natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ehkki kohtu ja esimese astme kohtu koosseisus ja ülesehituses ei tehta suuri muudatusi, lisatakse kohtunike ja kohtujuristide ametissemääramise eeletapp: enne seda, kui liikmesriigid nad ametisse määravad, kuulab valitsuste nimetatud kandidaate komisjon, kelle ülesanne on hinnata kandidaatide sobivust ülesannete täitmiseks.
Although there are no major changes in the composition and organisation of the Court of Justice and the General Court (Court of First Instance), a preliminary stage is introduced into the procedure for appointing judges and advocates-general: before being appointed by the Member States, the candidates nominated by the governments will be heard by a committee with a remit to assess the candidates' suitability to perform their duties.
Nimetatud komisjon koosneb seitsmest liikmest (Euroopa Kohtu või kõrgemate riiklike kohtute endised liikmed ning üldtunnustatud pädevusega juristid), kellest ühe kohta teeb ettepaneku Euroopa Parlament.
This committee will have seven members (former Members of the Court of Justice or national supreme courts and jurist with acknowledged expertise), including one proposed by Parliament.
Edaspidi hakatakse Euroopa Ülemkogu ja asutuste õigusaktide seaduslikkuse tagamiseks nende suhtes kohaldama õiguslikku kontrolli.
In future, acts of the European Council and of the agencies will be subject to judicial review to ensure their legality.
Füüsiliste ja juriidiliste isikute poolt õigusaktide vastu esitatud kaebuste vastuvõetavuse tingimusi lihtsustatakse.
The conditions for the admissibility of complaints by natural and legal persons about regulatory acts are eased.
Hagide esitamine õigusaktide vastu, mis on vastu võetud kriminaalasjades tehtava õigusalase ja politseikoostöö valdkonnas, ei ole piiratud, välja arvatud politseioperatsioonide kehtivuse ja proportsionaalsuse läbivaatamise ning liikmesriikide kohustuste täitmise puhul avaliku korra ja sisejulgeoleku tagamiseks.
There will be no restrictions on the bringing of actions against acts adopted in the field of judicial cooperation in criminal matters and police cooperation, except as regards reviewing the validity and proportionality of police operations and the exercise by States of their responsibilities for maintaining public order and internal security.
Lõpuks – ehkki ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas vastu võetud õigusaktide suhtes ei saa kohtumenetlust algatada, on kohus siiski pädev kontrollima nende Euroopa otsuste seaduslikkust, millega nähakse ette juriidiliste ja füüsiliste isikute suhtes piiravad meetmed.
Finally, although the acts adopted in the field of the common foreign and security policy cannot in themselves be the subject of legal proceedings, the Court nonetheless has jurisdiction to consider the legality of European decisions providing for restrictive measures against legal and natural persons.
Samuti võib ta otsustada, kas meede kuulub ÜVJP kohaldamisalasse või liidu teistesse pädevusvaldkondadesse.
It may also rule whether a measure falls within the scope of the CFSP or is covered by other Union competences.
1) Euroopa Keskpanka (millele antakse liidu institutsiooni staatus) ja kontrollikoda käsitlevad sätted jäävad peaaegu muutumatuks, kuid põhiseadusega võrreldes on uuenduslik asjaolu, et need kaks institutsiooni on nüüd kantud muudetud Euroopa Liidu lepingu artiklis 13 esitatud institutsioonide loetellu.
(1) The provisions concerning the European Central Bank (elevated to the rank of an institution of the Union) and the Court of Auditors remain virtually unchanged, although one innovation by comparison with the Constitution is that these two institutions now appear in the list of institutions included in the new Article 13 of the amended TEU.
Lisaks tuleb märkida, et panga juhatuse liikmed määrab edaspidi nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega, mitte enam ühehäälselt.
Moreover, it may be noted that the members of the Bank's Executive Board are in future to be appointed by the Council acting by a qualified majority and no longer unanimously.
2) Regioonide Komitee ning Majandus- ja Sotsiaalkomitee puhul tuleb märkida, et Regioonide Komitee saab õiguse esitada hagi subsidiaarsuse põhimõtte rikkumise kohta seadusandlike aktide puhul, mille vastuvõtmiseks tuleb Lissaboni lepingu kohaselt sellega konsulteerida.
(2) As regards the Committee of the Regions and the Economic and Social Committee , the Committee of the Regions acquires the right to bring an action on grounds of a violation of the principle of subsidiarity by a legislative act for the adoption of which the Treaty of Lisbon requires it to be consulted.
Seega võib järeldada, et hoolimata teatud aspektidest, mille puhul pole võimalik välja pakutud muudatuste tõhusust ette näha, on Lissaboni lepingus õnnestunud institutsioonide pädevust selgitada ja tugevdada, säilitades samal ajal „ühenduse mehhanismi” ja institutsioonilise tasakaalu, mis peaks liidul võimaldama reageerida laienemise tagajärjel tekkivale uuele olukorrale ning ennast rahvusvahelisel areenil kehtestada.
It may thus be concluded that, despite certain aspects with regard to which it is not possible to judge in advance how effective the proposed changes will be, the Treaty of Lisbon succeeds in clarifying and enhancing the capacity of the institutions whilst preserving the 'Community method' and the institutional balance, which should enable the Union to respond to the new situation arising from enlargement and assert itself in the international arena.
Õigusaktid ja menetlused: ühtsem, täpsem ja arusaadavam, kuid siiski mitte täiuslik süsteem
Acts and procedures: a more coherent, precise and comprehensible system
Uus leping astub suure sammu edasi otsustamismenetluste ja dokumentatsiooni lihtsustamisel ja ratsionaliseerimisel.
The new Treaty brings about significant progress in terms of simplification and rationalisation of decision-making procedures and instruments for action.
Menetluste tõhususe ning nende demokraatliku õiguspärasuse edasiminek on ilmne.
The gains as regards the efficiency of procedures and their democratic legitimacy are obvious.
Paraku otsustasid liikmesriigid loobuda põhiseaduses kehtestatud olulistest terminoloogilistest muudatustest, mis oleks võimaldanud kodanikul saada paremini aru, kes ja mil viisil teeb Euroopa Liidus otsuseid.
Unfortunately, at the same time the Member States decided to abandon the changes in terminology introduced by the Constitution, which were important in order to enable citizens to understand more clearly who decides what in the Union and how.
Euroopa Parlamendil ei jää üle muud, kui avaldada kahetsust selle tagasimineku pärast, mis toob kaasa läbipaistvuse märkimisväärse vähenemise.
Parliament can only criticise this backward step, which entails a significant loss of transparency.
Samaks on jäetud põhiseaduses tehtud eristus õigusaktide ja haldusaktide vahel, mis on äärmiselt tervitatav, kuid samas on loobutud põhiseaduse lepingu terminoloogiast õigusaktide, seaduste ja raamseaduse osas, mis ei aita kaasa süsteemi läbipaistvuse parandamisele.
The distinction drawn in the Constitution between legislative acts and implementing acts is retained, which is very welcome, but the terminology used in the Constitutional Treaty for legislative acts, law and framework law, has been abandoned, which runs counter to the goal of transparency.
Edaspidi on tegemist õigusaktidega, mida nimetatakse määrusteks, direktiivideks ja otsusteks, ning haldusaktidega, mida nimetatakse samuti määrusteks ja direktiivideks (või otsusteks).
Henceforth, there will be legislative acts which are called regulations or directives or decisions, and implementing acts which are also called regulations, directives or decisions.
Seda ei saa pidada õigusnormide selgeks hierarhiliseks süsteemiks.
The idea of a clear hierarchy of instruments has thus gone by the board.
Põhiseaduses ette nähtud mõisted olid tõepoolest lihtsad ja selged ning igale õigusakti kategooriale lisatud „Euroopa” näitas üldsusele selgelt, mida on mõeldud, kuna need vastasid enamikus liikmesriikides kasutatavale terminoloogiale (seadus on parlamendi antud õigusnorm, määrus on täitevvõimu või kohaliku omavalitsuse poolt vastu võetud õigusnorm), ja oleks lõpetanud seni valitsenud segaduse ja terminoloogilise ebatäpsuse.
The terms provided for in the Constitution were simple and clear, and the designation 'European' added to each category would have enabled the public to understand precisely what was meant, since the terms correspond to the terminology used in most Member States (a law is a set of rules emanating from parliament, a regulation is a set of rules adopted by the executive or a local administration), putting an end to the confusion and terminological imprecision which have prevailed until now.
Selle asemel säilitati süsteem, milles õigusaktide puhul kasutatakse mõisteid määrus ja direktiiv, mida kasutatakse samuti haldusaktide puhul, lisades õigusaktidest eristamiseks neile määratluse „rakendus-” (või „delegeeritud”).
Instead, the terms regulations and directives will be retained for legislative acts, but will also be used to describe non-legislative acts, with the addition of the adjective ‘implementing’ (or ‘delegated’) to distinguish them from legislative acts.
Seega kasutatakse ebaselget terminoloogiat, mis jätavad kodanikule mulje bürokraatlikule ja läbipaistmatule süsteemile omastest mõistetest ja mis võivad teda eksitada, seejuures on kõige ilmsemaks paradoksiks (riikides, kes seda terminoloogiat kasutavad) määruste nimetamine õigusloomega seotud aktideks!
The result is thus the retention of language which is both obscure, being likely to make ordinary citizens think first of a bureaucratic, non-transparent authority, and misleading, the most glaring paradox (at least for those countries which use this terminology) being that of calling a legislative act a 'regulation'!
Vaatamata mainitud terminoloogilistele probleemidele kehtestatakse uue lepinguga ka dokumentide selge hierarhia .
Despite the terminological problems outlined above, the new Treaty also establishes a hierarchy of instruments .
Selgesti on sätestatud õigusaktide prevaleerimine haldusaktide üle.
The supremacy of legislative acts over executive acts is clearly stipulated.
Kui üldpõhimõttena on Euroopa tasandi otsuste elluviimine liikmesriikide ülesanne, siis tunnistatakse Euroopa täitevvõimuks komisjon, kes kohustub võtma vajalikud meetmed õigusaktide rakendamiseks Euroopa tasandil, samal ajal kui nõukogu täidab täitevvõimu kohustusi vaid erandkorras lepingus selgesõnaliselt määratud juhtudel või kui see on ette nähtud õigusaktidega, esitades nõuetekohased põhjendused.
And although the general rule is that implementation of European decisions is a matter for the Member States, the Commission is clearly recognised as the European executive, with the duty to take the necessary measures to implement legislative acts at European level, whilst the Council only exceptionally assumes executive responsibilities, in those cases where the new Treaty expressly so determines, or when legislative acts, stating due reasons, so specify.
Delegeeritud määruste kategooria loomine, mille puhul seadusandlik võim (Euroopa Parlament ja nõukogu) delegeerib volitused komisjonile, aitab liidu tegevust tõhustada, kuna seadusandlik võim ei pea enam tegelema tehniliste üksikasjadega, millega täitevvõim kiiremini ja paremini toime tuleb; volituste delegeerimise puhul tuleb rakendada seadusandliku võimu kontrollitagatisi (eeskätt kahe mehhanismi abil, mis võimaldavad kas peatada komisjoni vastu võetud meede või tühistada volituste delegeerimine) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel on tagatud täielik võrdsus
The creation of a category of delegated regulations , which involve power being delegated by the legislative authority (the European Parliament and the Council) to the Commission, will make the Union's action more efficient, as there will be no need for the legislature to concern itself with technical details which can be dealt with more quickly and appropriately by the executive; delegation of powers is accompanied by the requisite guarantees of scrutiny by the legislative authority (in particular by means of two mechanisms which make it possible either to block the adoption of a measure by the Commission or to revoke the delegation of powers), and complete equality between the European Parliament and the Council is ensured
Seega on tegemist õigusnormide hierarhiaga, kus (lihtsalt) määrused, direktiivid ja otsused on õigusaktid, rakendusmäärused ja -direktiivid on haldusaktid, mille abil õigusakte kohaldatakse, ning seejuures võivad otsused olla üheaegselt nii poliitilise olemusega (nagu näiteks nõukogu otsus kasutada üleminekusätteid) kui ka kindlad rakendusaktid.
We are thus faced with a hierarchy of instruments in which regulations, directives and decisions (not defined any more closely) are legislative acts, implementing regulations and directives are acts adopted by the executive to implement legislative acts, whilst decisions can also be either eminently political acts (the decision by the Council to use a 'bridging clause', for example) or individual implementing acts.
Uued seadusandlikud menetlused : Lissaboni leping paneb selgesti rõhku seadusandlikule tavamenetlusele (mis vastab olemasolevale kaasotsustamismenetlusele); see on seadusandlik menetlus par excellence ja selle kõrval loetakse muid menetlusliike eranditeks („seadusandlikud erimenetlused”), mis tuleb lepingutes selgesõnaliselt ette näha.
The new legislative procedures : the Treaty of Lisbon clearly places the emphasis on the ordinary legislative procedure (which corresponds to the existing codecision procedure); this is the legislative procedure par excellence , to which the other types of legislative procedure are conceived as exceptions (‘special legislative procedures’) which must be explicitly provided for in the Treaties.
Seadusandliku tavamenetluse põhijooned on järgmised: algatusõigus on komisjonil (välja arvatud teatavate vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala küsimuste korral, mille puhul komisjon jagab seda vähemalt 1/4 liikmesriikidega), Euroopa Parlament ja nõukogu osalevad kaasotsustamismenetluses (mõned endises kaasotsustamismenetluses tehtud väikesed muudatused peavad just rõhutama kahe institutsiooni täielikku võrdsust) ning nõukogu võtab otsuse vastu kvalifitseeritud häälteenamusega.
The main features of the ordinary legislative procedure are as follows: the power of initiative rests with the Commission (except in the case of certain matters relating to the area of freedom, security and justice, where the Commission shares it with at least one-quarter of the Member States), there is codecision involving the European Parliament and the Council (some small changes which have been made to the old codecision procedure are intended precisely to stress the complete equality between the two institutions), and the Council adopts its decision by a qualified majority.
Seadusandliku tavamenetluse ulatust on märgatavalt laiendatud: umbes viiskümmend uut õiguslikku alust (kokku 86), millest mõned on äärmiselt olulised, näiteks need, mis puudutavad vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, põllumajandus- ja kalanduspoliitikat, Euroopa teadusruumi ja rakenduspädevuse määratlemist (mida siiamaani reguleeris raamotsus komiteemenetluse kohta) või praegune finantsmäärus (vt lisa 3).
The scope of the ordinary legislative procedure has been substantially expanded: some 50 new legal bases (bringing the total to 86), some of which are of enormous importance, such as those concerning the area of freedom, security and justice, policy on agriculture and fisheries, the European research area, the definition of implementing powers (hitherto governed by the framework decision on comitology) or the current Financial Regulation (cf.
Kahjuks on ikka veel liiga palju juhtumeid, mille puhul kehtivad õigusloome erimenetlused , nii et üks institutsioon võtab akti vastu teise institutsiooni osalusel – mis võib ulatuda nõusolekust ainult konsulteerimiseni –, ning mõnedel juhtudel on raske pidada selle menetlusliigi valimist millekski muuks kui valitsustevahelistel konverentsidel peetud läbirääkimistel tehtud järeleandmiste tulemuseks.
Regrettably, there are still too many cases in which special legislative procedures apply, whereby one institution adopts an act with the participation of the other institution - which may range from consent to mere consultation - and in some cases it is difficult to see the choice of this type of procedure as anything but the result of concessions made during the negotiations at the Intergovernmental Conferences.
Euroopa Parlament võib õigusloomega seotud akte (määrusi) kehtestada nõukogu nõusolekul kolmel juhul
There are three cases in which the European Parliament may enact legislative acts (regulations) with the consent of the Council.
Seevastu 28 juhul nähakse ette nõukogu õigusloomega seotud aktid
In contrast, there are 28 cases in which provision is made for Council legislative acts
Iga-aastast eelarvet sisaldavat õigusakti menetletakse erimenetluse kohaselt, mille puhul Euroopa Parlament ja nõukogu teevad otsuse koos ( vt punkti 8 allpool ).
The legislative act containing the annual budget is subject to a special procedure for joint decision-making by the European Parliament and the Council ( cf. point 8 below ).
Nendest eranditest hoolimata kujutab Lissaboni leping endast kahtlemata kindlat arengut Euroopa seadusandluse tõhustumise ja demokraatliku seaduslikkuse suunas.
Despite these exceptions, the Treaty of Lisbon undeniably represents distinct progress in terms of the efficiency and democratic legitimacy of European law-making.
Selle arenguga kaasneb sarnane areng liidu poolt sõlmitud rahvusvaheliste lepingute vastuvõtmisel tänu kvalifitseeritud häälteenamuse menetluse ulatuslikumale kohaldamisele nõukogus ja nõudele saada Euroopa Parlamendi nõusolek (näiteks lepingute puhul, millega rakendatakse ühist kaubanduspoliitikat).
This progress is accompanied by similar advances regarding the adoption of the international agreements concluded by the Union, thanks to the extension of the application of the qualified majority voting procedure in the Council and the requirement that the consent of the European Parliament should be obtained (for example on agreements implementing the common commercial policy).
Liidu rahandus
The Union 's finances
Üks nii konvendis kui ka 2004. aasta valitsustevahelisel konverentsil kõige rohkem vaidlusi tekitanud küsimus oli liidu rahastamissüsteemi reform, eriti eelarvemenetlus.
One of the questions which gave rise to most debate, both at the Convention and at the 2004 Intergovernmental Conference, was reform of the Union's system of finance, particularly the budgetary procedure.
Küsimus oli sellise süsteemi sisseseadmises, mis võimaldaks edaspidi liitu piisavalt, läbipaistvalt ja demokraatlikult rahastada ning võimaldada eelkõige Euroopa Parlamendil tugevdada oma pädevust eelarvepädeva institutsioonina, andes talle otsustava rolli kogu ELi eelarve kinnitamisel, sealhulgas siiamaani „kohustuslikeks” loetud kulude puhul, nagu näiteks ühise põllumajanduspoliitika ja ühise kalanduspoliitika kulud.
It was a matter of institutionalising a system which in future would make it possible to finance the Union adequately, transparently and democratically, and particularly for the European Parliament to consolidate its powers as an arm of the budgetary authority by giving it a decisive say on the whole of the EU budget, including expenditure hitherto classified as 'compulsory', such as expenditure on the common agricultural policy and the common fisheries policy.
Ehkki üldiselt positiivne, kajastas lõpptulemus teatud määral muutust 2004. aasta valitsustevahelise konverentsi rõhuasetuses, kuivõrd konverents ei kiitnud konvendi ettepanekuid täielikult heaks.
The final result, although positive overall, to some extent represented a change of emphasis by the 2004 Intergovernmental Conference, which did not entirely accept the Convention's proposals.
Seevastu 2007. aasta läbirääkimistel neid küsimusi ei arutatud.
By contrast, this subject was never discussed during the 2007 negotiations.
Konvent oli välja pakkunud kolmeetapilise lihtsa ja tasakaalustatud mudeli:
The Convention had proposed a three-stage model which was simple and balanced:
– nõukogu jätkab põhiküsimustes ja omavahendite piirmäärade puhul ühehäälset otsustamist (kusjuures otsuse kiidavad seejärel heaks liikmesriigid vastavalt oma riigiõiguslikele normidele)
- the Council would continue to decide unanimously (with the subsequent approval of the Member States in accordance with their respective constitutional rules) on the essential features and on the own-resources ceiling
Konvent aga tegi ettepaneku, et omavahendite süsteemi rakendamiseks vajalikud meetmed võetaks vastu nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega ja Euroopa Parlamendi heakskiidul. ; parlament võis vaid esitada oma arvamuse;
The Convention, on the other hand, proposed that the measures for the implementation of the own-resources system should be adopted by a Council law adopted by a qualified majority, with the approval of Parliament. ; the EP would only have the power to deliver an opinion;
– Euroopa Parlament ja nõukogu teevad koos otsuse finantsperspektiivi kohta, mida põhiseaduses nimetatakse mitmeaastaseks finantsraamistikuks (pärast põhiseaduse jõustumist teeb nõukogu alates esimesest finantsraamistikust otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega);
- the European Parliament and the Council would decide jointly on the Financial Perspective, which would be constitutionalised under the name 'multiannual financial framework' (the Council would decide by a qualified majority as from the first financial framework after the entry into force of the Constitution);
– mõlemad institutsioonid teevad koos otsuse aastaeelarve kohta: pärast esimest lugemist kummaski institutsioonis, mille tulemusena võidakse kokku kutsuda lepituskomitee, on Euroopa Parlamendil erimeelsuste korral viimane sõna tingimusel, et poolt oli väga suur enamus; vastasel juhul jääb jõusse nõukogu seisukoht.
- the two institutions would decide jointly on the annual budget: after a first reading in each institution, which could lead to the convening of a conciliation committee, Parliament would have the last word in the event of disagreement, provided that it could muster a very large majority in favour of its position; otherwise, the Council's position would prevail.
See tähendas, et liikmesriigid saavad endiselt määrata liidu tulude summat ja laadi, et kaks eelarvepädevat institutsiooni peavad kokku leppima tulude planeerimises ning et aastaeelarvega seotud erimeelsuste korral on Euroopa Parlamendil üldiste kulude puhul viimane sõna (kohustuslike ja mittekohustuslike kulude erisus tühistatakse), ehkki ainult finantsraamistikus kehtestatud piirmäärade ulatuses.
This meant that the Member States would continue to hold the key to determining the amount and nature of the Union's revenue, that the two arms of the budgetary authority would have to agree on the programming of expenditure and that, in the event of disagreement on the annual budget, the European Parliament could have the last word on overall expenditure (the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure being dropped), albeit within the limits of the ceilings imposed by the financial framework.
Seega julgustataks neid kahte institutsiooni praktikas igati oma vaateid kooskõlastama.
In practice, the two institutions would thus have been strongly encouraged to reconcile their views.
Hulk liikmesriike ei olnud selle tasakaalustatud süsteemiga rahul ning kogu 2004. aastal toimunud valitsustevahelise konverentsi jooksul esitati ettepanekuid, mis mõnel juhul kujutasid endast isegi tõsist rünnakut Euroopa Parlamendi praeguse pädevuse vastu selles valdkonnas ning mis oleksid võinud liidu finantsdemokraatia idee hävitada.
A large number of the Member States were unhappy with this balanced system, and throughout the 2004 Intergovernmental Conference proposals were submitted which in some cases even represented a serious assault on the European Parliament's existing powers in this field and ran the risk of destroying the idea of financial democracy in the Union.