natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tarbija puhul võib eeldada, et kavandatud kohustuslike andmete suur arv ja nende esitamise viis võib selguse asemel pigem tekitada segadust.
As far as consumers are concerned, they would be more likely to find the proposed plethora of mandatory information, and the forms in which it is to be conveyed, confusing than enlightening.
Komisjoni ettepanek on vastuolus tema enda ütlusega põhjenduse punktis 5, mis kõlab järgmiselt: „Määruse kui õigusakti kasutamine toetab lihtsustamiseesmärki, sest see tagab, et kõik osalised järgivad samaaegselt samu eeskirju.”
The Commission's proposal contradicts its own stated intention, as indicated in Point 5 in its Explanatory Memorandum, which is worth quoting here: 'The use of a Regulation as the legal instrument supports the objective of simplification because it guarantees that all actors have to follow at the same time the same rules.'
Muu hulgas ei ole võimalik kindlaks teha ajahetke, mil komisjon ettepaneku esitas, sest siiani ainus kõiki liikmesriike kattev teadusuuring toidu märgistamise mõju kohta tarbijate ostuvalikutele algas alles 2008. aasta augustis.
What is more, it is mystifying that the Commission should have chosen to submit its proposal now, since the very first EU-wide scientific study into the influence of food labelling on consumers' purchase decisions began only in August 2008.
Nimetatud uuring, mida toetatakse seitsmendast teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse raamprogrammist, peaks tegelikult olema käesoleva toidualast teavet käsitleva õigusakti ettepaneku alus.
This study, which is being funded under the Seventh Framework Research Programme, should ideally form the basis for this legislative proposal concerning food information.
Siiski saab uuringu konkreetseid tulemusi kogemustele põhinedes oodata alles umbes kolme aasta pärast.
However, experience suggests that it will take three years or so for any real results to emerge.
Praeguseks ajahetkeks saab uutesse märgistamisalastesse õigusnormidesse lisada parimal juhul üksnes sidusrühmade oletused ja subjektiivsed kogemused, mistõttu võetakse komisjoni ettepanekuga töötamisel arvesse üksnes tarbijate soovide ja vajadustega seotud eeldusi.
As things stand, therefore, the new food labelling legislation can at best draw on conjecture and the subjective experiences of the groups and individuals involved, so that the Commission proposal is likewise based only on assumptions concerning consumers' wishes and needs.
Mitte keegi ei oska hinnata, kas lõplik määrus vastab ka tegelikkuses keskmise tarbija vajadustele kogu ELis, või tuleb seda uute uuringutulemuste tõttu paar aastat hiljem oluliselt muuta.
No one can say whether the regulation which is ultimately adopted will in fact serve the interests of average consumers throughout the EU, or whether, on the basis of new research findings, it will have to be substantially revised in only a few years' time.
Nimetatud asjaolu on seetõttu eriti kriitilise tähtsusega, et uuel süsteemil on toidutootjatele ja -kaupmeestele märkimisväärne rahaline mõju.
This point is particularly significant, because it is likely that the new rules will have a very considerable financial impact on food manufacturers and traders.
Aga komisjon, kes on tähelepanuväärselt võtnud oma ettepanekus muu hulgas seisukoha, et välisekspertide arvamuste kasutamine ei olnud vajalik, ei anna ka selle kohta teavet.
Yet the Commission, whose proposal contains the remarkable revelation that it saw no need to consult outside experts when drafting the text, is silent on this issue as well.
Minimaalse kirjasuuruse 3 mm läbiv kasutamine ei ole tegelikkuses teostatav.
An across-the-board requirement that information must be printed with a font size of at least 3 mm is not workable.
See kehtib eelkõige, aga mitte ainult mitmekeelse trükiga toodete puhul.
This applies in particular, but not exclusively, to products whose packaging carries information in several languages.
Kohustuslik 3 mm kirjasuuruse kasutamine tooks kaasa suuremad toidupakendid, rohkem pakendijäätmeid ja lõppkokkuvõttes isegi suuremad toiduportsjonid.
A mandatory minimum font size of 3 mm would result in bulkier food packaging, more packaging waste and possibly even larger portions.
Lisaks sellele ei ole üksnes kirja suurus loetavuse puhul otsustava tähtsusega.
What is more, legibility is not solely contingent on font size.
Seetõttu määratleb raportöör toidualase teabe loetavuse ja teeb ettepaneku töötada konsultatsiooniprotsessi käigus välja rakendamise suunised.
For that reason, your rapporteur provides a definition of the concept of the 'legibility' of food information and proposes that a consultation process should take place with a view to developing guidelines for implementing the rules relating to legibility.
Komisjon põhjendab oma kavatsust anda liikmesriikidele luba töötada välja riiklikud märgistussüsteemid subsidiaarsuse põhimõttega.
The Commission justifies its proposal to allow Member States to develop their own labelling systems by invoking the subsidiarity principle.
Ta viitab võimalusele luua „alt-üles mehhanismi” abil uuenduslikud märgistussüsteemid.
It claims that bottom-up mechanisms of this kind may lead to the development of innovative labelling solutions.
Raportöör on aga seisukohal, et riiklikud märgistussüsteemid võivad siseturul tekitada üksnes lõpliku segaduse, õigusliku ebakindluse ja ulatuslikud täiendavad konkurentsimoonutused, kuna on täiesti võimalik, et liikmesriikide siiani õiguslikult mittekohustuslikud märgistamiseeskirjad mõjuksid tegelikult samamoodi nagu kohustuslikud nõuded.
Your rapporteur takes the view, however, that national labelling systems would be more likely to confuse consumers once and for all, undermine legal certainty and lead to massive additional distortions of competition on the internal market, since there is every chance that national labelling rules which were not legally binding would in fact have the same impact as mandatory requirements.
Võttes arvesse tõsiasja, et suur osa ELi toidukäitlemisettevõtetest turustab oma tooteid kindlasti rohkem kui ühes liikmesriigis, tuleb seega toota eripakendeid ja luua eelkõige vastav laomaht.
Given the fact that a majority of food enterprises in the EU market their products in far more than one Member State, specific packaging would have to be produced and above all appropriate storage capacity would have to be built up in accordance with the specific rules in force in each country.
Sellega seonduvaid lisakulusid mitme miljardi euro ulatuses oleks suures ulatuses väikestest ja keskmise suurusega ettevõtetest koosneval toiduainesektoril raske kanda ning need tasuksid lõpuks tarbijad.
The additional costs involved, which would run to many billions of euros, would impose a severe burden on the food sector, which consists largely of small- and medium-sized firms, and would ultimately be passed on to consumers.
Lõpuks näitab üksnes kujutlus sellest, kuidas tulevikus võidakse üksteise järel kehtestada kuni 27 erinevat ja üksteist täiendavat märgistussüsteemi, kogu kavatsuse absurdsust.
The mere idea that in future a possible 27 additional, different labelling systems would be introduced, and what is more at different junctures, is enough to demonstrate the absurdity of this plan.
Seetõttu peab raportöör vajalikuks vastav artikkel välja jätta.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments deleting the articles in question.
See ei tähenda siiski, et tulevikus on keelatud kaubanduse või toidutootjate juba kehtivad ja vabatahtlikud märgistussüsteemid.
This does not mean, however, that existing, voluntary labelling systems introduced by the food sector or by groups of food manufacturers will in future be banned.
Pigem vastupidi: lisaks kohustuslikele andmetele peaks olema igati lubatud korrata andmeid ükskõik millisel viisil pakendi muul osal või esitada seal lisaandmeid.
Quite the reverse: in addition to indicating the mandatory particulars, it should be perfectly possible to repeat particulars elsewhere on the packaging, in whatever form, or to provide additional particulars.
Loomulikult ei tohi see raskendada kohustuslike andmete hõlpsat leidmist ja loetavust.
Of course this should not detract from the visibility and legibility of the mandatory particulars.
Tarbijate eksitamine toidupakendite välimuse abil tuleb välistada.
The legislation must ensure that consumers are not misled by the presentation of food packagings.
Pilt- ja/või tekstikujutised ei tohi anda eksitavat teavet toidu päritolu, koostise või toitainete sisalduse kohta.
Pictorial representations or texts must not mislead the consumer as to the true origin, composition or nutrition content of the food.
Raportöör teeb seetõttu ettepaneku teha komisjoni ettepanekus vastavaid täiendusi.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments which supplement the provisions of the Commission proposal.
Et viimasel ajal on avaliku arutelu keskmesse tõusnud odavad järeletehtud toiduained, mida keskmine tarbija ära ei tunne, tundub mõistlik nimetatud tooted pakendi esiküljel selgelt märgistada.
As public debate has recently focused on the existence of cheap imitation foods, which the average consumer does not recognise as such, it seems worthwhile to label such products clearly on the front of the packaging.
Raportööri hinnangul tooks toidupakendi esikülje ülekuhjamine erineva toitumisalase teabega, mis on esitatud 100 g või 100 ml või portsjoni kohta, või mitme andmeelemendiga, nagu toote kaal grammides ja toitainete sisaldus protsendina teatava elanikkonnarühma päevasest vajadusest, kaasa selle, et nimetatud teavet hakatakse lõpuks eirama.
In your rapporteur’s view, however, cramming an excessive amount of nutritional information, expressed per 100 g or 100 ml or per portion, or even consisting of several different particulars, for example expressed in grams and as the percentage of the recommended daily intake for a given population group, onto the front of food packages would ultimately result in the information in question being ignored.
Tarbija ei näe sisseostude tegemisel ainult ühte pakendit, vaid kümneid pakendeid toidupoodide riiulitel.
After all, when shopping, consumers are not faced with just one package, but rather with whole rows of packages on supermarket shelves.
Et suurem osa tarbijatest, kes pööravad tähelepanu oma toitumisele, võtavad seniste teadmiste kohaselt peamiselt arvesse toidu energiasisaldust, peaks piisama kohustusest esitada toodete võrreldavuse eesmärgil pakendi esiküljel toidu energiasisaldus kilokalorites 100 g või 100 ml kohta.
Since current findings suggest that the overwhelming majority of those consumers who give thought to their food are mainly interested in the energy content of foods, the mandatory indication of the energy content, in kilocalories per 100 g or 100 ml, in the interests of comparability, on the front of the package should be sufficient.
Teavet selle kohta, millised toitained toidule energiasisalduse annavad, saab lugeda pakendi muul osal asuval „toiteväärtusruudul” esitatud kohustuslikest andmetest.
Consumers can then discover which nutrients account for the energy content of the product by reading the mandatory particulars in the 'nutrition box' elsewhere on the packaging.
Kui pakend sisaldab vaid ühte portsjonit, peaks kehtima kohustus esitada lisaks andmed nimetatud portsjoni toitainete sisalduse kohta.
If a packaging contains only one portion, it should, in addition, be mandatory to indicate the nutrition information for this portion.
Kui tarbijauuringud jõuavad tulevikus nende soovide osas teistele järeldustele, võivad kaubandus- ja/või tööstussektor vastavalt eespool kirjeldatule esitada vabatahtlikult lisaandmeid.
Should consumer surveys in future arrive at different findings concerning consumer wishes, the trade and/or industry can, as already outlined, provide additional particulars voluntarily.
Seejuures tuleb aga jälle kindlaks määrata selged võrdluskriteeriumid ja neid tarbijale täpselt selgitada, et vältida lisaandmete esitamisel omavoli.
However, in this case it would again be necessary to lay down fixed reference amounts and to explain them clearly to consumers in order to avoid arbitrariness in the additional information provided.
Toiduainete väiketootjad, näiteks pagarid, kondiitrid, lihunikud, restoranid jne, pakuvad müügiks või otsetarbimiseks eelkõige pakendamata kaupa.
Specialist food traders and manufacturers, e.g. bakers, confectioners, butchers, restaurants, etc., mainly offer non-prepacked goods for sale or immediate consumption.
Nimetatud tooted ei ole reeglina standardiseeritud ning nende koostis ja müügikaal võivad seetõttu käsitööndusliku valmistusviisi tõttu kõikuda.
As a rule, these products are not standardised, but are subject to variations in composition and weight which are contingent on the production process.
Samuti tuleb arvesse võtta, et just toiduainete väiketootjad tagavad piirkondlike eritoodete säilimise ja mitmekesisuse Euroopa Liidus.
It should also be borne in mind that specialist food traders and manufacturers in particular are guarantors of the survival and diversity of regional specialities in the European Union.
Seetõttu tuleb käesolevas määruses nimetatud asjaoludega arvestada.
The regulation under consideration here must take account of these specific circumstances, therefore.
Kui liikmesriigid otsustavad erandeid siiski mitte teha või sellise erisüsteemi kehtestamisega viivitavad, peavad pakendamata kauba müüjad esitama kõik määruses nõutud andmed.
However, should Member States not lay down derogations or be slow in adopting special rules, suppliers of non-prepacked goods would be required to provide all the particulars stipulated in the regulation.
See tooks toiduainete väiketootjatele nende eespool kirjeldatud eriomaduste tõttu kaasa õiguskindluse puudumise ja ohustaks eelkõige väikeettevõtete olemasolu.
In the light of the special circumstances outlined above, this would in turn undermine legal certainty in the specialist food sector and, in particular, jeopardise the survival of small businesses.
Selliste ettevõtete jaoks on põhjaliku toitumisalase teabe esitamine peaaegu võimatu.
Firms such as these are hardly in a position to provide a comprehensive nutrition declaration.
Seetõttu on raportöör arvamusel, et pakendamata kaup tuleks määruse kohaldamisalast võimalikult suures ulatuses välja jätta.
For that reason, your rapporteur takes the view that non-prepacked goods should be largely excluded from the scope of the regulation.
Erandi peaks siiski tegema allergeene puudutavale teabele, mida peaksid esitama ka toiduainete väiketootjad.
One provision which should apply, however, is that concerning information on allergens, which can also be provided by specialist food traders and manufacturers.
Sellega seoses tuleb viidata asjaolule, et juba määruse (EÜ) nr 1924/2006 (toitumis- ja tervisealaste väidete kohta kaubanduslikes teadaannetes) kohaldamisalast on välja jäetud toiduained, mida pakendatakse alles müümise hetkel.
In that connection, it should be pointed out that products which are packaged only at the time of sale are already excluded from the scope of Regulation (EC) No 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods.
Käesoleva määrusega kooskõlastamise eesmärgil tuleb toitumis- ja tervisealaseid väiteid kaubanduslikes teadaannetes reguleeriv määrus (EÜ) nr 1924/2006 läbi vaadata.
In order to bring it into line with the present regulation, Regulation (EC) No 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods needs to be revised.
Raportöör soovitab viimati nimetatud määruse artikkel 4 ühtlasi täielikult välja jätta, sest vahepeal on selgunud, et selles artiklis kirjeldatud toitainelistel põhijoontel ei ole teaduslikku alust, vaid Euroopa Komisjonil on õigus neid omavoliliselt kehtestada.
At the same time, your rapporteur recommends deleting entirely Article 4 of the latter Regulation, as it has become clear in the meantime that the nutrition profiles described there could not be based on scientific findings but only set arbitrarily by the Commission.
Omavoli kasutamine toiduaineid käsitlevate õigusaktide kehtestamisel tooks kaasa nii suurema bürokraatia, õigusliku ebakindluse ja ebavõrdse konkurentsi kui ka seaks ohtu Euroopa elanikkonna tasakaalustatud toitumise.
Arbitrary legislation on food would mean more red tape, legal uncertainty and distortions of competition, as well as jeopardising the balanced nutrition of the population of Europe.
Võttes arvesse asjaolu, et käesoleva määruse ettepaneku eesmärk on kehtestada kõikide toitude ja alkoholita jookide suhtes ühtselt kohaldatav kohustuslik märgistus, diskrimineeritaks värvidega märgistamisega põhitoiduaineid ning antaks naturaalsete koostisosadega toitude asemel pigem eelistus kunstlike koostisosadega toidule ning pigem halvema kvaliteediga toiduainete imitatsioonidele.
As the proposal for a regulation is intended to establish uniform mandatory labelling applicable to all foods and soft drinks, colour coding would discriminate against basic foods and, for example, create a privileged status for imitation foods, which if anything tend to be inferior, and for artificial as opposed to natural ingredients.
Suure tõenäosusega tooks see kaasa suure osa elanikkonna vale ja alatoitumuse.
It is very likely that this would be a recipe for a wrong diet and malnutrition among large sections of the population.
Seepärast ei soovita ei komisjon ega raportöör sellist toitude koostisosade kohustuslikku märgistamist.
Therefore neither the Commission nor your rapporteur is recommending such a component for mandatory food labelling.
Käesoleva määrusega tahetakse kehtestada kogu ELis kehtivad toidu märgistamise eeskirjad, mida kohaldataks mitte üksnes teatavat liiki toidu, vaid mõne üksiku erandiga ka kõigi toidukäitlejate toodete suhtes.
The aim of the regulation under consideration here is to lay down food labelling rules which would be valid throughout the EU and which would apply – with a small number of exceptions - to all food industry products, i.e. not just to specific categories of foods.
Tuleb rõhutada, et selline märgistussüsteem peab vastama ainult keskmise tarbija, st keskpärase hariduse, teadmiste taseme ja tervisega kodanike nõudmistele, mitte aga konkreetsete patsiendirühmade (v.a toiduainete suhtes allergilised inimesed) vajadustele.
It must be emphasised that such rules can only seek to serve the interests of the average consumer, i.e. normally educated, informed and healthy members of the public, but not persons with food allergies or special categories of patients.
Toidu kohustuslik märgistamine peaks aitama täisealisel kodanikul teha isiklikul vastutusel sihipärast ja teadlikku valikut.
Mandatory labelling of foods should help responsible members of the public make well-informed, targeted purchasing decisions.
Komisjoni väga tervikliku ja keerulise ettepanekuga, mis koosneb 53 üldiselt väga asjakohasest artiklist ja 13 lisast, ei ole seda eesmärki siiski võimalik saavutada.
However, the highly complex and complicated Commission proposal, comprising 53 articles, most of which are very relevant, and 13 annexes, will not make it possible to achieve this objective.