natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Seega on väljakuulutatud peatamise aluseks nimetatud positiivne hinnang ning Kreeka valitsuse kindel pühendumine kava täielikule rakendamisele (vt küsimust 14).
This positive assessment and the strong commitment of the Greek government to fully implement the programme are therefore the basis for the suspension announced (see question 14).
Kõnealune kava ei käsitle võla restruktureerimist.
This programme does not consider a debt restructuring.
Selle asemel tagatakse, et Kreeka tagastaks tähtaja saabumisel kogu oma võla.
Rather, it ensures that Greece would pay off their full debt when due.
Selles mõttes suurendab kava järgimine Kreeka võla usaldusväärsust aktsepteeritava tagatisvarana kvalifitseerumisel.
In this sense, adherence to the programme adds credibility to the Greek debt in order to qualify as eligible collateral.
Kuidas hindate EKP liikmete Target II kohustusi ja nõudeid?
How do you evaluate the grown Target II liabilities and receivables of the ECB
Seeläbi tekivad eurosüsteemi-sisesed kohustused; need agregeeritakse ja koondatakse tööpäeva lõpul, mille tulemusel tekib igal KPl kas nõue või kohustus EKP suhtes.
This creates intra-Eurosystem obligations; they are aggregated and netted at the end of a business day, which results in each NCB having either a claim or an obligation towards the ECB.
KPl tekib TARGET2 kohustus EKP ees, kui ta annab oma partneritele (s.o pankadele, kellele ta laenab tagatisvara vastu likviidsust) rohkem vahendeid kui neil tavapärastel aegadel vaja läheks (agregeerituna tähendavad tavapärased vajadused reservide, mida pangad KPs hoiavad ning „autonoomsete tegurite neto“ – sisuliselt ringluses olevad rahatähed ning valitsuse deposiidid KPs miinus KP neto finantsvarad – summat.
An NCB develops a TARGET2 liability vis-à-vis the ECB if it provides more funds to its counterparties (that is, the banks to which it lends liquidity against collateral) than they would need in normal times (in the aggregate, the normal need equals the sum of the reserves banks hold at the NCB plus the ‘net autonomous factors’ - essentially banknotes in circulation and government deposits at the NCB minus the NCB’s net financial assets).
Näiteks praegu on Iirimaa, Kreeka, Portugali ja Hispaania KPdel negatiivne bilanss, st kohustus EKP ees.
Currently, for instance, the NCBs of Ireland, Greece, Portugal, and Spain have a negative balance, that is, a liability vis-à-vis the ECB.
Praegustel kriisiaegadel on tõesti osal kommertspankadel raskusi turupõhise rahastamise saamisega, mida võib süvendada hoiuste väljavõtmine.
Indeed, in current crisis times some commercial banks face difficulties in accessing market funding, possibly exacerbated by deposit withdrawals.
Piiriüleste väljavoogude hüvitamiseks võib pankade likviidsusvajadusi rahuldada nende KP.
To compensate for cross-border outflows, the banks’ liquidity needs may be accommodated by their NCB.
Vastupidi, riikides, kus pankadel on piiriülesed sissevood, vajavad pangad oma KPlt vähem likviidsust kui tavapärastel aegadel (ning sellistel KPdel tekivad EKP suhtes TARGET2 nõuded).
In contrast, in countries where banks face cross-border inflows, the banks need less liquidity from their respective NCBs than in normal times (and the latter NCBs develop a TARGET2 claim on the ECB).
Nagu olen juba mitmel puhul öelnud, on väga tähtis käsitleda mõne panga proportsionaalsest suuremat pakkumist eurosüsteemi refinantseerimisoksjonitel.
As I have already mentioned on various occasions, it is essential that the issue of over-proportional bidding by some banks at the Eurosystem’s refinancing auctions is addressed.
TARGET2 nõue KP bilansis ei tähenda iseenesest siiski vastava KP avatust majanduslikule riskile.
The TARGET2 claim on an NCB’s balance sheets, however, does not constitute in itself a financial risk exposure of the NCB concerned.
Kuidas tagate läbipaistvuse seoses EKP riigivõlakirjade ostuga teisesel turul ning tagatud võlakirjade ostuga (tagatud võlakirjade ostu kava)?
How will you ensure transparency regarding ECB purchases of government bonds on the secondary market and the covered bonds (Covered Bond Purchase Programme)?
Kas avaldate, milliseid võlakirju on ostetud ja millise hinnaga?
Will you disclose which bonds have been purchased and for which price?
Esiteks tahaksin tuletada meelde, et EKP nõukogu on läbipaistev mõlema kava raames tehtud ostude kogusumma osas.
First of all, I would like to recall that the Governing Council is transparent on the total amounts it has purchased under both programmes.
Nagu teate, lõppes tagatud võlakirjade ostu kava (CBPP) 2010. aasta juunis, kui see oli jõudnud väljakuulutatud summani 60 miljardit eurot.
As you know, the CBPP ended in June 2010 when it reached its announced amount of EUR 60bn.
Võlgnetavat summat avaldatakse iga päev EKP veebilehel.
The outstanding amount is published daily on the ECB’s web site.
Sama kehtib väärtpaberituru programmi (SMP) kohta, mille võlgnetav summa avaldatakse iganädalastes aruannetes ning SMP raames tehtavate võlakirja-ostude steriliseerimise eesmärgil tehtud iganädalaste likviidsuse absorbeerimisoperatsioonide teadetes.
The same holds true for the SMP, where the publication frequency of the outstanding amount is weekly and is contained in the weekly financial statement, as well as in the announcement of the weekly absorbing operation aimed at sterilising bond purchases conducted under the SMP.
Teiseks tuletaksin meelde kummagi kava eesmärki, mis on säilitada euroala rahapoliitikas ülekandemehhanismi toimimine.
Secondly, let me recall the aim of both programmes, which is to preserve the functioning of the transmission mechanism of monetary policy in the euro area.
Selleks võeti CBPPs eesmärgiks toetada finantskriisi ajal kannatanud turusegmenti, mis on oluline, et tagada krediidi liikumine majandusse.
To that end, the CBPP aimed at supporting a market segment that has suffered during the financial crisis, which is important for maintaining the flow of credit to the economy.
SMP käivitati riigivõlakriisi puhkemisele reageerides mais 2010.
The SMP was started in the wake of the outbreak of the sovereign debt crisis, in May 2010.
Programm keskendub euroala liikmesriikides emiteeritud väärtpaberitele, näiteks riigivõlakirjadele, mis on elutähtsad rahapoliitilistele ülekandemehhanismidele, kuna mängivad tavaliselt kriitilist rolli pankade bilanssides.
Here the focus is on securities, such as government bonds, issued in euro area member states, which are vital for the transmission process of monetary policy as they usually play a crucial role in banks balance sheets.
EKP poolt kummagi kava raames soetatud iga väärtpaberi positsioonide täielik avaldamine oleks teinud selle eesmärgi saavutamise EKP jaoks keerulisemaks.
The full disclosure of the security-by-security position of the ECB acquired under both programmes would have made it more difficult for the ECB to reach its goal.
Näiteks oleksid turuosalised võinud üritada saada SMPst kasu, töötades välja suure sagedusega kauplemisstrateegiad, mis võinuks kava tõhusust rängalt kahjustada.
For example, market participants could have tried to make a profit out of the SMP by developing high frequency trading strategies, which would risk severely hampering the effectiveness of the programme.
SMP vähese tõhususe tagajärjed oleksid takistanud rahapoliitika ülekandemehhanismi, mis on EKP euroalal hinnastabiilsuse säilitamise eesmärgi saavutamisel võtmetähtsusega.
The consequences of a lack of effectiveness of the SMP would hinder the transmission mechanism of monetary policy, which is key for the ECB to reach its goal of maintaining price stability in the euro area.
EKP nõukogu hinnangul oleks EKP ostude positsioonide väärtpaberite kaupa avaldamise kulukus oluliselt suurem kui võimalik kasu.
In the Governing Council assessment, the costs of disclosing security-by-security information about the purchases of the ECB largely outweigh the benefit.
Sel põhjusel otsustasime mitte avaldada oma positsioonide üksikasjalikult jaotatuna ega näe sellist avaldamist ette ka tulevikus.
For this reason, we decided not to disclose the detailed breakdown of the holdings and we do not foresee any such disclosure.
Milliseid meetmeid soovitate Euroopa poliitikakujundajatele varahindade kõikumise piiramiseks Euroopa kinnisvaraturgudel tulevikus?
What measures do you recommend to European policy makers to limit asset price fluctuations on European real estate markets in the future?
Kriis tõestas, et varade hinnamullide lõhkemisel on tõsine mõju reaalmajandusele.
The crisis has confirmed that the bursting of asset price bubbles has severe impacts on the real economy.
Viimane kogemus, nagu ka varasemad juhtumid, on näidanud, et varade hinnamullid ja kinnisvara väärtuse kõrvalekalded „fundamentaalsest“ väärtusest esinesid samaaegselt suure rahaturgude tasakaalunihete kogunemisega erasektoris.
The recent experience, as in previous cases, has shown that asset price bubbles and the deviation of real estate values from their ‘fundamental’ value came together with a strong build up of financial imbalances in the private sector.
Seetõttu on esimene soovitus jälgida hoolikalt varahindade muutuste iseloomu ja võimenduse kasvu ning investeerida tasakaalunihete ja kõrvalekallete avastamise vahenditesse.
A first recommendation is hence to closely monitor the nature of asset price movements and build up in leverage, and to invest in tools for detecting imbalances and misalignments.
Rutiinne ja üksikasjalik rahapositsioonide ja krediidi arengute jälgimine, mis on kavandatud EKP rahapoliitika strateegiasse, võib anda olulisi selgitusi ühelt poolt ülelikviidsuse tekke ja krediidi ülemäärase laienemise vahelise vastastikuse mõju ning teiselt poolt jätkusuutmatute varahindade arengute soodustamise kohta.
Looking routinely and in detail at money and credit developments, as it is inherent in the ECB’s monetary policy strategy, can provide important insights into the interplay of excess creation of liquidity and over-extension of credit, on the one side, and the fuelling of unsustainable asset price developments on the other.
Viimasel ajal ELi tasandil makromajanduse järelevalvemenetluste täiustamise kontekstis tehtud pingutused, mis kajastuvad näiteks tulemustabeli häiremehhanismis, on positiivsed sammud varaste hoiatusnäitajate loomise teel.
Recent efforts at the EU level in the context of enhanced macro surveillance procedures, such as reflected in the Scoreboard alert mechanism, are steps in the right direction towards the creation of early warning indicators.
Teine soovitus on töötada eesmärgiga saavutada kokkulepe tõhusate „eelmeetmete“ komplekti kohta, millega vältida tasakaalunihete teket, ning saada selge pilt erinevate poliitikavaldkondade võrreldavatest eelistest selles ennetustöös.
A second recommendation is to work towards agreement on an effective toolkit of ‘ex-ante’ measures to prevent the build up of imbalances, and a clear understanding on the comparative advantages of different policy areas in this prevention process.
Rahapoliitika ei mängi varahindade mõjutamisel rolli, kuigi see võib anda tõhusa „vastutuult toetamise“ efekti, kui arvestada raha ja krediidi tasakaalunihete tekkimise ning lõppemise tagajärgi keskpikas perspektiivis (vt ka vastust küsimusele 7).
Monetary policy has no role in targeting asset prices, although it may effectively “lean against the wind” when taking into account the consequences of the building up of monetary and credit imbalances and their unwinding in the medium-term outlook for consumer price stability (see also answer to Question 7).
Võitluses varahindade mullide täieliku väljakasvamise vastu ei ole aga keskpanga intressimäärad parim lahendus.
But countering the emergence of full-blown asset price bubbles with central bank interest rates alone is not the first-best solution.
Nendes olukordades toimivad paremini teistes poliitikavaldkondades, näiteks eelarve- ja regulatiivpoliitikas kasutatavad vahendid.
Tools available to other policy areas, such as fiscal and regulatory policies are more effective in such circumstances.
Üleüldiselt peaksid ametiasutused kaaluma mitmesuguste poliitiliste meetmete rakendamist, arvestades kinnisvaraturgude erijooni oma vastavates jurisdiktsioonides.
Overall, authorities should consider the implementation of a range of policy measures, taking into account the specific features of the real estate markets in the respective jurisdictions.
Selles seoses on võtmetähtsusega makromajandusliku usaldusväärsuse meetmete korralik määratlemine ning tõhus ja järjekindel rakendamine jurisdiktsioonides.
In this context, the proper definition and the effective and consistent implementation of macro-prudential measures across jurisdictions are of key importance.
Esimene tõeline makromajanduse usaldusväärsuse vahend on vastutsükliline kapitalipuhver (CCB), mida rakendatakse järk-järgult alates 2016. aastast ning mis aktiveeritakse ülemäärase krediidikasvu perioodidel, millega kaasneb süsteemsete riskide kasv.
The first truly macro-prudential tool is the counter-cyclical capital buffer (CCB) that will be implemented gradually from 2016 onwards and activated in periods of excessive credit growth which is accompanied by the build up of systemic risks.
Kuna krediidibuumid saavad sageli alguse varahindade mullidest – ja aitavad neid omakorda kasvatada, võib CCB aidata ohjeldada varahindade buumi, nõudes neil perioodidel mitte anda täiendavat kapitali laenudeks.
Since credit booms frequently originate from – and help fuel – asset price bubbles, the CCB may help curb asset booms by requiring all banks to hold additional capital for loans in these periods.
Kinnisvaraturu ülekuumenemise riski mahasurumisel võivad kohasemad olla teised makromajanduse usaldusväärsuse meetmed.
Other macro prudential tools can be more adequate to stem the risk of overheating in the real estate market.
Nende hulka kuuluvad maksimaalsete laenu/väärtuse suhete rakendamine eluasemelaenude puhul ning maksimaalsete laenu/sissetuleku või võla teenindamise/sissetuleku suhete määratlemine.
These include the application of maximum loan-to-value (LTV) ratios for housing loans as well as defining maximum loan-to-income (LTI) or mortgage debt servicing-to-income (DTI) ratios.
Need on suhteliselt arusaadavad instrumendid ning neid on juba mitmes riigis kasutatud.
These instruments are relatively well understood, and have been already used in some countries.
Põhimõtteliselt on varahindade buumide tekke ja seonduva süsteemse riski vastu võitlemiseks siiski olemas suur hulk meetmeid (mikromajanduslikud usaldusväärsuse meetmed või eelarvepoliitilised meetmed), mida saab makromajanduse usaldusväärsuse eesmärgil rakendada.
In principle, however, there is a vast array of tools (as microprudential or fiscal ones) that can be used for macroprudential purposes, to counter the insurgence of asset booms and the related systemic risk.
Kõnealuste teiste meetmete seas võivad olla järelevalveorganite poolt seatavad Baseli II raamistiku 2. samba kapitalinõuded üksikpankadele, mida organid peavad olevat teatud liiki riskidele eriti avatud (nt kontsentratsioonirisk eluasemeturgudel).
Other measures may include additional capital requirements by supervisors under Pillar 2 of the Basel II framework for individual banks that are considered by authorities to be particularly exposed to certain types of risks (e.g. concentration risk in housing markets).
Veel võib pankade laenupoliitika ettevaatlikkusesuurendamisele kaasa aidata tugevdatud järelevalve, millega kaasnevad spetsiifilised stressitestid.
Furthermore, intensified supervision, accompanied by specific stress tests, may also contribute to more cautious lending policy by banks.
Potentsiaalse makromajanduse usaldusväärsuse meetmena ülemäärase krediidikasvu leevendamisel selles turusegmendis võib kaaluda ka põhjendamatute maksusoodustuste kõrvaldamist eluasemelaenudelt.
Eliminating undue tax incentives for mortgage loans may also be considered as a potential macro-prudential policy tool to mitigate excessive credit growth in this market segment.
Arusaam selliste vahendite toimimisest makromajanduse seisukohast on veel nii teoreetiliselt kui ka empiiriliselt väga varases etapis.
Our understanding of the functioning of these tools from a macroprudential point of view is still at an early stage, both theoretically and from an empirical viewpoint.
Euroopa Keskpankade Süsteem ja makromajanduse usaldusväärsuse tagamise asutused kogu maailmas teevad nende küsimustega tööd.
The ESRB and other macroprudential authorities worldwide are working on these issues.
Veel sooviksin mainida, et teadlikumat otsustamist eluasemelaenude võtmisel ja ettevaatlikumat käitumist võib toetada ka läbipaistvuse suurendamine ja riskide parem selgitamine klientidele (k.a finantsalase kirjanduse kasv).
Finally, let me mention that enhanced transparency and more efficient communication of risks to customers (including increased financial literacy) may also support a better-informed decision making in housing finance and a more cautious behaviour of clients in this field.
Kuidas saaksid EKP ja majanduse ning poliitika kooskõlastamise vahendid selle strateegia edule kaasa aidata?
How could the ECB and the instruments of economic policy co-ordination contribute to the success of this strategy?
Euroopal tuleb parandada kiire pikaajalise majanduskasvu saavutamiseks ja säilitamiseks vajalikke võtmetingimusi.
Europe needs to strengthen the key conditions for achieving and maintaining high levels of long-term economic growth.
Selleks on vaja sobivaid tingimusi innovatsiooniks ja inimkapitali arendamiseks.
This requires appropriate conditions for innovation and the building up of human capital.
Vaja on suuremat tootlikkust, mitte ainult enda elatustaseme parandamiseks, vaid ka riigirahanduse viimiseks jätkusuutlikule alusele, võttes arvesse ka elanikkonna vananemise mõju, ning loodusressursside ja energia kasutamise tõhustamise võimaldamiseks, kaitstes ka keskkonda.
Higher productivity is needed, not only to raise our standards of living but also to help bring public finances on a sustainable footing, also considering the impact of an ageing population, and to allow for a more efficient use of natural resources and energy while preserving our environment.
Nende eesmärkide saavutamiseks peab Euroopa hõlbustama edenemist tootlikkuse suurendamisel ning kiirendama majanduse ümberkorraldusi ja investeeringuid.
In order to achieve these objectives, Europe needs to facilitate advances in productivity growth and to speed up economic restructuring and investment.
Seetõttu peaksid olulised struktuurireformid olema suunatud konkurentsivõime taastamisele, hariduse, tööalase koolituse ja teaduse tugevdamisele, töötamise ja hõive stiimulite suurendamisele; neid tuleb kiiresti rakendada.
Therefore, substantial structural reforms should be aimed at restoring competitiveness, strengthening education, job training and research, increasing incentives to work and employment; they need to be urgently implemented.
Nominaalse ja reaalse tööturu jäikuse kõrvaldamine ning palgakasvu ohjeldav poliitika annaks olulise panuse struktuurse tööpuuduse vähendamisele järgmistel aastatel.
The removal of nominal and real labour market rigidities as well as policies which moderate wage growth would contribute significantly to lower structural unemployment over the coming years.
Neid meetmeid tuleb toetada poliitikaga, mis suurendab siseriiklikku ja piiriülest konkurentsi tooteturgudel.
These measures are to be flanked by policies that enhance domestic and cross-border competition in product markets.
Sellega seoses tuleb täielikult rakendada teenuste direktiivi, et tihendada rahvusvahelist konkurentsi teenuste alal ning liikuda jätkuvalt ühtse turu eesmärgi suunas.
In this respect, the services directive needs to be fully implemented to enhance cross border competition in services and to make further progress in fulfilling the objective of a Single Market.
Struktuurireforme peaks toetama ka finantssektori konsolideerimisega.
Structural reforms should also be supported by a consolidation of the financial sector.
Lisaks jäävad korras bilanss, tõhus riskiohjamine ja läbipaistvad, jõulised ärimudelid põhivahendiks, et tugevdada pankade vastupanuvõimet finantsšokkidele ja tagada piisav juurdepääs rahalistele vahenditele, pannes seega aluse jätkusuutlikule kasvule ja finantsstabiilsusele.
In addition, sound balance sheets, effective risk management and transparent, robust business models remain key to strengthening banks' resilience to shocks and to ensuring adequate access to finance, thereby laying the foundations for sustainable growth and financial stability.
ELi 2020. aasta strateegia eduks on võtmetähtsusega liikmesriikide poliitika järelevalve täiustamine ja tugevdamine, k.a kavandatav uus makromajanduse järelevalve mehhanism.
Improved and strengthened surveillance over Member States’ policies, including the new proposed macroeconomic surveillance mechanism, is key to make the EU 2020 strategy a success.
Usun, et EKP aitab majanduskasvu soodustava keskkonna loomisele kõige paremini kaasa hinnastabiilsuse tagamise teel ning toetades ja tugevdades Euroopa finantsturgude stabiilsuse raamistikku.
I believe the ECB contributes best to creating a growth-facilitating environment by ensuring price stability, and by contributing to strengthening the framework for financial stability in Europe.
Mida Te arvate kiiruse kohta, millega uued liikmesriigid peaksid ühinema rahaliiduga ja võtma käibele euro, arvestades kõiki lähenemiskriteeriume ja osalemist vahetuskursimehhanismis (ERM II)?
What is your opinion regarding the pace at which the New Member States should join the monetary union and adopt the Euro, considering all of the convergence criteria and the participation in the exchange rate mechanism (ERM II)?
Millisena näete Euroopa rahaliidu tulevikku pikemas perspektiivis ja millised on peamised eelseisvad raskused, eelkõige praeguste raskuste taustal?
What are your views on the future of the European monetary union in the longer term and what are the main challenges ahead, especially in view of the current difficulties?
Aluslepingule alla kirjutades on alates 2004. aastast ELiga liitunud riigid võtnud kohustuse võtta kasutusele euro.
By signing the Treaty, the Member States that have joined the EU since 2004 have committed to adopting the euro.
Lepingu ja protokolliga kehtestatud lähenemisraamistikus on sätestatud, et liikmesriigid võivad võtta euro kasutusele, kui nad on saavutanud püsiva vastastikuse lähenemise kõrge taseme.
The convergence framework, as embedded in the Treaty and Protocol, stipulates that Member States can adopt the euro once they have achieved a high degree of sustainable convergence.
Seda hindavad EKP ja komisjon võrdluseks kasutatavate lähenemiskriteeriumide alusel.
The convergence criteria are the benchmark against which the ECB and the Commission assess this.
Euro kasutuselevõtu ajastamine sõltub sellest, kui kiiresti saavutavad liikmesriigid püsiva vastastikuse lähenemise kõrge taseme ning see aeg on riigiti erinev.
The timing of euro adoption depends on how quickly Member States achieve a high degree of sustainable convergence and this timing differs across countries.
Euro kasutuselevõtule eelneva ERM II-s osalemise ajal peavad liikmesriigid tõestama, et nad suudavad säilitada samaaegselt hinnastabiilsust, eelarvedistsipliini ning konkurentsivõimet, ilma et vahetuskurss oluliselt muutuks.
During ERM II participation, which precedes euro adoption, Member States should demonstrate that they can maintain price stability, fiscal discipline and competitiveness at the same time without major changes in the exchange rate.
Üks kriisist saadud õppetundidest on teadmine, et Euroopa rahaliidu majanduse juhtimise raamistikku on vaja oluliselt täiustada.
One of the lessons drawn from the crisis is that the economic governance framework of EMU needs to be significantly enhanced.
Euroala riikide poliitikakujundajad peavad mõistma, et euroalal osalemine mõjutab riigi tasandil rakendatavat majanduspoliitikat.
Policymakers in euro area countries need to realise that participation in the euro area has implications for economic policies pursued at the country level.