natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Volitused kindlustusseltsi varade suhtes : riigisekretär võib nõuda, et kindlustusseltsi varad, mida kasutati tema võlgade ja kohustuste katmiseks, jäetakse Ühendkuningriiki.
Powers over the company’s assets : The Secretary of State may require the assets of a company used to cover its liabilities to be maintained in the UK .
Ta võib nõuda ka nimetatud varade kogu või nende teatud osa jätmist isikule, kelle ta on määranud kindlustusseltsi usaldusisikuks.
He can also require the whole or a specified proportion of those assets to be held by a person approved by him as trustee for the company.
Lõpuks võib ta taotleda kohtu ees kohtu määrust kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramiseks.
Finally, he can apply before a court for an injunction to restrict the company’s freedom to dispose of its assets.
Nimetatud volitusi saab teostada vaid põhjuste üksikasjalikul kindlaksmääramisel.
These powers can only be exercised on the basis of a narrower set of grounds.
Kõnealuste volituste teostamise puhul, eelkõige kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramise osas, kehtivad samuti rangemad formaalsused.
The exercise of these powers, in particular the power to restrict a company’s freedom to dispose of its assets, is also subject to more stringent formalities.
Riigisekretär võib kehtestada ka nõudeid investeeringute suhtes (kuni kindlustusseltsi varade väärtus ei ületa võlgade ja kohustuste summat), piirata tulu kindlustusmaksetelt ning nõuda täiendavat ja kohest teavet.
The Secretary of State may also impose requirements on investments (in so far as the value of its assets does not exceed the amount of its liabilities), limit premium income and require further and earlier information.
Seaduses loetletud volituste nimekiri lõpeb laiaulatusliku riigisekretärile jäetud volitusega, mis võimaldab riigisekretäril nõuda kindlustusseltsilt selliste meetmete võtmist, mis tunduvad talle sobivad, et kaitsta kindlustusvõtjaid riski vastu, et kindlustusselts võib olla võimetu täitma oma kohustusi või kindlustusvõtjate või võimalike kindlustusvõtjate põhjendatud ootusi, ning selleks, et tagada kindla ja usaldusväärse juhtimise põhimõtte täitmine kindlustusseltsi poolt.
The list of powers enumerated by the Act closes with a broad residual power which entitles the Secretary of State to require a company to take such action as appears appropriate to him for the purpose of protecting policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders and for the purpose of ensuring that the company observes sound and prudent management principles.
Kehtestatud nõuete mittetäitmist mis tahes eespool nimetatud volituste teostamisel loetakse õigusrikkumiseks.
Failure to comply with a requirement imposed in the exercise of any of the powers mentioned above is an offence.
Vastavalt kindlustusseltside 1982. aasta seadusele on riigisekretäril ulatuslikud volitused oma kohustuste täitmiseks ning nende volituste teostamisel ei tohi seada talle tõsiseid piiranguid ei formaalsused ega määratud alused, mida ta peab järgima.
According to the ICA 1982, the Secretary of State is equipped with comprehensive powers to discharge his duties and neither the formalities he has to observe nor the set of grounds that he must invoke may impose severe restrictions on him in exercising those powers.
Selle asemel peab enamiku volituste teostamine (välja arvatud kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramine) toimuma sõltuvalt paindlikust ja üldsõnaliselt määratletud künnisest, st kindlustusvõtjate või võimalike kindlustusvõtjate põhjendatud ootuste kaitsmisest.
On the contrary, the exercise of most powers (other than the restriction of a company’s freedom to dispose of its assets) is subject to a flexible and vaguely defined threshold, i.e. the protection of the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders.
Lõpuks võib riigisekretär sekkuda peaaegu igas olukorras, kui ta seda pigem soovib kui peab vajalikuks, et kaitsta kindlustusvõtjaid, ning mitte ainult juhul, kui on tuvastatud konkreetsed rikkumised või puudused.
Ultimately, the Secretary of State may intervene on almost any occasion he considers desirable (rather than necessary) for the protection of policyholders and not just when specific infringements or shortcomings have been identified.
ELASi juhtumiga on seotud kõnealuse artikli kolm osa.
Three elements of this article link it to the ELAS case.
Kõigepealt reguleerivate asutuste volituste ja vahendite küsimus; teiseks „ülemäärase aupaklikkusega kohtlemise” küsimus; kolmandaks reguleerivate asutuste kohustus veenduda, et ELAS täitis siseriiklike õigusaktide nõudmisi, mis, nagu eespool selgitatud, sisaldab kindlustusvõtjate põhjendatud ootuste mõistet.
First, the issue of the "powers and means” of the regulators; secondly, the question of ‘excessive respectful treatment’; thirdly, the obligation of regulators to ensure that ELAS complied with national law, which, as explained previously, includes the concept of PRE.
Volitused ja vahendid
Powers and means
Kõigepealt tuleb esitada küsimus, kas Ühendkuningriigi reguleerival asutusel olid „vajalikud volitused ja vahendid” oma ülesannete õigeaegseks täitmiseks.
It is necessary to ask, first of all, whether the UK regulator had the "powers and means necessary" to perform its functions at the time.
Mitmed tõendusmaterjalid viitavad puudustele „vahendite” tähenduses; teisest küljest näitavad saadud tõendid selgelt, et reguleerivatel asutustel oli piisavalt „volitusi”.
Numerous pieces of evidence point to weaknesses in terms of ‘means’; on the other hand, the evidence received clearly demonstrates that, as far as ‘powers’ were concerned, the regulators had clearly enough.
Hr LAKE’i EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 1 avaldatud arvamuse kohaselt olid kindlustusseltse reguleerivad asutused 1990. aastatel tõsiselt alarahastatud.
According to Mr. LAKE in H1, the " insurance regulators were seriously under-resourced throughout the 1990s ".
Oma väidet toetab ta, tsiteerides Bairdi raportit (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 17), nagu seda tegi ka hr HOLMES (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 84), kui ta viitas 1. jaanuari 1999. aasta kindlustusmäärusega tegeleva personali jaotamisele, väites, et ligikaudu 200 kindlustusseltsi usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerimisega tegeleva personali koguarv oli väiksem kui 135.
He supports his claim by citing the Baird report (WE 17), likewise cited by Mr. HOLMES (WE 84 ) when referring to the breakdown of staff involved in insurance regulation on 1 January 1999: “... the total number of staff involved in the prudential regulation of approximately 200 insurance companies (…) was less than 135.
Võrdlusena võib lisada, et ligikaudu 135 töötajat tegeles 400 volitatud Ühendkuningriigi panga, elamuühistu ja väljastpoolt ELi pärinevate institutsioonide Ühendkuningriigi filiaalide reguleerimisega (vt EQUI veebisaidil avaldatud kirjaliku tõendi 17 lõige 2.23.5).
By way of comparison, there were approximately 135 staff involved in the regulation of 400 authorised UK banks, building societies and UK branches of non-EU institutions” (WE 17, paragraph 2.23.5).
Hr NASSIM (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 7) väidab samuti, et reguleerivaid asutusi ei varustatud alati piisavate vahenditega ning kõigil ei olnud vajalikku kvalifikatsiooni, et panustada tõhusalt reguleerimisse ja kasutada vastutustundlikult kaalutlusõigust, nagu pidas silmas parlament alates 1973. aastast.
Mr. NASSIM (WE7) similarly claims that "the regulators were not always sufficiently resourced and did not all possess the necessary skills to make an effective contribution to the regulatory process and responsibly exercise discretionary powers as intended by Parliament from 1973 onwards.
Järelikult ei täitnud nad oma ülesandeid nõuetekohaselt.
As a consequence, they did not properly undertake their functions."
Tal ei olnud piisavalt töötajaid ja eelkõige need, kes tegelesid järelevalve tasandil, ei olnud kvalifitseeritud, et anda reguleerimisse märkimisväärne panus.
It had inadequate staff and those involved at line supervisor level in particular were not qualified to make any significant contribution to the process.
Kindlustuse osakonna reguleerivad asutused sõltusid peamiselt valitsuse kindlustusstatistika osakonna nõuannetest matemaatiliste reservide, bilansiväliste varade, üldiste tehniliste küsimuste ja kindlustusvõtjate põhjendatud ootuste osas ning neil ei olnud eraldi konkreetset asjaomast kvalifikatsiooni või kogemust iseseisvalt kindlustusseltsi seisukorra hindamiseks nendes küsimustes.
Insurance division regulators were fundamentally dependent on GAD for advice on the mathematical reserves, implicit items, technical matters generally and PRE and were not individually equipped with specific relevant skills or experience to assess independently the Society's position in these respects (…).
Kõigil praktilistel kaalutlustel oli elukindlustusseltside kindlustusmatemaatilise toimimise kontrollimine valitsuse kindlustusstatistika osakonna kätes kuni finantsteenuste järelevalve asutuse poolt läbiviidud ümberkorralduseni.
For all practical purposes, scrutiny of the actuarial functioning of life offices was in the hands of GAD until the reorganisation under FSA was in place".
Raportis lisatakse, et usaldatavusnormatiive reguleerivatele asutustele kättesaadav töötajate arv muutus, kuid kindlustusseltsi eest otseselt vastutavad töötajad ja nende ametijärgud avalikus teenistuses jäid üldjoontes samaks.
It adds that " the staffing levels available to the prudential regulators varied but the number of staff with direct responsibility for the Society and their grades within the civil service remained broadly constant ...
Ühendkuningriigi reguleerivatele asutustele määratud volituste osas viitab enamik tõenditest rahuldavale olukorrale, kus pädeval asutusel olid ulatuslikud, paindlikud ja piisavad volitused.
In terms of the powers allocated to the UK regulators, most evidence points to a satisfactory situation where the competent authority had ample, flexible and sufficient powers.
Ühendkuningriigi rakendussätted, millega võeti üle artikkel 10, annavad riigisekretärile väga ulatuslikud volitused järelevalve ülesannete täitmiseks, kusjuures tema volitused on põhimõtteliselt vähemalt võrdsed direktiivis nõutud volitustega.
The UK's implementing provisions transposing Article 10 give the Secretary of State very comprehensive powers to perform his supervisory functions, his powers in principle at least equivalent to those required by the Directive.
Kõnealused volitused sisaldavad võimalust kohustada kindlustusseltsi kaitsma kindlustusvõtjaid riski vastu, et kindlustusselts võib olla võimetu täitma oma kohustusi või kindlustusvõtjate või võimalike kindlustusvõtjate põhjendatud ootusi
These powers include the possibility to force a company to protect policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil policyholders' and potential policyholders' reasonable expectations (PRE)
Nagu nimetatud artiklit 8 hõlmavas jaotises, sisaldavad Ühendkuningriigi õigussätted kindlustusvõtjate mõistlike ootuste mõistet. , et tagada kindla ja usaldusväärse juhtimise põhimõtte järgimine kindlustusseltsi poolt.
As has been mentioned in the section covering article 8, in UK law includes the concept of policy-holders reasonable expectations (PRE). for the purpose of ensuring that the company observes sound and prudent management principles.
ELASi juhtumi puhul tekkiv küsimus ei seisne niivõrd selles, kas riigisekretäril olid piisavad volitused, mis tal näilikult olid, vaid selles, kas ta kasutas kõnealuseid ulatuslikke volitusi õigesti: mõned siiani kogutud tõendid näivad seda eitavat (üksikasjade kohta vt märkusi 3. jaotise kohta, mis käsitleb kindlustusvõtjate põhjendatud ootusi).
The question that arises in the ELAS case is not so much whether the Secretary of State had enough powers, which he ostensibly did, but whether he made good use of these extensive powers: Some of the evidence collected so far seems to negate the latter (for detail, see comments on section 3 on PRE).
Seega võib väita, et kui Ühendkuningriigi reguleerivatel asutustel ei pruukinud olla vahendeid, olid neil tõepoolest vähemalt direktiivis nõutud volitused.
It can therefore be argued that the UK regulators did indeed have at least the ‘powers’ required by the Directive, if not necessarily the ‘means’.
Aupaklik kohtlemine ja leebe lähenemisviis
Respectful treatment and light touch
Teine artiklist 10 tulenev põhiküsimus seisneb selles, kas Ühendkuningriigi reguleerivad asutused viisid läbi üksikasjalikke uurimisi, nõudes dokumentide esitamist või korraldades kohapeal kontrollimisi.
The second key issue relating to Article 10 is whether the UK regulator made detailed enquiries, by requiring the submission of documents or carrying out on-the-spot investigations.
On kinnitatud, et uurimised tõepoolest toimusid, kuid reguleerivad asutused suhtusid ELASi juhtkonda alati ülemäärase aupaklikkusega ja isegi kartusega.
It has been alleged that investigations were indeed carried out but that regulators were always excessively respectful and even fearful of the ELAS management.
EQUI veebisaidil avaldatud kirjalikus tõendis 51 on esitatud pr KWANTESi seisukoht, et tema arvates reguleerivad asutused magasid rooli taga.
In WE 51, Mrs KWANTES says: "I think the truth was the regulators were asleep at the wheel.
Näib, et nad tundsid Equitable’i suhtes aukartust ja kohtlesid seda siidkinnastes.
They appeared to stand in awe of Equitable and handled it with kid gloves.
Pr KWANTES märgib, et kerkib küsimus, miks reguleerijad teada ei andnud, kui nägid, et Equitable’il oli probleeme.
If the regulator was aware that Equitable had problems, why didn't they say something?
Kui nad midagi ei märganud, ei täitnud nad reguleerimisega seotud ülesandeid nõuetekohaselt.
If they were not aware, they were not doing their job of regulation properly."
Viidates ELASi kriisile, kinnitab hr BAYLISS EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 5, et tema ei arva, et miski muu oleks täielikult seotud juhtkonna jultumusega ja selle jultumuse sallimisega.
Referring to the ELAS collapse, Mr. BAYLISS in H5 states that " I do not think there will be another one entirely related to the arrogance of the management and the tolerance of that arrogance.
Viis, kuidas Equitable reguleeriva asutuse suhtes käitus ja teda kohtles, on tõepoolest erakordne.
The way in which Equitable behaved and treated the regulator was really quite extraordinary."
Teine kaebuse esitaja, hr BELLORD (EQUI kuulamistel esitatud suuline tõend 2) rõhutab samuti väga sooje sidemeid reguleerivate asutuste ja ELASi vahel, tõstes esile mõned Penrose’i raporti uuringu tulemused, mis väidavad, et valitsuse kindlustusstatistika osakonnale kättesaadavad aruanded, mis pärinevad 1980. aastate lõpust, olid juba andnud vihjeid ELASi ohtliku äritegevuse kohta, kuid jäid täielikult valitsuse kindlustusstatistika osakonna tähelepanuta.
Another petitioner, Mr. BELLORD (H2) also insists on the " very cosy relationship between regulators and EL ", highlighting some findings by the Penrose Report that suggest that reports available to the GAD dating back to the late 1980s had already hinted at ELAS' dangerous business practices but had remained totally unheeded by the GAD.
Veelgi enam tõendeid näitavad selgelt, et reguleerivale asutusele oli antud teadlik ja kaalutletud tegevusvabadus seoses ELASi juhtumiga.
More evidence also strongly suggests that the regulator adopted a conscious and deliberate ‘hands-off’ approach with regards to the ELAS case.
Kui see on nii, oleks tegemist reguleeriva asutuse kohustuse, mis näeb ette tagada kindlustusvõtjate põhjendatud ootused, rikkumisega ning seega kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 10 sõnastusest ja eesmärgist kinnipidamise rikkumisega.
If this were proven to be the case, it would constitute a breach of the regulators’ obligation to ensure the respect of PRE and therefore a breach of the letter and aim of Article 10 of the 3LD.
Nii Bairdi (EQUI veebisaidil avaldatud kirjalik tõend 17) kui ka Penrose’i raport sisaldab kriitikat reguleeriva asutuse ennetava lähenemisviisi puudumise suhtes.
Both the Baird (WE 17) and Penrose (WE 16) reports contain criticisms of the regulator’s lack of a " pro-active approach" .
Hr LAKE’i arvamuse kohaselt (EQUI kuulamistel esitatud suuline tõend 1) muutsid liigne tuginemine sektori poolt juhitud asutustele ja traditsiooniline leebe lähenemisviis Ühendkuningriigi tõrksaks elukindlustusdirektiivide eesmärkide vastuvõtmisel, põhjustades seega tema ebaõnnestumist nii nende rakendamisel kui ka täideviimisel.
M. LAKE claims in H1 that an “over-reliance on industry-led agencies and the traditional 'light touch' approach " made the UK reluctant to adopt the aim of the life directives, thus failing in their implementation as well as in their execution.
Mõned kõnealustest kinnitustest, eelkõige ELASi kõrgema juhtkonna vaidlustamise puudumine Ühendkuningriigi reguleerivate asutuste poolt, lükati konfidentsiaalses kirjalikus tõendis 8 otsustavalt tagasi.
Some of these allegations, in particular the " lack of challenge to ELAS' senior management by the UK regulators" are emphatically rejected by WE-CONF8.
Neid kinnitusi eitatakse ka parlamendi ombudsmani esimese aruande tulemustes, milles öeldakse, et ei saa väita, et finantsteenuste järelevalve asutus (koos valitsuse kindlustusstatistika osakonnaga) on toiminud tagatud annuiteedimäära reservide küsimuses ja mis tahes ELASi varalise seisundi eiramises mõnel muul kui sobival viisil, et nende lähenemisviisi ei saa kirjeldada kui passiivset ning et finantsteenuste järelevalve asutus jätkas nõudmist, et Equitable oleks kooskõlas nende reservinõuetega, hoolimata Equitable’i tugevast vastuseisust.
The findings of the First Parliamentary Ombudsman's report also deny these allegations, saying that the FSA (together with GAD) could not be said to have addressed the GAR reserving issue and any misrepresentation of ELAS' financial position " in anything less than a resolute manner", that their approach could not be described as 'passive' and that the " FSA continued to insist throughout that Equitable conform to their full reserving requirements in the face of strong resistance from Equitable ".
Vastavalt eespool nimetatule annab artiklit 8 hõlmavas jaotises Ühendkuningriigi seadus riigisekretärile volituse kohustada kindlustusseltsi kaitsma kindlustusvõtjaid riski vastu, et kindlustusselts võib olla võimetu täitma oma kohustusi või kindlustusvõtjate mõistlikke ootusi.
As was mentioned earlier in the section covering Article 8, UK law gives power to the Secretary of State to force a company to protect policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil PRE.
Riigisekretär võib võtta mis tahes talle sobivana tunduvaid meetmeid (muid kui kindlustusseltsi varade vaba käsutamise piiramine) riski vastu, et kindlustusselts võib olla võimetu täitma kõnealuseid ootusi.
The Secretary of State can take any action that appears to him to be appropriate (other than restricting the company’s freedom to dispose of its assets) against the risk that the company may be unable to fulfil those expectations.
Seda silmas pidades peetakse Ühendkuningriigi seaduses kinni kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 10 nõuetest, mis nõuavad ametiasutustelt mis tahes sobivate ja vajalike meetmete võtmist, et tagada kindlustusseltsi jätkuv kooskõla Ühendkuningriigi seadustega ning vältida või kõrvaldada mis tahes kindlustatavate isikute huve kahjustavad rikkumised.
In this sense, UK law respects the requirements of Article 10 of the 3LD, which requires authorities to take any measures that are appropriate and necessary to ensure that the company's business continues to comply with the laws of the UK and to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons.
Kokkuvõttes nõuti kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklis 10, et Ühendkuningriigi asutustele antaks volitused ja vahendid kindlustusvõtjate mõistlike ootuste täitmise tagamiseks.
To summarize, Article 10 of the 3LD required that UK authorities be given the powers and means to ensure that the PRE were respected.
Eelnevalt määrati juba kindlaks, et vahendid olid tõenäoliselt ebapiisavad, kuid volitused piisavad.
It has already been established that the means were possibly insufficient but that the powers were adequate.
Saadud tõendid
Evidence received
EQUI veebisaidil avaldatud kirjalikud tõendid 84, 72, 69, 51–54, 42, 36, 33, 26. kinnitavad, et tõepoolest toimusid võimalikud rikkumised, mis võisid kahjustada kindlustatud isikute huve, kuid et Ühendkuningriigi reguleeriv asutus ei võtnud nende kõrvaldamiseks asjakohaseid meetmeid.
WE 84, 72, 69, 51-54, 42, 36, 33, 26 claims that there were indeed possible irregularities prejudicial to the interests of the assured persons but that the UK regulator did not take the appropriate measures to correct them.
Kõnealused tõendid näivad kinnitavat, et mitmeid aastaid ei kasutanud reguleerivad asutused Ühendkuningriigis oma laiaulatuslikke volitusi ELASi suhtes, hoolimata sellest, et nad olid teadlikud tulevasest katastroofist.
This evidence seems to suggest that for many years the regulators in the UK did not exercise their extensive powers with respect to ELAS, despite having knowledge about the impending catastrophe.
Kaubandus- ja tööstusministeeriumi aastaaruannete ülevaates
A review
1. välisekspertiis, uurimiskomisjoni tellitud uurimine ülevõtmise kohta. märgitakse, et kõige üldisem põhjus, mille alusel riigisekretär kasutas oma volitusi, oli asjaolu, et kindlustusselts oli äsja tegevusloa saanud (st viimase viie aasta jooksul) või et oli toimunud kontrolliasutuse muutus (taas viimase viie aasta jooksul).
ES 1, Study on transposition commissioned by the EQUI committee. of the DTI’s annual reports notes that the most common ground on the basis of which the Secretary of State had exercised his powers was that a company was newly authorised (i.e., within the last five years) or that there had been a change of control (again, within the last five years).
Üksnes mõnel juhul kasutas riigisekretär oma volitusi muudel põhjustel.
Only in a handful of cases each year did the Secretary of State exercise his powers on other grounds.
Aktiivsuse puudumisele, vaatamata piisavatele volitustele, viitas ka Charles THOMSON, praegune ELASi tegevjuht, kui ta teatas EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 2, et mitmete aastate jooksul olid reguleerivatel asutustel Ühendkuningriigis väga laiaulatuslikud volitused kindlustusseltsidega seotud küsimuste tõstatamiseks ning märkimisväärsed volitused sekkumiseks erandlikes olukordades.
This lack of pro-activeness, despite having the adequate powers, was also referred to by Charles THOMSON, current CEO of ELAS, when he declared in H2 that " for many years the Regulators in the UK had very extensive powers to raise questions with companies and considerable powers to intervene in exceptional cases [...].
Lühidalt oli tema arvates asjaomastel reguleerivatel asutustel Ühendkuningriigis nii enne kui ka pärast konsolideeritud elukindlustusdirektiivist tulenevaid muudatusi piisavad volitused tõhusaks reguleerimiseks.
In short, my view is that the relevant regulators in the UK , both before and after the changes made as a consequence of the consolidated life directive, had sufficient powers to regulate effectively. "