natgillin/translations-raw huggingface dataset:
18. rõhutab, et inimõiguste klausli rakendamist ei või vaadelda täiesti autonoomse või ühepoolse ELi sanktsioonina, sest see tuleneb vahetult kahe- või mitmepoolsest lepingust, millega kehtestatakse inimõiguste austamise vastastikuse kohustuse; on seisukohal, et kooskõlas selle klausliga võetud asjakohased meetmed puudutavad eranditult asjaomase lepingu rakendamist, andes kummalegi poolele õigusliku aluse lepingu peatamiseks või tühistamiseks; on järelikult seisukohal, et inimõiguste klausli ja autonoomsete või ühepoolsete sanktsioonide rakendamine on paratamatult vastastikku täiendavad;
Stresses that the implementation of the human rights clause cannot be regarded as an entirely autonomous or unilateral EU sanction, as it stems directly from the bilateral or multilateral agreement, which establishes a reciprocal undertaking to respect human rights; considers that appropriate measures taken in accordance with this clause exclusively concern the implementation of the relevant agreement in giving either party the lawful basis for suspending or annulling the agreement; considers, therefore, that the implementation of human rights clauses and autonomous or unilateral sanctions necessarily complement each other;
21. on seisukohal, et pideva inimõiguste rikkumise olukorra puhul asjakohaste või piiravate meetmete võtmata jätmine kahjustab tõsiselt liidu inimõiguste strateegiat, sanktsioonipoliitikat ja usaldusväärsust;
Considers that failure to take appropriate or restrictive measures in the event of a situation marked by persistent human rights violations seriously undermines the Union’s human rights strategy, sanctions policy and credibility;
Rahvusvahelise üldsuse kooskõlastatud tegevus
Coordinated action by the international community
29. on seisukohal, et sanktsiooniga karistatava riigi piirkonnaga vabakaubanduslepingu sõlmimise väljavaadet tuleb kasutada „präänikuna” ja survevahendina, ning et igal juhul ei või sellise lepingu jaoks kõne alla tulla riik, mille suhtes kehtivad sanktsioonid;
Considers that the prospect of the signing of a free trade agreement with the regions in which a target country is situated should be used as a ‘carrot’ and means of pressure and that such an agreement should, in any case, not include the country to which sanctions are being applied;
32. nõuab, et sanktsioonide lõpetamise tingimusena hõlmatakse õigusaktidesse süstemaatiliselt selged ja spetsiifilised võrdlusalused; nõuab eelkõige tungivalt, et võrdluskriteeriumid kehtestataks sõltumatu ekspertiisi põhjal ja et neid kriteeriumeid ei muudetaks hiljem vastavalt poliitilistele muutustele nõukogus;
Calls for the systematic inclusion in the legal instruments of clear and specific benchmarks as conditions for the lifting of the sanctions; insists, in particular, that the reference criteria should be established on the basis of an independent evaluation and that those criteria should not be altered at a later stage, depending on political changes within the Council;
34. leiab, et Hiinale kehtestatud relvaembargo näitab järjekindlust ja ühtsust liidus, arvestades, et see embargo kehtestati algselt 1989. aasta veresauna tõttu Tiananmeni väljakul ning EL ei ole praeguseni saanud ühtegi selgitust selle massimõrva kohta ja seetõttu puudub põhjus kõnelause embargo lõpetamiseks;
Believes that the arms embargo imposed on China is an illustration of EU coherence and consistency, given that this embargo was originally established following the 1989 Tiananmen massacre and the EU has not received to date any explanations about that massacre, and that there is therefore no reason to lift this embargo;
36. tunnistab, et riigid, samuti rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid peaksid vastutama rahvusvaheliste süüliste tegude eest sanktsioonide kehtestamisel ja rõhutab seoses sellega kohtuliku mehhanismi vajadust, et tagada kooskõla rahvusvahelise õigusega ja humanitaarõigusega;
Recognises that states as well as international and regional organisations should be accountable for internationally wrongful acts in the implementation of sanctions and stresses in this regard the need for a judicial mechanism with a view to guaranteeing conformity with international law and humanitarian law;
Sihipärased sanktsioonid kui tõhusam vahend?
Targeted sanctions as a more efficient tool?
43. nõuab vara külmutamisel „erandlike erandite” piiratud kohaldamist; nõuab samas humanitaarotstarbeliste erandite lisamist, nagu põhilise arstiabi kättesaadavust võimaldav süsteem; nõuab, et nähtaks ette erimenetlus vastuväidete arutamiseks juhtudel, kus liikmesriik soovib teha erandit varade külmutamise osas, sest sellise menetluse puudumine nõrgendab piirava meetme tõhusust, arvestades, et liikmesriikidelt nõutakse ainult komisjonile sellisest erandist ette teatamist;
Calls for a limited application of the ‘extraordinary exemptions’ to the freezing of assets; calls, however, for the introduction of ‘humanitarian exemptions’, such as a system to permit access to basic medical care; calls for the creation of a specific procedure for objections in the event that a Member State wishes to grant an exemption to the freezing of assets, since the efficiency of the restrictive measure is undermined by the lack of such a procedure given that the Member States are only required to inform the Commission in advance of such an exemption;
51. tuletab meelde, et sissesõidupiirangud (reisikeelud, viisakeelud) on üks esimesi samme ELi sanktsioonide reas, millega kaasneb musta nimekirja kantud inimestele või valitsusevälistele üksustele keeld osaleda ELi ametlikel kohtumistel ja ka isiklikel põhjustel ELi reisimise keeld;
Recalls that restrictions on admission (travel bans, visa bans) constitute one of the initial steps in the EU’s sanctions sequence, entailing the prohibition of blacklisted persons or non-state entities from attending EU official meetings and also from travelling to the EU for private reasons;
56. on seisukohal, et Lissaboni lepinguga sisseviidav Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 75 on võimalus, mida Euroopa Parlament peab kasutama praeguses praktikas puuduste kõrvaldamiseks ja toetab kõiki käimasolevaid parlamendi töid, mis kavatsetakse võtta 2009. aasta õigusloomeprogrammi päevakorda;
Considers that Article 75 of the Treaty on the Functioning of the European Union, as introduced by the Treaty of Lisbon, would be an opportunity to be seized by the European Parliament in order to remedy the shortcomings in current practice, and supports all the current parliamentary work aimed at being included on the agenda for the 2009 legislative programme;
58. kinnitab samas, et terrorismivastaste nimekirjade süsteem on eeldusel, et ta järgib kõige hiljutisemaid Euroopa Kohtu otsuseid, tõhus vahend ja üks Euroopa Liidu terrorismivastase poliitika tugisammastest;
Reiterates, however, that the system of anti-terrorist lists, provided that it respects the most recent case-law of the Court of Justice, is an effective instrument and one of the pillars of European Union anti-terrorist policy;
60. märgib, et EL on alati propageerinud positiivset lähenemisviisi sanktsioonide kasutamisele, eesmärgiga stimuleerida muutust; rõhutab, et on oluline eelistada üldist integreeritud tegutsemist samal ajal survet ja stiimuleid ühendavas strateegias;
Notes that the EU has always promoted a positive approach to the use of sanctions with a view to encouraging change; stresses, to this end, that it is important to give priority to an integrated global action through a progressive strategy of pressures and incentives;
63. palub nõukogul ja komisjonil kasutada Lissaboni lepingu ratifitseerimisega ja sellele järgnenud Euroopa välisteenistuse loomisega antud võimalust, et tagada Euroopa välisteenistuse eri vahendite sidususe optimeerimine veelgi tõhusama sanktsioonipoliitika põhitegurina;
Calls on the Council and the Commission to seize the opportunity provided by the ratification of the Lisbon Treaty and the subsequent creation of the European External Action Service to guarantee optimum consistency in the EU’s various external action instruments as a key element of the further efficiency of sanctions policy;
Soovitused seoses EL institutsioonide ja liikmesriikidega
Recommendations in relation to the EU institutions and Member States
69. kutsub liikmesriike üles ÜRO Julgeolekunõukogus töötades mitte rikkuma kohustusi, mis nad on muu hulgas võtnud inimõiguste austamise osas, eelkõige Euroopa inimõiguste konventsiooni raames;
Calls on the Member States, in their actions within the UN Security Council, not to infringe the human rights obligations which they have contracted, in particular under the European Convention on Human Rights;
Euroopa Liit kohaldab ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) raames piiravaid meetmed, niinimetatud sanktsioone, mille eesmärk on tagada ÜVJP eesmärkide täitmine, eelkõige inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi austamine
In the context of the Common Foreign and Security Policy (CFSP), the EU applies restrictive measures, or sanctions, to ensure compliance with the CFSP objectives, in particular respect for human rights, democracy and the rule of law
ELi lepingu artikkel 11. .
Article 11 of the TEU. .
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu võib kehtestada sanktsioone olukordades, mida ta peab rahu ja rahvusvahelist stabiilsust ohustavaiks.
The UNSC may impose sanctions in the event of situations which it considers to pose a threat to world peace and stability.
EL võib sõltumatult otsustada rakendada oma sanktsioonipoliitika ulatuslikumate eesmärkide teenistusse.
The EU may independently choose to bring its sanctions policy to bear in pursuit of broader objectives.
Praktika näitab, et ta teeb seda, ehkki üldiselt (aga mitte ammendavalt) kohaldab ta autonoomseid sanktsioone, kui ei ole asjakohane, et julgeolekunõukogu tegutseks või kui ta ei suuda tegutseda.
Experience shows that it does so, although as a rule it applies autonomous sanctions where it is not appropriate or possible for the Security Council to do so.
Sanktsioonid on ÜVJP, ja täpsemini ÜRO inimõiguste poliitika lahutamatu vahend.
Sanctions form an integral part of the CFSP system and, more specifically, of UN human rights policy.
Nimelt, kui tänaseni ei ole normatiivset ja ametlikku sanktsioonide definitsiooni ÜVJP raames, siis võib öelda, et need piiravad meetmed on diplomaatiline või majanduslik vahend, millega püütakse esile kutsuda muutust sellises tegevuses või poliitikas nagu rahvusvahelise õiguse või inimõiguste rikkumine, või õigusriigile või demokraatlikele põhimõtetele mittevastav poliitika”
Although there is to date no legal and official definition of sanctions within the CFSP, restrictive measures under the CFSP may be considered as ‘ an instrument of a diplomatic or economic nature which seeks to bring about a change in activities or policies such as violations of international law or human rights, or policies that do not respect the rule of law or democratic principles ’
Euroopa Komisjoni veebisait,
European Commission website:
Oodata tuli 2003. aastani ja dokumentide „Suunised piiravate meetmete (sanktsioonide) rakendamise ja hindamise kohta EL ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames” ja „Piiravate meetmete (sanktsioonide) kasutamise aluspõhimõtteid” avaldamist 2004. aasta juunis selleks, et üksnes termin „sanktsioon” ilmuks ametlikus tekstis ettevaatlikumate terminite „piiravad” või „negatiivsed” meetmed kõrval.
It was not until 2003, and the publication of the ‘Guidelines on implementation and evaluation of restrictive measures (sanctions) in the framework of the EU Common Foreign and Security Policy’, followed by the June 2004, ‘Basic Principles on the Use of Restrictive Measures (Sanctions)’, that the term ‘sanctions’ appeared in official texts, alongside the less threatening ‘restrictive’ or ‘negative’ measures.
Kuigi „autonoomseid” sanktsioone, see tähendab Euroopa Liidu sanktsioone ÜRO mandaadi puudumisel hakati kehtestama 20 aastat tagasi, on need suhteliselt tundmatu vahend, ja tuleb tõdeda, et selle tõhususe suhtes valitseb teatav skeptilisus ja kasutamise suhtes teatud vastumeelsus.
Although the practice of ‘autonomous’ EU sanctions, i.e. sanctions introduced in the absence of a UN mandate, has been in existence for more than 20 years, they are a relatively unknown instrument and - it must be admitted - some scepticism as to their effectiveness and a certain reluctance to use them.
Sanktsioonipoliitika tõhusus, selle negatiivsed kõrvalmõjud tekitavad täna vaidlusi (elanike kannatused liiga ulatuslike, embargo tüüpi (Iraak) sanktsioonide tagajärjel, kriminaalsed rühmitused, teatavate toodete musta turu (Birma) soodustamine, inimõiguste rikkumise oht „musta nimekirja kandmisel”).
The political effectiveness of sanctions and their harmful side-effects are now the subject of much controversy (the suffering of populations as a result of unduly extensive sanctions, such as embargos (Iraq), encouragement to criminal networks, black markets in certain products (Burma) and the danger of human rights violations in the blacklisting method).
Samamoodi kriitika meetmete kasutamise suhtes „kahes kaalus” olenevalt partneri strateegilisest tähtsusest (Venemaa), poliitilistest erimeelsustest nõukogus (Iisrael, Kuuba) või olenevalt meetmete geograafilisest asukohast vähendavad nende usaldusväärsust.
Similarly, criticisms regarding the application of double standards, based on the strategic importance of the partner (Russia), political differences within the Council (Israel, Cuba) and geographical location, tend to undermine its credibility.
Kuigi kriitika on põhjendatud, ei või see olla argumendiks sellest vahendist lihtsalt loobumiseks, aga seda tuleb arvesse võtta meetmete parandamiseks.
While such criticisms are justified, they cannot be used as an argument to simply abandon the instrument but should be taken into account in seeking to improve it.
Käesoleva raporti eesmärk on teha soovitused läbipaistva, sidusa ja tõhusa sanktsioonipoliitika kohta.
The aim of this report is to put forward recommendations with a view to a transparent, consistent and effective sanctions policy.
Euroopa Liit on vaieldamatult „soft power” (leebe võim), mis tahtlikult edendab lähenemisviisi, kus sanktsioonide ja stiimulite vahelised sammud on tihedalt seotud liidu püüdluses piitsa ja prääniku võtteid ühendada.
The European Union is undeniably a ‘soft power’, deliberately promoting an approach where the steps between sanctions and incentives are closely tied in its effort to combine carrot and stick techniques.
Agnoletto raportis inimõiguste ja demokraatiaklauslite kohta Euroopa Liidu lepingutes ning Valenciano raportis inimõigusalaste dialoogide ja nõupidamiste mõju kohta kolmandate riikide inimõiguste olukorrale on ELi poliitika neid aspekte juba käsitletud ning näidatud nende vahendite kogu potentsiaali eesmärgi täitmiseks.
The Agnoletto reports on the human rights and democracy clause in European Union agreements and the Valenciano report on the functioning of the human rights dialogues and consultations on human rights with third countries have already addressed these aspects of EU policy and have demonstrated the considerable potential of EU instruments in this connection.
Kuigi sanktsioone ÜVJP raames ei tohi segi ajada inimõiguste klauslit sisaldavate kahepoolsete lepingute peatamisega, peavad need samamoodi nagu inimõiguste klauslid ja lepingud kuuluma ulatuslikumasse ja ühtsemasse inimõiguste strateegiasse riikides, kelle vastu sanktsioonid on suunatud.
Although CFSP sanctions should not be confused with the suspension of bilateral agreements containing a human rights clause, they should, along the same lines as human rights clauses and agreements, form part of a wider and more coherent human rights strategy in sanctioned countries.
Need ei ole näiteks tõhusad, kui nendega ei käi kaasas positiivsed meetmed kodanikuühiskonna ja mõistliku, tasakaalustatud ja selge avatuse suhtes poliitilisele dialoogile asjaomaste režiimidega.
They cannot be effective, for example, unless they are accompanied by positive measures for civil society and a healthy, balanced, clear-sighted and open approach to political dialogue with the relevant regimes.
EL peaks jätkama oma arukate, sihipäraste sanktsioonipoliitikat, mis on spetsiaalsel igale olukorrale kohandatud ja mõeldud maksimaalse mõju avaldamiseks nendele, kelle käitumist EL tahab mõjutada, minimeerides samas „humanitaarseid tagajärgi” või kahjulikke tagajärgi inimestele, kelle vastu sanktsioonid ei ole suunatud, või naaberriikidele.
The EU should pursue its policy of smart, targeted sanctions, specifically adapted to each situation, designed to achieve maximum impact on those whose behaviour it wants to influence while minimising ‘humanitarian effects’ or adverse consequences for persons not targeted or neighbouring countries.
Lisaks on sanktsioonide kohaldamisel vaja selgeid, asjakohaseid ja tingimuslikke võrdluskriteeriume, sest ainult need annavad realistliku ja erapooletu ülevaate olukorrast kõnealuses riigis ja on igakülgseks eesmärgiks, mille riik peab saavutama.
Furthermore, clear, relevant and conditional benchmarks are necessary when applying sanctions, as only those can offer a realistic and unbiased view of the situation in the country at question and serve as comprehensible goals the country has to meet.
Selles suhtes peaks EL tegema tööd oma sanktsioonidealase asjatundlikkuse parandamiseks, koostöö parandamiseks ja kooskõlastamiseks ÜROga ning vastu võtma süstemaatilise sanktsioonide läbivaatamise süsteemi näidismudeli, mis tagaks sanktsioonide optimaalse kasutuse.
In this respect, the EU should work on improving its expertise on sanctions, have an ameliorated cooperation and coordination with the UN and adopt a systematic exemplar review system of sanctions that would ensure their optimal use.
Praegune ELi sanktsioonipoliitika kannatab ilmselgelt liigse ad-hocism i all.
Evidently, the current EU sanctions policy suffers from excessive ad-hocism.
Sanktsioone tuleks pidada ja käsitada igakülgse välispoliitika osana, mis hõlmab poliitilist arvamustevahetust, inimõigustealaseid dialooge ja nõupidamisi.
Sanctions should be considered and treated as part of a comprehensive foreign policy approach which includes political exchange, human rights dialogues and consultations.
Seega on ülim aeg Euroopa sanktsioonipoliitika ja -tavade läbi vaatamiseks ja sanktsioonivahendi kohandamiseks uute julgeolekuoludega, jätmata arvesse võtmata inimõiguste aspekte ja sellest poliitikast tingitud potentsiaalseid rikkumisi.
Therefore, it is high time to review the European sanctions policy and practice and adapt the sanctions’ instrument to the new security environment, not omitting the human rights implications and potential violations this policy entails.
hinnangu andmise kohta ELi sanktsioonide osana ELi tegevusest ja poliitikast inimõiguste valdkonnas
on the evaluation of EU sanctions as part of the EU’s actions and policies in the area of human rights
Henri Weber
Renate Weber
3. kohustab parlamendi organeid, eelkõige alalisi ja ajutisi delegatsioone, kasutama oma kontakte sanktsioone mittekohaldatavate riikide parlamentidega, et suurendada arusaamist asjaomase piirkonna suhtes kehtivatest ELi sanktsioonirežiimidest ja uurida kooskõlastatud tegevuse võimalusi inimõiguste edendamiseks;
Commits its parliamentary bodies, specifically its standing and ad-hoc delegations, to using their contacts with parliaments in non-sanctioning countries to enhance understanding of existing EU sanctions regimes relevant to the region concerned and to examine possibilities for coordinated action for the promotion of human rights;
5. usub, et majanduslikud ja poliitilised stiimulid, kaasa arvatud kehtivate sanktsioonide tühistamine, on olulised vahendid muutuste esilekutsumisel, kuna nende abil on kohalikel kodanikuühiskondadel võimalik avaldada survet oma valitsustele; rõhutab, et stiimuleid tuleb nagu sanktsioonegi rakendada läbipaistvalt, seotult selgete näitajatega, ja hästi kajastada nii asjaomases riigis kui väljaspool;
Believes that economic and political incentives, including the suspension of existing sanctions, are an important instrument for promoting change, as they present a lever for local civil society to put pressure on their own governments; stresses that incentives, just like sanctions, must be applied in a transparent manner, linked to clear benchmarks and be well communicated within and outside the country concerned;
8. rõhutab inimõiguste ja demokraatia klauslite tähtsust ELi lepingutes ning on seisukohal, et neid klausleid tuleks kasutada ühtsemalt ja järjekindlamalt; toetab Cotonou lepinguga loodud menetluslikku mudelilt inimõiguste ja demokraatia ning õigusriigi põhimõtete tõsistele rikkumistele reageerimiseks; usub, et intensiivse poliitilise dialoogi süsteem (Cotonou lepingu artikkel 8) ning konsultatsioonid (artikkel 96) enne ja pärast asjakohaste meetmete võtmist on mitmel juhul osutunud edukateks olukorra parandamise vahenditeks;
Underscores the importance of human rights and democracy clauses in EU agreements, and considers that these clauses should be used more coherently and consistently; supports the procedural model established under the Cotonou Agreement (CA) for reacting to grave violations of human rights, for democratic principles, and for the rule of law; believes that the system of intensive political dialogue (Article 8 of the CA) and consultations (Article 96 of the CA), before and after the adoption of appropriate measures, has in several cases provided a successful instrument for improving the situation on the ground;
11. rõhutab, et nõukogu ja komisjon peavad investeerima sanktsioonide kavandamisele eelneva analüüsi tegemisse ning sanktsioonide ja nende tõhususe hindamisse piisavalt aega ja vahendeid, kaasates inimõigustele spetsialiseeruvat personali;
Emphasises that sufficient time and resources, including staff specialised in human rights, must be invested by the Council and the Commission for the analyses preceding the design of sanctions and for the evaluation of sanctions and their effectiveness;
kaubandussanktsioonide kasutamise kohta ELi inimõigusmeetmetes ja –poliitikas
on the evaluation of EU sanctions as part of the EU’s actions and policies in the area of human rights
3. usub, et on ülimalt oluline kaasata Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) siduvad põhilised tööõigused igasse tulevasse vabakaubanduslepingusse Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel;
Believes that it is of the utmost importance to include the binding core labour rights of the International Labour Organization (ILO) in any future Free Trade Agreement (FTA) between the European Union and third countries;
6. palub nõukogul ja komisjonil koostada selge analüüs selle kohta, kui tõhusaks on osutunud juba kehtestatud sanktsioonid ja missugust mõju need ELi kaubandussuhetele avaldavad;
Calls upon the Council and the Commission to draw up a clear analysis of the effectiveness of sanctions which have already been imposed and the influence which they have on the EU’s trade relations;
8. on seisukohal, et sanktsioonid peaksid olema suunatud ka neile majandussektoritele, mis on inimõigusi rikkuvate valitsuste jaoks strateegiliseks tuluallikaks, võimaldades valitsusel võimul püsida;
Considers that sanctions should also be targeted at economic sectors which, for governments that violate human rights, constitute a strategic source of revenue which enables those governments to hang on to power;
12. on seisukohal, et kui hindamisaruandes öeldakse, et kehtestatud sanktsioonidel ei ole soovitud mõju, tuleks sanktsioonide iseloomu muuta (näiteks üldistest konkreetselt suunatuks);
Takes the view that if it is stated in the evaluation report that the imposition of sanctions is not having the desired effect, the nature of the sanctions should be changed (e.g. from blanket to targeted);