natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Katseloomade arvu vähendamise meetmena tuleks teostada naha sensibilisaatorite ja mittesensibilisaatorite eristamiseks lähedalasuvate lümfisõlmede redutseeritud uuring hiirtel (reduced Local Lymph Node Assay – rLLNA).
As a measure to reduce the number of animals used a reduced version of the Murine The Local Lymph Node Assay (rLLNA) should be performed to distinguish between skin sensitisers and non-sensitisers.
Vt sellega seoses ka Euroopa Alternatiivsete Meetodite Tõestamise Keskuse (ECVAM) teadusliku nõuandekomitee (ESAC) 27. septembri 2007. aasta aruannet.
Compare also the associated ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) statement of September 27 th , 2007.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.4 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.4 – column3
Asjakohaseid in vivo mutageensuse uuringuid kaalutakse juhul, kui I tasandi genotoksilisuse uuringutega on saadud positiivseid tulemusi.
Appropriate in vivo mutagenicity studies shall be considered in case of a positive result in any of the genotoxicity studies in Tier 1.
Uute toimeainete korral on soovitatav hinnata in vivo mikronukleuse katse parameetreid 28- või 90päevase korduvdoosi mürgisuse uuringu osana.
For new substances, it is advisable to assess the parameters of an in-vivo micronucleus test as part of a 28- or 90-day repeated dose toxicity study.
I tasandi uuringutes jälgitakse mutageense/genotoksilise mõju erinevaid liike, mida tuleks vaadelda koos kaaluka asitõendi lähenemisviisi raames, et üldpilt muutuks selgemaks.
Tier I studies examine a variety of different modes of mutagenic/genotoxic action, which must be examined together, as part of a “weight-of-evidence” approach, in order for the complete picture to become clear.
6.4.1 Positiivse tulemuse korral kaalutakse täiendavaid mutageensuse uuringuid.
6.4.1 Further mutagenicity studies shall be considered in case of a positive result.
Antimikroobsete ainete või toodete korral ei ole selline uuring vajalik.
Such a study does not need to be conducted in the case of antimicrobial substances or formulations.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.4.3 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.4.3 – column3
Uuring ei ole tavaliselt vajalik, kui on olemas piisavad usaldusväärsed andmed imetajate in vivo geenimutatsiooni katse kohta.
The study does not usually need to be conducted if adequate data from a reliable in vivo mammalian gene mutation test are available.
Uuring ei ole vajalik, kui mujal on olemas piisavad usaldusväärsed andmed imetajate in vivo geenimutatsiooni katse kohta.
The study does not need to be conducted if adequate data from a reliable in vivo mammalian gene mutation test are available elsewhere .
Tuleb täpsustada, et taotleja ei pea in vivo uuringuid ise läbi viima või läbi viia laskma.
It has to be clarified that the applicant should not have conducted the in vivo studies himself or that they were conducted by his order.
Kui mõnes I tasandi in vitro genotoksilisuse uuringus on saadud positiivseid tulemusi ja in vivo uuringute tulemusi ei ole, teeb taotleja ettepaneku vajaliku genotoksilisuse uuringu läbiviimiseks somaatiliste rakkudega in vivo.
If there is a positive result in any of the in vitro genotoxicity studies in Tier I and there are no results available from an in vivo study already, an appropriate in vivo somatic cell genotoxicity study shall be proposed by the applicant.
Uute toimeainete korral peab olema võimalik hinnata in vivo mikronukleuse katse parameetreid 28- või 90päevase korduvdoosi mürgisuse uuringu osana.
For new substances, it should be possible to assess the parameters of an in-vivo micronucleus test as part of a 28- or 90-day repeated dose toxicity study.
Farmaatsiasektoris ühendatakse aina sagedamini mikronukleuse analüüsid 28- või 90päevase korduvdoosi mürgisuse uuringutega rottidel, sest see on tõhus mutageensusandmete kogumise viis ilma eraldi in vivo uuringut läbi viimata.
In the pharmaceutical sector, it is becoming increasingly common to incorporate micronucleus assays into 28- or 90-day general toxicity studies in rats as a means of efficiently gathering mutagenicity data without a stand-alone in vivo study.
Selle lähenemisviisi kohaselt määratakse mikronukleuse induktsioon perifeerse vere kogumisega mitmel korral uuringu vältel, samuti uuringu lõpus kogutud luuüdist.
According to this approach, micronucleus induction is determined through collection of peripheral blood at several time-Sections throughout a study, as well as from bone marrow collection at termination .
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.5 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.5 – column3
Uuringut või uuringuid ei ole üldiselt tarvis läbi viia, kui:
The study/ies do(es) not generally need to be conducted if:
– aine on klassifitseeritud nahka söövitavaks.
- the substance is classified as corrosive to the skin.
Lisaks suu kaudu manustamisele (6.5.1) esitatakse muude kui gaasiliste ainete puhul punktides 6.5.2–6.5.3 nimetatud teave veel vähemalt ühe kokkupuuteviisi kohta.
In addition to the oral route (6.5.1.), for substances other than gases, the information mentioned under 5.6.2. to 6.5.3. shall be provided for at least one other route.
Teise viisi valik oleneb aine olemusest ja inimestega kokkupuute tõenäolisest viisist.
The choice for the second route will depend on the nature of the substance and the likely route of human exposure.
Kui on vaid üks kokkupuuteviis, esitatakse teave üksnes selle kohta.
If there is only one route of exposure, information for only route need be provided .
Ei tohiks nõuda ega julgustada mitme manustamisviisiga ägeda mürgisuse uuringute läbiviimist.
Multi-route studies for acute toxicity should not be required or encouraged.
Kaks hiljutist retrospektiivsete andmete analüüsi, mis vaatlevad mitmesaja agrokemikaalides ja biotsiidides sisalduva toimeaine ja peaaegu 2000 tööstuskemikaali ägeda suukaudse, nahakaudse ja sissehingamisel tekkiva mürgisuse regulatiivse klassifikatsiooni vastavust, on näidanud, et rohkem kui 99% juhtudest ei anna nahakaudsed uuringud lisaks suukaudsete uuringute andmetele ohu liigitamisel mingit lisandväärtust.
Two recent retrospective data analyses examining the concordance among regulatory classifications for acute oral, dermal and inhalation toxicity for several hundred agrochemical and biocidal active substances and nearly 2,000 industrial chemicals have revealed that dermal studies do not add value above and beyond oral data for hazard classification purposes in more than 99% of cases.
Andmenõuded tuleks nende uute uurimistulemustega vastavusse viia.
Data requirements should be revised to reflect these new findings.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.5.1 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.5.1 – column 3
Uuringut ei ole vaja läbi viia, kui on olemas andmed ägeda mürgisuse kohta sissehingamisel (6.5.2).
The study need not be conducted if a study on acute toxicity by the inhalation route (6.5.2) is available.
Ägeda mürgisusastme meetod on eelistatav in vivo katse meetod.
The Acute Toxic Class Method is the first-choice method for in-vivo testing.
Ainult erakorralistel asjaoludel tuleks kasutada mingit muud uuringut, kusjuures sel juhul esitatakse põhjendus.
Only in exceptional circumstances should another test be used, in which case a justification shall be provided.
Katseloomade arvu miinimumini viimiseks tuleb täpsustada ägeda mürgisuse hindamismeetod.
The method for the assesment of acute toxicity has to be specified to minimise the number of animals used.
Komisjoni määruses (EÜ) nr 440/2008 on esitatud nii ägeda mürgisusastme meetod kui kindla annuse meetod.
In the Council Regulation (EC) No 440/2008, both the Acute Toxic Class Method and the Fixed Dose Method are suggested.
Ägeda mürgisusastme meetodi puhul kasutatakse vähem katseloomi kui kindla annuse meetodi puhul ja seetõttu peaks just esimene olema eelistatav meetod.
The Acute Toxic Class Method uses less animals than the Fixed Dose Method and should therefore be the method of choice.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.5.2 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.5.2 – olumn 3
Sissehingamise teel manustamisega katse on asjakohane, kui aine aururõhku ja/või aerosoolide, sissehingatava suurusega osakeste või piiskade olemasolu arvestades on tõenäoline, et inimesed puutuvad ainega kokku sissehingamise teel .
Testing by the inhalation route is appropriate if exposure of humans via inhalation is likely taking into account the vapour pressure of the substance and/or the possibility of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
Sissehingamise teel manustamisega katse on asjakohane ainult juhul , kui aine aururõhku ja/või aerosoolide, sissehingatava suurusega osakeste või piiskade olemasolu arvestades on see inimeste peamine kokkupuuteviis toimeainega .
Testing by the inhalation route is appropriate only if this constitutes the primary route of human exposure taking into account the vapour pressure of the substance and/or the possibility of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
Klassikalist surmava kontsentratsiooni katset (LC50) tuleks kasutada ainult erandjuhul.
Only in exceptional circumstances should the classic “lethal concentration” (LC50) test be used.
Muu meetodi kasutamist põhjendatakse.
Justification for the use of another test shall be provided.
Kui peamine eesmärk on ohu liigitamine, ei tohiks katse läbiviimine erinevate manustamisviisidega vajalik olla.
Testing via multiple exposure routes should not be necessary if hazard classification is the primary objective.
Toimeainete kohta esitatavate andmenõuete läbivaatamine ülemäärastest katsetest loobumiseks vähendaks oluliselt kulusid ja katseloomade arvu.
Revision of data requirements to forego redundant testing could markedly reduce costs and animal use.
Juhul kui sissehingamine on inimeste peamine kokkupuuteviis toimeainega, tuleks klassikalise surmava mürgituse meetodi asemel kasutada OECD ägeda mürgisusastme katsejuhist katseloomade vähendamise kohta.
In cases where inhalation represents the primary human exposure scenario, the OECD Acute Toxic Class animal reduction test guideline should be used in lieu of the classical lethal poisoning method.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.5.3 – tulp 3
Annex II - title 1 - table - section 6.5.3 – column 3
Nahakaudse manustamisega katse on asjakohane, kui:
Testing by the dermal route is appropriate if:
1) aine sissehingamine ei ole tõenäoline; ning
(1) inhalation of the substance is unlikely; and
2) kokkupuude nahaga aine valmistamise ja/või kasutamise käigus on tõenäoline; ning
(2) skin contact in production and/or use is likely; and
3) füüsikalis-keemiliste ja toksikoloogiliste omaduste põhjal võib aine olulisel määral imenduda naha kaudu.
(3) the physiochemical and toxicological properties suggest potential for a significant rate of absorption through the skin.
See andmenõue tuleks välja jätta eespool osutatud analüüsi põhjal, mille kohaselt on rohkem kui 99% juhtudest nahakaudse manustamise klassifikatsioon suukaudse manustamise klassifikatsiooniga sarnane või vähem tõsine.
This data requirement should be deleted on the basis of the aforementioned analysis, which found dermal classifications to be concordant with or less severe than oral classifications in over 99% of cases.
Seetõttu saab nahakaudse manustamise klassifikatsiooni aluseks võtta suukaudse manustamise klassifikatsiooni otsesed võrdlusandmed.
Dermal classifications can therefore be based on direct read-across from oral data.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.6.1 – tulp 3
Annex II -title 1 - table - section 6.6.1 – column 3
Lühiajalist toksilisuse uuringut (28 päeva) ei ole tarvis läbi viia, kui:
The short-term toxicity study (28 days) does not need to be conducted if:
– on olemas usaldusväärne subkroonilise (90 päeva) või kroonilise mürgisuse uuring, milles on kasutatud asjakohast liiki, doosi, lahustit ja manustamisviisi; või
– a reliable sub-chronic (90 days) or chronic toxicity study is available, provided that an appropriate species, dosage, solvent and route of administration were used; or
on olemas või on kavandatud usaldusväärne subkroonilise (90 päeva) või kroonilise mürgisuse uuring, milles on kasutatud või kavatsetakse kasutada asjakohast liiki, doosi, lahustit ja manustamisviisi; või
– a reliable sub-chronic (90 days) or chronic toxicity study is available or planned , provided that an appropriate species, dosage, solvent and route of administration were or are to be used; or
– aine laguneb kohe ja on piisavalt andmeid lagunemissaaduste kohta; või
– where a substance undergoes immediate disintegration and there are sufficient data on the cleavage products; or
– asjakohase kokkupuute inimestega võib välistada vastavalt IV lisa punktile 3.
– relevant human exposure can be excluded in accordance with Annex IV section 3
asjakohase kokkupuute inimestega võib välistada vastavalt IV lisa punktile 3.
– relevant human exposure can be excluded in accordance with Annex IV section 3.
Asjakohase manustamisviisi valikul lähtutakse järgmisest:
The appropriate route shall be chosen on the following basis:
Nahakaudse manustamisega katse on asjakohane , kui:
Testing by the dermal route is appropriate if:
Katse tehakse suukaudse manustamisega, välja arvatud juhul, kui:
Testing shall be conducted via the oral route unless:
1) inimeste peamine kokkupuude ainega toimub naha kaudu ja täidetud on üks järgnevatest tingimustest:
(1) the primary route of human exposure will be dermal, and one of the following conditions is met:
– aine füüsikalised, keemilised ja toksikoloogilised omadused, muuhulgas in vitro nahast läbitungimise uuring (st OECD TG 428), osutavad, et aine nahakaudne biosaadavus on märkimisväärne; või
- the physicochemical and toxicological properties, including an in-vitro dermal penetration study (i.e. OECD TG 428), indicate that dermal bioavailability will be substantial; or
– sarnase struktuuriga ainete puhul on teada märkimisväärne nahakaudne mürgisus või nahast läbitungimine.
- significant dermal toxicity or dermal penetration is recognised for structurally related substances.
2) inimeste peamine kokkupuude ainega toimub sissehingamise kaudu, arvestades aine aururõhku ja aerosoolide, sissehingatava suurusega osakeste või piiskadega kokkupuute tõenäolist sagedust, suurusjärku ja kestust.
(2) the primary route of human exposure will be inhalation, taking into account the vapour pressure of the substance and likely frequency, magnitude and duration of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
3) füüsikaliste, keemiliste ja toksikoloogiliste omaduste põhjal võib aine olulisel määral imenduda naha kaudu.
(3) the physicochemical and toxicological properties suggest potential for a significant rate of absorption through the skin.
Katse tehakse ainult ühe manustamisviisiga .
Testing shall only be carried out via one exposure route.
Teiste manustamisviiside mürgisuse hindamisel võetakse aluseks farmakokineetiline modelleerimine.
Estimates of toxicity via other routes shall be based upon pharmacokinetic modelling.
Taotleja teeb ettepaneku subkroonilise toksilisuse uuringu (90 päeva) (II tasandi punkt 6.6.2) läbiviimiseks, kui inimeste kokkupuute sagedus ja kestus näitab, et pikaajaline uuring on asjakohane, ja on täidetud üks järgmistest tingimustest:
The sub-chronic toxicity study (90 days) (Tier II, section 6.6.2) shall be proposed by the applicant if: the frequency and duration of human exposure indicates that a longer term study is appropriate; and one of the following conditions is met:
Taotleja teeb ettepaneku subkroonilise toksilisuse uuringu (90 päeva) (II tasandi punkt 6.6.2) läbiviimiseks 28-päevase uuringu asemel , kui inimeste kokkupuute sagedus ja kestus näitab, et uuring kestusega > 1 kuu ja < 12 kuud on asjakohane, ja olemasolevad andmed näitavad, et aine kineetilised või muud omadused või metaboliidid on sellised, et kõrvaltoimed võivad lühiajalise toksilisuse uuringuga avastamata jääda;
The sub-chronic toxicity study (90 days) (Tier II, section 6.6.2) shall be proposed by the applicant in lieu of a 28-day study if: the frequency and duration of human exposure indicates that a study of > 1 month and < 12 months is appropriate and available data indicate that the kinetics or other properties of a substance or its metabolites are such that adverse effects could go undetected in a short-term toxicity study.
– muud olemasolevad andmed näitavad, et ainel võib olla ohtlikke omadusi, mida lühiajalise toksilisuse uuringuga ei ole võimalik avastada; või
– other available data indicate that the substance may have a dangerous property that cannot be detected in a short-term toxicity study ; or
– nõutaval viisil kavandatud toksikokineetilised uuringud näitavad aine või selle metaboliitide kogunemist teatud kudedes või organites, mis võib tõenäoliselt jääda avastamata lühiajalises toksilisuse uuringus, kuid mille kahjulik toime avaldub pikemaajalisel kokkupuutel.
– appropriately designed toxicokinetic studies reveal accumulation of the substance or its metabolites in certain tissues or organs which would possibly remain undetected in a short term toxicity study but which are liable to result in adverse effects after prolonged exposure.
Taotleja teeb ettepaneku täiendavate uuringute korraldamiseks või nende korraldamist võidakse nõuda, kui:
Further studies shall be proposed by the applicant or may be required in case of :
Ainete puhul, mis on molekulaarsel tasandil seotud tuntud organspetsiifiliste mürgiste ainetega (näiteks neurotoksilisus), tuleb täiendavaid asjaomaseid parameetreid ideaaljuhul vaadelda 28- või 90päevase uuringu kestel üksiku uuringu (näiteks neurotoksilisuse uuring) asemel.
For substances related on a molecular level to known organ-specific toxicants (e.g. neurotoxicity), additional relevant parameters should ideally be examined in the context of a 28-day or 90-day study in lieu of a stand-alone, e.g. neurotoxicity study.
Täiendavaid üksikud uuringuid tuleks teha ainult erijuhtudel.
Further stand-alone studies should be limited to exceptional circumstances.
– 28- või 90päevase uuringuga ei ole suudetud kindlaks määrata täheldatava kahjuliku toimeta doosi (NOAEL), välja arvatud juhul, kui ebaõnnestumise põhjuseks on mürgise toime puudumine; või
– failure to identify a NOAEL in the 28 or the 90 days study, unless the reason for the failure to identify a NOAEL is absence of adverse toxic effects; or
– aine on eriliselt mürgine (nt tõsine/raske mõju); või
– toxicity of particular concern (e.g. serious/severe effects); or
– leitakse toime, mille toksikoloogiliseks ja/või riskiiseloomustuseks ei ole vajalikku tõendusmaterjali.
– indications of an effect for which the available evidence is inadequate for toxicological and/or risk characterisation.
Sellisel juhul võib olla ka otstarbekam viia läbi toksikoloogilised eriuuringud, mis on kavandatud sellise toime uurimiseks (nt immunotoksilisus, neurotoksilisus); või
In such cases it may also be more appropriate to perform specific toxicological studies that are designed to investigate these effects (e.g. immunotoxicity, neurotoxicity); or
– esialgses korduvdoosi uuringus kasutatud kokkupuuteviis ei olnud eeldatava inimestega kokkupuute suhtes asjakohane ning ekstrapolatsiooni kasutusviisilt kasutusviisile ei ole võimalik teha; või
– the route of exposure used in the initial repeated dose study was inappropriate in relation to the expected route of human exposure and route-to-route extrapolation cannot be made; or
– aine on eriti ohtlik kokkupuute seisukohast (näiteks kasutamine tarbijatele ettenähtud toodetes, mille tulemusena kokkupuutest saadav dood on lähedane doosile, mille korral võib karta mürgisust inimesele); või
– particular concern regarding exposure (e.g. use in consumer products leading to exposure levels which are close to the dose levels at which toxicity to humans may be expected); or
– 28- või 90päevases uuringus ei avastatud toimet, mida täheldati selliste ainete uurimisel, mille molekuli struktuur on kõnealuse aine omaga selgelt sarnane.
– effects shown in substances with a clear relationship in molecular structure with the substance being studied, were not detected in the 28 or the 90 days study.
See on vajalik ainult kas 28- või 90päevase uuringu korral.
It is only necessary with either a 28- or 90-day study.
Uued märkimisväärsed tõendid mõlema uuringu kasutamiseks puuduvad.
No significant new knowledge is provided by using both.
Näitajate ühendamine on üldtunnustatud tava katsetamise tõhususe suurendamiseks ja seda tuleks julgustada kui üksikute neurotoksilisuse ja muude eriuuringute vähendamise viisi.
Endpoint-combining is a generally accepted practice for improving testing efficiency and should be encouraged as a means of minimising the conduct of stand-alone neurotoxicity and other “special” studies.
II lisa –1. jaotis – tabel – punkt 6.6.2 – tulp 3
Annex II -title 1 - table - section 6.6.2 – column 3
Subkroonilise mürgisuse uuringut (90 päeva) ei ole tarvis läbi viia, kui:
The sub-chronic toxicity study (90 days) does not need to be conducted if:
– on olemas usaldusväärne lühiajaline mürgisuse uuring (28 päeva), mille kohaselt ainet iseloomustab raske mürgisus vastavalt aine R48ks klassifitseerimise kriteeriumidele ning 28päevase uuringu NOAEList, arvestades asjakohast määramatustegurit, saab ekstrapoleerida 90päevase uuringu NOAELi sama kokkupuuteviisi puhul; või
– a reliable short-term toxicity study (28 days) is available showing severe toxicity effects according to the criteria for classifying the substance as R48, for which the observed NOAEL-28 days, with the application of an appropriate uncertainty factor, allows the extrapolation towards the NOAEL-90 days for the same route of exposure; or
– on olemas usaldusväärne kroonilise toksilisuse uuring, tingimusel et selles on kasutatud asjakohast liiki ja manustamisviisi; või
– a reliable chronic toxicity study is available, provided that an appropriate species and route of administration were used; or
– aine laguneb kohe ja on piisavalt andmeid lagunemissaaduste kohta (nii süsteemse toime kohta kui ka toime kohta aine organismi sisenemise kohas); või
– a substance undergoes immediate disintegration and there are sufficient data on the cleavage products (both for systemic effects and effects at the site of uptake); or
– aine on reaktsioonivõimetu, lahustamatu ja mittesissehingatav, puuduvad tõendid imendumise ja mürgisuse kohta 28päevases „piirkatses” ning eelkõige on inimeste kokkupuude ainega piiratud.
– the substance is unreactive, insoluble and not inhalable and there is no evidence of absorption and no evidence of toxicity in a 28-day "limit test", particularly if such a pattern is coupled with limited human exposure.
1) kokkupuude nahaga aine valmistamise ja/või kasutamise käigus on tõenäoline; ning
(1) skin contact in production and/or use is likely; and
2) füüsikalis-keemiliste omaduste põhjal võib aine olulisel määral imenduda naha kaudu; ning
(2) the physicochemical properties suggest a significant rate of absorption through the skin; and
2) inimeste peamine kokkupuude ainega toimub sissehingamise kaudu, arvestades aine aururõhku ja aerosoolide, sissehingatava suurusega osakeste või piiskade kokkupuute tõenäolist sagedust, suurusjärku ja kestust.
(2) the primary route of human exposure will be inhalation , taking into account the vapour pressure of the substance and the likely frequency, magnitude and duration of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
3) on täidetud üks järgmistest tingimustest:
(3) one of the following conditions is met:
– mürgisust on ägeda nahakaudse mürgisuse katses täheldatud väiksema doosi juures kui suukaudse mürgisuse katses; või
– toxicity is observed in the acute dermal toxicity test at lower doses than in the oral toxicity test; or
– silmade ja/või nahaärrituse uuringutes on täheldatud imendumise süsteemset toimet või leitud muid tõendeid selle kohta; või
– systemic effects or other evidence of absorption is observed in skin and/or eye irritation studies; or
– in vitro katsed näitavad olulist imendumist naha kaudu; või
– in vitro tests indicate significant dermal absorption; or