natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tekib kahtlus, et antud kaudsel ülevõtmisel on puudu selgusest ning see ei pruugi olla parim viis ELi nõuete siseriiklikesse õigusaktidesse sisseviimiseks.
It can be argued that this indirect transposition lacks clarity and may not be the best way of incorporating EU standards into domestic legislation.
Siiski ei võrdu selguse puudumine tingimata kolmanda elukindlustusdirektiivi nõuete täitmise ebaõnnestumisega
However, this lack of clarity does not necessarily equate with failure to meet the requirements of the 3LD
See oleks ühenduse õiguse rikkumine vaid juhul, kui see ei oleks kooskõlas õiguskindlusega või jätaks üksikisikud ja majanduslikud osapooled ebakindlasse olukorda selles osas, millised on nende direktiivist tulenevad õigused ja kohustused.
It would be a breach of Community law only if it ran counter to legal certainty or left individuals and economic actors in a state of uncertainty as to their rights and obligations emanating from the Directive.
Euroopa Kohtu kohtupraktika sätestab mitmed erinõuded: a) siseriiklikud õigusaktid peavad tõhusalt tagama direktiivi täieliku kohaldamise riiklike ametiasutuste poolt; b) siseriiklikest õigusaktidest tulenev õiguslik seisund peab olema piisavalt täpne ja selge; ning c) isikud peavad olema täiel määral teadlikud oma õigustest ja saama vajaduse korral neile siseriiklikes kohtutes toimuvas menetluses toetuda. .
The case law of the ECJ lays down a number of specific requirements: (a) it is essential for national law to guarantee that the national authorities will effectively apply the Directive in full; (b) the legal position under national law should be sufficiently precise and clear; and (c) individuals must be made fully aware of all their rights and, where appropriate, be able to rely on them before the national courts. .
Iga põhiartiklit analüüsitakse tõendite põhjal ja analoogsel viisil, kasutades järgmist formaati:
Each of the key articles will be analyzed in light of the evidence received and in an analogous fashion, using the following format:
§ artikli number ja pealkiri;
§ Number and title of the article
§ eesmärkide kokkuvõte;
§ Summary of objectives
§ artikli tekst;
§ Text of the article
§ põhjalikud märkused direktiivi ülevõtmise kohta Ühendkuningriigis;
§ Detailed comments on UK transposition
§ seos ELASi juhtumiga.
§ Link to the ELAS case
Esimese ja teise elukindlustusdirektiivi ja konsolideeritud direktiivi sarnastele artiklitele, juhul kui need on olemas, viidatakse pärast iga üksikut artiklit.
Equivalent articles in the 1LD, 2LD and CD, where they exist, are referred to after each individual article.
Kolmanda elukindlustusdirektiivi põhiartiklid: artiklid 8, 10, 18, 21, 25, 28 ja 31
Key articles of the 3LD: Articles 8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31
Artikkel 8 – Pädevad asutused ja järelevalve objekt (esimese elukindlustusdirektiivi artikkel 15 ja konsolideeritud direktiivi artikkel 10)
Article 8 - Competent authorities and supervision (Articles 15 of 1LD and 10 of CD)
Eesmärkide kokkuvõte
Summary of objectives
Artiklis 8 sätestatakse selgelt, et kindlustusseltsi finantsjärelevalve on vaid päritoluliikmesriigi kohustus.
Article 8 clearly states that financial supervision of an insurance company shall be the sole responsibility of the home Member State.
Lisatakse ka, et asukohaliikmesriigi asutused peavad teavitama päritoluliikmesriigi asutusi, kui kindlustusseltsi tegevus mõjutab nende hinnangul tema finantsseisundit.
It also adds that the host authorities shall inform the home authorities if they believe the company's activities are affecting its financial situation.
Finantsjärelevalve sisaldab maksevõime ning kindlustustehniliste eraldiste loomise ja nende kattevarade kontrolli.
Financial supervision includes verification of solvency and the establishment of technical provisions and of the assets covering them.
Samuti nõuab päritoluliikmesriik, et igal elukindlustusseltsil oleksid head juhtimis- ja raamatupidamistavad ning piisavaid sisekontrollimehhanismid.
Likewise, the home Member State requires every company to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.
Artikli tekst
Text of the article
Direktiivi 79/267/EMÜ artikkel 15 asendatakse järgmisega:
Article 15 of Directive 79/267/EEC shall be replaced by the following:
„Artikkel 15
'Article 15
Elukindlustusseltsi finantsjärelevalve, kaasa arvatud filiaalide kaudu või teenuste osutamise vabaduse alusel toimuva tegevuse järelevalve, on ainult päritoluliikmesriigi kohustus.
The financial supervision of an assurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State .
Kui kohustuse liikmesriigi pädevatel asutustel on alust arvata, et elukindlustusseltsi tegevus võib mõjutada selle majanduslikku usaldatavust, teatavad nad sellest kindlustusseltsi päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.
If the competent authorities of the Member State of the commitment have reason to consider that the activities of an assurance undertaking might affect its financial soundness, they shall inform the competent authorities of the undertaking's home Member State .
Need asutused teevad kindlaks, kas kindlustusselts järgib käesolevas direktiivis sätestatud usaldatavuspõhimõtteid .
The latter authorities shall determine whether the undertaking is complying with the prudential principles laid down in this Directive.
Finantsjärelevalve hõlmab kogu elukindlustusseltsi tegevust silmas pidades tema maksevõime, kindlustustehniliste eraldiste, sealhulgas matemaatiliste eraldiste loomise ja nende kattevarade kontrollimist päritoluliikmesriigis ettenähtud eeskirjade või järgitavate tavade kohaselt ühenduse tasandil vastuvõetud sätete põhjal .
That financial supervision shall include verification, with respect to the assurance undertaking's entire business, of its state of solvency, the establishment of technical provisions, including mathematical provisions, and of the assets covering them, in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State pursuant to the provisions adopted at Community level.
Päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõuavad, et igal elukindlustusseltsil oleksid head juhtimis- ja raamatupidamistavad ning piisavad sisekontrollimehhanismid.”
The competent authorities of the home Member State shall require every assurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.'
Märkused Ühendkuningriigi sätete kohta
Comments on UK provisions
Kõigi jaotiste puhul pealkirjaga „Märkused Ühendkuningriigi sätete kohta” kasutada nende esmase allikana volituste 1. osa käsitlevat uuringut.
All sections entitled 'Comments on UK provisions' use as their primary source ES 1.
Kindlustusseltside 1982. aasta seaduse II osa reguleerimisala muudeti, et kohandada seda päritoluliikmesriigi kontrolli põhimõttega.
In order to adjust it to the principle of home country control the scope of application of Part II of the ICA 1982 was amended.
Siseriiklikud põhieeskirjad, mis võtsid kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 8 üle Ühendkuningriigi õigusaktidesse, lisatakse kindlustusseltside 1994. aasta (kolmandate kindlustusdirektiivide) eeskirjadesse ning kindlustusseltside 1994. aasta (muudatusi käsitlevatesse) eeskirjadesse.
The core domestic rules that transposed Article 8 of the 3LD into UK legislation are included in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994 and the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Kindlustusseltside 1994. aasta (kolmandate kindlustusdirektiivide) eeskirjades on sätted, mis piiravad Ühendkuningriigi riigisekretäri järelevalve õigust EÜ äriühingute üle, kelle peakontor asub muus liikmesriigis kui Ühendkuningriik ning kes tegutsevad Ühendkuningriigis kas filiaali avamise või teenuste piiriülese osutamise kaudu.
The provisions that limit the UK Secretary of State’s supervisory power over EC companies with their head office in a Member State other than the UK who carry on activities in the UK either via the establishment of a branch or through the cross-border provision of services are found in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Eeskiri 13 lisas kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 15. jaotisesse alajaotise 1A, mis välistab põhimõtteliselt EÜ äriühingud kindlustusseltside seaduse II osa reguleerimisalast, mis puudutab nende äriühingute tegelemist elukindlustusega filiaali kaudu, ning kui nad on täitnud seaduse lisa 2F esimeses osas täpsustatud nõudeid.
Regulation 13 inserted paragraph 1A into section 15 of the ICA 1982, which basically excludes EC companies from the application of Part II of the Act in so far as those companies are carrying on insurance business through a branch and have complied with the requirements specified in Part I of Schedule 2F to the Act.
Eeskirjaga 45 lisati kindlustusseltside 1982. aasta seadusse lisa 2F.
Regulation 45 inserted Schedule 2F into the ICA 1982.
Riigisekretärile on jäänud õigus nõuda kindlustusvõtjate kaitsmist, mis sisaldab õigust võtta mis tahes talle asjakohaseina tunduvaid meetmeid.
The Secretary of State has residual power to impose requirements for the protection of policyholders, which includes the right to take “any action as appears to him to be appropriate”.
Põhimõtteliselt võib riigisekretär teostada antud õigust vaid Ühendkuningriigi või mitte EÜ äriühingute üle.
In principle, the Secretary of State can only exercise this power over UK or non-EC companies.
Siiski võib ta teatud tingimustel teostada seda õigust Ühendkuningriigi territooriumil tegutsevate EÜ äriühingute üle.
However, in certain circumstances it can exercise this power over EC companies operating on UK territory.
Nimetatud õiguse teostamise tingimused EÜ äriühingute üle on toodud välja seaduse lisa 2F punktis 15.
The conditions for the exercise of this power over EC companies are spelled out in paragraph 15 of Schedule 2F to the Act.
Kooskõlas direktiiviga sätestavad need tingimused, et riigisekretär võib teostada antud õigust EÜ äriühingute üle vaid juhul, kui äriühingu päritoluliikmesriigi järelevalveasutus on esitanud sellise nõude.
In line with the Directive, those conditions establish that the Secretary of State can exercise those powers over EC companies only if the supervisory authority of the company’s home Member State has so requested.
Lisa 2F punktis 16 sätestatakse, mida võib riigisekretär teha, kui EÜ äriühing ei järgi ühtegi tema Ühendkuningriigis teostatava elukindlustustegevuse suhtes kohaldatavat sätet.
Paragraph 16 of Schedule 2F prescribes what the Secretary of State can do when an EC company fails to comply with any provision of law applicable to its insurance activities in the UK .
Vastavalt kõnealusele punktile tuleb sellest kõigepealt teavitada päritoluliikmesriigi järelevalveasutust (punkti 16 alapunkt 2).
According to this paragraph, the first step is to notify the supervisory authority in the home Member State (16(2)).
Riigisekretär peab alati teavitama äriühingut kirjalikult sellise meetme võtmise põhjustest.
The Secretary of State must always inform the company in writing of the reasons for adopting such a measure.
Sätted, mis laiendavad riigisekretäri järelevalvevolitusi Ühendkuningriigis peakontorit omavate äriühingute kogu (ühenduse sees toimuva) äritegevuse suhtes, sisalduvad kindlustusseltside (muutmis)eeskirjades.
The provisions that expand the Secretary of State’s supervisory power over the entire business (within the Community) of those companies with a head office in the UK are included in the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Eeskirjaga 4 muudetakse kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 15. jaotist, kaasates kõik Ühendkuningriigi äriühingud, kes tegutsevad muus liikmesriigis kui Ühendkuningriik.
Regulation 4 amends section 15 of the ICA 1982, including “all UK companies which carry on business in a Member State other than the United Kingdom ”.
Ühendkuningriigi järelevalveasutuste pädevuse ulatus elukindlustusseltside üle, kelle peakontor asub Ühendkuningriigis, on vastavalt direktiivi nõuetele piisavalt lai.
The scope of competence of the UK supervisory authorities over insurance undertakings whose head office is in the UK is broad enough, in line with the requirements of the Directive.
Riigisekretäril on volitused kontrollida elukindlustusseltside maksevõimet, kindlustustehniliste eraldiste loomist ja neid katvaid varasid seoses elukindlustusseltside kogu tegevusega.
The Secretary of State has powers to verify the assurance undertaking’s state of solvency, the establishment of technical provisions and the assets covering them with respect to the assurance undertaking’s entire business.
Elukindlustusseltsidele esitatud nõue omada häid juhtimis- ja raamatupidamistavasid ning piisavaid sisekontrollimehhanisme võeti siseriiklikesse õigusaktidesse üle kindlustusseltside 1994. aasta (kolmandate kindlustusdirektiivide) eeskirjadega, millega muudetakse kindlustusseltside 1982. aasta seaduse 5. jaotist elukindlustusseltsidele tegevusloa saamiseks esitatavate nõuete kohta.
The requirement for assurance undertakings to have “sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms” has been transposed into domestic legislation by Regulation 5 of the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, which amends section 5 of the ICA 1982 on the conditions to be met by the assurance undertaking to obtain an authorisation to operate.
Eeskirjaga 5 lisatakse seaduse 5. jaotisesse alajaotise 1A, millega takistatakse riigisekretäril tegevusloa väljaandmist, kui avalduse esitaja ei täida kindla ja usaldusväärse juhtimise kriteeriume.
Regulation 5 inserts sub section (1A) into section 5 of the Act, which prevents the Secretary of State from issuing an authorisation when it appears to him that the applicant does not or will not fulfil the criteria of “sound and prudent management”.
Eeskirjaga lisatakse seadusele ka terve lisa, milles selgitatakse kindla ja usaldusväärse juhtimise tähendust.
The Regulation also inserts an entire schedule to the Act which develops the meaning of “sound and prudent management”.
Lisas täpsustatakse, et kindlustusseltsi käsitlemiseks kindla ja usaldusväärse juhtimisega kindlustusseltsina tuleb tal muuhulgas säilitada oma tegevuse piisav raamatupidamine ja teised dokumendid ning oma tegevuse ja dokumentide piisavad kontrollisüsteemid.
The schedule specifies that for a company to be regarded as conducting its business in a sound and prudent manner it has to maintain, amongst other things, “adequate accounting and other records of its business” and “adequate systems of controls of its business and records”.
Seega tuleb täpsustada nende kahe nõude tähendust.
It then goes on to specify the meaning of these two standards.
Kindlustusseltside 1983. aasta (raamatupidamise ja aruannete) muudetud eeskirjade 6. lisa jaotises 6A sätestatakse, et eeskirjade jaotises 26a nõutavas direktorite tunnistuses peab nimekirjana samuti teatama kõigist avaldatud suunistest, millega on kooskõlas kindlustusseltsi poolt seoses oma tegevusega loodud ja kasutatavad kontrollisüsteemid.
Paragraph 6A of Schedule 6 to the Insurance Companies (Accounts and Statements) Regulations 1983, as amended, stipulates that the certificate by Directors required by Regulation 26(a) must also state, by way of a list, any published guidance with which the systems of control established and maintained by the company in respect of its business comply.
Seos ELASi juhtumiga
Link to the ELAS case
ELASi juhtumiga on seotud kõnealuse artikli kolm elementi.
There are three elements of this article linked to the ELAS case.
Esiteks reguleerivate asutuste kohustus teostada järelevalvet kogu äriühingu üle, st võtta alati arvesse selle kogu tegevust; teiseks nõue omada häid juhtimis- ja raamatupidamistavasid ning piisavaid sisekontrollimehhanisme; kolmandaks asukohaliikmesriigi asutuste kohustus teavitada päritoluliikmesriigi asutusi probleemide tekkimise korral.
First, the obligation of regulators to supervise the company as a whole, i.e., always to take account of its 'entire business'; secondly, the requirement to have 'sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms'; thirdly, the obligation of the host authorities to inform the home authorities when problems arise.
Võib oletada, et kui artiklis on lihtsalt, selgelt ja ühemõtteliselt kirjas, et finantsjärelevalve peab hõlmama „kogu elukindlustusseltsi tegevust” , nägi reguleeriv asutus ette just nimelt seda.
It is safe to assume that, when the article states in such simple, clear and unambiguous terms that financial supervision must cover the “assurance undertaking's entire business” , that is precisely what the legislator intended and nothing else.
Mõiste „kogu tegevus” tundub kõigis keeltes ja olukordades tähendavat äriühingu äritegevust tervikuna, ilma erandite või muude võimalusteta.
‘Entire business’ means, it would seem, in all languages and circumstances, the totality of a company’s business, without any exceptions or loopholes.
Pärast eespool nimetatut tuleb analüüsida saadud tõendusmaterjale, mis väidavad, et Ühendkuningriigi (päritoluliikmesriigi) asutused ei teostanud nõuetekohast järelevalvet kindlustusseltsi üle, kuna nad ei võtnud piisavalt arvesse „kogu tegevuse” ideed või ei pööranud sellele tähelepanu.
Having established this, it is pertinent to analyze the numerous pieces of evidence received which claim that the UK authorities (the home Member State) did not correctly supervise the company because they did not sufficiently take into account or simply disregarded the idea of the ‘entire business’.
Arvesse tuleb võtta ka neid väiteid ümberlükkavaid tõendusmaterjale.
Evidence refuting these claims also needs to be considered.
Kõigepealt väidab lord Penrose (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 16)
First of all, Lord Penrose (WE 16)
Iga-aastase aruandluse jaoks nõutud vormid ja aruanded ei olnud kavandatud nii, et need tooksid alati esile reguleeriva sekkumisega seotud teabe, välja arvatud maksevõime puhul.
"...the forms and statements required in the annual reporting process were not designed at any time to elicit information relevant to regulatory intervention, except in respect of solvency.
Kõnealuseid boonuseid võib käsitleda ühe tõlgenduse kohaselt kui kindlustusseltsi kogu tegevuse olulist osa (see on seotud otse kindlustustehnilisi eraldisi käsitleva artikli 18 väidetega).
These bonuses might be considered, according to one interpretation, as an integral part of the company's ‘entire business’ (this is directly linked to the arguments relating to Article 18 on Technical Provisions).
Kõnealuste boonuste olulisust ja nende seost tagatud annuiteedimäära küsimusega selgitatakse pikemalt I osas (sissejuhatus) ja III osas (reguleerimisalased küsimused).
The importance of these bonuses and their link to the GAR issue is explained at length in Part I (Introduction) and Part III (Regulatory issues).
Ühendkuningriigi õigusaktid sisaldavad viidet kindlustusvõtjate põhjendatud ootustega arvestamiseks, mida ei ole direktiivis mainitud.
UK law includes a reference, not mentioned by the Directive, to pay due regard to the reasonable expectations of policyholders (PRE).
Ühendkuningriigi reguleeriv asutus väitis, et kindlustusvõtjate põhjendatud ootused seoses tähtajaliste boonustega ei tulenenud kindlustusseltsi boonuste praktikast.
The UK regulator claimed that PRE in respect of terminal bonuses was not created by the society's bonus practice.
Seda väideti ka lord Penrose’ile (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 16)
This is what Lord Penrose was told (WE 16)
Valitsuse kindlustusstatistika osakond ja riigikassa väitsid uurimiskomisjonile, et valitsuse kindlustusstatistika osakond ja reguleerivad asutused on alati tunnustanud tähtajaliste boonuste olulisust, kuid kindlustusvõtjate mõistlikud ootused seoses tähtajalise boonusega ei tulenenud kindlustusseltsi boonuste praktikast.
"GAD and the Treasury have told the inquiry that the relevance of terminal bonus was always recognised by GAD and the regulators but that PRE in respect of terminal bonus was not created by the Society's bonus practice.
Nad viitasid märgetele, milles sätestati, et tähtajaline boonus ei ole tagatud.
They point to the notes which stated that a terminal bonus was not guaranteed.
Siiski tunnistavad ka valitsuse kindlustusstatistika osakond ja riigikassa, et kindlustusvõtjate mõistlikke ootusi ei piiranud tagatud soodustused.
However, GAD and the Treasury also recognise that PRE was not restricted to guaranteed benefits.
Ei ole vaja teha järeldust, et kindlustusvõtjatel oleksid tekkinud mõistlikud ootused täpse boonussumma saamise osas, võttes arvesse, et mõistlikud ootused oleksid igal juhul tekkinud.
It is not necessary to conclude that policyholders would have reasonable expectations of receiving a precise amount of bonus to take the view that reasonable expectations would still have been created .
Seda rõhutab valitsuse kindlustusstatistika osakond oma esitlustes, väites, et elukindlustusturul oli üldiselt heaks kiidetud, et tähtajalise boonuse eelmised tasemed ei loo mõistlikke ootusi tulevikuks, kuna need sõltuvad täielikult turutingimustest, mis sõltuvad leevendamise tasemest, mis on eri kindlustusseltside puhul märkimisväärselt erinev.
The point is highlighted in GAD's own representations: “It was generally accepted in the life insurance market that past levels of terminal bonus did not create reasonable expectations for the future, as they would be entirely dependent on market conditions, subject to a degree of smoothing, which varied considerably from company to company.”
Mõistlikud ootused ei tähenda seda, et makstakse välja märgitud täpne poliisi väärtus, vaatamata turutingimustele või leevendamisele, vaid seda, et mis tahes vähendamine peegeldaks ebasoodsaid turutingimusi.
The reasonable expectation would not be that the precise policy value quoted would be payable, regardless of market conditions or smoothing, but that any reduction would reflect adverse market conditions.
Olukorda, kus kindlustusselts ei saanud välja maksta poliisi väärtusi, suurendamata turuväärtusi või põlvkondadevahelisi ülekandeid, ei oleks mõistnud kindlustusseltsi kindlustusvõtjad neile esitatud teabe põhjal ning see ei oleks kajastunud nende mõistlikes ootustes (vt kirjaliku tõendi 16 peatüki 18 lõige 220). .
A position where the Society could not afford to honour the policy values without rising market values or inter-generational transfers would not have been understood by the Society's policyholders on the information provided to them, and would not have informed their reasonable expectations ." (par.
Holmes toetab seda ideed EQUI veebisaidil avaldatud kirjalikus tõendis 84, olles seisukohal, et kindlustusvõtjate põhjendatud ootuste kaitsmine Ühendkuningriigi õigusaktide alusel oli väga oluline, kuna 1980. ja 1990. aastatel toimus ELASi poolt tema poliiside alusel antud soodustuste tasakaalus üleminek tagatud soodustustelt tagamata tähtajalistele (hiljem lõplikele) boonustele.
Holmes, in WE 84, supports this thesis: "The protection of PRE under UK law was of great importance because of the shift in the 1980's and 90's in the balance of benefits provided by ELAS under its policies away from guaranteed benefits to un-guaranteed terminal (later final) bonus. [...]
Arvestades, et tagatud soodustusi käsitleti siseriiklike ja ühenduse õigusaktide alusel „kohustustena”
Whereas guaranteed benefits qualified as 'liabilities' under national an Community law
Asjaolu, et ELASil ei pidanud olema tagamata boonuste reservi, selgitatakse jaotises, milles käsitletakse artiklit 18 kindlustustehniliste eraldiste kohta.
The fact that ELAS did not have to reserve for un-guaranteed bonuses is explained in the section on Article 18, Technical Provisions.