natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2. ei mõista komisjonipoolset viivitust, kes avaldas oma teatise 9. veebruaril 2011, kuigi tal oli kohustus seda teha hiljemalt 2010. aastal, ning avaldab kahetsust komisjoni teatise nõrkuse üle, võttes arvesse hetkeprobleeme, eelkõige praegust majanduskriisi olukorda, summasid, mille osas ei ole 7. raamprogrammi raames veel kulukohustusi võetud jne;
Fails to understand the delay on the part of the Commission, which published its communication on 9 February 2011 although it had an obligation to do so no later than 2010, and regrets the weakness of the Commission communication in view of current challenges, particularly the current economic crisis situation, the sums remaining to be committed under the FP7 etc.;
8. väljendab heameelt osalemise taseme ja pädevuse üle projektide valimisel; avaldab siiski kahetsust, et programmi edunäitajad on üldiselt nõrgad ja ei soodusta taotluste esitamist, eelkõige VKEde jaoks, mis etendavad olulist rolli teadustegevuse tulemuste muundamisel toodeteks ja teenusteks; usub, et haldus- ja finantseeskirjade lihtsustamine ning projektid ja menetlused, mis vastavad paremini VKEde vajadustele, võiks seda olukorda parandada;
Welcomes the level of participation and excellence in project selection; regrets, however, that the success rate under this programme generally remains quite low and is a disincentive to apply, particularly for SMEs, which play an important role in turning research results in products and services; believes that simplification of administrative and financial rules, as well as projects and procedures that better fit SMEs' needs could improve this situation;
13. teeb ettepaneku tõhustada teadusalast koostööd, näiteks eriprogrammi „Koostöö” raames rahastatavaid tegevusi; nõuab väikeste ja keskmise suurusega projektide ja partnerite konsortsiumide moodustamise võimalust, mis annab lisaks teaduse tipptaseme tugevdamisele võimaluse tõhusalt koordineerida; rõhutab, et teadusalase koostöö lähenemisviis peab jääma raamprogrammi keskseks elemendiks;
Proposes the reinforcement of collaborative research such as the activities funded in the specific programme ‘Cooperation’; calls for the possibility of forming smaller and medium sized projects and partner consortia that allow efficient coordination, in addition to strengthening scientific excellence; stresses that the collaborative research approach must remain the core element of the Framework Programme;
16. on seisukohal, et Euroopas teadustegevusega tegelevate inimressursside suurendamiseks on vaja muuta kutsealane karjäär kõnealuses valdkonnas atraktiivsemaks, kõrvaldades haldustõkked ja tunnustades saavutusi ning koolitusaega ja tööd ükskõik millises teaduskeskuses; ergutab selleks komisjoni ja liikmesriike looma ühist süsteemi teadlaste pädevuse ja karjääri hindamiseks ning ülikoolide tulemuste hindamiseks; kinnitab veel kord haridusse, koolitusse ja oskuste arendamisse investeerimise ning hariduse, teadustöö ja innovatsiooni vaheliste sidemete täiendamise olulisust;
Considers that in order to increase the human resources dedicated to research in Europe, it is necessary to make professional careers in this field more attractive by eliminating administrative barriers and recognising merit and training time and work at any research centre; to this end, encourages the Commission and Member States to establish a common system to evaluate the researchers’ excellence and career, as well as to assess universities’ performance; reaffirms the importance of investing in education, training and skills development and complementing the linkages between education, research and innovation;
24. rõhutab Teadusuuringute Ühiskeskuse otseste meetmete olulisust ning nende panust tuumaenergeetika säästvasse arendamisse, konkurentsivõimesse, turvalisusesse ja ohutusse;
Underlines the importance of the direct actions of the Joint Research Centre and their contribution to sustainable development, competitiveness and the security and safety of nuclear energy;
27. rõhutab, et kogu 7. raamprogrammi raames tehtavat teadustööd tuleb teha Euroopa hartas väljendatud põhiõiguste kohaselt; nõuab seetõttu tungivalt, et komisjon teeks koheselt kättesaadavaks kõik projektiga INDECT (teadustöö projekt, mida rahastab 7. raamprogramm ja mille eesmärk on arendada välja automaatne seiresüsteem, mis jälgib pidevalt veebisaite, valvekaameraid ja üksikuid arvutisüsteeme) seotud dokumendid ja määratleks selge ja range mandaadi INDECTi teadustöö eesmärgi, rakendamise ja lõppkasutajate kohta; rõhutab, et enne kui on tehtud põhjalik uuring võimalike mõjude kohta põhiõigustele, ei tohiks INDECTi 7. raamprogrammist rahastada;
Stresses that all research conducted within the FP7 must be conducted in accordance with fundamental rights as expressed in the European Charter; therefore, strongly urges the Commission to immediately make all documents related to INDECT (a research project funded by the FP7 aimed at developing an automated observation system that constantly monitors web sites, surveillance cameras and individual computer systems) available and to define a clear and strict mandate for the research goal, the application and the end users of INDECT; stresses that before a thorough investigation on the possible impacts on fundamental rights is made, INDECT should not receive funding from the FP7;
28. rõhutab, et tööstus ei osale suuremal määral kui eelnevates raamprogrammides, eelkõige peatükis „Koostöö”; palub seetõttu komisjonilt üksikasjalikku analüüsi programmi suutlikkuse kohta võimendada paremini erasektori investeeringuid;
Stresses that industry’s participation rates do not appear any higher than in previous FPs, particularly under the ‘Cooperation’ chapter; thus calls on the Commission to carry out a detailed analysis of the Programme’s capacity to better leverage private sector investment;
31. usub, et noorteadlaste osalemist tööstuse ja teadusorganisatsioonide teadusalase koostöö projektimeeskondades tuleks motiveerida; nõuab, et komisjon ja liikmesriigid võtaksid konkreetseid meetmeid eesmärgiga suurendada noorteadlaste osalemist raamprogrammides; kutsub komisjoni üles kasutama 7. raamprogrammi vahekokkuvõtet noorteadlaste tööhõive edendamiseks, kavandades osalemise eeskirjad ja viisid selliselt, et oluline osa rahalistest vahenditest eraldataks noorteadlaste palkamiseks;
Believes that the participation of young scientists in project teams in the context of collaborative research activities by industry and science organisation should be incentivated; calls for the Commission and the Member States to take specific measures designed to increase the participation of young researchers in the framework programmes; calls on the Commission to use the mid-term review of the Seventh Framework Programme to promote the employment of young scientists by designing the rules and modes of participation in such a way as to devote a substantial portion of funding for hiring young researchers;
35. usub, et programmid tuleks avada rahvusvahelistele partneritele; rõhutab, et aluspõhimõte peaks olema, et kõik programmid peaksid olema avatud ka välismaistele rühmade poolt rahastamisele (eeldades konkreetseid pädevusi); lükkab tagasi väite, et komisjon oleks koostööpartnerite valiku otsustamisel teadlastest pädevam;
Believes that the programmes should be opened up to international partners; highlights that the basic principle should be that all programmes should be open for financing also of foreign groupings (given specific competencies); rejects the notion that the Commission would be better placed than researchers to determine the choice of cooperation partners;
40. on seisukohal, et teadustöö infrastruktuuri rahastamisest kasusaajad peaksid selgelt põhjendama oma rolli ja inventari, laboratooriumide ja teadusliku või tehnilise personali kasutamist; usub, et sel eesmärgil tuleks luua järelevalve- ja kontrollisüsteem, mis kontrollib kokkulepete järgimist;
Considers that the beneficiaries of research infrastructure financing should clearly justify their role and their use of the equipment, laboratories and research or technical staff; to this end, believes that a monitoring and inspection system which verify compliance of the agreements should be created;
42. kutsub komisjoni üles – pidades silmas eesmärki eraldada 2020. aastaks 3% SKPst teadusuuringutele ja tehnoloogiaarendusele, ning tunnistades, et teadustegevus ja innovatsioon tagavad ainsa kindla võimaluse ELi majanduse taastamiseks – kaaluma võimalust luua teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse rahastamise siduv vahetase, mis moodustab 2015. aastaks umbes 1% SKPst;
Calls on the Commission – in view of the objective of devoting 3% of GDP to a research and technological development by 2020 and recognising that research and innovation provide the only sure path to economic recovery in the EU – to consider the possibility of establishing a binding interim level of funding for research and technological development amounting to around 1% of GDP by 2015;
Innovatsiooni roll
Role of innovation
45. usub, et nii 7. raamprogramm kui ka tulevane 8. raamprogramm peaksid toetama rohkem Euroopa tööstuse arengut, ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama rakendusuuringuid;
Believes that both FP7 and the future FP8 should make a greater contribution to the development of industry in Europe, and calls on the Commission and the Member States to encourage applied research;
Lihtsustamismeetmete järelmeetmed
Follow-up to simplification measures
Üldised järeldused ja tulevikusuundumused
Overall conclusion and future orientations
61. rõhutab, et oluline on käsitada saavutatud tulemuste hindamist igas määratletud valdkonnas rahastamise poliitilise prioriteedina ja kaalutleda, kui tulemuslikud need olid, et parandada tulevaste programmide hindamist;
Stresses that it is important to consider the assessment of the results obtained in each of the areas defined as political priorities for funding, and how effective they were, in order to improve the evaluation of future programmes;
Teaduse ja kodaniku lepitamine
Reconciling science and the citizen
„21. sajand pakub meile huvitavat paradoksi – kuigi ta esitab meile suuri teaduslikke väljakutseid ning teadus- ja tehnikaalane kasu on meie igapäevaelus levinud, ei ole teadus olnud kunagi nii kauge, kättesaamatu ja rahutuks tegev” – Claudie Haigneré, Universcience’i president, Prantsuse Vabariigi endine teadusminister (2002-2004) ja endine Euroopa asjade minister (2004-2005), arst ja astronaut.
‘ This 21st Century offers us a curious paradox: it poses major scientific challenges and the impact of science and technology is felt throughout our daily lives, and yet the sciences have never seemed so distant, inaccessible and troubling ’ - Claudie Haigneré, President of universcience, former Minister for Research (2002-2004) and former Minister for European Affairs (2004-2005) of the French Republic, doctor and astronaut.
23. ja 24. märtsil 2000 seadis Euroopa Ülemkogu oma Lissaboni kohtumisel Euroopa Liidu jaoks ambitsioonika strateegilise eesmärgi – saada 2010. aastaks maailma kõige konkurentsivõimelisemaks ja dünaamilisemaks teadmuspõhiseks majandusjõuks.
On 23 and 24 March 2000, the European Council, meeting in Lisbon, set the European Union (EU) an ambitious strategic objective: to become, by 2010, the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world.
Selles strateegias tunnustati teadustegevuse keskset rolli.
The central role played by research in this strategy has been acknowledged.
Eesmärk tundus olevat liidu moodustanud 15 riigi käeulatuses, kellest mõned, tundes igatsust kaotatud impeeriumi järele, nägid Euroopa Liidus lootust uueks ühiskonnaks.
Such an objective seemed within the reach of the 15 States that made up the Union, some of which, nostalgic for their vanished empire, saw in the EU hope for a new society.
Kuid Lissaboni strateegia kukkus läbi, ilma et Euroopa Liit oleks selle põhjuseid tegelikult analüüsinud.
This strategy, termed the ‘Lisbon Strategy’, has been a failure without the Union having really analysed the reasons why.
Kas see oli nende riikide süü, kes ei pidanud kinni endale võetud Euroopa kohustustest?
Was it the fault of the States, which failed to meet the European commitments they had signed up to?
Kas see oli nende inimeste süü, kes ei tundnud end olevat piisavalt kaasatud ja soovisid, et eliit maksaks selle eest kallist hinda?
Was it the fault of the peoples, who did not feel sufficiently involved and would make the elites pay dearly for that?
Kas see oli eliidi süü, kes ei arvestanud inimeste sooviga saada aru nende ettepaneku mõttest?
Was it the fault of the elites, who had not understood people’s hunger to understand the meaning of what they were being offered?
Kas see oli vasturääkivate poliitiliste sündmuste surve, mis ületas liidu ja selle liikmete jõu?
Was it the force of contrary political events, which outweighed that of the Union and its members?
Ajaloolased peavad välja selgitama, mis juhtus sellel raskel aastakümnel 2000–2010, millega tõenäoliselt lõppes rahu, jõukuse ja vendluse aeg Euroopa rahvaste vahel, mis oli alanud pärast teist maailmasõda ja lõppes Berliini müüri langemise ja selle tagajärgedega.
Historians will have to make sense of what happened in the challenging decade 2000 – 2010, which probably saw the end of a cycle of peace, prosperity and fraternity among the peoples of Europe that began after the Second World War and ended with the fall of the Berlin Wall and its consequences.
See aastakümme algas euro kehtestamise ja suure lootusega rahastabiilsusele, mis muutus aga tohutuks eelarvefiaskoks, kuna me unustasime, et meil ei saa olla rahaliitu ilma majandusliiduta ja samuti olukorras, kus riigid ei pea kinni stabiilsuspaktist, mille nad allkirjastasid.
The decade opened with the introduction of the euro, the great hope for monetary stability that turned into an enormous budget fiasco, since it had been forgotten that there can be no monetary union without economic union and the States did not abide by the stability pact they had signed.
Sellele järgnes Nice’i lepingu jõustumine 1. veebruaril 2003, mis oli katastroof ja nii keeruline, et selle allkirjastanud alustasid viivitamata arutelu Euroopa Liidu tuleviku üle, mis peaks viima uue teksti loomiseni.
It continued via the Treaty of Nice, which entered into force on 1 February 2003 and was so disastrous and complex that the signatories immediately launched a ‘debate on the future of the Union’, which would supposedly lead to a new text.
Seejärel tunti suurt rõõmu, kui kontinent oli lõpuks ühendatud 2004. ja 2007. aastal, mil Euroopa Liiduga ühines 12 riiki, sealhulgas 10 postkommunistlikku riiki; kuid majanduskriisi saabumine õhutas rahvuslikku egoismi, mis mõjutas teatavat avalikku arvamust.
It experienced immense joy when the continent was finally reunified in 2004 and 2007 with the accession of 12 States, 10 of which were post-communist, but the onset of the crisis inflamed national self-interest, which had an impact on public opinion in some quarters.
Seejärel kogesime inimeste hämmeldust, kui 2005. aastal väljendati Prantsusmaal ja Madalmaades soovi mõista ja mitte olla Euroopa ülesehitamises, millest nad enam aru ei saanud, unustatud.
It witnessed the disarray of peoples who, starting in 2005 with France and the Netherlands, expressed their hunger to understand and not be forgotten by a European project that they no longer understood.
Prantsusmaa ja Madalmaad ei pea end süüdi tundma – kui 2005. aastal oleks läbi viidud 25 referendumit, siis oleks rohkem kui kahes riigis vastatud „EI”.
France and the Netherlands should not be made to feel guilty: had there been 25 referendums in 2005, more than two States would have voted NO.
Aastakümme lõppes finants- ja majanduskriisiga, mis algas 2008. aastal.
The decade drew to a close with the financial and economic crisis from 2008 onwards.
See lõppes 2009. aastal koos uute institutsioonide, uue Euroopa Komisjoni ja uue Euroopa Parlamendiga.
It ended in 2009 with new institutions, a new European Commission and a new European Parliament.
Vahepeal on Euroopa Liit olnud seotud kahe suurema projektiga – Galileo ja ITER, mille õnnestumises on kesksel kohal teadus ja teadustegevus ning mille puhul tekkivad raskused ilmestavad Euroopa karmi reaalsust.
In the meantime, the Union had committed itself to two major projects: Galileo and ITER, for the success of which science and research are crucial and the difficulties of which illustrate the harsh European reality.
Kuidas saame me pärast selliseid poliitilisi sündmusi loota, et me saame maailma kõige konkurentsivõimelisemaks teadmuspõhiseks majandusjõuks?
How, in the light of such political events, can we have imagined that we might hope to become the leading knowledge-based economy, the most competitive in the world?
Möödunud kümnendil seisid Euroopa Liit ja liikmesriigid silmitsi tohutu väljakutsega – tagada oma rahvastele jõukus ja sotsiaalne progress üha kiirenevas ja keerulisemaks muutuvas maailmas.
In the past decade the EU and the Member States have faced an enormous challenge: to give their peoples prosperity and social progress in a fast-moving and increasingly complex world.
Olles üle saanud impeeriumite nostalgiast on riigid aegamisi mõistnud, et nad on liiga väikesed ja peavad ühinema.
States have taken time to realise, once the nostalgia for empire passed, that they were becoming too small and needed to unite.
Euroopal läheb veel aega mõistmaks, et me ei ole enam suur kontinent.
Europe will take time to understand that it is no longer a great continent.
Euroopa peab aru saama, et tema konkurendid on kontinentaalsed riigid: Hiina, Venemaa, India, Brasiilia, rääkimata Ameerika Ühendriikidest ja Austraaliast.
Europe must understand that its competitors are, in themselves, ‘Continent States’: China, Russia, India, Brazil, not to mention the United States and Australia.
Kuid meie ei ole üks rahvus – me oleme riikide liit.
But we are not a Nation: we are a Union of States.
Me peame ühinema oma prioriteetide seadmiseks.
We must unite to set our priorities.
Selles kontekstis on teadus tõenäoliselt selline kogunemise valdkond, mida tehakse teadlikult ning loomulikult Euroopa Liidule võõrastest huvidest sõltumatult.
In this context science is probably about coming together, as long as it is done with conscience and, of course, independently of interests outside the Union.
Käesolev raport on esitatud seda arvesse võttes – et uurida, kas teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse seitsmenda raamprogrammi (7. raamprogrammi) läbivaatamine oleks võimalus kuldse kolmnurga (teadmised, haridus ja teadusuuringud) tugevdamiseks, mis on eurooplaste saatuse võti.
This report is being proposed in this spirit: to consider whether the review of the 7th Framework Programme for Research and Technological Development (FP7) may offer an opportunity to consolidate the golden triangle of knowledge, education and research that is the key to Europeans’ destiny.
Miks teha ettepanek 7. raamprogrammi läbivaatamiseks ja mitte oodata 8. raamprogrammini?
Why propose this for the review of FP7 and not wait for FP8?
Sest pärast 2006. aastat, mil Euroopa Parlament ja nõukogu tegid lõpliku otsuse seoses 7. raamprogrammiga, on esile kerkinud neli uut tegurit, mis mõjutavad teadustegevust ja teadust:
Because four new factors affecting research and science have arisen since 2006, the year that the final decision on FP7 was taken by Parliament and the Council:
· meil on uued institutsioonid seoses Lissaboni lepingu jõustumisega 1. detsembril 2009;
· under the Treaty of Lisbon, in force since 1 December 2009, we have new institutions;
· meil on uus Euroopa Komisjon ja uus Euroopa Parlament;
· we have a new Commission and a new Parliament;
· meil on ELi 2020. aasta strateegia näol uus teekaart;
· we have a new EU 2020 roadmap;
· me oleme üle elanud väga olulise finants- ja majanduskriisi, mis algas pärast 7. raamprogrammi läbirääkimisi 2007. aasta lõpus / 2008. aasta jooksul, ning programmi viimased aastad (2011-2013) on väga nõrgad seoses majanduskasvu ja kriisist väljumisega, mille puhul ei tohi midagi jätta juhuse hoolde.
· we are undergoing a major financial and economic crisis that started after negotiation of FP7 at the end of 2007/during 2008 and the final programming years (2011-2013) are fragile years for growth and exiting from the crisis: nothing must therefore be left to chance.
7. raamprogramm on Euroopa Liidu jaoks võimalus viia oma teaduspoliitika vastavusse majanduslike ja sotsiaalsete ambitsioonidega, tugevdades eelkõige Euroopa teadusruumi.
FP7 is a chance for the EU to make its research policy match its economic and social ambitions, in particular by consolidating the European Research Area (ERA).
7. raamprogramm, mille eelarve on perioodiks 2007–2013 ligikaudu 54 miljardit eurot, on aastate jooksul muutunud üheks kõige olulisemaks teadustegevust toetavaks programmiks maailmas ning on Euroopa Liidu teaduspoliitika peamine töövahend.
Allocated a budget of around EUR 54 billion for the period 2007-2013, FP7 has, over the years, become one of the largest research support programmes in the world and represents the primary tool of EU research policy.
Kindlaks on määratud neli peamist eesmärki ja nendele vastab neli spetsiifilist programmi, mis peavad struktureerima Euroopa teadustegevuse alaseid jõupingutusi: programm „Koostöö”, programm „Ideed”, programm „Inimesed” ja programm „Võimekus”.
Four main objectives have been identified and correspond to four specific programmes that must structure the European research effort: the Cooperation programme, the Ideas programme, the People programme and the Capacity programme.
Eesmärgiks on võimaldada Euroopa Liidul vastata peamistele ühiskondlikele väljakutsetele, mis puudutavad kõiki liikmesriike ja millele nad üksi ei suuda vastata (demograafiline vananemine ja tervishoid, energia, vee ja toiduga varustatus, säästev areng, kliimamuutus jne), ning omandada rohkem teadmisi, mis võimaldavad meie ettevõtetel muutuda innovatiivsemateks ja suurendada oma konkurentsivõimet.
The aim is to enable the EU to respond to the great societal challenges that concern all Member States and to which they cannot respond alone (ageing population and health, energy, water and food supplies, sustainable development, climate change, and so on), as well as to develop the knowledge to enable our businesses to innovate more and enhance their competitiveness.
Tagamaks, et 7. raamprogramm vastab endiselt Euroopa poliitikate vajadustele, viidi enne 2010. aasta lõppu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsuse nr 1982/2006/EÜ artikli 7 lõikes 2 esitatud konkreetsete andmete põhjal läbi vahehindamine.
In order to ensure that FP7 still meets the needs of European policies, Article 7(2) of Decision No 1982/2006/EC of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 had provided for an interim evaluation, based on specific data, by the end of 2010.
Raportöör tunneb heameelt eksperdirühmade poolt läbi viidud hea töö üle 7. raamprogrammi ja riskijagamisrahastu vahehindamisel, hoolimata väga laiast volitusest, mis nõudnuks palju tehnilisemat lähenemisviisi, ning loodab, et see on nii ka tulevaste raamprogrammide puhul.
The rapporteur welcomes the good work carried out by the expert groups on the interim evaluation of FP7 and the Risk-Sharing Finance Facility, despite a very broad remit that would have merited a much more technical approach, and therefore hopes that such will be the case for future framework programmes.
Kuid raportöör tunneb kahetsust seoses komisjoni selleteemalise teatise avaldamise hilinemisega, kuna seda teatist oodati 2010. aasta lõpuks, ometi nägi teatis päevavalgust alles 2011. aasta veebruaris.
However, the rapporteur regrets the delay in publication of the Commission communication on this subject; the communication was expected by the end of 2010 but did not, in fact, see the light of day until February 2011.
Lisaks tunneb raportöör kahetsust, et kõnealuses hinnangus ei võetud piisaval määral arvesse Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahelise teadustegevuse ülemaailmseid aspekte.
The rapporteur regrets, above all, that this evaluation did not take sufficient account of the global aspects of research between the EU and the Member States.