natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– liidu välispoliitika kõrge esindaja ning välissuhete volinik – kaks ametikohta, mis põhjustavad dubleerimist ja segadust – liidetakse ühtseks komisjoni asepresidendiks / välis- ja julgeolekupoliitika kõrgeks esindajaks, kes on välisasjade nõukogu eesistuja ning võtab liidu nimel sõna küsimustes, milles liidul on ühine seisukoht, tagades seega liidu välistegevuse suurema sidususe;
– the Union's Foreign policy High Representative and the Commissioner for External Relations - two posts causing duplication and confusion - will be merged, creating a Vice President of the Commission/High Representative for Foreign Affairs and Security Policy who will chair the Foreign Affairs Council, and be able to speak for the Union on those subjects where the latter has a common position, thus ensuring more coherence in the external action of the Union;
– komisjoni ja nõukogu ning riikide diplomaatiliste teenistuste ametnikest koosneva ühtse välisteenistuse saab nõukogu moodustada üksnes komisjoni nõusolekul ja pärast parlamendiga konsulteerimist; välisteenistust juhib komisjoni asepresident / kõrge esindaja ning see peab tagama parema järjepidevuse liidu välispoliitika arendamisel ja rakendamisel;
– there will be a single external action service composed of civil servants of the Commission and the Council and of the national diplomatic services, which can be established by the Council only with the assent of the Commission and after consulting Parliament; this external service will be headed by the High Representative and is intended to ensure greater consistency in the development and implementation of the Union's foreign policy;
– tugevdatakse ELi suutlikkust arendada välja julgeoleku- ja kaitsepoliitika ühiseid struktuure, lisades muu hulgas klausli vastastikuse abi ja abistamise kohta relvastatud kallaletungi korral ja suurendades sellega kodanike turvatunnet, tagades samal ajal vajaliku paindlikkuse, mis võimaldab võtta arvesse liikmesriikide erinevaid lähenemisviise nendes küsimustes;
– the Union's capacity to develop common structures in the field of security and defence policy will be reinforced, inter alia by the insertion of a clause providing for mutual aid and assistance in the event of armed aggression, thereby enhancing citizens' sense of security, while ensuring the necessary flexibility to cater for differing approaches of Member States to such matters;
f) õigusaktid ja rakendusaktid muutuvad selgemalt eristatavaks ja delegeeritud õigusaktide uus määratlus võimaldab muuta ELi õigusaktid lihtsamaks ja sujuvamaks;
(f) the distinction between legislative and executive instruments will be clarified, and a new definition of delegated acts will make it possible to simplify and streamline the legislation of the Union;
g) loobutakse sambastruktuurist, võimaldades lihtsustatud mehhanismide ja vahendite abil liidu tegevuse ühtsust erinevates valdkondades, kuigi välis- ja julgeolekupoliitika eriline loomus nõuab nendes valdkondades erimenetlusi;
(g) the pillars structure is abandoned, allowing for unity of action in the different fields of activity of the Union with simplified mechanisms and instruments, although the specific nature of foreign and security policy implies specific procedures in these domains;
h) justiits- ja siseküsimuste valdkonna tegevuse eesmärgid on ambitsioonikamad ja menetlused tõhusamad, loobutakse eraldi valitsustevaheliste vahendite ja menetluste kasutamisest ning see allutatakse seaduslikule järelevalvele, lubades seega õigus-, julgeoleku- ja sisserändeküsimustes märgatavat edasiminekut;
(h) action in the area of freedom, security and justice will have more ambitious goals and more effective procedures, no longer using separate intergovernmental instruments and procedures, and will be subject to judicial review, thus promising tangible progress with regard to justice, security and immigration issues;
i) liidu eesmärgid ja pädevused kliimamuutuste, lapse õiguste, Euroopa naabruspoliitika, humanitaarabi, energia (sh lepingus viidatud liikmesriikidevaheline solidaarsus selles küsimuses), kosmose, teadusuuringute, turismi, spordi, rahvatervise ja kodanikukaitse küsimustes on selgemini määratletud; ühine kaubanduspoliitika tunnistatakse liidu ainupädevuses olevaks;
(i) the Union’s objectives and competencies in the fields of climate change, children’s rights, European Neighbourhood Policy, humanitarian aid, energy (including a reference in the Treaty to solidarity between Member States in this domain), space, research, tourism, sport, public health and civil protection are defined in a clearer way; common commercial policy is recognised as an exclusive competence of the Union;
j) mitmetes muudes küsimustes saab võimalikuks tulemuslikumate otsustamismeetodite rakendamine niipea, kui selleks on olemas poliitiline tahe;
(j) for a number of other matters, it will become possible to apply more efficient methods of decision-making as soon as there is the political will to do so;
k) tekib suurem võimalus kasutada paindlikke korraldusi, kui kõik liikmesriigid ei soovi teatud poliitikaga ühel ajal edasi minna;
(k) there is more room for flexible arrangements when not all Member States are willing or able to go ahead with certain policies at the same time;
6. on teadlik levinud kahetsusest selle üle, et pärast Prantsusmaa ja Hollandi rahvahääletuse tulemust oli uue kokkuleppe kindlustamiseks 27 liikmesriigi vahel vaja teha järgmist:
Is aware of the widespread regrets that, following the results of the referendums in France and the Netherlands, it was necessary, in order to secure a fresh agreement amongst the 27 Member States, to:
– loobuda põhiseadusele suunatud lähenemisviisist ja selle teatud joontest, nagu kodanike ja liikmesriikide tahtel põhineva liidu mõiste või üksainus ja struktureeritud tekst, selgem terminoloogia õigusloomevahendite määramisel, lipu ja hümni sätestamine lepingus ning välisministri tiitli kasutamine kõrge esindaja asemel;
– abandon the constitutional approach and certain of its features, such as the notion of a Union based on the will of its citizens and Member States, a single and structured text, the clearer terminology to designate legislative instruments, the anchoring in the Treaty of the flag and the anthem and the use of the title “Foreign Minister” instead of “High Representative”;
– lükata edasi uue lepingu oluliste osade rakendamine, näiteks nõukogu uue hääletussüsteemi jõustumine (millega käisid kaasas erisätted hääletamise edasilükkamise kohta ehk nn Ionnina kompromiss) ja piiravate mehhanismide, nagu nn hädapidurite lisamine tavapärasele õigusloomemenetlusele teatud pädevusvaldkondades;
– postpone the implementation of important elements of the new Treaty, such as the entry into force of the new voting system in the Council (accompanied by special provisions for postponing votes known as the “Ioannina compromise”), and add restrictive mechanisms like “emergency brakes” to the ordinary legislative procedure in some areas of competence;
– kaasata lepingusse teatud konkreetsete liikmesriikide kohta kehtivad meetmed, näiteks nõusoleku klausli („opt-in”) laiendamine kahele liikmesriigile politseikoostöö ja kriminaalõiguse osas, protokoll, mis piiraks harta mõju kahe liikmesriigi siseriiklikele seadustele, ja ühele liikmesriigile lisakoht parlamendis erandina kahaneva proportsionaalsuse põhimõttest;
– incorporate into the Treaty measures specific to particular individual Member States, such as the extension of the opt-in arrangements in relation to cooperation in police and criminal matters for two Member States, the protocol limiting the effect of the Charter on the domestic law of two Member States and the extra parliamentary seat attributed to a Member State in derogation of the principle of degressive proportionality;
– kohandada mitmete lepingu lõikude või sellele lisatud protokollide ja deklaratsioonide sõnastust, mis kaldub õigustamatult negatiivse tooni suunas, jättes mulje, et ELi ja selle institutsioonide vahel puudub usaldus ning saates seeläbi üldsusele vale signaali;
– modify the wording of several passages of the Treaty, or of the protocols and declarations annexed to it, entailing an unjustified shift to a negative tone, which gives an impression of mistrust vis-à-vis the Union and its institutions and thus sends a wrong signal to the public;
10. kordab nõudmist, et ELi institutsioonid ja riikide ametiasutused teeksid vastavalt lojaalse koostöö põhimõttele võimalikult suuri pingutusi, et teavitada Euroopa kodanikke selgelt ja objektiivselt nimetatud lepingu sisust;
Reiterates its request that all possible efforts be deployed, both by EU institutions and national authorities in accordance with the principle of sincere cooperation, in order to inform European citizens clearly and objectively about the content of the Treaty;
Sest inimsaatusel on omad looded:
There is a tide in the affairs of men,
kui tabad tõusu, viib ta õnnele,
Which, taken at the flood, leads on to fortune;
kui magad maha, kogu eluteekond
Omitted, all the voyage of their life
käib mööda madalikke armetult.
Is bound in shallows and in miseries.
Nüüd kõrgel merel kiigub meie laev,
On such a full sea are we now afloat;
me peame kasutama tõusuvoolu,
And we must take the current when it serves,
või muidu edu lasemegi käest.
Or lose our ventures.
Euroopa integratsiooni protsess on kõike muud kui sõudmine tasastes vetes.
The European integration process is anything but plain sailing.
2004. aastal oli meil kaasraportööridena võimalus koostada parlamendi raport Euroopa põhiseaduse lepingu kohta ja nüüd, kolm aastat hiljem, on meile antud sama ülesanne seoses hiljutise Lissaboni lepinguga.
In 2004 we co-rapporteurs had the privilege of drafting Parliament's report on the Treaty establishing a Constitution for Europe and now, three years later, we have been given the same responsibility for the Lisbon Treaty that has taken its place.
Niisiis oleme ainulaadses olukorras, kus peame vastama igivanale küsimusele, kas ühte jõkke saab kaks korda astuda.
We thus find ourselves in the singular position of having to answer the age-old question of whether one can step into the same river twice.
Vastus peab olema „jah”, kuna ainult nõnda oleme suutelised pakkuma parlamendile juhiseid, kuidas vastavalt William Shakespeare'i sõnadele kasutada tõusuvoolu, et mitte lasta edu käest.
And the answer must be 'yes', as this is the only way that we will be able to provide Parliament with guidance in how, in the words of William Shakespeare, to 'take the current when it serves', so as not to 'lose our ventures'.
Kaasraportööridele usaldatud ülesanne on kindlasti õpetlik: nagu 2004. aastal, teeme ka nüüd ettepaneku võrrelda praegu kehtivaid aluslepinguid Lissabonis 13. detsembril 2007. aastal allkirjastatud lepinguga, mida 27 liikmesriigis ratifitseeritakse.
The task entrusted to the co-rapporteurs is necessarily didactic in nature: as we did in 2004, we now propose to compare the Treaties currently in force with the Treaty signed in Lisbon on 13 December 2007, which is currently undergoing ratification in the 27 Member States.
Selleks, et teada, kuhu me suundume, on hea järele mõelda, kust me tuleme: rohkem kui poole sajandi eest valmistas Schumani deklaratsioon ette pinnase ambitsioonikale ettevõtmisele – ühendada sajandeid kestnud vennatapukonfliktide käigus eraldatud eurooplased ühisesse projekti.
In order to know where we are going, it is a good idea to consider where we are coming from: more than half a century ago, the Schuman Declaration set in train an ambitious undertaking: that of uniting Europeans, who had been divided for centuries by fratricidal conflicts, around a common project.
Kuut Lääne-Euroopa riiki hõlmanud esimese Euroopa ühenduse (söe- ja teraseühendus: Pariisi leping, 18. aprill 1951
Since the first European Community (Coal and Steel: Paris Treaty of 18 April 1951
Jõustus 23. juulil 1952. ) asutamisest
Entry into force: 23 July 1951. ), which brought together six Western European countries
Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburg ja Madalmaad. saadik on Euroopa integratsiooniprotsess laienenud 27 Euroopa riigini
Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands. , was established, the European integration process has been extended to embrace 27 European States
Kuuele esimesele lisandusid Taani, Iirimaa ja Ühendkuningriik 1973. aastal; Kreeka 1981. aastal; Hispaania ja Portugal 1986. aastal; Austria, Soome ja Rootsi 1995. aastal; Tšehhi, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia 2004. aastal; Bulgaaria ja Rumeenia 2007. aastal. ning see on Euroopa Majandusühenduse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse (Euratom) (Rooma lepingud, 25. märts 1957
The following countries have joined the first six: Denmark, Ireland and the United Kingdom in 1973, Greece in 1981, Spain and Portugal in 1986, Austria, Finland and Sweden in 1995, the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia in 2004, and Bulgaria and Romania in 2007. and has seen its scope expand to cover new areas through the establishment of the Economic Community and the Atomic Energy Community/Euratom (Treaties of Rome of 25 March 1957
Jõustusid 1. jaanuaril 1958. ) ja seejärel Euroopa Liidu (Maastrichti leping, 17. veebruar 1992) asutamise tulemusena haaranud uusi alasid.
Entry into force: 1 January 1958. ) and, subsequently, the European Union (Maastricht Treaty of 7 February 1992).
Alates esimestest üldistest valimistest 1979. aastal on Euroopa Parlament püüdnud tulevase Euroopa Liidu tegemisi järjekindlalt demokratiseerida ja tõhustada ning muuta need läbipaistvamaks.
Ever since the first European elections by universal suffrage in 1979, Parliament has consistently sought to democratise and make more effective and transparent the workings of what was to become the European Union.
Võttes 14. veebruaril 1984 vastu esimese Euroopa Majandusühenduse asutamislepingu eelnõu (mida tuntakse selle esitaja järgi Spinelli eelnõuna), alustas parlament reformiprotsessi, mis pidi kestma järgmised 20 aastat ja viima ühtse Euroopa akti
By adopting, on 14 February 1984, the first draft Treaty establishing the European Union (known as the ‘Spinelli’ draft, after its rapporteur), Parliament initiated a reform process which was to continue for the following 20 years and lead to the drafting of the Single European Act
Luxembourgi leping, allkirjastati 17. jaanuaril 1986, jõustus 1. juulil 1987. , Maastrichti lepingu
Luxembourg Treaty of 17 February 1986, which came into force on 1 July 1987. , the Maastricht Treaty
Allkirjastati 7. veebruaril 1992, jõustus 1. novembril 1993. , Amsterdami lepingu
Signed on 7 February 1992, came into force on 1 November 1993. , the Treaty of Amsterdam
Allkirjastati 2. oktoobril 1997, jõustus 1. mail 1999. , Nice’i lepingu
Signed on 2 October 1997, came into force on 1 May 1999. , the Treaty of Nice
Allkirjastati 26. veebruaril 2001, jõustus 1. veebruaril 2003. , Euroopa põhiseaduse lepingu
Signed on 26 February 2001, came into force on 1 February 2003. , the Treaty establishing a Constitution for Europe
Allkirjastatud Lissabonis 13. detsembril 2007. koostamiseni.
Signed in Lisbon on 13 December 2007. .
Institutsiooniliste küsimuste komisjoni, millest 1999. aastal sai põhiseaduskomisjon, eestvedamisel oli parlamendil eelläbirääkimiste igal etapil aktiivne roll ja ta andis hinnangu eri valitsustevaheliste konverentside (VVK)
At each stage, with the Committee on Institutional Affairs, which in 1999 became the Committee on Constitutional Affairs, providing the driving force, Parliament played an active part in the preparatory talks and assessed the outcome of the various Intergovernmental Conferences (IGCs)
VVKde ettevalmistamist ja nende tulemuste hindamist käsitlevad resolutsioonid:
Resolutions on the preparations for the IGCs and assessing their outcomes:
- ühtne Euroopa akt:
- Single European Act
- Maastrichti leping
- Maastricht Treaty
· resolutsioonid D. Martini raporti kohta
. resolutions on the report by D. Martin of
· 22. november 1990 (EÜT C 324, 24.12.1990, lk 219)
and 22 November 1990 (OJ C 324, 24.12.1990, p.
- Amsterdami leping
- Treaty of Amsterdam
· 17. mai 1995. aasta resolutsioon: Martini/Bourlanges'i raport (EÜT C 151, 19.6.1995, lk 56)
. resolutions of 17 May 1995: D. Martin/Bourlanges report (OJ C 151, 19.6.1995, p.
- Nice’i leping
- Treaty of Nice
- Euroopa põhiseaduse leping
- Treaty establishing a Constitution for Europe
Seetõttu on Euroopa Parlament töötanud järgmise kolme erineva, kuid üksteisega seotud eesmärgi nimel.
Three distinct but related objectives have been pursued by Parliament to this end:
Esiteks on parlament püüdnud Euroopa Liidu enda pädevust ja ülesandeid selgitada ning vajaduse korral tugevdada.
First, it has sought to clarify and where necessary strengthen the competences and responsibilities of the European Union itself.
Parlament on järjekindlalt väitnud, et liidule tuleks volitused anda ja liit peaks neid kasutama vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele, s.t liit peaks täitma ainult neid ülesandeid, mida on võimalik tõhusamalt täita ühise poliitika kui liikmesriikide eraldi tegutsemise kaudu.
Parliament has consistently argued that powers should be attributed to, and exercised by, the Union on the basis of the ‘principle of subsidiarity’, i.e. it should exercise those responsibilities - but only those responsibilities - that can be carried out more effectively by common policies than by the Member States acting separately.
Teiseks on parlament väitnud, et Euroopa tasandil tuleks ülesandeid täita tõhusamalt.
Second, it has argued that responsibilities exercised at European level should be carried out more effectively.
Eriti kriitiline oli parlament nõukogu ühehäälsuse suhtes, väites, et kui on kokku lepitud poliitikat ühiselt kujundada, siis pole mõtet anda liidu igale liikmesriigile vetoõigust.
Parliament was particularly critical of the practice of unanimity in the Council, arguing that, where agreement has been reached to run a policy jointly, it makes no sense to give a blocking power to each of the component States of the Union.
Samuti on parlament palunud suurema rolli anda komisjonile juba kokku lepitud poliitika elluviimiseks, tingimusel et see toimub asjakohase järelevalve ja kontrolli all.
It has also pleaded for a stronger role to be given to the Commission in carrying out policies once they have been agreed, subject to proper scrutiny and control.
Kolmandaks on parlament taotlenud Euroopa tasandil paremat demokraatlikku kontrolli ja vastutust.
Third, it has made the case for better democratic control and accountability at European level.
Neid ülesandeid, mille liikmesriikide parlamendid on lepinguid ratifitseerides liidule üle andnud, ei tohiks täita nõukogu (s.t liikmesriikide ministrid) üksinda.
Those responsibilities which national parliaments, in ratifying the Treaties, have transferred to the Union should not be exercised by the Council (i.e. national ministers) alone.
Parlamendi volitustest loobumist liikmesriigi tasandil tuleks kompenseerida parlamentaarse võimu suurendamisega Euroopa tasandil.
The loss of parliamentary powers at the national level should be offset by an increase in parliamentary power at European level.
Pidades silmas, et Amsterdami ja Nice'i lepinguga saavutati ebaselged ja kahtlemata ebapiisavad tulemused, arvestades nii liikmesriikide arvu kahekordistumise kui ka liidu edasise keerulisemaks muutumisega lisanduvat väljakutset, sai üha ilmsemaks, et lepingute uue läbivaatamise ja korrigeerimisega ei ole enam võimalik Euroopa arenguga kaasnevatele küsimustele nõutaval tasemel vastata.
In the light of the mixed and clearly inadequate results achieved by the Treaties of Amsterdam and Nice, when set against the challenge posed by the doubling in the number of Member States, but also that of the further deepening of the Union, it became more and more apparent that the established method of revising the Treaties was no longer able to provide genuine responses to the issues raised by the development of Europe.
Parlament oli sellele järeldusele jõudnud juba varem ja seda ka selgesti väljendanud oma 19. novembri 1997. aasta resolutsioonis (lisatud Iñigo Méndez de Vigo ja Dimitris Tsatsose raportile, vt joonealust märkust 8 eespool ), mis tähistas poliitiliste ümberkorralduste protsessi tegelikku algpunkti, kusjuures protsess pidi tollal nõukogu eesistujaks oleva Saksamaa õhutusel kulmineeruma 1999. aastal konvendi mudeli loomisega, mida kasutati esimest korda Euroopa Liidu põhiõiguste harta koostamisel.
Parliament had already reached that conclusion, and outlined it clearly, in its resolution of 19 November 1997 (based on the report by Íñigo Méndez de Vigo and Dimitris Tsatsos, see footnote 8 above ) which marked the real starting point of the political review process which was to culminate, in 1999, in the establishment, at the instigation of the German Council Presidency, of the Convention model, one first employed in connection with the drafting of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Nice'i lepingule allakirjutanud, olles teadlikud selle puudustest, lisasid lepingule deklaratsiooni nr 23 „liidu tuleviku kohta”
The signatories to the Treaty of Nice, being aware of its imperfections, in fact annexed to it a Declaration No 23 'on the future of the Union'
EÜT C 80, 10.3.2001, lk 85 ja 86. , millega avati tee aluslepingute uuele reformile, mis esialgu oli ette nähtud aastaks 2004.
OJ C 80, 10.3.2001, pp. 85 and 86. which paved the way for further reform of the Treaties, originally scheduled for 2004.
Nimetatud reformi pidid ette valmistama ulatuslikud diskussioonid, „milles osalevad kõik huvitatud menetlusosalised: riikide parlamentide ning avaliku arvamuse esindajad (...), kodanikuühiskonna esindajad jt”, mis pidid toimuma 2001. aastal, et võtta Laekeni Euroopa Ülemkogu istungil vastu deklaratsioon, „mis sisaldab asjakohaseid algatusi selle protsessi jätkamiseks”.
This reform was to be prepared for by 'wide-ranging discussions with all interested parties: representatives of national parliaments and all those reflecting public opinion (...) representatives of civil society, etc.', which was to take place in 2001 with a view to the adoption of a declaration 'containing appropriate initiatives for the continuation of this process' at the European Council in Laeken.
Olles püüdnud töötada käsikäes liikmesriikide parlamentidega ja tehes järgmisteks VVKdeks
Parliament, for its part, after having sought to work in partnership with the national parliaments during the preparations for successive IGCs
Piisab, kui mainida Rooma istungeid liikmesriikide parlamentide osalusel (Euroopa Ühenduse parlamentide konverents 27.–30. novembril 1990), institutsioonidevahelisi nõupidamisi, mis toimusid paralleelselt majandus- ja rahaliidu ning poliitilise liidu VVKga, mis tipnes Maastrichti lepingu koostamisega, parlamendi esindajate osalemist Amsterdami VVK-le eelnenud ettevalmistusgrupis, mille järel nad osalesid VVK enda toimingutes, ning lõpuks nende osalemist vaatlejatena Nice'i VVK ettevalmistamiseks moodustatud rühmas. ettevalmistusi, pakkus parlament omalt poolt esimesena välja
Mention need be made here only of the Rome ‘Assises’ involving the national parliaments (Conference of the Parliaments of the European Community, held from 27 to 30 November 1990), the interinstitutional conferences held in parallel with the IGCs on Economic and Monetary Union and Political Union, which culminated in the drafting of the Maastricht Treaty, the participation by Parliament representatives in the work of the Reflection Group prior to the Amsterdam IGC, followed by their involvement in the proceedings of the IGC itself, and, finally, their involvement as observers in the group set up to prepare the Nice IGC. , was the first to propose