natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Massiivseid investeeringuid suunati arengu seisukohast olulistele valdkondadele (haridus, innovatsioon, teadus, alternatiivsed energiaallikad jne).
This massive allocation of resources was diverted key areas of development (from education, to innovation, research, alternative energies, etc.).
Olenemata sellest, kui suureks kujunevad lõplikud kulud, on selge, et need mõjutasid liiga palju maksumaksjaid, Euroopa majanduskasvu ja töökohti loomist ning kujutavad endast suurt tagasisammu Euroopa arenguteel.
Whatever the final total bill is at the end, it is clear that it weighted too much on taxpayers, European growth and jobs, and represented a huge setback in the pace at which Europe is building its future.
Valitsuste, keskpankade ja seadusandjate poolt kogu Euroopas kasutatud sekkumisvahendid olid väga erinevad, ulatudes leebematest regulatiivmeetmetest (kapitali- või likviidsusnõuete ajutine lõdvendamine) kapitalisüstide, likviidsuse pakkumise, langenud väärtusega varade ja laenude tagamise, muude asutustega müügiläbirääkimiste pidamise või riigi valdusse võtmiseni.
Intervention tools used by governments, central banks and regulators across Europe varied widely ranging from less intrusive regulatory actions (temporary relaxation of capital or liquidity requirements) to capital injections, liquidity provision, guaranteeing toxic assets, loans, negotiating sale to other institutions or taking public ownership.
Väga sageli olid sekkumised suunatud piiriülestele asutustele või pankadele, kellel oli suuri rahvusvahelisi tehinguid (mõjutades seetõttu teiste jurisdiktsioonide pankasid või muid kliente).
Very often the interventions targeted cross border institutions or banks with material international transactions (therefore with an impact on banks or other clients in other jurisdictions).
Kohalikud ametiasutused kasutasid neid vahendeid ilma piisava rahvusvahelise ühtlustamiseta, mis põhjustas muu hulgas järgmisi probleeme:
These tools were used by the local authorities with little international alignment raising numerous issues, such as:
· konkurentsi moonutamine (nt hoiuste liikumine Inglismaalt Iirimaale, kui Iiri valitsus tagas kõik hoiused);
· distortion of competition (i.e. the migration of deposits from England to Ireland when the Irish government guaranteed all deposits);
· aktsionäride esitatud väljakutsed (nt Northern Rock, Lloyds, RBS, Fortis jne);
· challenges by shareholders (i.e. Northern Rock, Lloyds, RBS, Fortis, etc.);
· mõne võtmetähtsusega tehingu, nagu Belgia ja Luksemburgi Fortise omandamine BNP Paribase poolt, suur hilinemine (aktsionäride esitatud väljakutsete tõttu);
· severe delays (caused by challenges from shareholders) of some key transactions like the acquisition of Fortis Belgium and Luxembourg by BNPParibas;
· õigusliku raamistiku ja sidusrühmade õigustega seotud segadus;
· confusion about legal frameworks and rights of stakeholders;
· protektsionistlikud meetmed.
· protectionist measures.
Kokkuvõttes põhjustas Euroopas ja Ameerika Ühendriikides kasutatud mitmesuguste lähenemisviiside, meetodite ja vahendite kehvasti kooskõlastatult kasutamine tõsist muret seoses järgmiste küsimustega:
In sum, the variety of approaches, methods and tools used across Europe and the US, in a vaguely coordinated (at the last minute) manner, raised serious concerns as to the:
· kogu tegevuse üldine tulemuslikkus;
· effectiveness of the overall exercise;
· õiguslik ebakindlus;
· legal uncertainty;
· võrdsed võimalused ja konkurentsi moonutamine.
· level playing field and distortion of competition.
Riskid levivad panganduse, kindlustuse, varahalduse jne tiheda seotuse tõttu kiiresti eri sektorite vahel, mis nõuab pangandussektorist laiemat kriisiohjamist.
Risk travels fast across sectors due to close links between banking, insurance, asset management, etc. warranting an enlarged crisis management framework beyond the banking sector.
Reaalsus sunnib meid siiski kõigepealt pankadele keskenduma, välistamata ometi raamide tulevast laiendamist.
However realism forces us to start by focusing on banks, without precluding a future extension of the scope.
Kuna tänapäevased ülemaailmsed turud vajavad ülemaailmseid lahendusi, eeldades seetõttu seadusandluse ja menetluste rahvusvahelist ühtlustamist, ei tohiks EL karta juhirolli võtmist ega aktiivset osalemist tuleviku finantssüsteemi kujundamisel.
While today’s global markets require global solutions, therefore calling on international alignment of regulations and procedures, the EU should not shy away from showing leadership and have an active participation in tailoring the financial system of the future.
Tehtud ettepanekud põhinevad mitmetest allikatest (Euroopa akadeemilised ringkonnad, era- ja avaliku sektori sidusrühmad, rahvusvahelised institutsioonid (nt G20, finantsstabiilsuse nõukogu ja Rahvusvaheline Valuutafond)) saadud tagasisidel ja kriisist saadud praktilistel õppetundidel.
The proposals being put forward build upon multiple contributions from European academic, private and public stakeholders, international institutions such as the G20, Financial Stability Board and the IMF and the practical lessons learned from the crisis.
Eriti inspireerivad olid USA föderaalse hoiuste kindlustamise korporatsiooniga (FDIC) seotud lahendused.
Solutions such as the Federal Deposit Insurance Corporation in the US were also particularly inspiring.
Riiklike raamistike süsteem on praegu ebaühtlane ja nad ei ole alati omavahel kooskõlas.
Presently there is patchwork of national frameworks, not always compatible between themselves.
Mitme jurisdiktsiooni alla kuuluvaid piiriüleseid kontserne on keeruline kiiresti ja tõhusalt käsitleda.
It is difficult to deal swiftly and efficiently with cross-border groups involving several jurisdictions.
Tugev ja usaldusväärne Euroopa ühtne finantsturg eeldab 27 liikmesriigi õigusaktide sidusust ja järjepidevust.
A robust and sound European single financial market requires coherence and cohesiveness of regulations across the 27 members.
Ainult nii võib Euroopast saada rahvusvahelise finantstegevuse tippkeskus.
With that Europe can be the place of excellence for international finance.
Vaja on jõulist ja terviklikku lähenemisviisi, et luua tõhus ennetav raamistik ja turvavõrgustik, mis kaitseb ja tugevdab siseturgu.
A robust, comprehensive approach is needed to create an effective preventive framework and safety net, safeguarding and reinforcing the internal market.
Lähenemine peab oma olemuselt olema mitmekihiline, ühendades järjekindlalt järgmisi aspekte:
The approach must have a multilayered nature combining in a coherent way:
· tõhus ELi järelevalvestruktuur, kuhu kuuluvad Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja kolm valdkondlikku järelevalveasutust: Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus;
· an effective EU supervisory architecture with an European Systemic Risk Board and three sector authorities: Banking, Insurance and Occupational Pensions and Securities and Markets;
· paremad rahvusvahelised õigusaktid, vaadates muu hulgas läbi kapitalinõuded, määratledes uuesti kategooriatesse 1 ja 2 kuuluva kapitali, kattes lisariskid, kehtestades likviidsuse suhtarvud, antitsüklilised puhvrid, finantsvõimenduse suhtarvud, reformides raamatupidamisstandardeid ja juhtivtöötajate tasustamise eeskirju jne;
· improved international regulations amongst other by revising capital requirements, redefining tier 1 and tier 2 capital, covering additional risks, introducing liquidity ratios, countercyclical buffers, leverage ratios, reforming accounting standards and rules on executive compensation, etc.;
· ELi kriisijuhtimisraamistik, mis aitab ületada praegused piirangud, mis tulenevad riiklikest ja sageli vastuolulistest kriisiohjamist ja maksejõuetust käsitlevatest meetmetest.
· an EU crisis management framework that can overcome the present limitations resulting from nationally based and often conflicting resolution and insolvency regimes.
Olgu kriisijuhtimisraamistik nii tõhus kui tahes, jäävad riskid ja pankrotid hästi toimiva finantsturu oluliste omadustena püsima.
Effective as a crisis management framework may be, risk and failure will remain important features of a well functioning financial market.
See ebakindlus on vajalik moraalse ohu vältimiseks.
This uncertainty is essential to prevent moral hazard.
Sekkumised tuleb kavandada nii, et kulud ei ole suunatud maksumaksjatele ja sektori hoiustajatele, vaid vastavalt põhimõttele „saastaja maksab”.
Interventions must be designed to redirect cost away from taxpayers and depositors to the industry, along the polluter pay principle.
Enamik mõjust peab kanduma aktsionäridele ja osaliselt ka tagamata võlausaldajatele sobiva allahindluse abil.
The bulk of the pain must be felt by the shareholders and partially by unsecured creditors through appropriate haircuts.
Ettevõtte päästmisabi tuleb alati tagasi maksta.
Rescue aid must always be repaid.
Finantssektoris Euroopa tasandil võrdsest konkurentsiolukorrast rääkides ei saa eirata liikmesriikide olulisi erinevusi, mis ilmnevad raskustes võtta vastu ühiseid reguleerimis- ja järelevalvemehhanisme, lahendada päritolu- ja vastuvõtva liikmesriigiga seotud küsimusi ning otsustada koormuse jagamise üle ja hirmus asutuste valdusse võtmise pärast.
The need for a European level playing field in the financial sector cannot ignore the existence of serious imbalances among Member States, evident in the difficulty of accepting common regulatory and supervisory tools, settling home/host issues, deciding on burden sharing and fears of institutional capture.
Kriis on suurendanud vastastikuse usalduse puudumist.
Insufficient mutual trust has been amplified by the crisis.
Ühise lähenemisviisi väljaarendamist saaks edendada ainult kaasava, alt ülespoole toimuva konstruktiivse dialoogi kaudu, milles osalevad järelevalveasutuste kolleegiumid ja liikmesriikide valitsuste esindajad.
Progress in building up a common approach will only be achieved through an inclusive, bottom up process of constructive dialogue between colleges of supervisors and representatives of the governments of the Member States.
Kriisi püsiv mõju majandusele, finants- ja rahandusvaldkonnale, mille tulemuseks on liikmesriikide eelarvete suured puudujäägid ja võlakoormus, ELi järelevalvestruktuuri ja ühise regulatiivse raamistiku lõpetamata jäämine ning suurendatud kapitali-, likviidsus-, tagatis- jne nõuete ühine mõju pankadele, nõuab järk-järgulist ja tasakaalustatud tegevuskava, et saavutada ELi soovitud ühine raamistik piiriüleseks kriisijuhtimiseks.
The persistent economic, financial and fiscal effects of the crisis resulting in huge Member States public deficit and debt burden, the unfinished state of the EU supervision architecture and common regulatory rulebook and the aggregated impact on banks of increased requirements on capital, liquidity, DGS, etc., all call for a gradual and balanced roadmap to reach the desirable EU common framework for cross border crisis management.
On siiski ilmne, et nüüd peab Euroopa otsustama, kas valida ühine tulevik või rahvuslik tee.
However, it is evident that the time has arrived for Europe to make choices between further steps towards a common future or a nationalistic path.
Viimane variant ei ole kindlasti mitte lahendus.
The latter is definitely not a solution.
Kuid esimese variandi rakendamine eeldab pikaajalist lähenemise ja vastastikuse usalduse tugevdamise protsessi, samal ajal kui süsteemselt oluliste pankadega seotud riskide probleemile on vaja leida kohesed lahendused.
But the implementation of the former requires a lengthy process of convergence and mutual trust building, while immediate solutions are needed to tackle the risks posed by Systemic Banks.
Tegelikult on vähem kui 50 panga (ELi umbes 12 000 pangast) käes 70% pankade varadest.
In fact, less than 50 banks (out of 12,000 in the EU) represent 70% of banking assets.
Nendega kaasnev suur risk tuleneb nende suurusest, keerukusest ja vastastikusest seotusest ülejäänud süsteemiga.
The high risk they embody results from their size, complexity and interconnectedness with the rest of the system.
Nendega seotud probleemid mõjuvad šokina kõikidele sektoritele ja riikidele.
Their problems send shock waves across sectors and countries.
Kuigi kohe alguses süsteemselt olulistele pankadele keskendumine võib tunduda liiga ambitsioonikas, aitab nende esikohale seadmine jõuda probleemi tuumani ja võiks keskpikas või pikas perspektiivis olla aluseks üldise süsteemi väljaarendamisele, mis hõlmaks kogu pangandussüsteemi ja lõppkokkuvõttes ka muid kui pangandusega tegelevaid finantseerimisasutusi.
While starting with the Systemic Banks may sound excessively ambitious, prioritizing them addresses the core of the issue and may serve as an embryonic platform to develop in the medium/long run a universal regime covering the whole banking system and eventually non-banking financial institutions.
Käesolev ettepanek mõjutab käimasolevat õigusaktide väljatöötamist ja eriti ELi järelevalvestruktuuri käsitlevaid õigusakte, seades Euroopa Pangandusjärelevalve Asutuse kesksele kohale järelevalve ühiste tavade väljatöötamisel ja süsteemselt oluliste pankadega seoses.
This proposal leverages on the ongoing regulatory developments, in particular those on the EU supervisory architecture by positioning the EBA as a central piece for the building up of a common culture of supervision and playing a leading role in what Systemic Banks are concerned.
Iga asutuse jaoks järelevalveasutuste kolleegiumide raames koostatud kohustuslik situatsiooni- või kriisiohjamiskava, millesse on andnud oma panuse piiriülest stabiilsust käsitlevad töörühmad, näib olevat ideaalne vahend, et jõuda kokkuleppele piiriüleste pankade (olgu need siis süsteemselt olulised või mitte) diagnoosimises ja nendega seotud lahendustes.
Contingency/resolution mandatory plans, developed for each institution within the colleges of supervisors with input from the cross border stability groups, seem to be the ideal vehicle to developing consensus on diagnosis and solutions for cross border banks (systemic or not).
Tulevaseks kriisijuhtimiseks stabiilsusfondi (eraviisiliselt rahastatav ja avaliku sektori poolt hallatav) valimine pankadele kehtestatava maksu asemel on põhjendatav järgmiselt:
The choice for future crisis management of a Stability Fund (privately funded and publicly managed) instead of a bank levy is based on the belief that:
· sekkumise tõhususe eelduseks on rahaliste vahendite kohene kättesaadavus;
· immediate availability of funds is a precondition for efficiency in intervention;
· oluline on omavahel läbipaistvalt ühendada asjaomase sektori sissemaksed ja oma jälgede puhastamise kulud;
· it is important to link in a transparent way industry contributions and the cost of cleaning its own pollution;
· selle üleeuroopaline olemus on ainus viis, et ületada kriisi puhkedes rahvuslik käitumine.
· its pan European nature is the only way to overcome nationalistic behaviour when crisis hit.
Kuigi fondi suurust on vaja täiendavalt täpsustada, peavad osamaksed põhinema riskidel.
Although the size of the fund requires further research, contributions must be risk based.
Fondi likviidsust tuleb juhtida konservatiivselt, kuid seda tuleb siiski hästi rakendada ELi strateegilist tegevuskava silmas pidades.
The liquidity of the Fund must be managed conservatively while still being put to good use given the EU’s strategic agenda.
Plaan eraldada stabiilsusfond hoiuste tagamise skeemidest tuleneb nende erinevate eesmärkide tunnistamisest ja kartusest, et rahaliste vahendite ühendamine võib halvimal juhul seada ohtu hoiustajatele tehtavad väljamaksed.
The proposed separation of the Stability Fund from the Deposit Guarantee Schemes emanates from the recognition of their different purposes and the fear that the comingling of funds could, in the worst case, jeopardize the payment to depositors.
Süsteemselt oluliste pankadega tegelemiseks vajalikud eriteadmised ja kriisiohjamismenetluste ulatus võivad nõuda eraldi ameti loomist (nagu USA FDIC).
The expertise required and scope of resolution procedures involved in dealing with Systemic Banks would potentially warrant the creation of a specific agency (as is the case of FDIC in the US).
Bürokraatia ja kulude ohjeldamise vajaduse tõttu on siiski tungivalt soovitatav alustada lihtsama infrastruktuuriga, mis toimiks Euroopa Pangandusjärelevalve Asutuse eriüksusena.
However, bureaucracy and costs containment, strongly recommends starting with a lighter infrastructure working as a special unit within the EBA.
Maksejõuetust ja pankrotti käsitlevad kehtivad õigusaktid ja kohtutava on riigiti väga erinevad, ja neis keskendutakse pigem võlausaldajate ja aktsionäride kaitsele kui finantssüsteemi stabiilsuse tagamisele.
Existing laws and court practices on insolvency and bankruptcy are materially different across countries and tend to focus on protection of creditors and shareholders rather than on preserving the stability of the financial system.
Seega on Euroopa üldise kriisilahenduskorra arendamiseks vaja väga keerukat ühtlustamisprotsessi.
Thus, the delivery of a universal European resolution regime will require an extremely complex harmonisation process.
Tundub, et lähitulevikus edusammude saavutamiseks on vaja Euroopa panganduse õigusakti (mis oleks inspireeritud kehtivast ELi äriühinguõiguse direktiivist), mida järgiksid kõik süsteemselt olulised pangad.
A European Bank Corporate Law (inspired on the existing European Company Law Directive), to be adopted by all Systemic Banks, seems to be then necessary to achieve progress in the near future.
Olukord nõuab ambitsioonikat, kuid tasakaalustatud ja realistlikku lähenemist.
The moment calls for an ambitious although balanced and realistic approach.
Sellest ajaloolisest võimalusest tuleb kinni haarata.
This historical window of opportunity needs to be seized.
Euroopa Parlament tegutseb oma volituste kohaselt ning vastab Euroopa kodanike ootustele ja usaldusele.
The European Parliament will act according to its mandate and meet the expectations and trust of the European citizens.
piiriülese kriisijuhtimise kohta pangandussektoris
on a Cross-Border Crisis Management in the Banking Sector
A. arvestades, et ELis toimib pangateenuste siseturg, mitte üksteisest sõltumatute teenuste sulam, ja arvestades, et see siseturg on ELi ülemaailmse konkurentsivõime jaoks otsustavalt tähtis,
A. whereas there is an internal market for banking services in the Union, and not an amalgam of services independent of one another, and whereas that internal market is critical for the Union’s global competitiveness,
7. on samuti seisukohal, et piiriülese kriisijuhtimisraamistiku eesmärk on ka reguleerida piiriüleste pangandusgruppide ja niisuguste üksikute pankade tegevust, mille piiriülene tegevus toimub ainult filiaalide kaudu; on ühtlasi veendunud, et piiriüleste pangandusgruppide reguleerimine peaks olema ühtlustatud;
Considers, similarly, that the purpose of a EU framework for cross-border crisis management is also to regulate cross‑border banking groups and individual banks conducting cross‑border operations exclusively through branches; believes also that there should be uniform regulation in regard to cross-border banking groups;
- võlausaldajate ja vähemusaktsionäride võrdne kaitse kõigis liikmesriikides, kus pangal on filiaal või tütarettevõte;
- equal protection of creditors and minority shareholders in all the Member States where a bank has branches/subsidiaries;
9. arvab siiski, et tuleks teha erandeid teatavatest ELi äriühinguõiguse sätetest, et võimaldada ametiasutusel pangandustegevusse sekkuda, kui seda õigustab avalik huvi;
Expresses the opinion that derogations should nevertheless be made from certain of the requirements imposed by EU company law, to permit intervention by an authority in banking activities where this is justified in the public interest;
11. on veendunud, et koostööd ja suhtlemist ametiasutuste ja piiriüleste pangandusgruppide kriisilahendamise ja maksejõuetusmenetluse eest vastutavate haldurite vahel saab parandada, koostades eelnevalt suunised;
Believes that cooperation and communication between authorities and administrators responsible for the resolution and insolvency of cross‑border banking groups can be improved by establishing a set of ex-ante guidelines;
Valdemar Tomaševski puutumatuse ja eesõiguste kaitsmise taotlus
on the request for defence of the immunity and privileges of Valdemar Tomaševski
Valdemar Tomaševski puutumatuse ja eesõiguste kaitsmise taotluse kohta
on the request for defence of the immunity and privileges of Valdemar Tomaševski
– võttes arvesse Valdemar Tomaševski 2. veebruaril 2010. aastal Euroopa Parlamendi presidendile esitatud taotlust tema puutumatuse kaitsmise kohta, millest anti teada Euroopa Parlamendi täiskogu istungil 24. märtsil 2010. aastal;
– having regard to the request by Valdemar Tomaševski for defence of his immunity, forwarded to the President of the European Parliament on 2 February 2010 and announced in plenary sitting on 24 March 2010,
– olles vastavalt kodukorra artikli 7 lõikele 3 Valdemar Tomaševski ära kuulanud;
– having heard Valdemar Tomaševski in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– võttes arvesse 8. aprilli 1965. aasta Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli (nr 7) artikleid 8 ja 9 ning otsestel ja üldistel valimistel Euroopa Parlamendi liikmete valimist käsitleva 20. septembri 1976. aasta akti artikli 6 lõiget 2;
– having regard to Articles 8 and 9 of the Protocol (No 7) of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Union, and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– võttes arvesse 28. septembril 2005. aastal vastu võetud Euroopa Parlamendi liikmete põhimäärust;
– having regard to the Statute for Members of the European Parliament adopted on 28 September 2005,
– võttes arvesse kodukorra artikli 6 lõiget 2 ja artiklit 7;
– having regard to Rules 6(3) and 7 of its Rules of Procedure,
– võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ( A7‑214/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7‑0214/2010 ),
A. arvestades, et Valdemar Tomaševski on Euroopa Parlamendi liige;
A. whereas Valdemar Tomaševski is a Member of the European Parliament,
B. arvestades, et Valdemar Tomaševski suhtes ei ole käimas kohtumenetlust protokolli artikli 8 tähenduses ning et seetõttu ei käsitle käesolev juhtum parlamendiliikme puutumatust;
B. whereas Valdemar Tomaševski is not facing legal proceedings within the meaning of Article 8 of the Protocol, so that this case does not concern parliamentary immunity,
C. arvestades, et 19. septembri 2006. aasta seadusega kehtestatud riigi poliitikute käitumisjuhistes (N.X.-816), mille järgimise tagab Leedu Vabariigi ametlik eetika põhikomisjon, mis on 1. juuli 2008. aasta seadusega (N.X-1777) moodustatud poliitiline organ, on selgelt sätestatud, et käitumisjuhiseid kohaldatakse ka Leedust valitud Euroopa Parlamendi liikmete suhtes;
C. whereas the Code of Conduct for State Politicians (hereinafter 'the Code of Conduct'), introduced by Law No X-816 of 19 September 2006, which is enforced by the Chief Official Ethics Commission of the Republic of Lithuania, a political body established by Law No X-1777 of 1 July 2008, states explicitly that it is also applicable to Members of the European Parliament elected in Lithuania,
D. arvestades, et Leedu Vabariigi ametlik eetika põhikomisjon võttis 22. jaanuaril 2010 vastu otsuse teha Valdemar Tomaševskile nimetatud käitumisjuhiste alusel avalik noomitus seoses tema poliitilise tegevusega Euroopa Parlamendi liikmena;
D. whereas, on 22 January 2010, the Lithuanian Chief Official Ethics Commission adopted a decision publicly admonishing Valdemar Tomaševski on the basis of the Code of Conduct in relation to political activities conducted as a Member of the European Parliament,
E. arvestades, et Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse artikli 2
E. whereas, in accordance with Article 2 of the Statute for Members of the European Parliament
1 ELT L 262, 7.10.2005, lk 1.
OJ L 262, 7.10.2005, p.
1 alusel on parlamendiliikmed vabad ja sõltumatud ;
1. , ‘Members shall be free and independent’,