natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Seetõttu soovitas ta, et taotluse esitanud kohtunikul peaks olema ametlik võimalus märkuste esitamiseks, vaatamata sellele, et see oleks vastuolus menetluse kiirendamisega ja peaks seetõttu jääma väga lühikese ajavahemiku piiresse.
She therefore recommended a formal opportunity for comments from the referring judge even though she realised this went against the speeding up of the procedure and should therefore be kept within a very short time-frame.
Mitmed vastajad nõustusid sellega üldiselt.
Several respondents concurred in more general terms.
Üks tööõiguse kohtu kohtunik tegi ettepaneku, et Euroopa Kohus peaks kohustuslikus korras konsulteerima taotluse esitanud kohtunikuga enne taotluse mis tahes osa ümbersõnastamist.
A labour court judge recommended a mandatory consultation of the referring judge before the ECJ could reformulate any part of the reference.
Teine kohtunik nõudis dialoogi, et sõnastada küsimus asjakohaselt ümber.
Another judge called for a "dialogue" to reformulate the questions as appropriate.
Kaks vastajat tegid lisaks ettepaneku, mis seisnes selles, et taotluse esitanud kohtunik kutsutakse osalema suulisel menetlusel, tagamaks, et Euroopa Kohtu otsus jääks asjakohaseks poolelioleva riikliku kohtuasja puhul.
A further proposal made by two respondents consisted in inviting the referring judge to participate in the oral procedure, in order to ensure that the ECJ ruling remained relevant to the pending domestic case.
Üks finantsküsimustele spetsialiseerunud kohtunik sooviks nn eraldi kohta taotluse esitanud kohtunikele, kes teevad jõupingutusi, et olla kohal Euroopa Kohtu kohtuistungil, ning anda neile võimalus vastata kõigi osapoolte küsimustele ja tervitada ettekandjat-kohtunikku ( juge rapporteur ).
One judge specialising in financial matters would have liked to see a "special chair" for referring judges who make the effort to be present at the ECJ for the hearing, and the possibility for them to answer questions from all sides and to greet the juge rapporteur .
Väga paljudest liikmesriikidest pärit vastajad tegid ettepaneku struktuurimuudatuste kohta Euroopa Kohtus.
Respondents from a wide range of Member States proposed structural changes to the ECJ.
Kõige sagedamini tehti ettepanek julgustada Euroopa Kohtu kohtunikke spetsialiseeruma ja luua nimetatud eesmärgil erikojad.
The most frequent proposal was to encourage the specialisation of ECJ judges and to create specialised chambers to that effect.
Seda öeldi selleks, et muuta Euroopa Kohtu otsuseid vastuvõetavamaks eripädevusega riiklike kohtunike jaoks.
This was said to make ECJ judgments more acceptable to specialised national judges.
Taani kohtunik tegi ettepaneku anda eelotsusetaotluse esitamise volitus edasi esimese astme kohtutele teatavates valdkondades, kus Euroopa Kohtu pretsedendiõigus on juba hästi välja kujunenud.
A Danish judge suggested transferring competence to hand down preliminary rulings to the Court of First Instance in certain areas where the ECJ's case-law was already well-developed.
Piirkondliku kõrgeima halduskohtu Saksamaa kohtunik tegi ettepaneku kaasata aktiivsemalt kohtujuriste riiklikesse menetlustesse, mis on taotluse pädevusvaldkonnaks.
A German judge from a regional supreme administrative court proposed involving the Advocates General more closely in the national proceedings forming the subject of the reference.
Üks Austria kohtunik läks kaugemale ja tegi ettepaneku, et ühenduse esimese astme kohtud oleksid olemas kõigis liikmesriikides.
One Austrian judge went further and proposed Community first instance courts based in all Member States.
Täiendav idee tuli Saksamaa kohtunikult, kes soovis, et Euroopa Kohtu kohtunikke valiksid pigem otse riiklikud kohtunikud kui et neid määratakse ühisel kokkuleppel liikmesriikide valitsustega, nagu see on praegu EÜ asutamislepingu artikli 223 lõike 1 kohaselt.
A further idea came from a German judge who wanted to see ECJ judges directly elected by national judges rather than appointed by common accord of the governments of the Member States, as is currently the case under Article 223(1) EC.
Lõpuks olid kaks eri liikmesriigi ülemkohtu kohtunikku seisukohal, et Euroopa Kohus peaks kaaluma otsust üksnes ühenduse õiguskorra kõige asjakohasemate kohtuasjade puhul, st valikulise kohtualluvuse abil.
Finally, two supreme court judges from different Member States were of the opinion that the ECJ should only consider ruling on the most relevant cases for the Community legal order, ie. a form of optional jurisdiction.
Vähesed Saksamaa ja Taani kohtunikud, peamiselt teise astme kohtust, tegid ettepaneku piirata esimese astme kohtute õigust esitada eelotsusetaotlus Euroopa Kohtule.
A small number of German and Danish judges, mainly from second instance courts, proposed limitations to the right of first instance courts to refer questions to the ECJ.
Üks kohtunik oli seisukohal, et madalama astme kohtud peaksid konsulteerima kõrgema astme kohtuga, enne kui neile antakse luba esitada küsimus Euroopa Kohtule.
One judge considered that lower courts should consult the relevant higher court before being allowed to refer a question to the ECJ.
Teine kohtunik väitis, et esimese astme kohtunikud peaksid tuginema eelotsusetaotluse esitamise mehhanismile, et vältida otsustamist keeruliste kohtuasjade puhul.
Another stated that first instance judges relied on the preliminary reference mechanism as a way to avoid having to decide on difficult cases.
Üks vastaja tegi ettepaneku anda osapooltele volitused takistamaks kohtuniku otsust taotluse esitamise kohta.
One respondent proposed to grant to the parties the power to block a judge’s decision to make a reference.
vii) Euroopa Kohtu materiaalse jurisdiktsiooni suurendamine
(vii) Increasing the ECJ's material jurisdiction
Mitmed Saksamaa kohtunikud olid väga huvitatud sellest, et Euroopa Kohtu kohtualluvust laiendatakse täielikult EÜ asutamislepingu IV jaotises ja ELi lepingu VI jaotises hõlmatud valdkondadele, eriti varjupaiga ja sisserände valdkonnale.
Several judges from Germany were keen to see the ECJ's jurisdiction fully expanded to the areas covered by Titles IV EC and VI EU, in particular asylum and immigration.
Sarnaselt kutsusid kaks Poola kohtunikku oma liikmesriiki üles esitama deklaratsiooni ELi lepingu artikli 35 lõike 2 kohaselt.
Similarly, two Polish judges called on their Member State to make a declaration within the meaning of Article 35(2) EU.
Mitmetes, peamiselt uutest liikmesriikidest saadud vastustes nõuti riiklike asutuste või teabekeskuste loomist või tugevdamist, mis on mõeldud nende kohtunike abistamiseks, kes kavatsevad taotlust esitada.
A number of answers, mainly from "new" Member States, called for the creation or reinforcement of national bodies or helpdesks designed to assist judges intending to make a reference.
Teised eelistasid erialaspetsialistide pakutava abi ideed igas kohtus või kõrgemas kohtus.
Others preferred the idea of having specialised assistants within each court, or within higher courts.
Lõpuks nõudis üks kassatsioonikohtu kohtunik teenistuse loomist Euroopa Kohtus, millega riiklikud kohtunikud saaksid otse ühendust võtta, et suunata paremini oma uuringutealaseid jõupingutusi.
Finally a magistrate working in a court of cassation called for the setting up of a service within the Court of Justice which national judges could contact directly to better direct their research efforts.
Mitmed vastajad olid seisukohal, et üheselt mõistetava õigusakti kriteeriumi kohaldamist tuleb leebemaks muuta, võttes arvesse laiemat ja üha sagedasemat ühenduse õiguse kohaldamist.
Several respondents considered that the criteria for applying acte clair should be loosened, given the ever wider and more frequent application of Community law.
Üks ülemkohtu kohtunik märkis, et kui riiklikud kohtud kohaldaksid EÜ asutamislepingu artikli 234 lõiget 3 järgides rangelt Euroopa Kohtu pretsedendiõiguses sätestatud kriteeriume
One supreme court judge commented that if national courts applied Article 234(3) EC strictly in accordance with the criteria laid down in the ECJ's case-law
Üks esimese astme kohtunik leidis, et kohtu kontseptsioon „mille otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata” on ebamäärane.
A first instance judge found that the concept of a court "against whose decisions there is no judicial remedy under national law" was unclear.
Üks kohtunik tundis muret asjaolu pärast, et Saksamaa menetlusõigus võimaldab faktilisi asjaolusid tuvastada ka teist korda, pärast seda, kui esimese astme kohus on saatnud juba eelotsusetaotluse.
One judge was concerned that German procedural law would allow the facts to be ascertained a second time, once a reference for a preliminary ruling had potentially been sent by the first instance court.
Nimetatud faktiliste asjaolude uuesti kontrollimine kahjustaks Euroopa Kohtu otsuste kasulikkust, võttes arvesse, et see põhineb aegunud faktilistel asjaoludel.
This re-examination of the facts would jeopardise the usefulness of the ECJ's ruling, given that it would be based on an obsolete set of facts.
Nimetatud küsimusele saabunud enam kui tuhande vastuse (1109) põhjal selgub, et riiklikus kohtus tuginevad osapooled harva ühenduse õigusele (vt diagrammi allpool).
With more than a thousand answers to this question (1109) it appears quite clearly that Community law is rarely raised by the parties before national judges (see chart below).
Tähtsa näitaja kasutamise abil selguvad allpool olevas diagrammis vasakult paremale kasvavas järjekorras liikmesriigid, kus vastanud kohtunikud märkasid, et osapooled tuginevad ühenduse õigusele kõige sagedamini.
Using a weighted indicator, the chart below indicates from left to right in ascending order the Member States in which the parties are perceived by responding judges to raise Community law the most frequently.
Käesolevale diagrammile ei saanud lisada teatavaid liikmesriike ebapiisava arvu vastuste tõttu.
Certain Member States could not be included in this chart for lack of sufficient responses.
Kui Belgia ja Portugal välja arvata, siis on olemas suhteliselt selge suundumus, et ühenduse õigusele tuginetakse sagedamini vanades liikmesriikides.
Except for Belgium and Portugal, it appears that there is a relatively clear trend, with Community law being raised more frequently in "old" Member States.
Tähelepanuväärne on näiteks see, et Bulgaarias, Poolas ja Tšehhi Vabariigis ei tuginetud suurema osa kohtunike ees mitte kunagi ühenduse õigusele.
It is notable, for instance, in Bulgaria, Poland and the Czech Republic that Community law was "never" raised before a majority of judges.
Üldisemalt rääkides tugineti ühenduse õigusele harva enamiku kohtunike ees, välja arvatud Taani, Soome ja Rootsi, kus sellele tugineti sagedamini.
Generally speaking, Community law was "rarely" raised before a majority of judges, except in Denmark, Finland and Sweden, where it was raised more frequently.
Sama tähtsa näitaja kasutamisel selgub samuti, et ühenduse õigusele tugineti enamasti kohtutes, mis on spetsialiseerunud finants-, intellektuaalomandi- ja haldusküsimustele.
Using the same weighted indicator, it also appears that Community law was pleaded most in courts specialised in financial, intellectual property, and administrative matters.
9 % vastanutest märkis, et ühenduse õigusele tugineti „sageli” või „väga sageli”.
9% of all respondents noted that Community law was pleaded "often" or "very often" before them.
Siiski jagunes nimetatud arv järgmiselt: 41 % finantskohtud, 28 % halduskohtud ja 25 % intellektuaalomandi kohtud.
However, this figure went up to 41% for financial courts, 28% for administrative courts, and 25% for intellectual property courts.
Lisaks näitavad vastused väga selgelt, et mida kõrgem kohus, seda tõenäolisemalt tuginetakse ühenduse õigusele.
Furthermore, responses also clearly indicate that the higher the court, the more likely Community law is likely to be pleaded before it.
Nimetatud suundumus on eriti selge ülemkohtute ja kassatsioonikohtute puhul, nagu on näha allpool toodud diagrammis.
This trend becomes particularly clear for supreme courts and courts of cassation, as can be seen in the chart below).
533 analüüsitud vastust peegeldavad asjaolu, et ühenduse õigus laieneb mitmetesse eri tegevusvaldkondadesse riiklikul tasandil.
The 533 responses analysed reflect the fact that Community law permeates numerous and diverse areas of activity at national level.
Kaks kõige sagedamini tsiteeritud valdkonda olid tarbijakaitse (9 %) ning tsiviil- ja menetlusõigus (11 %).
Two very frequently cited areas are consumer protection (9%) and civil and procedural law (11%).
Üsna ülekaalukalt esinesid vastustes konkurentsipoliitika (9 %), sooline diskrimineerimine (8 %), tööhõive (7 %), põhivabadused (6 %), keskkond (5 %), toll (4 %) ja käibemaks (2 %).
Competition policy (9%), sex discrimination (8%), employment (7%), fundamental freedoms (6%), the environment (5%), customs (4%) and VAT (2%) featured quite prominently in the responses.
Tähelepanuväärne on samuti see, et paljud kohtunikud esitasid taotluse varjupaigaga seotud küsimustes (3 %).
It is also notable that many judges referred to questions of asylum (3%).
Põllumajandusele osundanud vastajad esitasid peamiselt taotluse turu ühise korralduse, sealhulgas piimatoodete valdkonnas.
Respondents who cited agriculture mainly referred to the common organisation of markets, including milk products.
Põhivabaduste valdkonnas taotluse esitanud kohtunikud osundasid eelkõige isikute vaba liikumisega seotud küsimustele (töötajate vaba liikumist ja kodakondsust käsitlev direktiiv
Judges referring to the fundamental freedoms predominantly cited issues relating to the free movement of persons (free movement of workers and the Citizenship Directive
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, ELT L 229, 29.6.2004, lk 35. ).
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, OJ L 229, 29.6.2004, p.
Samuti esitati taotlusi kaupade, eriti ravimite vaba liikumise ning teenuste vaba liikumise kohta, eriti tervishoiuteenuste ja nende teenuste valdkonnas, mida saab pakkuda piiri ületamata (nt Interneti-hasartmängud).
Reference was also made to free movement of goods, in particular pharmaceuticals, and free movement of services, especially health services and services which can be provided without crossing a border (eg. online gambling).
Äriühingute ülemineku kontekstis esitati valdavalt taotlusi seoses asutamisvabadusega.
Freedom of establishment was overwhelmingly referred to in the context of transfers of undertakings.
Mainiti mitmeid konkurentsipoliitika aspekte: kartellid, vertikaalsed piirangud, ühendamised ja riigiabi.
Several aspects of competition policy were mentioned: cartels, vertical restraints, mergers and state aids.
Sama võib öelda intellektuaalomandi õiguse kohta (projektid, autoriõigus, kaubamärgid, patendid, intellektuaalomandi õiguste jõustamise direktiiv)
The same can be said with regard to intellectual property rights (designs, copyright, trademarks, patents, Enforcement Directive
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta, ELT L 157, 30.4.2004, lk 16. .
Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights, OJ L 157 30.4.2004, p.16. ).
Puudutati väga paljusid tarbijakaitsega seotud valdkondi, sealhulgas reisipaketid, lävemüük, kuritarvituslikud nn auhindade võitmise kirjad ja hüvitised.
A very wide variety of areas relating to consumer protection were touched upon, including package travel, doorstep selling, abusive "prize-winning" mailings and redress.
Tsiviil- ja menetlusõiguse valdkonnas esitasid kohtunikud taotlusi kohtunike tunnustamise, kohtualluvuse ja jõustamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
In the area of civil and procedural law, judges referred to the recognition, jurisdiction and enforcement of judgments in civil and commercial matters
Nõukogu määrus (EÜ) nr 44/2001, 22. detsember 2000, kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, EÜT L 012, 16.1.2001, lk 1. , Rooma konventsiooni
Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters, OJL 012, 16.01.2001, p.1. , the Rome Convention
Lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse konventsioon , mis on avatud allakirjutamiseks Roomas 19. juunil 1980 (80/934/EMÜ), EÜT L 266, 9.10.1980, lk 1. , aegumistähtaegade, lepinguõiguse ja ühenduse õigusaktide kohta dokumentide kätteandmisel, tasuta õigusabi ja tõendite kogumise
Convention on the law applicable to contractual obligations, opened for signature in Rome on 19 June 1980 (80/934/EEC), OJ L 266 , 09.10.1980, p.1. , limitation periods, contract law and Community legislation on the service of documents, legal aid
Nõukogu direktiiv 2003/8/EÜ, 27. jaanuar 2003, millega parandatakse õigusabi kättesaadavust piiriüleste vaidluste korral, kehtestades sellistes vaidlustes antava tasuta õigusabi kohta ühised miinimumeeskirjad, ELT L 26, 31.1.2003, lk 41. kohta.
Council Directive 2003/8/EC of the Council on improving access to justice in cross-border disputes by establishing minimum common rules relating to legal aid for such disputes, OJL 26, 31.1.2003, p.41. and the taking of evidence.
Tsiviilaspekt oli samuti ilmne arvukates viidetes Brüsseli II a määrusele
This civil aspect was also apparent in the frequent references to the Brussels II "bis" Regulation
Nõukogu määrus (EÜ) nr 2201/2003, 27. november 2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ELT L 338, 23.12.2003, lk 1. ja ülalpidamistoetusele perekonnaõiguse kohtuasjade kontekstis.
Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, OJ L 338, 23.12.2003, p.1. and maintenance in the context of family law cases.
Vähesed, peamiselt Rumeenia ja Bulgaaria kohtunikud, viitasid Euroopa Inimõiguste Kohtule ning inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 6.
A small number of judges, mainly from Romania and Bulgaria, referred to the European Court of Human Rights and Article 6 of the ECHR.
c) Miks peavad riiklikud kohtunikud tegelema nende valdkondadega
(c) Why such areas come before national judges
43 kohtunikku põhjendasid, miks osapooled tuginesid nende ees ühenduse õiguse teatavatele valdkondadele.
43 judges gave reasons as to why certain areas of Community law were raised by the parties before them.
Kõige sagedasem vastus (42 %) oli seotud ilmse või võimaliku ühildamatusega direktiivide ja riiklike rakendusmeetmete vahel.
By far the most frequent answer given (42%) related to apparent or potential incompatibility between directives and national implementing measures.
Rumeenia kohtunik märkis, et see õigusalane funktsioon on oluline ühenduse õiguse kohaldamiseks.
A Romanian judge commented that this judicial function was important for the application of Community law on the ground.
Sellega seoses esitati sageli taotlusi tarbijakaitse valdkonnas olemasolevate direktiivide kohta, sealhulgas kaugmüügi direktiiv
Directives in the area of consumer protection were often referred to in this respect, including the Distance Selling Directive
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direktiiv 97/7/EÜ tarbijate kaitse kohta sidevahendite abil sõlmitud lepingute korral, EÜT L 144, 4.6.1997, lk 19. ja e-kaubanduse küsimus.
Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts , OJL 144, 04.06.1997, p.19. and the question of e-commerce.
Mitmed kohtunikud mainisid selles kontekstis samuti töövaidlust ja diskrimineerimist.
Employment law and discrimination were also mentioned by several judges in this context.
Üks Soome kohtunik väitis, et ühenduse õigusele tuginemise põhjus soolise diskrimineerimise valdkonnas oli seotud sellega, et osapooled eeldasid sageli, et see annab neile laiemad õigused kui riiklik õigus.
A Finnish judge stated that the reason Community law was raised in the case of sex discrimination was because the parties often assumed that it would grant them broader rights than domestic law.
Ühenduse õigusele viidati samuti kui abivahendile riikliku õiguse tõlgendamiseks, mis oli kas puudulik või puudus üldse.
Community law was also referred to as an aid to interpret national law which was either incomplete or lacking.
Üks Saksamaa esimese astme kohtu kohtunik oli seisukohal, et ehkki direktiivid on üldiselt rahuldavalt üle võetud, ei saa inimesed sageli aru, et riiklik meede tugineb ühenduse õigusele, ning seetõttu ei suuda märgata mittenõuetekohase ülevõtmise juhtumeid.
A first instance judge in Germany considered that, although Directives were generally transposed satisfactorily, people often did not realise that Community law was behind a national measure, and therefore would fail to notice cases of incorrect transposition.
Teine Saksamaa kohtunik, sedakorda kõrgemast piirkondlikust kohtust, märkis, et riiklik õigus jääb sageli maha ühenduse õigusest.
Another German judge, this time from a higher regional court, commented that national law often lagged behind Community law.
Vastajad rõhutasid sageli (14 %), et osapooled tuginesid ühenduse õigusele valdkondades, mida loomu poolest kohaldati piiriülesele tegevusele või liikmesriikide vahelisele vastastikusele sõltuvusele (nt toll, transport, äriõigus, maksejõuetus, isikute vaba liikumine).
A point often made by respondents (14%) was that Community law was raised by parties in areas which by nature implied a cross-border activity or interdependence between Member States (eg. customs, transport, commercial law, insolvency, free movement of persons).
Mitmed kohtunikud (14 %) rõhutasid asjaolu, et kui nimetatud valdkonnas oli ühenduse õigust tõhusalt jõustatud, siis osapooled olid sellest suurema tõenäosusega teadlikud ja viitasid sellele.
A number of judges (14%) highlighted the fact that where the Community had legislated intensively in a given area, parties were more likely to know about it and refer to it.
Sellega seoses tsiteeriti keskkonnaõiguse ja sideõiguse valdkondi.
The areas of environment law and telecoms were cited in this respect.
Sarnane tähelepanek tehti seoses rikkaliku Euroopa Kohtu praktika olemasoluga kõnealuses valdkonnas, millele sai hõlpsasti viidata, näiteks seoses konkurentsi-, tsiviil- või äriõigusega.
A similar point was made in relation to the existence of abundant ECJ case-law in a given area which could readily be referred to, for instance, concerning competition law, or civil and commercial law.
Mitmete vastajate (12 %) arvates oli peamine põhjus ühenduse õigusele tuginemisel teatavate hagejate tavatu rahvusvaheline väljavaade ja kaalulolevad finantshuvid.
For several respondents (12%), the main reason why Community law was invoked was because of the unusually international outlook of certain litigants and the financial interests at stake.
Küsimusi esitati samuti seoses kaupade vaba liikumisega, intellektuaalomandi õigustega, konkurentsi- ja äriühinguõigusega.
The point was made in relation to free movement of goods, intellectual property rights, competition and company law.
Eriti seoses tsiviilmenetlusega oli 9 % vastanutest seisukohal, et ühenduse tasandil võeti meetmeid, et lihtsustada juurdepääsu õigusemõistmisele ja lihtsustada kohtunike tööd, ning seetõttu eelistasid osapooled tugineda otseselt ühenduse õigusaktidele.
Concerning civil procedural law in particular, 9% of respondents considered that action had been taken at Community level to facilitate access to justice and simplify the work of judges, and therefore that parties preferred to rely directly on Community instruments.