natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5. märgib elundite hankimise korralduslike aspektide tähtsust ning rõhutab, et teabe ja parimate tavade vahetamine liikmesriikide vahel aitab riikidel, kus on elunditest suur puudus, tõsta elundite annetamise näitajaid, mida kinnitab nii Euroopa Liidus kui ka sellest väljaspool asuvate selliste riikide näide, kellel õnnestus Hispaania mudeli osalise rakendamisega oma elundidoonorluse näitajaid tõsta;
Notes the importance of organisational aspects of organ procurement and stresses that the exchanging of information and best practice among Member States will help countries with low organ availability to improve their donation rates, as demonstrated, for example, by the implementation of elements of the Spanish Model in different countries both within and outside the EU which have succeeded in increasing organ donation rates;
9. tunneb heameelt Eurotransplanti ja Scanditransplanti tegevuse üle, kuid märgib, et elundite vahetamist väljapoole neid süsteeme ja nende vahel saaks oluliselt parandada, eriti kasulik oleks see väikeste riikide patsientidele;
Welcomes the activities of Eurotransplant and Scanditransplant, but notes that exchanges of organs outside these systems and between these systems can be significantly improved, especially for the benefit of patients in small countries;
16. rõhutab, et kodanike pidev õpetamine peab olema kõikide liikmesriikide teavitusstrateegiates olulisel kohal; soovitab eriti, et inimesi tuleks paremini teavitada ja julgustada elundidoonorlusest rääkima ning oma vastavast soovist sugulastele teada andma; märgib, et vaid 41% Euroopa kodanikest on arutanud elundidoonorluse küsimust oma perekonnas;
Stresses that continuous education should form an essential part of all Member States' communication strategies on the issue; in particular, suggests that people should be better informed and encouraged to speak about organ donation and to communicate their wishes about donation to their relatives; notes that only 41% of European citizens seem to have discussed organ donation within their families;
21. peab vajalikuks tagada sobiv tasakaal doonori anonüümsuse ja teabe konfidentsiaalsuse kaitsmise ning meditsiinilistel eesmärkidel elundidoonorluse jälgitavuse vahel, et hoida ära elundite annetamise eest tasu saamist ja elunditega kauplemist;
Believes it is necessary to ensure that a suitable balance is struck between, on the one hand, the protection of the donor in terms of anonymity and confidentiality and, on the other hand, the ability to trace organ donations for medical purposes, in order to prevent the remuneration of organ donation and trading and trafficking in organs;
Doonoreid tuleks kaitsta diskrimineerimise eest sotsiaalsüsteemis;
The donors should be protected against discrimination in the social system;
25. märgib, et ehkki mitmed liikmesriigid on kehtestanud siirdamistoimingute kohustusliku registreerimise nõude ja olemas on ka mõned vabatahtlikud registrid, puudub eri siirdamisliikide ja nende tulemuste kohta andmete kogumise kõikehõlmav süsteem;
Notes that, although several Member States have introduced compulsory registration of transplant procedures and some voluntary registries also exist, no comprehensive system exists to collect data on the different types of transplantation and their outcomes;
Euroopa Parlamendi 22. aprilli 2008. aasta resolutsioon elundidoonorluse ja elundite siirdamise kohta: poliitikameetmed ELi tasandil (Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2008)0130 )) ( 2007/2210(INI) .. , ning on arvamusel, et komisjon peaks neid tegevuskava koostamisel täies ulatuses arvesse võtma; rõhutab, et komisjonis ja Europolis on vaja tõsta teadlikkust selle probleemi kohta;
European Parliament resolution of 22 April 2008 on organ donation and transplantation: Policy actions at EU level (Texts adopted of that date, P6_TA(2008)0130 )) (2007/2210 (INI). and takes the view that these should be taken fully into account by the Commission when drafting the action plan; insists that awareness of the problem within the Commission and Europol needs to be increased;
36. rõhutab, et ebaseaduslikel asjaoludel elundi saanud patsiente ei tohi Euroopa Liidu tervishoiusüsteemist välja jätta; märgib, et nagu ka muudel juhtudel, tuleks teha vahet karistusel ebaseadusliku tegevuse eest ja vajadusel ravi järele;
Emphasises that patients who have received an organ under illegal circumstances cannot be excluded from healthcare in the European Union; points out that as in any other case a distinction should be drawn between the punishment for illegal activity and the need for treatment;
1954. aastal tegi hilisem Nobeli preemia laureaat Joseph Murray esimese eduka neerusiirdamisoperatsiooni, siirdades ühe ühemunarakukaksiku neeru teisele.
The Nobel Prize winner Joseph Murray was the first to report a successful kidney transplant between identical twins, performed in 1954.
Sestpeale on elundite siirdamine järk-järgult kujunenud vaieldamatult tähtsaks ja hästi toimivaks ravimooduseks.
Since then, organ transplantation has progressively become a well established therapy of unequivocal importance.
Kaugele arenenud ehk terminaalse neeruhaigusega patsientide puhul on neeru siirdamine võrreldes muude neeruasendusravi vormidega parim võimalik lahendus, seda nii patsiendi ellujäämise tõenäosust ja elukvaliteeti kui ka ravi kulutasuvust arvestades.
Kidney transplantation represents the best therapeutic option for patients with end stage renal disease, providing best outcomes in terms of survival , quality of life and cost-effectiveness than other renal replacement therapies.
Neeruasendusravi eri vormide hindamise teemal 20 aasta jooksul ilmunud meditsiini- ja majanduskirjanduse põhjal on tehtud metaanalüütiline uurimus, milles autorid jõuavad järeldusele, et neeru siirdamise kulutasuvus on aja jooksul tõusnud.
In a meta-analytic review of the medical and economical literature evaluating renal replacement therapies, published during a 20 year period, the authors concluded that renal transplantation has become more cost-effective over time.
Kui hemodialüüsi kulud püsisid vahemikus 55 000–80 000 USA dollarit patsiendi eluaasta kohta, siis neerusiirdamise kulu oli patsiendi eluaasta kohta arvestatuna kuni 10 000 dollarit
While centre haemodialysis remained between $55,000 to $80,000 per life-year (LY) saved, kidney transplantation reached values of $10,000/LY saved
Dr Rafael Matesanz ja Beatriz Dominguez-Gil „Strategies to optimize deceased organ donation”,
Dr Rafael Matesanz and Beatriz Dominguez-Gil, "Strategies to optimize deceased organ donation"
Transplantation Reviews, Volume 21, Issue 4, oktoober 2007, lk 177–188. .
Transplantation Reviews, Volume 21, Issue 4, October 2007, Pages 177-188 .
Maksa, südame või kopsu siirdamine on kaugele arenenud maksa-, südame- või kopsupuudulikkuse puhul peaaegu ainuvõimalik ravivorm; maksa siirdamist on rakendatud küll ka mõningate selliste haiguste raviks, mis ei põhjusta terminaalset maksapuudulikkust.
Liver, heart and lung transplantation represent an almost unique therapeutic alternative for patients with end stage liver, heart and lung failure, although liver transplantation has been also applied for the treatment of specific pathologies not causing end stage liver failure.
Pankrease siirdamine, milleks on mitmesuguseid mooduseid, on kujunenud insuliinierituse taastamise vahendiks osa diabeetikute ravimisel, et suurendada nende ellujäämise võimalikkust ja parandada nende elukvaliteeti.
Pancreas transplantation, in its different modalities, has become a solution to re-establish insulin secretion in selected diabetic patients aiming to improve patient survival and quality of life.
Peensoole siirdamine, tavaliselt koos mõne muu organi siirdamisega, on veel suhteliselt haruldane operatsioon, mida tehakse siis, kui patsiendi elu on ohus.
Small bowel transplantation, usually performed as a part of a multi-organ transplant, is still a relatively rare procedure, but aimed to solve life-threatening conditions.
Elundite siirdamise tulemused on samuti järk-järgult paranenud – tänu kirurgiliste võtete täiustamisele, uute immuunsupressiivsete ravimite kättesaadavusele ning elundite siirdamise valdkonnas töötavate kirurgide ja muude meedikute kogemuste suurenemisele.
Results with organ transplantation have also progressively improved over time, thank to the advance in surgical techniques, availability of new immunosuppressive drugs, and longer experience of the transplant surgical and medical teams.
USA elundite hanke ja siirdamise võrgustiku OPTN/SDRD 2006. aasta aruande kohaselt oli surmajärgsetelt elundidoonoritelt (laiendamata kriteeriumidele vastavad doonorid) ajavahemikus 1999–2004 neeru saanud USA patsientidest aasta pärast siirdamisoperatsiooni elus 91 %, kolme aasta möödudes 80 % ja viie aasta möödudes 70 % (korrigeerimata andmed).
According to the OPTN/SDRD 2006 Annual report, in the USA, one, three and five-year unadjusted graft survival was 91%, 80%, and 70%, respectively, for kidney recipients of deceased non expanded criteria donors who received their grafts during the period 1999-2004.
Laiendatud kriteeriumidele vastavatelt doonoritelt neeru saanud patsientide puhul olid needsamad näitajad 82 %, 68 % ja 53 %.
For the same follow-up periods, unadjusted graft survival for kidney recipients of expanded criteria donors was 82%, 68%, and 53%.
Ka siirdatud maksaga patsientide operatsioonijärgsete eluaastate arv on üha suurenenud.
Improvement over time is apparent also regarding patient survival after liver transplantation.
Kui näiteks aastatel 1984–1987 maksasiirdamisoperatsiooni läbi teinud patsientidest oli Hispaania maksasiirdamisregistri andmetel kolm aastat pärast operatsiooni elus veel 47,2 %, siis 2003.–2005. aastal opereeritute puhul oli sama näitaja 76,6 %.
For instance, 3 year patient survival was 47.2% for patients transplanted in 1984-1987, increasing up to 76.6% for those patients receiving a liver during the period 2003-2005, according to the Spanish Liver Transplant Registry.
Siirdatud südamega patsientide keskmine operatsioonijärgne eluiga tõusis rahvusvahelise südame- ja kopsusiirdamisregistri andmetel 8,2 aastalt (patsiendid, keda opereeriti aastatel 1982–1988) 10,2 aastani (aastatel 1994–1998 opereeritud patsiendid) ning operatsioonijärgsete eluaastate arv suureneb jätkuvalt.
Half-life of adult heart transplanted patients during the years 1982 to 1988 was 8.2 years, reaching 10.2 years for those patients who received their grafts during the period 1994 to 1998 and survival figures continue to improve, according to the International Registry of Heart and Lung Transplantation.
Elundisiirdamise vallas ootab aga lahendamist hulganisti probleeme, muu hulgas siirdatud elundite n-ö kaotsiminek, mida pikemas perspektiivis põhjustab peamiselt patsiendi organismi krooniliselt tõrjuv reaktsioon siirdatud elundile või siis toimiva doonorelundiga patsiendi surm, mille peamiseks põhjuseks on südame-veresoonkonna haigused.
Many problems though ought to be solved in the field of organ transplantation: grafts are mainly lost in the long-term due to the so called chronic rejection and death with a functioning graft, mainly occurring in the context of cardiovascular pathology.
Lisaks kahandavad siirdatud elundiga inimeste eluiga ja elukvaliteeti immuunsupressiooni lühi- ja pikaajalised tagajärjed.
Besides, short and long-term consequences of immune-suppression decrease longevity and quality of life of organ recipients.
Kui need probleemid ka kõrvale jätta, on elundisiirdamise vallas esimeseks raskuseks doonorelundit ootavate patsientide suur hulk, mis kaugelt ületab doonorelundi saanud patsientide arvu.
Despite these problems, organ transplantation faces an earliest barrier represented by the important gap existing between the number of patients waiting for a transplant and the number of patients who are indeed transplanted.
Selle põhjuseks on doonorelundite nappus – nõudmine ületab pakkumise.
This is due to the shortage of organs for transplantation in relation with organ demands.
Elundisiirdamise ootelehele kantud patsientide hulk suureneb, samal ajal kui elundidoonorluse ulatus ja siirdamiseks kasutada olevate elundite hulk ei kasva üldse või on kasv nõudmisega võrreldes aeglane.
While the number of patients being included in the waiting list increases, the rate of donation and the number of organs available for transplantation does not increase or improves at a slower rate.
Ooteaeg venib aina pikemaks, sest ootelehel on üha rohkem patsiente, uue elundi saanute nimekiri pikeneb aga aeglaselt.
The result of more patients joining the waiting list with a little increase in the number of patients transplanted is a longer time in the waiting list.
Neerusiirdamise ooteaeg läheb kalliks maksma ning see võib negatiivselt mõjutada siirdatud neeru toimimist ja patsiendi väljavaadet ellu jääda.
Time waiting for a kidney transplant is expensive and may have a negative impact on graft and patient survival.
Suureneda võib ka nende patsientide arv, kes surevad, jõudmata elundisiirdamisoperatsiooni ära oodata.
Besides, the number of patients who may die while waiting for a transplant may also increase.
Võimalik, et doonorelunditest on veel suurem puudus, kui arvatakse olevat, sest elundinappusest teadlikud arstid ei pruugi kõiki uusi patsiente ka ootelehele kanda.
The shortage of organs for transplantation may be still underestimated, since the scarcity of organs may preclude physicians from including more patients into the waiting lists.
Tõsine puudus siirdamiseks kasutada olevatest elunditest on elundisiirdamise vallas üleüldine suur probleem, mille lahendamine eeldab kavakindlat ja ühtset lähenemisviisi.
In this context, severe organ shortage represents a universal challenge in the field of organ transplantation, which should be faced under the scope of a planned and integrated approach.
AJUSURMAJÄRGSE ELUNDIDOONORLUSE PROTSESS
THE PROCESS OF DONATION AFTER BRAIN DEATH
Surmajärgne elundidoonorlus tähendab eeskätt elundi annetamist, mis teostub pärast elundidoonori ajusurma.
Deceased donation activity is primarily based on donation after brain death.
Tuleb rõhutada tõsiasja, et see puudutab vaid kuni 1 % kõikidest surijatest ja mitte üle 3 % haiglas surevatest inimestest.
It has to be outlined the fact that no more than 1% of death people and no more than 3% of people who die in the hospital hits this situation.
Seega on võimalike ajusurmajärgsete doonorite arv piiratud.
Therefore, the number of potential brain dead donors is limited.
Nimetatud piiravat asjaolu arvestades on ajusurmajärgsete doonorite potentsiaali raske täielikult rakendada, kuna elundite annetamine ja elundite hanked kujutavad endast väga delikaatset ja keerukat protsessi, mis nõuab paljude osaliste koostööd ja võib igal ajal katkeda.
Keeping in mind this limitation, the potential of deceased donation after brain death is difficult to reach, since organ donation and procurement is a very delicate and complex process that needs the cooperation of many actors and that can be broken at any time.
Vähe sellest, kogu protsess peaks toimuma väga lühikese aja vältel, mis muudab selle veelgi hapramaks.
Even more, the whole process should take place in a very short period of time, what enhances the weaknesses of the process itself.
Selle protsessi võib jagada järgmisteks põhietappideks:
Several basic steps may be identified in this process:
Doonori varajane identifitseerimine hõlbustab tema füüsilise seisundi uurimist ja säilitamist; sellel esimesel, otsustava tähtsusega etapil tuleb aga kahtlemata rakendada ennetavat lähenemisviisi.
This early identification will facilitate donor screening and maintenance, but undoubtedly implies a proactive attitude at this first and crucial step.
Samal ajal tuleb aga tagada, et kõrvale jäetaks vaid kasutamiskõlbmatud elundid ja välditaks elundite põhjendamatut kadu.
However, it must be ensured that only organs that should be discarded are so, avoiding an unjustified loss of organs.
Tähtis on, et siirdamiseks kasutada antavaid elundeid hoitaks enne nende võtmist nõuetekohases seisundis.
· Donor maintenance : It is essential that organs procured are kept in adequate conditions prior to retrieval.
Potentsiaalse doonori füüsilise seisundi säilitamine intensiivravi tingimustes ning vahetult enne temalt elundi võtmist ja elundi võtmise ajal võib otsustavalt mõjutada elundi seisundit.
The maintenance of the potential donor’s physiological state while on intensive care and of the donor prior to and during retrieval can make a major difference to the condition of the organs.
Kui doonori füüsilise seisundi säilitamisele ei pöörata piisavalt tähelepanu, võib temalt võetav elund osutuda kasutamiskõlbmatuks või lakata siirdatuna toimimast.
Poor donor maintenance can make organs unusable or increase the incidence of primary graft failure.
Elundi kehast eemaldamise kirurgilised võtted ning elundi järgneva käitlemise ja säilitamise viis enne selle transportimist ja transportimise ajal on siirdamisoperatsiooni õnnestumise tagamiseks otsustava tähtsusega.
· Organ retrieval : The surgical technique for removing organs from the body and the way those organs are subsequently handled and preserved prior to and during transportation are critical to the successful outcome of the transplant.
Igal aastal on küllalt juhtumeid, kus elund saab doonori kehast eemaldamisel ja/või järgneval transportimisel kannatada.
Each year a number of organs are damaged during removal and/or transportation.
Elundi võtmisega seotud tegevused peavad olema koordineeritud, et tagada kogu protsessi kordaminek.
Some can be repaired, but a few will have to be discarded.
· Siirdatavate elundite jaotus.
Coordination of retrieval activities is needed to guarantee the success of the process.
Teatavate elundite, eriti neerude, südame ja laste elundite puhul sõltub elundi siirdamise edukus pikas perspektiivis osaliselt doonori ja saaja omavahelisest sobivusest.
· Organ allocation : For some organs, particularly kidneys, hearts and paediatric organs, the successful long-term outcome of the transplant depends partly on ensuring an appropriate matching between donor and recipient.
Tähtis on hästikorraldatud süsteemi olemasolu, mis võimaldaks siirdamiseks annetatud elundite optimaalset jaotamist ja transportimist.
A well-organised system for allocating and transporting donated organs in the most adequate way is important.
Mõnikord on elundite optimaalseks jaotamiseks vajalik nende vahetamine elundisiirdamisega seotud organisatsioonide ja eri riikide vahel.
In some cases, optimum allocation will require exchange of organs between transplant organisations and countries.
Riikidevahelise koostöö tähtsus suureneb.
Co-operation between countries is increasingly important.
On ilmselge, et ajusurmajärgne elundiannetamise ja -siirdamise protsess on delikaatne, keerukas ja pikaajaline.
It is easy to understand that the process of donation and transplantation after brain death is a delicate, complex and long one.
Ühelt poolt nõuab see paljude eri valdkondade spetsialistide osalust ja teiselt poolt on selle protsessi igal etapil olemas oht doonorist ja/või elundist ilma jääda.
On one hand it requires from the participation of very different professionals and at every one of the steps in the process losses of the donor and/or organs may potentially occur.
Liikmesriikide koostöö peaks keskenduma kõige efektiivsemate süsteemide väljaselgitamisele, kogemuste vahetamisele ja heade tavade edendamisele ning nende liikmesriikide abistamisele, kus elundisiirdamissüsteemid ei ole veel piisavalt arenenud.
Cooperation between the Member States should focus on identifying the most efficient systems, sharing experience and promoting best practice as well as supporting Member States whose transplant systems are not yet sufficiently developed
Euroopa Komisjoni ettepanekuga koostada elundidoonorluse ja elundite siirdamise Euroopa tegevuskava aastateks 2009–2015 võetakse suund liikmesriikide koostööle, mille aluseks on esmatähtsad meetmed, ühiste eesmärkide määratlemine ja väljatöötamine, kokkulepitud kvantiteedi- ja kvaliteedinäitajad ning sihttasemed, korrapärane teavitamine ja heade tavade väljaselgitamine.
The proposal of the Commission to establish a European Action Plan on Organ Donation and Transplantation for the period 2009-2015, sets out a cooperative approach between Member State based on a set of priority actions, the identification and development of common objectives, agreed quantitative and qualitative indicators and benchmarks, regular reporting and identification of best practices.
komisjoni teatise „Elundidoonorluse ja elundite siirdamise tegevuskava (2009-2015): liikmesriikidevaheline tugevdatud koostöö” kohta
on the Commission communication: Action plan on Organ Donation and Transplantation (2009-2015): Strengthened Cooperation between Member States
A. arvestades, et patsientidele elundite siirdamise vajadus ei ole Euroopas rahuldatud, kuna surnud doonoritelt ja omakasupüüdmatutelt elusdoonoritelt pärinevate siirdamiseks saadaolevate elundite arv on piiratud;
A. whereas the needs of patients for transplantation in Europe are not being met owing to the limited number of organs available from both deceased and altruistic living donors,
1. kutsub komisjoni üles kontrollima muu hulgas oma mõjuhindamises ( SEK(2008)2956 ) sisalduvate andmete kaudu, kas erinevused riiklike õigusaktide vahel seoses surnud isiku annetust käsitlevate erinevate nõusolekusüsteemidega, takistavad elundidoonorlust;
Calls on the Commission to verify, inter alia through the data contained in its own impact assessment ( SEC(2008)2956 ), whether divergences between national laws as regards the different systems of consent to a donation from a deceased person constitute an obstacle to organ donation;
3. rõhutab, et tihedam koostöö liikmesriikide vahel on väga oluline; soovitab tõhustada doonorluse ja siirdamisega seonduvate parimate tavade vahetamist; palub liikmesriikidel kaaluda võimalust kaotada elundite piiriülese transportimise piirangud; on seisukohal, et liikmesriikidevaheline paindlik süsteem seoses elundite siirdamise, vahetuse, importimise ja eksportimisega võiks päästa palju elusid, võimaldades suuremal hulgal inimestel leida sobiva doonori;
Stresses that closer cooperation between the Member States is vital; suggests that exchanges of best practice in the field of donation and transplantation be stepped up; asks the Member States to consider lifting restrictions on the transportation of organs across borders; considers that the existence among the Member States of a flexible system for the transplantation, exchange, import and export of organs could save many lives by allowing more people to find suitable donors;
5. peab vajalikuks tagada sobiv tasakaal doonori anonüümsuse ja teabe konfidentsiaalsuse kaitsmise ning meditsiinilistel eesmärkidel elundidoonorluse jälgitavuse vahel, et hoida ära elundite annetamise eest tasu saamist ja elunditega kauplemist;
Believes it is necessary to ensure that a suitable balance is struck between, on the one hand, the protection of the donor in terms of anonymity and confidentiality and, on the other hand, the ability to trace organ donations for medical purposes, in order to prevent the remuneration of organ donation and trading and trafficking in organs;
7. rõhutab, et liikmesriigid peaksid tihendama koostööd Interpoli ja Europoli egiidi all, et võidelda tõhusamalt elundikaubanduse vastu;
Stresses that the Member States should intensify their cooperation under the auspices of Interpol and Europol in order to address the problem of trafficking in organs more effectively;
9. kutsub liikmesriike üles kehtestama standardset töökorda ebaeetilise või ebaseadusliku tegevuse kindlakstegemiseks ning taolise tegevuse võimaluse vähendamiseks, eelkõige seoses otsustega elundite hanke ja siirdamise kohta.
Calls on the Member States to introduce standard operating procedures for tracing unethical or illegal activities and limiting the risk of such activities, particularly in connection with decisions on organ procurement and transplantation.