks piirkondlikku kalandusorganisatsiooni: Ameerika Troopikatuunide Komisjon ja Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon.
Fishing activity in the South Pacific has until now been managed by the two Regional Fisheries Management Organisations (RFMOs): the Inter American Tropical Tuna Convention (IATTC) and the Western and Central Pacific Fisheries Commission (WCPFC).
Mõlema organisatsiooni eesmärk on eelkõige pika rändega kalavarude majandamine, kuid muud liiki kalavarude püük selles laiaulatuslikus piirkonnas ei ole reguleeritud, välja arvatud oma isiklikke norme kohaldavate rannikuriikide majandusvööndites.
Since the objective of both, however, is to manage highly migratory species, the fishing of other types of resources in this vast area was unregulated, other than in the EEZ of coastal States that applied their own rules.
Selle lünga täitmiseks ning arvestades, et kalandustegevus toimub nii majandusvööndites kui ka avamerepiirkondades, otsustasid Austraalia, Tšiili ja Uus-Meremaa valitsused 2006. aastal käivitada rahvusvahelised konsultatsioonid Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni asutamiseks, eesmärgiga teha koostööd puudujääkide kõrvaldamiseks lühikese rändega kalavarude majandamises ja kaitses ning kaitsta Vaikse ookeani lõunaosa avamerepiirkondade bioloogilist mitmekesisust kooskõlas rahvusvahelise õigusega.
To fill this gap, and given that there is fishing activity both in the EEZ and in the high seas, in 2006 the governments of Australia, Chile and New Zealand decided to launch a process of international consultations on the establishment of the South Pacific Regional Fisheries Management Organisation (SPRFMO), with the aim of cooperating in addressing the gap in the management and conservation of non-highly migratory species and the protection of biodiversity in the high seas areas of the South Pacific, in a manner consistent with international law.
Selles piirkonnas kalastavate ühenduse kalalaevade arv ei ole suur (nad tegelevad põhiliselt hariliku stauriidi ning väga vähesel määral ka mõningate süvamereliikide, nagu atlandi karekala ja limapea püügiga), kuid see paneb Euroopa Liidule vastavalt ÜRO mereõiguse konventsioonile kohustuse teha teiste huvitatud pooltega koostööd selle piirkonna kalavarude majandamise ja kaitsmise valdkonnas ning EL on osalenud selles protsessis algusest peale.
There are not many Community vessels fishing in the region (mainly for horse mackerel and on an almost token basis for some deep-sea species such orange roughy and alfonsino), but their presence does oblige the European Union, under the United Nations Convention on the Law of the Sea, to cooperate with other interested parties in the management and conservation of the area’s resources, and the EU has taken part in this process from the outset.
Tänu tema aktiivsele rollile on konventsiooni teksti sisse viidud mõningad kohustused, mis on küll üsna tagasihoidlikud, kuid mis tähendavad teiste piirkondlike kalandusorganisatsioonide ja eriti Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoniga võrreldes siiski edasiminekut.
It has played a very active role, thanks to which some obligations have been included in the text of the Convention which, though modest, are still an improvement on other RFMOs, and more specifically the WCPFC.
Kõnealuse konventsiooni tekst kooskõlastati lõpuks 2009. aasta novembris ja avati allakirjutamiseks 1. veebruaril 2010.
The text of the Convention was finally agreed in November 2009 and opened for signature on 1 February 2010.
EL allkirjastas selle 26. juulil 2010 vastavalt nõukogu 24. juuli 2010. aasta sellekohasele otsusele.
The EU signed on 26 July 2010 in accordance with the Council Decision thereon of 24 July 2010.
Praegu on käimas konventsiooni ratifitseerimise protsess osapoolte poolt ning käesolev seadusandlik akt nõukogu otsuse eelnõu vormis on mõeldud selleks, et võimaldada ELil konventsioon ratifitseerida.
The Convention is now in the process of ratification by the parties and the purpose of this legislative act is to allow ratification by the EU through a draft Council Decision.
Konventsiooni täielikuks jõustumiseks on vaja, et selle ratifitseeriksid kaheksa asjaomast poolt, sealhulgas kolm rannikuäärset riiki ja kolm muud kui rannikuäärset riiki.
8 ratifications by interested parties, including 3 from coastal States and 3 from non-coastal States, are required for the Convention to enter fully into force.
Soovituse projekti koostamise ajaks olid konventsiooni ratifitseerinud juba kolm muud kui rannikuäärset riiki: Belize, Kuuba ja Taani (Fääri saarte nimel) ja üks rannikuäärne riik, Cooki saared.
At the time of writing this draft recommendation, it had already been ratified by three non-coastal States: Belize, Cuba and Denmark (on behalf of the Faroe Islands), and by one coastal State, the Cook Islands.
Nõukogu ettepanekus esitatakse kokkuvõte Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni moodustamise kohta ja raportöör sellel küsimusel pikemalt ei peatu, kuigi sellest ülevaatest ei ole näha, kui palju vaeva pidid ELi läbirääkijad nelja aasta jooksul nägema, et saavutada kas või minimaalne edasiminek võrreldes ÜRO 1982. aasta piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude konventsioonis rangelt paika pandud nõuetega.
The process of shaping the SPRFMO is summarised in the Council proposal, and the rapporteur will spend no more time on it, although reading the process gives no idea of the four years of struggles that the EU negotiators went through to go a little bit further than the strict terms of the 1982 UN Convention on Straddling and Highly Migratory Fish Stocks.
Normide kohaldamise osas majandusvööndites ja neist väljaspool sätestab see ainult kõige hädavajalikuma ning on juba vananenud võrreldes kaasaegsemate kontseptsioonidega, mida EL aktiivselt kaitseb ning mis on suunatud sellele, et bioloogilise mitmekesisuse kaitse, muu hulgas heade kalapüügitavade abil, peab olema ülemaailmseks eesmärgiks, mis kehtib kõigil maailma meredel, sõltumata sellest, kas tegu on avamere või majandusvööndiga.
With respect to the application of rules inside and outside the EEZ, the latter only contains the bare minimum and has already been superseded by more advanced concepts that are vigorously defended by the EU and tend towards making the protection of biodiversity, inter alia through the management of good fishing practice, a global objective that applies to all the world’s seas and makes no distinction between the high seas and EEZ.
Raportöör soovib esiteks juhtida tähelepanu asjaolule, et enamiku riikide suhtumine nende vetes rahvusvahelise õiguse kohaste majandamismeetmete rakendamisse on ikka veel tõrges.
The first thought that comes to the rapporteur is to highlight to what extent the majority of States are still unwilling to accept management measures in line with international law in their waters.
Teeb nukraks, et sellise tõrksa suhtumise näiteks tuleb tuua piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, mille eesotsas on riigid, kes vähemalt enda väitel on heade kalapüügitavade osas liidrid, näiteks Austraalia, Uus-Meremaa või Tšiili – selle uue piirkondliku kalandusorganisatsiooni liikumapanevad jõud.
And it is totally demoralising to find this resistance exemplified in RFMOs headed by countries that are supposedly – or so they would have you believe – champions of good fishing practice, such as Australia, New Zealand or Chile, the driving forces behind this new RFMO.
Asjaolu, et ükski neist kolmest riigist ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud (kuigi nad olid selle algatajad) ning et üldiselt venib ratifitseerimine kõige enam riikides, kelle rannik asub konventsiooniga hõlmatud alal, annab lisapõhjuse muretsemiseks.
The fact that none of these three countries have yet ratified the Convention (despite having taken the initiative) and that ratification in general is taking longest in the countries with coasts in the area covered by the Convention gives further cause for concern.
See näitab ka, mil määral, vaatamata meie korduvale enesekriitikale, on EL juba omaks võtnud üldise vastutustundliku majandamise idee – seisukoht, mille osas vahemaa Euroopa ning selliste maade nagu Austraalia ja Uus-Meremaa vahel näib üha kasvavat.
This also shows to what extent, despite our repeated self-criticism, the EU has already taken on board the idea of responsible global management, a viewpoint where it seems that Europe is starting to move further apart from countries like Australia and New Zealand.
Raportööri meelest on seda vaja rõhutada.
The rapporteur considers this a point that needs to be made.
Praegu on selles piirkonnas kohal peale ELi veel üheksa riigi kalalaevad (Belize, Tšiili, Hiina, Cooki saared, Fääri saared, Korea, Peruu, Vanuatu ja Vene Föderatsioon).
Fishing fleets from nine countries (Belize, Chile, China, Cook Islands, Faroe Islands, Korea, Peru, Vanuatu and the Russian Federation), in addition to the EU, are currently present in the area.
Kuni konventsiooni täieliku jõustumiseni võtsid osapooled vastu pelaagiliste liikide püügiga seotud meetmeid käsitleva vahelepingu, milles iga osapoole jaoks määratakse kindlaks lubatud kogupüügid ning külmutatakse püügikoormused teatud kindlatesse piiridesse.
Up until the full entry into force of the Convention, the Contracting Parties have adopted an interim agreement on measures for fishing pelagic species which sets the total allowable catch (TAC) for each party and freezes fishing effort within specified limits.
Teadusuuringute kohaselt on hariliku stauriidi populatsioon viimastel aastatel murettekitavalt kahanenud, mis on määranud eraldatud lubatavate püügivõimaluste taseme.
According to scientific reports, the horse mackerel population has fallen alarmingly in recent years, and this has determined the level of fishing opportunities allocated.
Vastavalt 2011. aasta teaduslikule aruandele on ELi lubatud kogupüük 40 000 tonni, kusjuures maksimaalne lubatud püügikoormus on 78 600 gigatonni.
In accordance with the scientific report for 2011, the EU has a TAC of 40 000 tonnes and a maximum fishing effort of 78 600 GT.
Biomassi andmed vaadatakse uuesti üle oktoobrikuus, kuid on arvata, et püügivõimalused jäävad parimal juhul endisele tasemele.
The biomass data will be reviewed again in October, but it is forecast that fishing opportunities will, at best, remain unchanged.
ELi püügivõimalused lubavad kalastada umbes 10 kalalaeval lisaks 2–4 ühenduse kalalaevale, mis tavaliselt seal piirkonnas püügiga tegelevad, ning igal juhul võib eeldada, et isegi kui peaksid laekuma kalapüügiloa taotlused kõigi 10 laeva kohta, ei ole nad nende päritolusadamate kaugust arvestades kindlasti kõik ühekorraga selles piirkonnas kohal.
Whilst the EU’s fishing opportunities would allow fishing by about 10 vessels, on top of the 2-4 Community vessels that usually fish in the region, it is in any case considered that, even if fishing applications were received up to this maximum limit of 10 vessels, it would be difficult to maintain a simultaneous presence in view of the distance from their ports of origin.
Kuna konventsioon hõlmab piirialade kalavarude, näiteks hariliku stauriidi püüki selles piirkonnas, teeb raportöörile muret artikli 20 lõike 4 punkt a ja eriti selle alapunkt iii.
Given that the Convention covers the fishing of straddling stocks in the area, such as horse mackerel, the rapporteur is concerned about Article 20(4)(a), and in particular indent (iii).
Põhimõtteliselt sätestatakse konventsioonis, et selle komisjon määrab kindlaks lubatud kogupüügi või kogu lubatud püügikoormuse konkreetsete kalavarude kohta kogu kalavaru ulatuses.
In principle, the Convention stipulates that its Commission will establish TACs or total allowable fishing effort for a given resource throughout the range of the fishery resource.
Kuid alapunktis iii öeldakse, et kui rannikuäärne konventsiooniosaline ei nõustu lubatud kogupüügiga, võib ta oma vetes kehtestada teistsuguse lubatud kogupüügi.
However, under indent (iii) if a coastal State Contracting Party does not agree with this TAC, it is free to establish another TAC in its waters.
Piirialade kalavarude puhul muudaks võimalus kohustusest mööda hiilida kõnealuse majandamismeetme kohe mõttetuks.
In the case of straddling stocks, this ability to escape from the obligation could immediately defeat the point of the management measure in question.
Erandina on artiklisse 20 lisatud lõige 5, mis võimaldab komisjonil võtta erakorralisi meetmeid, kui tema arvates võib teatud püügitegevus kujutada kalavarudele tõsist ohtu.
There was, however, some success in the inclusion in Article 20 of paragraph 5 which allows the Convention to apply emergency measures if the Convention considers that fishing activity may present a serious threat to the resource.
Aeg näitab, millise tulemuse selline lahendus võib anda, kuna erakorralised meetmed võivad olla ainult ajutise loomuga, kuid sellegipoolest on see kahtlemata tervitatav areng.
It remains to be seen what the outcome of this solution may be since the emergency measures can only be of a temporary nature, but it is undoubtedly a step in the right direction which is very welcome.
Teksti üle läbirääkimiste pidamise käigus sai EL ka täiendavaid tagatisi vaidlustamismenetluse kohta.
When negotiating the text, the EU also managed to obtain additional guarantees regarding the objection procedure.
Erinevalt teistes piirkondlikes kalandusorganisatsioonides rakendatavast praktikast ei piisa sellest, kui üks osapool esitab mõne meetme kohta vastuväite lihtsalt eesmärgiga seda mitte täita, vaid tegemist on palju rangema vaidlustamismenetlusega, mille puhul on piiritletud põhjused, mis võivad anda aluse vastuväiteks ning, mis kõige tähtsam, see kohustab riiki, kes vastuväite esitab, võtma vastu alternatiivseid ja samasuguse mõjuga meetmeid.
Unlike in other RFMOs, it is not enough for a Party simply to object to a measure in order to circumvent its application, and the objection procedure in this case is much more stringent, limiting the reasons that may give rise to an objection and, more importantly, obliging the State presenting an objection to adopt alternative measures that are equivalent in effect to the decision to which it has objected.
Samuti tundub, et tekstiga tagatakse ühe lepingupoole kalalaevade juurdepääs teiste konventsiooniga ühinenud riikide sadamatele, mis avaks vähemalt ühenduse pelaagilise püügiga tegelevatele laevadele juurdepääsu Tšiili sadamatele.
The text also seems to guarantee access for the vessels of one Contracting Party to the ports of other States that are party to the Convention, which would at least open up access to Chile’s ports for the Community pelagic fleet.
Võttes arvesse selle piirkonna rannikuäärsete riikide tohutut vastupanu kohaldada oma majandusvööndites rahvusvahelisi majandamismeetmeid, on raportöör siiski arvamusel, et konventsiooni kasuks räägib rohkem asjaolusid kui selle vastu.
Finally, given the huge resistance by coastal States in this part of the world to applying international management measures inside their EEZ, the rapporteur considers that the points in favour of the Convention outweigh those against.
Igal juhul jääb raportöör seisukohale, et EL peab osalema kõigis piirkondlikes kalandusorganisatsioonides – nii selleks, et kaitsta oma prioriteete kalavarude jätkusuutliku majandamise valdkonnas, kui ka selleks, et kaitsta oma kalalaevade huve ning toimida vajadusel vastasjõuna, kes tagab, et ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu võitlemisest ei püütaks mööda hiilida.
In any case, she stands by her position that the EU should have a presence within all RFMOs, both to defend its priorities concerning its views on what sustainable fisheries management should entail, and to defend the interests of its fishing fleet, acting, if necessary, as a counterweight to ensure that there are no possible attempts to circumvent efforts to combat IUU fishing.
Vastuvõtmise kuupäev
Date a dopted
Vahendusmenetluse direktiivi rakendamine liikmesriikides, selle mõju vahendusmenetlusele ja selle vastuvõtmine kohtute poolt
on the implementation of the directive on mediation in the Member States, its impact on mediation and its take-up by the courts
mis käsitleb vahendusmenetluse direktiivi rakendamist liikmesriikides, selle mõju vahendusmenetlusele ja selle vastuvõtmist kohtute poolt
on the implementation of the directive on mediation in the Member States, its impact on mediation and its take-up by the courts
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 67 ja artikli 81 lõike 2 punkti g;
– having regard to Articles 67 and 81(2)(g) of the Treaty on the Functioning of the European Union,
– võttes arvesse oma 23. aprilli 2008. aasta resolutsiooni nõukogu ühise seisukoha kohta eesmärgiga võtta vastu direktiiv vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
– having regard to its resolution of 23 April 2008 on the Council common position for adopting a directive on certain aspects of mediation in civil and commercial matters
ELT C 259E, 29.10.2009, lk 122. ;
OJ C 259E, 29.10.2009, p.122. ,
– võttes arvesse 20. aprillil 2006. aastal, 4. oktoobril 2007. aastal ja 23. mail 2011. aastal õiguskomisjonis toimunud kuulamisi;
– having regard to the hearings held by the Committee on Legal Affairs on 20 April 2006 , 4 October 2007 and 23 May 2011,
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/52/EÜ vahendusmenetluse teatavate aspektide kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
– having regard to Directive 2008/52/EC of the European Parliament and of the Council of 21 May 2008 on certain aspects of mediation in civil and commercial matters
ELT L 136, 24.5.2008, lk 3. ;
OJ L 136 24.05.2008, p.3. ,
– võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ( A7-0275/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7-0275/2011 ),
A. arvestades, et õiguskaitse parema kättesaadavuse tagamine on Euroopa Liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomise poliitika üks peamine eesmärk; arvestades, et selles kontekstis peaks õiguskaitse kättesaadavuse kontseptsioon hõlmama ka üksikisikute ja ettevõtjate juurdepääsu adekvaatsetele vaidluste lahendamise menetlustele;
A. whereas securing better access to justice is one of the key objectives of the European Union’s policy to establish an area of freedom, security and justice; whereas the concept of access to justice should, in this context, include access to adequate dispute resolution processes for individuals and businesses,
B. arvestades, et direktiivi 2008/52/EÜ eesmärk on edendada vaidluste rahumeelset lahendamist, soodustades vahendusmenetluse kasutamist ning tagades tasakaalu vahendus- ja kohtumenetluste vahel;
B. whereas the objective of Directive 2008/52/EC is to promote the amicable settlement of disputes by encouraging the use of mediation and by ensuring a balanced relationship between mediation and judicial proceedings,
C. arvestades, et vahendusmenetluse kui traditsioonilise vastandlikkusel põhineva lähenemisviisi elujõulise alternatiivi kättesaadavuse hõlbustamiseks ning tagamaks, et Euroopa Liidus vahendusmenetlust kasutavad pooled saaksid kasu etteaimatavast õiguslikust raamistikust, kehtestatakse direktiivis eelkõige tsiviilmenetluse aspekte käsitlevad ühised põhimõtted;
C. whereas in order to facilitate access to mediation as a viable alternative to the traditional adversarial approach and to ensure that parties having recourse to mediation in the European Union benefit from predictable framework legislation, the Directive introduces common principles addressing, in particular, aspects of civil procedure,
D. arvestades, et lisaks prognoositavusele on direktiivi eesmärk luua raamistik, millega säilitatakse vahendusmenetluse peamine eelis – paindlikkus; arvestades, et liikmesriigid peaksid kõnealuse direktiivi rakendamiseks siseriiklikke õigusakte koostades juhinduma neist kahest nõudest;
D. whereas, besides predictability, the Directive aims to establish a framework that preserves the main advantage of mediation, flexibility; whereas these two requirements should guide Member States when drawing up national laws implementing the Directive,
E. arvestades, et direktiiv 2008/52/EÜ on pakkunud huvi ka naaberriikidele ja sellel on olnud tõendatav mõju sarnaste õigusaktide kehtestamisele mõnes kõnealustest riikidest;
E. whereas Directive 2008/52/EC has also been of interest to neighbouring States and has had a demonstrable influence on the introduction of similar legislation in some of these countries,
F. arvestades, et liikmesriigid peavad saavutama vastavuse kõnealusele direktiivile enne 21. maid 2011. aastal, välja arvatud artikli 10 osas, mille puhul oli nõuetele vastavuse kuupäev 21. november 2010; arvestades, et praeguseks on enamik liikmesriike teatanud, et nad on rakendamisprotsessi lõpule viinud või viivad selle lõpule tähtajaks, ning vaid üksikud liikmesriigid ei ole veel direktiivi sätetele vastavusest teatanud, nimelt Tšehhi Vabariik, Austria, Soome ja Rootsi;
F. whereas the Member States are required to comply with this Directive before 21 May 2011, with the exception of Article 10, for which the date of compliance was 21 November 2010; whereas so far the majority of Member States have reported that they have completed the implementation process or will complete it by the deadline, and only a few Member States have not yet reported compliance with the Directive’s provisions: the Czech Republic, Austria, Finland and Sweden,