natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Enam kui ühes liikmesriigis tegutsevate kindlustusseltside üle järelevalve teostamiseks vajaliku teabevahetuse lihtsustamiseks lisatakse direktiivi mitmeid erandeid audiitori ametisaladuse hoidmise korrale, lubatakse teabevahetust pädevate asutuste vahel ja kohustatakse audiitoreid teatama asjaoludest ja otsustest, mis võivad mõjutada kindlustusseltsi toimimist.
In order to facilitate the exchange of information necessary for the supervision of undertakings operating in more than one Member State, the Directive introduces various exceptions to the auditor’s duty of secrecy, authorises the exchange of information between competent authorities and imposes on auditors the duty to report facts and decisions that may affect the functioning of the undertaking.
Mitmed sätted on pühendatud kindlustusseltside rahaliste tagatiste vajalikule ühtlustamisele.
A number of provisions are devoted to providing the necessary harmonisation of the financial guarantees of assurance undertakings.
Tehniliste reservide, kattevarade ja nende arvutusmeetodite, investeerimise kategooriate määratlemise ja hindamise, vastavuseeskirjade ja varade paigutuse eeskirjade kohta esitatakse üksikasjalikud suunised ja põhimõtted.
Detailed guidelines and principles are given on technical reserves, the covering assets and the methods for their calculation, determination of investment categories and valuation, matching rules and asset localisation rules.
Vastukaaluks sätestatakse teistes artiklites maksevõimemääradega seotud koordineerimise eeskirjad, mida tuleb rakendada iga kasutatava elukindlustusliigi puhul.
In turn, other articles provide for the coordination of rules relating to solvency margins, the items they may include and the minimum solvency margin that must be implemented for each type of assurance underwritten.
Direktiiv sisaldab ka sätteid, mille eesmärk on tegevuseeskirjade edasine ühtlustamine, sealhulgas eeskirjad, mis reguleerivad kindlustusvõtjatele esitatavat teavet ja minimaalset tühistamistähtaega, mis kindlustusvõtjatel peab olema.
The Directive also includes provisions aimed at the further harmonisation of conduct of business rules, including those governing the information to be provided to policyholders and the minimum cancellation period to which policyholders must be entitled.
2002. aasta konsolideeritud direktiiv
The 2002 consolidated Directive (CD)
2002. aasta uuesti sõnastatud direktiivi eesmärk oli konsolideerida ühenduse sätteid elukindlustuse kohta ning anda avalikkusele ühtne, selge ja hõlpsasti arusaadav tekst.
The aim of the 2002 recast Directive was to consolidate Community provisions on life assurance so as to provide the public with a single, clear and readily understandable text.
Suurem osa direktiivi sätetest kujutab endast esimeses, teises ja kolmandas elukindlustusdirektiivis sisalduvate sätete korrigeerimist.
The majority of the directive's provisions are a restatement of those contained in the 1LD, 2LD and 3LD.
Ainsad uued sätted on seotud reguleeritud turu määratlemise, segakindlustusseltside tegevusega seotud tähtaegade, tulevaste kasumite arvutamise, ELi rajatavate kolmandate riikide filiaalide tegevuskava esitamise, erandite kaotamise ning olemasolevate filiaalide saadud õigustega.
The only new provisions relate to: the definition of a regulated market, dates concerning the activities of composite undertakings, calculation of future profits, presentation of a scheme of operations by third country branches to be established in the EU, abolition of derogations, and rights acquired by existing branches.
Teised hiljutised õigusaktid
Other recent legislation
· Direktiiv 95/26/EÜ, millega tugevdatakse järelevalvet usaldatavusnormatiivide täitmise üle .
· Directive 95/26/EC reinforcing prudential supervision .
Kõnealuse direktiiviga muudeti mitmeid finantsteenuseid käsitlevaid direktiive, sealhulgas kolmandat elukindlustusdirektiivi, et tugevdada järelevalveasutuste võimu pettuse takistamiseks juhul, kui finantseerimisasutus kuulub grupi hulka.
This Directive modified several financial services directives, and amongst them the 3LD, with the objective of strengthening the powers of the supervisory authorities to prevent fraud when a financial undertaking forms part of a group.
Eelkõige reguleerib kõnealune direktiiv grupi teabe avalikustamist pädevatele asutustele ning määratleb ja selgitab selliseid mõisteid nagu „märkimisväärne seos”.
Specifically, this Directive regulates disclosure of group information to competent authorities and defines and clarifies concepts such as "close links".
Direktiivis nõutakse ka, et audiitor teavitaks viivitamata pädevaid asutusi, kui ta saab teadlikuks asjaoludest, millel võib olla tõsine mõju rahaasutuse finantsseisundile või haldus- ja raamatupidamiskorraldusele.
The Directive also requires that an auditor report promptly to the authorities whenever he becomes aware of certain facts which are liable to have a serious effect on the financial situation or the administrative and accounting organization of a financial undertaking.
· Direktiiv 2002/12/EÜ.
· Directive 2002/12/EC.
Tuntud ka kui Solvency I direktiiv, mille eesmärk on tugevdada elukindlustusseltside maksevõime nõudeid, et tagada piisavad kapitalinõuded.
Also known as Solvency I , it is aimed at strengthening life assurances’ solvency requirements in order to ensure adequate capital requirements.
Selleks muudetakse eelmist, alates 1970. aastatest solventsusmarginaali puhul kehtivat korda: piiratakse võimalust lisada tulevased kasumid kasutusel olevale maksevõimemäärale ning lisatakse kohustus jagada need 2009. aastaks faasideks.
To this end, the previous solvency margin regime from the 1970s is changed: a limit is set on the possibility of including future profits in the available solvency margin and an obligation to phase them out by 2009 is introduced.
Teiseks laiendatakse olemasolevat väikseimat minimaalset garantiifondi ja kohandatakse seda korrapäraselt vastavalt inflatsioonile.
Secondly, the existing minimum guarantee fund is increased and is periodically adjusted according to inflation.
Lõpuks tugevdatakse reguleeriva asutuse varast sekkumist parandusmeetmete võtmiseks, kui kindlustusseltsi seisund halveneb ja kindlustusvõtja huvid on ohus.
Finally, early intervention by the regulator to take remedial action is strengthened, when the undertaking’s position is deteriorating and policyholders’ interests are threatened.
· Direktiiv 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet.
· Directive 2002/87/EC on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate.
Kõnealune direktiiv on esimene algatus sektorispetsiifilisest reguleerivast lähenemisviisist eemaldumiseks, et vastata finantskonglomeraatidega kaasnevatele väljakutsetele, näiteks nõudes sobivate sideliinide loomist erinevate finantsasutuste järelevalve eest vastutavate ametiasutuste vahel.
This Directive constitutes the first initiative in moving away from a sector-specific regulatory approach in order to tackle the challenges raised by financial conglomerates, for example, by requiring the establishment of proper lines of communication between supervisory authorities responsible for different financial industries.
· Direktiiv 2005/1/EÜ finantsteenuste komiteede (nn Lamfalussy komiteed ) uue organisatsioonilise struktuuri kohta.
· Directive 2005/1/EC on a new organisational structure for financial services committee (the so-called 'Lamfalussy committees ').
Muu hulgas luuakse selle õigussättega CEIOPS, Euroopa kindlustus- ja pensionijärelevalve komitee.
Amongst other things, this law sets up CEIOPS, the European Committee of Insurance and Pensions Supervisors.
Lamfalussy protsess koosneb neljast tasemest:
The 'Lamfalussy process' consists of four levels:
- 1. tase: Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad õigusakte vastu kaasotsustamismenetluse teel, määratledes rakendusvolituste raampõhimõtted ja suunised
- Level 1: The EP and Council adopt legislation in co-decision, determining framework principles and guidelines on implementing powers
- 2. tase: tehnilised rakendusmeetmed, millest saavad hilisemad direktiivid ja/või määrused, mis võetakse vastu 1. taseme volituste alusel
- Level 2: Technical implementing measures taking the form of further directives and/or regulations, adopted under powers delegated at level one
- 3. tase: reguleerivate asutuste vaheline võrgustik, et luua ühiselt tõlgendatavad soovitused, järjepidevad suunised ja ühised nõuded, vastastikune eksperthinnang ja reguleerimistavade võrdlused, et tagada järjepidev rakendamine ja kohaldamine
- Level 3: Networking between regulators with a view to producing joint interpretative recommendations, consistent guidelines and common standards, peer review, and comparisons between regulatory practice to ensure consistent implementation and application
- 4. tase: liikmesriikide ELi õigusaktidega vastavuses olemise kontrollimine Euroopa Komisjoni poolt ning vajaduse korral jõustamismeetmete võtmine.
- Level 4: Monitoring by the European Commission of Member State compliance with EU legislation and enforcement action where necessary.
· Direktiiv 2005/68/EÜ edasikindlustustegevuse kohta.
· Directive 2005/68/EC on reinsurance activities.
Kuna spetsialiseerunud edasikindlustusseltside edasikindlustustegevus ei kuulunud sel ajal ELi õigussätete hulka, võeti vastu eridirektiiv, et luua antud tegevuse õiguslik raamistik ja tegeleda olemasolevate sätete puudustega, mis olid toonud kaasa märkimisväärsed erinevused edasikindlustusseltside järelevalve tasemes ELis, luues takistusi edasikindlustusega tegelemiseks.
As reinsurance activities conducted by specialised reinsurance undertakings were not subject to EU law at the time, a specialized directive was adopted, to establish a legal framework for this activity and address the weaknesses in existing provisions, which had resulted in significant differences in the level of supervision of reinsurance undertakings in the EU, in turn creating barriers to the pursuit of reinsurance business.
· Hilisem Solvency II direktiiv , mis on kindlustusseltside maksevõimemäärade teine reform.
· The future Solvency II Directive, a second reform of the solvency margins of insurance companies.
Kõnealune projekt on olnud aastaid ettevalmistamisel ning eeldatavasti esitab komisjon selle 2007. aasta juulis.
This project has been in the pipeline for several years and is expected to be presented by the Commission in July 2007.
Ettepaneku põhielementideks on ühtlustada kapitali piisavuse nõudeid ja arendada rohkem riskianalüüsil põhinevaid eeskirju, et viia maksevõime nõuded lähemale elukindlustusseltsi tõelisele riskile ning suurendada kindlustust reguleerivate asutuste sekkumisvolitusi.
The main elements of the proposal are to harmonise capital adequacy standards and develop more risk-based rules, in an effort to match solvency requirements more closely to the true risk encountered by an insurance undertaking, as well as enhancing the powers of intervention of insurance regulators.
II osa kontekstis ettenähtud/võetud erimeetmed
Specific actions foreseen/undertaken in the context of Part II
- Kaebuse esitajate kuulamine komisjoni ees (vt asjakohast nimekirja);
- Hearing of petitioners before the committee (see relevant list);
- komisjonilt teabe taotlemine järgmise osas:
- Request for information from the Commission regarding:
o asjaomaste direktiivide ülevõtmine ja nende kohaldamine pädevate asutuste poolt vaatlusperioodi jooksul;
o the transposition of the relevant Directives and their application by competent authorities during the reference period;
o komisjoni võetud meetmed rakendamise kontrollimiseks;
o action taken by the Commission with regard to monitoring implementation;
- ELi õigusliku ja reguleeriva raamistiku taustaanalüüs seoses Equitable Life’iga;
- Background analysis of EU legislative and regulatory framework in relation to Equitable Life;
- Ühendkuningriigi asutuste vastava pädevuse selgitamine seoses Equitable Life’i järelevalvega;
- Clarification of the UK authorities' respective competences with regard to the supervision of Equitable Life;
- Ühendkuningriigi valitsuse ja reguleerivate asutuste kuulamine: HMT ( Her Majesty's Treasury, rahandusministeerium), FSA (finantsteenuste järelevalve asutus) ja GAD (valitsuse kindlustusstatistika osakond);
- Hearing of UK Government and regulators: HMT (Her Majesty's Treasury), FSA (Financial Services Authority) and GAD (Government Actuary Department);
- teabekogumismissioonid Ühendkuningriiki ja Iirimaale ning pädevate asutuste kuulamine, et selgitada välja, kas asjaomaseid sätteid kohaldati nõuetekohaselt;
- Fact-finding missions to the UK and Ireland and hearing of competent authorities in order to establish whether the relevant provisions were properly applied;
- võrdlev analüüs ülevõtmise kohta Ühendkuningriigis ja teistes liikmesriikides: võrdlev uuring telliti uurimiskomisjoni ekspertiisieelarve raames ning ekspertidel paluti uurida, kuidas võeti Ühendkuningriigi õigussätetesse üle asjaomastes ELi direktiivides ettenähtud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve sätted ja elukindlustusseltside tegevuseeskirjad.
- Comparative analysis of transposition in the UK and other Member States: a comparative study was commissioned under the committee's expertise budget, with experts being asked to examine how the provisions on prudential supervision and conduct of business rules of life assurance undertakings as laid down in the relevant EU Directives were transposed into UK law.
Uuringus määratleti kõigile nimetatud sätetele vastavad Ühendkuningriigi sätted ning näidati, millal need jõustusid, kasutades selleks õigusaktide ülevõtmise tabelit.
The study identified for each of those provisions the matching UK provisions and indicated, by way of a transposition table, when they entered into force.
Seejärel võrreldi õigusnormide ülevõtmist Ühendkuningriigis õigusaktide rakendamisega Iirimaal, Saksamaal ja Hispaanias.
The transposition in the UK was then compared to implementing legislation in Ireland, Germany and Spain.
Uuringu tulemused lisati käesolevasse töödokumenti.
The contents of the study served as input for this working document.
Esmalt tuleb selgitada välja need Ühendkuningriigi siseriiklikud õigusaktid, millega rakendatakse direktiivi nõudeid, ning hinnata, kas need on võrdväärse kvaliteediga ja nõuavad samu standardeid seoses direktiivi sätete ja eesmärgiga.
The first task is to identify clearly those provisions of UK national law intended to give effect to the requirements of the Directive and to evaluate whether they are of the same quality and require the same standards, both in terms of the letter and the ultimate aim of the directive.
Asjaolu, et Ühendkuningriik rakendas direktiivi killustatud viisil (st direktiivi ei võetud üle ühte siseriiklikku õigusakti, vaid erinevatesse muutuva hierarhiaga õigusaktidesse), ei ole tõhus.
The fact that the UK implemented the directive in a fragmented way (i.e., the directive was transposed not into one single national law but spread throughout different acts of varying hierarchy) is not helpful from the outset.
Kõnealuse uurimise üks eesmärk on välja selgitada, kas nimetatud ülevõtmise vahend põhjustas raskusi, mis takistasid tõhusat reguleerimist.
Determining whether this means of transposition gave rise to difficulties which thwarted effective regulation is one of the objectives of this investigation.
Teine eesmärk oleks veenduda, kas vastutavad reguleerivad asutused täitsid tõepoolest riiklike õigusaktide ja järelikult ELi direktiivi nõudeid.
A second objective would be to ascertain whether the responsible regulators indeed fulfilled the requirements of national law and, consequently, of the EU Directive.
On võimalik, et direktiiv võeti üle puudulikult ning et reguleerivad asutused kohaldasid täpselt puudulikke ja ebapiisavaid riiklikke õigusakte; teisest küljest võidi direktiiv ka täpselt ja täielikult üle võtta, kuid reguleerivad asutused ei täitnud täielikult oma kohustusi ning ei järginud Ühendkuningriigi ja ELi õigusaktide sõnastust ja tähendust.
It might be that the Directive was defectively transposed and that the regulators faithfully applied defective and insufficient national law; on the other hand, it could also be that the directive was faithfully and fully transposed but the regulators did not completely fulfil their responsibilities and did not uphold both the letter and the spirit of both UK and EU law.
Samas võivad mõlemad versioonid olla valed, st et ELi direktiiv võeti üle nõuetekohaselt ja ka reguleerivad asutused tegutsesid asjakohaselt.
Conversely, both these scenarios could be wrong, i.e. not only was the EU Directive correctly transposed but the regulators also acted adequately.
Lõpuks võib põhjuseks olla ka segu eelnevast (nõuetele mittevastav ülevõtmine ja kohaldamine).
Finally, there could be a mixed picture (incorrect transposition compounded by incorrect application).
Kõnealuste uurimiste tulemusi kirjeldatakse selgelt raporti käesoleva osa järeldustes.
The outcome of these investigations will be clearly laid out in the conclusions of this part of the report.
Lisaks sisalduvad need järeldused V osa sisus, mis käsitleb komisjoni süstemaatilisi puudusi ning seda, kuidas need aitasid kaasa ELASi kriisi tekkimisele.
Moreover, these conclusions feed into the contents of Part V on systematic weaknesses in the Commission and how they have contributed to the ELAS crisis.
Kõnealuses osas selgitatakse ka rakendamise mõistet, mis võeti võrdluse aluseks kogu uurimiskomisjoni raportis.
In this part, the concept of implementation used as reference throughout the report of the Committee of Inquiry will be also developed.
Kasutati järgmist meetodit: esiteks tuvastada üksteise järel ELASi juhtumit puudutavad kolmanda elukindlustusdirektiivi põhisätted, eelkõige finantsseisundi kontrolli, maksevõime ja piisavate kindlustustehniliste eraldiste loomise osas; teiseks tuvastada Ühendkuningriigi õigussätetega vastavuses olevad rakendussätteid ja neid analüüsida, et veenduda, kas need täidavad direktiivi kvaliteedinõudeid; kolmandaks hinnata reguleeriva asutuse tulemuslikkust, võttes arvesse künniseid, võrdlusuuringuid ja nõudeid, mis on määratud nii vastavuses olevates rakendussätetes kui ka direktiivis.
The methodology followed is: first, to identify one by one the key provisions of the 3LD relevant to the ELAS case, particularly as regards the monitoring of financial health, state of solvency and the establishment of adequate technical provisions; second, to identify and analyze the matching implementing provisions in UK law to ascertain if they fulfil the quality requirements of the directive; third, to evaluate the performance of the regulator taking into account the thresholds, benchmarks and requirements that have been set in those matching implementing provisions as well as in the Directive.
Lõpetuseks on tõendite peamisteks muudeks allikateks, lisaks direktiivile ja Ühendkuningriigi sätetele, Euroopa Komisjonilt saadud teave, Wilde Spate’i ettevõtte poolt läbiviidud uuring rakendamise kohta, EQUI kuulamistel saadud suulised tõendid ning kõik teised ametlike kirjalike tõendite nimekirjas olevad kirjalikud tõendid.
To this end, the main sources of evidence, other than the directive itself and the UK provisions, will be the information received from the European Commission, the implementation study undertaken by the Wilde Sapte firm, the oral evidence obtained during the EQUI hearings and any other written evidence contained in the list of official written evidence.
Kolmanda elukindlustusdirektiivi mõistmiseks on oluline rõhutada selle struktuuri, mis koosneb neljast osast:
In order to understand the 3LD, it is pertinent to outline its structure, which falls into four parts:
Järgmised kolmanda elukindlustusdirektiivi 16 artiklit (ja üks lisa) valiti välja, võttes arvesse nende asjakohasust käesolevaks uurimiseks:
The following 16 articles (and 1 annex) of the 3LD have been selected on account of their relevance to this inquiry:
§ Artiklid 8, 9, 10, 12, 13 ja 15: finantsjärelevalve;
§ Articles 8, 9, 10, 12, 13 and 15: financial supervision;
§ Artiklid 18, 19, 20, 21 ja 22: kindlustustehnilised eraldised;
§ Articles 18, 19, 20, 21 and 22: technical provisions;
§ Artikkel 25: maksevõimemäär;
§ Article 25: solvency margin;
§ Artiklid 28, 29, 30 ja 31: tegevuseeskirjad;
§ Articles 28, 29, 30 and 31: conduct of business rules;
§ II lisa: teave kindlustusvõtjatele.
§ Annex II: information for policyholders.
Kõigepealt käsitletakse uurimise jaoks kõige olulisemaid artikleid (8, 10, 18, 21, 25, 28 ja 31).
The key articles for the investigation (8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31) are dealt with first.
Mis puudutab Ühendkuningriigi õigusakte, siis teavitas Ühendkuningriik komisjoni kolmanda elukindlustusdirektiivi rakendamise osas 29. juuni 1994. aasta kirjas.
As far as UK law is concerned, the UK notified the Commission of its implementation of the 3LD by letter dated 29 June 1994.
Ühendkuningriigi kiri täpsustas, et järgmised asjaomased direktiivi rakendamise määrused jõustuvad direktiiviga sätestatud tähtajal 1. juulil 1994:
The UK letter specified that the following relevant statutory instruments giving effect to the Directive would enter into force on 1 July 1994, the deadline laid down in the Directive:
Vastavalt ametlikele dokumentidele pidas Ühendkuningriik kinni jõustumise tähtajast ning teavitas nõuetekohaselt komisjoni, esitades rakendusaktide koopiad.
According to official records, the UK respected the deadline for entry into force and correctly notified the Commission, providing copies of the implementing legislation.
Eespool toodust lähtudes ja vastupidiselt teiste liikmesriikide konsolideeritud lähenemisviisile valis Ühendkuningriik osade kaupa ja kaudse ülevõtmise, võttes direktiivi üle erinevate määruste vastuvõtmisega, mis viisid sisse muudatused mitmesse parlamendi seadusse ja õigusakti.
As can be seen from the above, and in contrast to the consolidated approach followed by other Member States, the UK opted for a piecemeal and indirect transposition, transposing the Directive by adopting various statutory instruments, which introduced amendments to a number of Acts of Parliament and subordinate legislation.
Ühendkuningriik kasutab sellist meetodit sageli.
This technique is often used in the UK.
Lisaks ja vastupidiselt parimatele ülevõtmise tavadele
In addition, and contrary to best transposition practice
Vt komisjoni 12. juuli 2004. aasta soovitust siseturgu mõjutavate direktiivide siseriiklikesse õigusaktidesse ülevõtmise kohta [ELT L 98, 16.4.2005]. ei määratlenud Ühendkuningriigi rakendusmeetmed, millised direktiivi sätted võeti üle artikli kaupa.
See Recommendation from the Commission of 12 July 2004 on the transposition into national law of Directives affecting the internal market [Official Journal L 98 of 16.04.05]. , the UK implementing measures did not identify which provisions of the Directive were being transposed on an article by article basis.
Iga rakendusmeede sisaldas viidet direktiivile selgitavates märkustes, kuid ei sisaldanud tabelit, mis näitaks vastavust siseriiklike rakendusmeetmete sätete ja direktiivi sätete vahel.
Each implementing measure included a reference to the Directive in the explanatory notes but did not include a table showing the correlation between provisions from national implementing measures and provisions from the Directive.
Lisaks ei lange Ühendkuningriigi rakendusaktide struktuur ja terminoloogia
Moreover, the structure and terminology
Näiteks kasutatakse Ühendkuningriigi õigusaktides termineid „pikaajaline äritegevus” ja „üldine äritegevus” direktiivis kasutatavate „elukindlustus” ja „kahjukindlustus” asemel. alati ja tingimata kokku direktiivi struktuuri ja terminoloogiaga.
For instance, UK legislation uses the terms ‘long-term business’ and ‘general business’ instead of the Directive’s ‘Life insurance’ and ‘Non-Life insurance’. used by UK implementing legislation does not always and necessarily coincide with that of the Directive.