natgillin/translations-raw huggingface dataset:
52. kutsub komisjoni üles esitama aegsasti ettepaneku, mis võimaldaks Euroopa Parlamendil ja nõukogul saavutada kokkuleppe lõikes 49 ettenähtud eristuse kohaldamise kohta olemasoleva institutsioonidevahelise kokkuleppe suhtes;
Calls on the Commission to put forward in due time a proposal which enables Parliament and the Council to reach agreement on the application of the identification criteria referred to in paragraph 49 to the substance of the current interinstitutional agreement;
Institutsiooniliste muutuste ja Euroopa Liidu uute pädevuste eelarvemõju
Budgetary impact of the interinstitutional changes and the Union ’ s new competences
56. juhib tähelepanu asjaolule, et ÜVJP ning ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika osas näeb Lissaboni leping ette uued menetlused, et tagada kiire juurdepääs liidu eelarvele ning luua liikmesriikide sissemaksetest rahastatav käivitusfond; rõhutab siiski, et kogu ELi välistegevust tuleks reeglina rahastada ühenduse assigneeringutest ja ainult hädaolukorras erandlikult väljaspool liidu eelarvet tehtud osamaksetest;
Points out that in the framework of the CFSP and the common security and defence policy the Lisbon Treaty provides for the establishment of new procedures to grant rapid access to the Union budget and to create a start-up fund of Member State contributions; stresses, however, that all external actions of the Union should as a rule be financed from Community appropriations, and only exceptionally – in the event of an emergency – on the basis of contributions outside the Union budget;
58. soovib kutsuda enne asjaomaste eelarveprojektide läbivaatamist liikmesriikide parlamente osalema igal aastal liikmesriikide ja ühenduse eelarvepoliitika suuniste teemal toimuvas ühises avalikus arutelus, et määrata juba algjärgus kindlaks raamistik ühiste mõttevahetuste pidamiseks liikmesriikide riikliku poliitika kooskõlastamise teemal, võttes sealjuures samuti arvesse ühenduse panust;
Wishes to invite the national parliaments to take part, each year, in a joint public debate on national and Community budgetary policy guidelines, prior to consideration of the respective draft budgets, in order to establish from the outset a common framework for coordination of Member States’ national policies, while also taking into account the Community contribution;
Lissaboni leping toob kaasa põhjalikud muudatused ühenduse finantsküsimustes, eelkõige institutsioonidevaheliste suhete ja otsuste tegemise korras.
The Treaty of Lisbon makes sweeping changes in the area of the Union’s finances, particularly as regards interinstitutional relations and decision-making procedures.
Samas kehtestatakse lepinguga liidu finants- ja eelarvevaldkondi reguleerivate põhiõigusaktide täpne hierarhia, millega tuuakse otsuste tegemise süsteemi vajalik selgus.
At the same time, the Treaty establishes a precise hierarchy between the basic acts of the financial and budgetary life of the Union, with the aim of bringing necessary clarification to the decision-making system.
Lissaboni lepingu sätetest tulenev põhimõte on seotud nelja põhiteljega:
The principle that derives from the provisions of the Treaty of Lisbon is related to four main axes:
– liikmesriigid jäävad liidu omavahendite kaudu põhiliselt vastutavaks eelarvetulude eest;
- The Member States basically remain in charge of budget revenue through the Union’s own resources.
– nõukogu ja Euroopa Parlament peavad omavahendite piires leppima kokku kulutuste kavandamises, mis saab õiguslikult kohustuslikuks;
- The Council and the EP must agree, within the limits of own resources, on the programming of expenditure, which becomes legally binding.
– lõpetatakse kohustuslike ja mittekohustuslik kulude eristamine: Euroopa Parlament ja nõukogu peavad eelarve kui terviku vastavalt mitmeaastasele finantsraamistikule ühiselt vastu võtma.
- The distinction between compulsory and non-compulsory expenditure is abolished: the budget as a whole must be adopted jointly by the EP and the Council, in compliance with the multiannual financial framework.
Ühtlasi suurenevad Euroopa Parlamendi volitused eelarve vastuvõtmise menetluse osas: ühtki aastaeelarvet ei või võtta vastu Euroopa Parlamendi nõusolekuta, samas võib parlament suruda läbi eelarve vastuvõtmise nõukogu tahte vastaselt;
In addition, the EP’s powers in the budget adoption procedure are strengthened: no annual budget may be adopted without the EP’s agreement, whereas the EP may force the adoption of a budget against the Council’s wishes.
– suureneb parlamendi vastutus eelarvedistsipliini valdkonnas.
- Parliament’s responsibility in the area of budget discipline is increased.
Lissaboni lepingu sätete kohaselt peavad Euroopa Parlament ja nõukogu võtma vastu finantsmääruse seadusandliku tavamenetluse (Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artikkel 279), st kaasotsustamismenetluse alusel.
Under the provisions of the Treaty of Lisbon (TL), the financial regulation must be adopted by the EP and the Council under the ordinary legislative procedure (Article 279 TFEU), i.e. codecision.
Raportöör kavatseb uurida Lissaboni lepingu vastuvõtmisest tulenevaid muudatusi eelarvemenetluse ja parlamendi asjaomaste volituste seisukohalt.
The rapporteur will explore the changes that would result from adoption of the Treaty of Lisbon as regards the budget procedure and the relevant powers of Parliament.
Tegelikult on oluline mõista, et kuigi sellega kinnitatakse veel kord liidu rahanduse korraldamise teatud aluspõhimõtteid (eelarvedistsipliin, usaldusväärne finantsjuhtimine jne), tuuakse lepinguga sisse olulised muudatused, eelkõige eelarvemenetluse osas.
While it reaffirms certain basic principles of the way the Union’s finances are organised (budgetary discipline, sound financial management etc.), the Treaty makes some significant changes, particularly to the budget procedure.
Käsitletavad põhiteemad on tulevase finantsraamistiku ja finantsmääruse vahelised seosed institutsioonidevahelises kokkuleppes praegu sisalduvate sätete osas ning institutsiooniliste muutuste ja Euroopa Liidu uute pädevuste eelarvemõju.
The main issues covered will be the links between the future financial framework and the Financial Regulation as regards the measures currently provided for in the IIA, the budgetary implications of the institutional changes, and the Union’s new competences.
II – Liidu rahastamine (ELTL-i artikkel 269)
II - Financing of the Union (Article 269 TFEU)
Leping ei muuda liidu rahastamise loogikat.
The Treaty has not altered the logic of how the Union is financed.
Euroopa vahendite süsteemi puudutava põhjapaneva otsuse tegemine jääb endiselt liikmesriikide pädevusse: otsuse võtab ühehäälselt vastu nõukogu ja see ei jõustu enne selle kinnitamist kõigis liikmesriikides asjaomastele põhiseaduslikele nõuetele vastavalt.
The fundamental decision on the system of European resources remains, as before, a matter for the Member States: a decision adopted unanimously by the Council, which does not enter into force until it is approved by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Kuigi algatusõigus on komisjonil ja Euroopa Parlament osaleb selles protsessis arvamust avaldades, on volitused põhiosas liikmesriikide käes.
Although the Commission has the initiative and the EP takes part in the process by delivering its opinion, this power essentially rests with the Member States.
Vahendite piisavuse põhimõte jääb samaks mis praegustes lepingutes: „ [l]iit varustab end oma eesmärkide saavutamiseks ja poliitika elluviimiseks vajalike vahenditega ” (ELTL-i artikli 269 esimene lõik).
The principle of sufficient resources remains in the same form as it appears in the current Treaties: ‘ The Union shall provide itself with the means necessary to attain its objectives and carry through its policies ’ (first paragraph of Article 269 TFEU).
Seda kinnitab ühtlasi eelarvedistsipliini aluspõhimõte, mille kohaselt „ ei võta liit vastu ühtegi õigusakti, mis võib eelarvet märgatavalt mõjutada, sealjuures tagamata, et sellisest õigusaktist tulenevat kulu saab rahastada liidu omavahendite piires ja kooskõlas artiklis 270a osutatud mitmeaastase finantsraamistikuga ”.
Furthermore, this is confirmed by the fundamental principle of budgetary discipline, whereby ‘ the Union shall not adopt any act which is likely to have appreciable implications for the budget without providing an assurance that the expenditure arising from such an act is capable of being financed within the limit of the Union ’ s own resources and in compliance with the multiannual financial framework referred to in Article 270a ’.
Samas selgitab Lissaboni leping teatud aspekte ja juhatab sisse süsteemi ühenduse pädevuse viimise.
Nevertheless, the TL has at the same time clarified certain aspects and sets in motion the ‘Communitisation’ of the system.
Ta toob omavahendite otsuse sisu osas sisse uue elemendi, nähes ette võimaluse „ kehtestada uusi omavahendeid või tunnistada kehtetuks mõni olemasolev ”.
It introduces a new element to the substance of the decision on own resources, making it possible to ‘ establish new categories of own resources or abolish an existing category ’.
Samas kinnitab see lihtsalt praegust reaalsust: kuna leping sellel tasandil ei toimi, kehtestatakse just omavahendite otsusega liidu käsutuses olevate omavahendite liigid.
However, this simply confirms the current reality: as the Treaty does not operate at this level, it is the own-resources decision that establishes the types of own resources available to the Union.
Sama kehtib ka selliste vahendite summa kohta, millega loomulikult kaasneb võimalus neid muuta või tühistada või uusi luua.
The same applies to the amount of such resources, which naturally includes the possibility of amending or abolishing them or creating new ones.
Raportööri hinnangul annab see edaspidi võimaluse liikuda omavahendite süsteemi suunas, mis on õiglasem, läbipaistvam ja üldsusele nähtavam.
In the rapporteur’s view, this opens the way in future to moving towards a system of own resources that is fairer, more transparent and more visible to the public.
Vaatamata piirangule, mille kohaselt rakendusmeetmeid võetakse omavahendite otsuse ettenähtud raames, annab see säte võimaluse suurendada Euroopa Parlamendi rolli omavahendite osas.
Despite the restriction that the implementing measures are taken within the limits provided for by the own-resources decision, this provision opens the way to a greater role for the EP as regards own resources.
Kokkuvõtteks: kuigi lepinguga sissetoodavaid uuendusi võib käsitleda kui liikumist õiges suunas, on kahetsusväärne, et jäeti kasutamata võimalus oluliste edusammude tegemiseks, nt kujundada süsteem ümber tõelisteks liidu omavahenditeks, mis võimaldaks liidu institutsioonide tegelikku protsessis osalemist ja annaks Euroopa Parlamendile mõjukama rolli.
In conclusion, while the Treaty takes some steps in the right direction, it is regrettable that the opportunity was missed to make substantial progress, for example by transforming the system into genuine Union own resources, which would allow for genuine participation by the Union’s institutions in the procedure and would give the European Parliament a more influential role.
III – Mitmeaastane finantsraamistik
III - The multiannual financial framework
Lissaboni lepinguga kehtestatakse põhimõte, mida parlament on korduvalt nõudnud, et mitmeaastane finantsraamistik on õiguslikult siduv
The TL, as Parliament has called for on numerous occasions, lays down the principle that the multiannual financial framework is legally binding
Liikmesriikide seisukohalt oli see õiguslikult siduv määratlus vajalik kohustuslike ja mittekohustuslike kulude eristamise kaotamise tasakaalustamiseks, kuna mitu liikmesriiki arvas, et Euroopa Parlamendi eelarvepädevuse laiendamine liidu kuludele tervikuna peaks toimuma range eelarvedistsipliini raames.
For the Member States, this legally binding formalisation was the necessary counterbalance to the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure, as several Member States felt that extending the EP’s budgetary powers to the Union’s expenditure as a whole should be subject to rigorous budgetary discipline.
Euroopa Parlament on aastaid toetanud lähenemist, mille eesmärk on muuta eelarvedistsipliin selgemaks ja läbipaistvamaks, olles teadlik olulisest rollist, mida see mängis varasema eelarvet puudutava vastuolu lahendamisel nõukogu ja parlamendi vahel, mis omakorda võimaldas liidul oma poliitikat tasakaalustatumalt ja kavakindlamalt arendada. , tuginedes konkreetse õigusliku aluse loomisele seda raamistikku sisaldava määruse vastuvõtmiseks.
The EP had for years been in favour of an approach aimed at making budgetary discipline clearer and more transparent, aware of the essential role that this had played in ending the former budgetary conflict between Council and Parliament, thereby allowing the Union to develop its policies in a balanced and planned way. , which is founded on the establishment of a specific legal base for the adoption of the regulation containing this framework.
Nõukogu peab võtma selle määruse vastu seadusandliku erimenetluse kohaselt, milles Euroopa Parlamendil on otsustamisõigus.
This regulation must be adopted by the Council through a special legislative procedure in which the EP has power to decide.
Artikli 270a lõike 1 esimeses lõigus märgitakse, et „ mitmeaastane finantsraamistik tagab liidu kulude korrapärase kujunemise selle omavahendite piires”.
The first subparagraph of Article 270a(1) stipulates that the multiannual financial framework must ‘ ensure that Union expenditure develops in an orderly manner and within the limits of its own resources ’.
Viimases lõigus lisatakse, et „ liidu aastaeelarve vastab mitmeaastasele finantsraamistikule” .
The last subparagraph adds that the ‘ annual budget of the Union shall comply with the multiannual financial framework ’.
Selle lõiguga, mis täiendab artikli 269 lõikes 4 kehtestatud põhimõtet („ ei võta liit vastu ühtegi õigusakti, mis võib eelarvet märgatavalt mõjutada, sealjuures tagamata, et sellisest õigusaktist tulenevat kulu saab rahastada liidu omavahendite piires ja kooskõlas artiklis 270a osutatud mitmeaastase finantsraamistikuga ”), luuakse liidu eelarvedistsipliini alus
This paragraph, which complements the principle laid down in Article 269(4) (‘ the Union shall not adopt any act which is likely to have appreciable implications for the budget without providing an assurance that the expenditure arising from such an act is capable of being financed within the limit of the Union ’ s own resources and in compliance with the multiannual financial framework referred to in Article 270a ’), lays the foundations for the Union’s budgetary discipline
Tasub märkida, et ELTL-i artikli 269 lõikes 4 kehtestatud põhimõte vastab suures osas praeguse EÜ asutamislepingu artiklile 270, kusjuures oluline erinevus (samuti mitmeaastase finantsraamistiku piiride lisamine) on see, et viimane viitas ainult komisjonile, uues artiklis viidatakse aga liidule tervikuna, st kõigile selle institutsioonidele.
It is worth noting that the principle laid down in Article 269(4) TFEU to a large degree corresponds to Article 270 of the current EC Treaty, with the significant difference (as well as the addition of the limit of the multiannual financial framework) that the latter referred only to the Commission while the new article refers to the Union as whole, i.e. to all its institutions.
See tähendab, et Lissaboni lepingus loetakse eelarvedistsipliin kõigi institutsioonide õiguslikuks kohustuseks ja kõik institutsioonid peavad seda oma konkreetsetes pädevusvaldkondades täiel määral rakendama. .
This means that the TL considers budgetary discipline to be a legal obligation for all institutions and that each of them will have to implement it fully in its specific area of responsibility. .
Mitmeaastase finantsraamistiku sisu
Content of the MFF
Leping institutsionaliseerib praeguse tava.
The Treaty institutionalises current practice.
Artiklis 270a sätestatakse, et mitmeaastase finantsraamistikuga tuleb määrata „ kindlaks kulukohustuste assigneeringute iga-aastased piirmäärad iga kululiigi kohta ning maksete assigneeringute iga-aastane piirmäär ”.
Article 270a stipulates that the MFF must ‘ determine the amounts of the annual ceilings on commitment appropriations by category of expenditure and of the annual ceiling on payment appropriations. ’
Selles märgitakse ühtlasi, et „[f]inantsraamistikuga kehtestatakse kõik muud sätted, mida on vaja iga-aastase eelarvemenetluse sujuvaks toimimiseks” (lõike 3 esimene lõik).
It also states that ‘ The financial framework shall lay down any other provisions required for the annual budget procedure to run smoothly ’ (second subparagraph of paragraph 3).
See tähendab, et mitmeaastases finantsraamistikus sisalduvad eelarvedistsipliini käsitleva praegu kehtiva institutsioonidevahelise kokkuleppe
This means that the MFF includes some of the substance of both parts of the current interinstitutional agreement on financial discipline
Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelise eelarvedistsipliini ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (ELT C 139, 14.6.2006) eesmärk on rakendada eelarvedistsipliini.
The objective of the interinstitutional agreement between the European Parliament, the Council and the Commission on budgetary discipline and sound financial management (OJ C 139, 14.06.2006) is to put budgetary discipline into practice.
Seda kohaldatakse kõigi institutsioonide ja kõigi mitmeaastases finantsraamistikus (2007-2013) sisalduvate kulude kohta.
It applies to all institutions and to all expenditure covered by the 2007-2013 multiannual financial framework.
Selle eesmärk on parandada iga-aastase eelarvemenetluse kulgemist ja institutsioonidevahelist koostööd eelarve valdkonnas ning aidata tagada usaldusväärne finantsjuhtimine. mõlema osa mõned elemendid ja mitte ainult viide kulude ülemmäärale.
It aims to improve the running of the annual budget procedure and interinstitutional cooperation in the area of the budget and contributes towards ensuring sound financial management. and not only the indication of the expenditure ceilings.
Seda konkreetset aspekti käsitletakse VI peatükis.
This particular aspect will be dealt with in Chapter VI.
Mitmeaastane finantsraamistik on seadusandliku erimenetluse korras vastu võetud määrus, mille nõukogu peab võtma vastu ühehäälselt pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist.
The multiannual financial framework is a regulation adopted by a special legislative procedure which requires that it be adopted unanimously by the Council with the consent of the EP.
Euroopa Parlamendil on seega otsustamisõigus.
The EP therefore has power to decide.
Sellega ametlikustatakse viimaste aastate institutsioonidevaheliste kokkulepete tava.
This serves to formalise the practice of interinstitutional agreements of recent years.
Ühtlasi rõhutatakse artikli 270a lõikes 5, et „ [k]ogu finantsraamistiku vastuvõtmise menetluse jooksul võtavad Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon kõik vajalikud meetmed asjaomase vastuvõtmise hõlbustamiseks ”.
In addition, Article 270(5) stipulates that ‘ Throughout the procedure leading to the adoption of the financial framework, the European Parliament, the Council and the Commission shall take any measure necessary to facilitate its adoption ’.
Selle sättega tahetakse eristada eelarvemenetlust kaasotsustamismenetlusest ja pehmendada nõusoleku tüüpi menetluse loogikat.
This provision is intended to differentiate the budget procedure from codecision and to temper the logic of an assent-type procedure.
Esialgne lahendus läbirääkimiste võimaliku ebaõnnestumise korral
A provisional solution to possible failure of negotiations
Artikli 270a lõige 4 kajastab raskuste tekkimise võimalust iga finantsperspektiivi läbirääkimistel ja sellega valmistutakse kokkuleppe sõlmimise võimalikuks ebaõnnestumiseks, mis on üsna tõenäoline nõukogu ühehäälsuse reegli säilitamist arvestades, kuigi leping sisaldab võimaluse minna üle kvalifitseeritud häälteenamusele.
Article 270a(4) reflects the fact that difficulties may arise during the negotiations on each financial perspective and makes provision for the possibility of a failure to reach agreement, which is all the more likely given that the rule of unanimity in the Council has been maintained, although the possibility of moving to a qualified majority is included in the Treaty.
Selles nähakse ette, et kui uut mitmeaastast finantsraamistikku ei ole võetud vastu „ eelmise finantsraamistiku kehtivuse lõpuks […], kehtivad eelmise finantsraamistiku viimase aasta piirmäärad ja muud sätted kuni asjaomase õigusakti vastuvõtmiseni ”.
If no new financial framework ‘ has been adopted by the end of the previous financial framework, the ceilings and other provisions corresponding to the last year of that framework shall be extended until such time as that act is adopted ’.
Mitmeaastase finantsraamistiku kestus
Duration of the MFF
Lissaboni lepingu kohaselt on mitmeaastase finantsraamistiku kestus vähemalt viis aastat.
Under the TL, the multiannual financial framework lasts a minimum of five years.
Eesmärk on ühtlustada mitmeaastase finantsraamistiku kestus võimalikult ulatuslikult Euroopa Parlamendi ja komisjoni ametiajaga, nagu Euroopa Parlament on pikka aega nõudnud.
The intention is to make the duration of the MFF coincide as far as possible with the terms of office of the EP and of the Commission, as the EP has long called for.
Iga institutsioonidevahelise kokkuleppe sõlmimine finantsperspektiivi kohta peaks olema võimalus käivitada õigusloomeprogramm, mis tegelikkuses vastaks poliitilisele ja finantsprogrammile.
The conclusion of each interinstitutional agreement on the financial perspective should be the occasion to launch a legislative programme that corresponds in reality to a political and financial programme.
Viimane peaks seetõttu olema loogiliselt seotud valitud parlamendi demokraatliku mandaadi ja tema ees poliitiliselt vastutava komisjoni mandaadiga
The latter should therefore logically be attached to the democratic mandate of the elected Parliament and of a Commission politically responsible to it
Oma resolutsioonis laienenud liidu poliitiliste väljakutsete ja eelarvevahendite kohta (2007–2013) ( 2004/2209(INI) ) kordab parlament „ demokraatliku vastutuse põhjustel oma seisukohta, mis pooldab finantsperspektiivi kestuse ning Euroopa Parlamendi ja komisjoni viieaastaste mandaatide kokkulangevust ”. .
In its resolution on policy challenges and budgetary means of the enlarged Union 2007-2013 ( 2004/2209(INI) ), Parliament ‘ reiterates, for reasons of democratic responsibility and accountability, its position in favour of a parallelism between the duration of the Financial Perspective and the five-year mandates of the European Parliament and of the Commission ’. .
Tegelikkus on finantsperspektiivi osas olnud selline, et teatud Euroopa Parlamendi koosseisud on n-ö pärinud finantsraamistikud, mille osas neil ei olnud mingit sõnaõigust
Practice relating to the context of financial perspectives has meant that certain parliamentary terms have ‘inherited’ financial frameworks in which they had had no say
Seetõttu võiks näha ette viieaastase finantsperspektiivi algusega kaks või isegi kolm aastat pärast Euroopa Parlamendi ja komisjoni ametiaja algust (viis aastat alates N+2 või N+3, kusjuures N on Euroopa Parlamendi ja komisjoni ametiaja algusaasta).
Provision could therefore be made for a five-year MFF beginning two or even three years after the start of the EP’s and the Commission’s terms of office (five years starting from N+2 or N+3, ‘N’ being the year in which the EP’s and Commission’s terms of office begin).
Tuleb meeles pidada, et kuna Euroopa Parlamendi valimised toimuvad N aasta juunis ja komisjoni ametiaeg algab oktoobris/novembris, siis tegelikult tähendab N+2, et läbirääkimisteks jääb veidi üle ühe aasta, millest ei pruugi uue mitmeaastase finantsraamistiku vastuvõtmiseks piisata. .
It should be noted that, since the European elections are held in June of year N and the Commission’s term of office starts in October/November, in practice N+2 means a little more than a year for the negotiations, which cannot be long enough for the adoption of a new MFF. .