natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Samal ajal peaksid soovituste adressaadid süsteemsete riskide nõukogule otse aru andma vastavalt „tegutse või selgita” põhimõttele.
At the same time, the addressees of the recommendations should report directly to the ESRB on the basis of the “act or explain” principle.
See suurendab süsteemsete riskide nõukogu sõltumatust ja usaldusväärsust.
This enhances the independence and credibility of the ESRB.
· Kolmandaks võib süsteemsete riskide nõukogu otsustada oma riskihoiatused ja soovitused avalikustada.
· Third, the ESRB can resort to the publication of its risk warnings and recommendations.
Ka see vahend võib toetada asjakohast reageerimist.
This instrument can also foster the appropriate follow-up.
Lisaks võib eeldada, et ka ELi nõukogul ja Euroopa järelevalveasutustel võib olla oma roll süsteemsete riskide nõukogu soovituste rakendamise toetamisel.
In addition, it is expected that the EU Council and the ESAs may play a role in supporting the implementation of the ESRB recommendations.
Kokkuvõtteks võib öelda, et komisjoni ettepanekutes sätestatakse süsteemsete riskide nõukogule asjakohane roll ja kohustused.
Overall, the Commission proposals provide for an appropriate role and responsibilities to the ESRB.
Tuleb märkida, et makrotasandi usaldatavusjärelevalvet ei peaks käsitlema muude asutuste, nimelt järelevalveasutuste kohustuste asendajana.
It is important to note that macro-prudential oversight should not be regarded as a substitute for the responsibilities of other authorities, namely supervisors.
Pigem peaks see vajaduse korral soodustama ja täiendama pädevate asutuste teostatavat mikrotasandi usaldatavusjärelevalvet.
It should instead facilitate and complement where required the conduct of micro-prudential supervision by the competent authorities.
Kas Euroopa Liidu institutsioonide vahel valitseb asjakohane institutsiooniline tasakaal?
Is the institutional balance between Union institutions appropriate?
ELi institutsioonid on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tegevusse kaasatud erinevatel tasanditel.
The EU institutions are involved in the ESRB at different levels.
Komisjon on haldusnõukogu hääleõiguslik liige, mis on asjakohane, arvestades komisjoni rolli seadusandlike algatuste tegemisel, samuti liidu makromajanduslikus ja finantsjärelevalves.
The Commission is a voting member of the General Board, which is appropriate given its role in legislative initiatives as well as in the macro-economic and financial surveillance of the Union.
ELi nõukogu on haldusnõukogus esindatud majandus- ja rahanduskomitee esimehe isikus, kes on hääleõiguseta liige.
The EU Council is represented in the General Board through the presence of the President of the Economic and Financial Committee (EFC) as a non-voting member.
See kajastab majandus- ja rahanduskomitee rolli nõukogu nõustamisel, eriti majandus- ja rahapoliitikaga, kaasa arvatud finantsstabiilsusega seotud küsimustes.
This reflects the role of the EFC in providing advice to the Council in matters relating to economic and financial policies, including financial stability.
Samuti on nõukogu kaasatud riskihoiatuste ja soovituste jaoks ettenähtud menetlusse, kuna nõukogu saab riskihoiatused ja soovitused nende adressaatidega samaaegselt, ning samuti saab komisjon adressaatidelt teatised.
The Council is also involved in the procedure envisaged for risk warnings and recommendations, as it will receive risk warnings and recommendations at the same time as the addressees, and it will also receive the communications from the addressees.
Euroopa Parlament on peamiselt kaasatud süsteemsete riskide nõukogu aruandekohustuse valdkonnas (koos nõukoguga), samuti on parlament kaasatud õigusaktide tulemuslikkuse läbivaatamisse pärast õigusaktide kolme aasta pikkust kehtimisaega.
The European Parliament is mainly involved in the reporting obligations of the ESRB (together with the Council) and also in reviewing the effectiveness of the legislation after three years of experience.
Ka see on asjakohane, arvestades parlamendi rolli õigusloomes ja süsteemsete riskide nõukogu kontrollijana.
This is also appropriate given the role of the Parliament in legislation and in holding the ESRB accountable.
EKP-le on ülesandeks tehtud analüütilise, statistilise ja logistilise abi osutamine, eesmärgiga kasutada keskpankade eripädevusi.
The ECB is entrusted with the provision of the analytical, statistical, analytical and logistical support, so as to exploit the specific competencies of the central banks.
Institutsiooniline tasakaal on üldjoontes asjakohane, sest kõik ELi institutsioonid on oma vastavate funktsioonide osas süsteemsete riskide nõukogu toimimisse kaasatud.
The institutional balance is broadly appropriate, as all EU institutions will be involved in the functioning of the ESRB in the context of their respective functions.
Mida Te arvate Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja selle juhtkomitee üldisest koosseisust?
What do you think about the overall composition of the ESRB and its Steering Committee?
Kooskõlas de Larosière’i aruande ettepanekutega on asjakohane, et haldusnõukogu hääleõiguslikud liikmed valitakse EKP üldnõukogu liikmete hulgast.
In line with the proposals made by the De Larosière Report, it is appropriate that the ECB’s General Council provides the basis for the voting members of the General Board.
ELi keskpangad sobivad hästi peamiselt makrotasandi usaldatavusjärelevalve eest vastutavateks asutusteks, arvestades tihedaid sidemeid, mis keskpankadel on raha- ja finantsturgudega, selleks et täita oma rahapoliitilisi ülesandeid.
The EU central banks are well suited to be the authorities mainly responsible for macro-prudential supervision, given the close links that central banks have with the monetary and financial markets in order to perform their monetary policy tasks.
Lisaks sellele on EKP üldnõukogu kindlakskujunenud otsustusorgan, mis on täitnud väga erinevaid keskpanga ülesandeid alates 1999. aastast.
In addition, the ECB’s General Council is a well-established decision-making body, which has carried out a wide range of central banking tasks since 1999.
Seega on üldnõukoguga seotud head kogemused sobivaks aluseks süsteemsete riskide nõukogu sujuvale toimimisele.
Therefore, the good experience with the General Council provides a good basis for a smooth functioning of the ESRB.
Üldnõukogule osutamine tähendab samuti seda, et EKP president peaks olema ametiülesannete kohaselt ka süsteemsete riskide nõukogu juht ja et EKP asepresident on haldusnõukogu liige.
Referring to the General Council also implies that the President of the ECB should be the ex officio chair of the ESRB and that the ECB Vice-President is a member of the General Board.
Komisjoni ning majandus- ja rahanduskomitee kaasamine on samuti asjakohane, arvestades nende rolli seadusandlikes algatustes, makromajanduslikus järelevalves ning majandus- ja rahanduspoliitikas.
The participation of the Commission and the EFC are also relevant, given their role in legislative initiatives, macro-economic surveillance and economic and financial policies.
Seepärast tagab viie keskpanga töötaja (lisaks süsteemsete riskide nõukogu esimehele ja aseesimehele) kaasamine asjakohase tasakaalu keskpanga töötajate ja juhtkomitee muude liikmete vahel.
Therefore, the inclusion of five central bank members (in addition to the chair and vice-chair of the ESRB) ensures an appropriate balance among central bankers and the other members of the Steering Committee.
Lisaks teeb see võimalikuks euroalasse kuuluvate ja mittekuuluvate riikide keskpankade piisava esindatuse.
In addition, it allows for sufficient representation of the euro area and non-euro area national central banks.
Siiski, kuna euroala riikide koosseis aja jooksul muutub, pole soovitav sätestada õigusaktiga konkreetset muutumatut kohtade jaotust euroalasse kuuluvate ja mittekuuluvate riikide keskpankade vahel.
However, as the composition of the euro area will change with time, it would not be advisable to lay down in a legal act a specific, immutable allocation of seats between euro area and non-euro area central banks.
Kas võiksite täpsustada oma seisukohti seoses Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu volitustega: kuidas tagada, et adressaadid hoiatusi ja soovitusi ei ignoreeriks?
Could you elaborate on your views as to the powers of the ESRB: how to make sure that warnings and recommendations cannot be ignored by the addressees?
Nagu juba öeldud, sõltub süsteemsete riskide nõukogu hoiatuste ja soovituste tulemuslikkus nende kvaliteedist, nõukogu ja adressaatide vahelisest „tegutse või selgita” põhimõttest, nõukogu võimalusest oma hoiatused ja soovitused avalikustada ja samuti ELi nõukogu ja Euroopa järelevalveasutuste võimalikust rollist hoiatuste ja soovituste rakendamise toetamisel.
As mentioned already, the effectiveness of the ESRB warnings and recommendations will rely on their quality, the “act-or-explain” mechanism between the ESRB and the addressees, the possibility of the ESRB to publish its warnings and recommendations, and also the possible role of the EU Council and the ESAs in supporting the implementation of the warnings and recommendations.
Otsustav on see, et süsteemsete riskide nõukogu teostaks põhjalikku järelevalvet ja hindamist selle üle, kas tema soovitustele reageerimiseks on võetud järelmeetmeid.
A close monitoring and assessment by the ESRB of the follow-up action that has been given to its recommendations will be decisive.
Kui süsteemsete riskide nõukogu on seisukohal, et võetud meetmed või tegutsemata jätmise põhjendused on ebapiisavad, on mitmepoolne surve ja avalikustamine kaks tähtsat vahendit, mille kasutamist kaaluda.
When the ESRB considers that the actions taken or reasons for inaction are insufficient, multilateral pressure and public disclosure are two important instruments to be considered.
Arvestades aluseks oleva teabe tundlikku iseloomu ja häireid, mida see asutustes ja/või turgudel võib põhjustada, tuleks süsteemsete riskide nõukogu hoiatuste ja soovituste avalikustamine otsustada juhtumipõhiselt.
Taking into account the sensitive nature of the underlying information and the disruption it may cause in institutions and/or markets the decision to make the warnings and recommendations public should be made by the ESRB on a case-by-case basis.
Nende vahendite valik peaks andma piisava stiimulite ja mehhanismide raamistiku, mis suurendab riskihoiatuste ja soovituste järgimise tõenäosust.
The combination of these elements should provide an adequate framework of incentives and mechanisms, which will increase the likelihood of compliance with risk warnings and recommendations.
Kas avalikustamise tase on Teie arvates piisav?
Is the level of public disclosure appropriate in your opinion?
Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu väljundandmed riskihinnangute, hoiatuste ja soovituste vormis hakkavad olema tundliku iseloomuga.
The ESRB output, in the form of risk assessments, warnings and recommendations, will have a sensitive nature.
Eriti võib süsteemsete riskide nõukogu hinnangute avalikustamine otseselt mõjutada turuosaliste arvamust finantsstabiilsuse olukorra kohta.
In particular, the disclosure of the ESRB assessments may have a direct impact on the perception of market participants as to financial stability conditions.
Seega tuleb süsteemsete riskide nõukogu teavituspoliitika hoolikalt läbi mõelda.
Accordingly, the ESRB’s communication policy will need to be carefully considered.
Samal ajal on tähtis, et süsteemsete riskide nõukogu teavitaks avalikkust pidevalt oma korrapärasest tegevusest ja panusest finantsstabiilsuse säilitamisse.
At the same time, it will be important for the ESRB to keep the public informed of its regular activities and contributions to safeguarding financial stability.
Seda on võimalik saavutada süsteemsete riskide nõukogu aruandekohustuse kaudu Euroopa Parlamendi ja nõukogu ees, samuti regulaarsete finantsstabiilsust käsitlevate väljaannete kaudu, selleks et suurendada turuosaliste ja avalikkuse teadlikkust teatavatest riskidest ja puudustest.
This can be achieved through the reporting obligations of the ESRB to the European Parliament and the Council, and also through regular publications on financial stability in order to raise the awareness of market participants and the public to certain risks and vulnerabilities.
Kas näete võimalikku huvide konflikti EKP rahapoliitilise mandaadiga seoses?
Do you see a potential conflict of interest with the ECB mandate in relation to monetary policy?
EKP peamine eesmärk on säilitada hindade stabiilsus.
The primary objective of the ECB is to maintain price stability.
See EKP-le/EKPSile antud mandaat jääb endiseks.
This mandate given to the ECB/ESCB remains unchanged.
Aluslepingus mitte ainult ei sätestata ühemõtteliselt hindade stabiilsus kui rahapoliitika peamine eesmärk, vaid määratletakse ka selge hierarhiline mandaat, kui nimetatakse teisest eesmärki.
The Treaty not only unambiguously establishes price stability as the primary objective of monetary policy but defines also a clear hierarchical mandate when it mentions the secondary objective.
Konkreetsete ülesannete andmine EKP-le süsteemsete riskide nõukogu toimimisega seoses on tervitatav, kuna see tugevdab EKP panust finantsstabiilsusesse.
The assignment to the ECB of specific tasks concerning the functioning of the ESRB is welcome, as it enhances the ECB’s contribution to financial stability.
Kõnealust uut ülesannet ei tuleks käsitleda rahapoliitika uue eesmärgina.
This new task should not be seen as constituting an additional objective of monetary policy.
Selle asemel peaks selle uue ülesande täitmine tugevdama finantsstabiilsust ilma peamist, hinnastabiilsuse eesmärki kahjustamata.
Instead, this new task should contribute to financial stability, without compromising on the primary objective of price stability.
Seega ei muuda Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu loomine aluslepingus sätestatud selget ülesannete jaotust.
Consequently, the creation of the ESRB does not change the clear allocation of responsibilities enshrined in the Treaty.
Samuti säilitab see EKPSi sees teostatava üldise makromajandusliku analüüsi terviklikkuse ning EKP sisemise organisatsioonilise struktuuri.
It will also maintain the integrity of the overall macroeconomic analysis conducted within the ESCB as well as the internal organisational structure of the ECB.
Oluline on tagada, et süsteemsete riskide nõukogule ja kõigile selle liikmetele võimaldatakse ulatuslik sõltumatus poliitilisest mõjust.
It is important to ensure that the ESRB and all its members are provided with a high degree of independence from political influence.
Selles osas ei peaks EKP süsteemsete riskide nõukogu toetav tegevus mõjutama ei EKP institutsioonilist, funktsionaalset ega rahalist sõltumatust ega ka EKPSi ülesannete täitmist vastavalt aluslepingule ning EKPSi ja EKP põhikirjale, eriti seoses selle sõltumatute ülesannete – finantsstabiilsuse ja euroala majanduse – jälgimisega.
In this regard, the supporting activities by the ECB to the ESRB should neither affect the ECB’s institutional, functional and financial independence nor the ESCB’s performance of its tasks under the Treaty and the Statute of the ESCB and the ECB, in particular its own independent financial stability and oversight tasks for the euro area economy.
Millisena näete Euroopa järelevalvestruktuuri arengut keskpikas ja pikas perspektiivis?
How do you see the evolution of the European supervisory architecture in the medium and long term?
Mida arvate ühtsest Euroopa järelevalveasutusest?
In particular, what do you think of a single European supervisory authority?
Kolme Euroopa järelevalveasutuse loomine on suur samm edasi.
The establishment of the three ESAs is a major step forward.
See võimaldab tugineda Lamfalussy kolmanda taseme komiteede kogemusele ja tööle, millel oli tähtis roll järelevalve ühtlustamisel Euroopas ja vastastikuse usalduse loomisel riikide järelevalveasutuste vahel.
It allows building on the experience and the work conducted by the Level 3 “Lamfalussy” Committees, which played an important role to foster supervisory convergence in Europe and to forge mutual trust among the national supervisors.
Euroopa järelevalveasutuste loomisega püütakse kaotada üht nende komiteede suurt nõrkust, nimelt nende suuniste mittesiduvat iseloomu.
The establishment of the ESAs seeks to remedy one of the major weaknesses of these Committees, namely the non-binding nature of their guidelines.
Võimalus anda välja õiguslikult siduvaid tehnilisi standardeid võimaldab luua ELi finantsteenuste reeglistiku, mis soodustab võrdseid konkurentsitingimusi ja aitab Euroopa hoiustajaid, investoreid ja tarbijaid asjakohaselt kaitsta.
The possibility to issue legally binding technical standards will allow creating an EU financial services rulebook, which will promote a level playing field and contribute to the adequate protection of depositors, investors and consumers in Europe.
Ma näen häid külgi, mida võib pakkuda ühtne asutus kõigi finantsasutuste, sealhulgas panganduse, kindlustuse ja pensionifondide usaldatavusjärelevalves.
I do see the merits in having a single authority for the prudential supervision of all financial institutions, including banking, insurance and pension funds.
Järelevalve ja reguleerimine peavad pidama sammu finantsturgude arenguga ja tegelikult oleme olnud tunnistajaks finantssüsteemi erinevate allsektorite järkjärgulisele integreerumisele, mille kõige märgatavam tagajärg on finantskonglomeraatide teke.
Supervision and regulation need to keep up with the developments in financial markets and indeed we have been witnessing a progressive integration between the different sub-sectors of the financial system, of which the emergence of financial conglomerates is but the most noticeable implication.
Seepärast on praeguses kontekstis tähtis, et järelevalve võtaks omaks integreeritud lähenemisviisi, mis võimaldab (mitte nii) uusi ärimudeleid paremini mõista, selle asemel et kasutada eraldi lähenemisviisi panganduses ja kindlustuses, mille puhul võib jääda hoomamata allsektorite vastastikune seotus ja sellega seonduvad riskid.
In the current environment it is therefore important for supervision to adopt an integrated approach that allows for a deep understanding of the (not so) new business models instead of a separated approach for banking and insurance, which may fail to capture the interconnectedness among sub-sectors and the associated risks.
Teisest küljest teen ma selget vahet finantsasutuste järelevalve ja väärtpaberiturgude järelevalve vahel.
On the other hand, I make a clear cut distinction between supervision of financial institutions and the supervision of the securities markets.
On tähtis tunnistada, et nende kahe funktsiooni eesmärgid on sisemiselt erinevad ja teatud juhtudel tegelikult omavahel vastuolus ning et eriti palju ei sarnane isegi nende finantsjärelevalve valdkondade töömeetodid ja alusandmed.
It is important to acknowledge that the objectives of these two functions are inherently distinct, and actually conflicting in certain instances, and even the modus operandi and data resources of the two areas of financial supervision share little similarities.
Võimalik huvide konflikt tuleneb asjaolust, et institutsioonide järelevalve peamine avalik eesmärk peab olema hoiustajate ja klientide huvide kaitse, samas kui väärtpaberituru järelevalve peab esmalt silmas investorite ja aktsionäride huvide eest hoolitsemist.
The possible conflict of interest stems from the fact that the supervision of institutions must have as its predominant public goal to defend the interests of depositors and clients whereas the perspective of securities market supervision is to cater first for the interest of investors and shareholders.
Neist kahest põhimõttest tulenevad kaks erinevat suhtumist muresse institutsioonilise stabiilsuse pärast.
Two different attitudes stem from these two principles regarding the concern with institutional stability.
Minu arvates on olemas tugevad argumendid ka selle poolt, et finantsasutuste äritegevuse järelevalve nende suhetes klientidega toimuks lähedases seoses usaldatavusjärelevalvega.
In my view, there are also strong arguments for the supervision of the conduct of business of financial institutions in the relationship with their costumers to be undertaken in close proximity with prudential supervision.
Kõige silmatorkavam neist argumentidest seostub asjaoluga, et jaepanganduse ja kindlustuse toodete ja teenuste ning nende turustamise ja klientidele müümise viisi reguleerimine ja järelevalve mõjutab paratamatult finantsasutuste kasumlikkust ja maksevõimet, omades seega seost usaldatavusjärelevalvega.
The most notable of those arguments relates to the fact that the regulation and supervision of retail banking and insurance products and services and of the way they are marketed and sold to clients is bound to have an implication in the profitability and solvency of financial institutions, thereby impinging on prudential supervision.
Lisaks sellele leidub olulisi negatiivseid väliseid asjaolusid, mis saavad alguse äriühingu käitumise järelevalvega seoses kogutud andmete sobimatust käsitlemisest, ja hiljuti on isegi esinenud olulisi usaldatavuse probleeme, mille käivitajaks on olnud sobimatu äriühingu käitumine pankade suhetes oma jaeklientidega.
Moreover, there are important negative externalities resulting from an inappropriate handling of information collected in the context of business conduct supervision and there have even been recent cases of significant prudential problems being triggered by inappropriate business conduct in the relationship of banks with their retail clients.
Kõike arvesse võttes pooldan ma pigem mikrotasandi usaldatavusjärelevalve kaheosalist mudelit, mis tugineb kahele peamisele institutsioonilisele sambale: ühelt poolt kõigi finantsasutuste usaldatavusjärelevalve, samuti traditsioonilise panganduse ja kindlustuse jaeklientide kaitse, sealhulgas nii nende rahaliste vahendite kaitse kui ka nende huvide kaitse ärisuhetes finantsasutustega, teiselt poolt väärtpaberiturgude rikkumatuse ja tõhususe kaitse, sealhulgas investorite kaitse neil turgudel.
All things considered, I tend to be inclined towards a twin-peaks model of micro-prudential supervision grounded on two main institutional pillars: on the one hand, the prudential supervision of all financial institutions as well as the protection of the retail traditional banking and insurance costumer, including both the safeguard of their funds and the protection of their interests in the commercial relation with financial institutions; on the other hand, the safeguard of the integrity and efficiency of the securities markets, including the protection of the investor in those markets.
Millisena näete EKP pangandusjärelevalve rolli tulevikus?
How do you see the ECB’s role in banking supervision in the future?
Üldiselt on finantskriisi kogemus tugevdanud argumente keskpankade usaldatavusjärelevalvesse kaasamise kasuks.
In general, the experience of the financial crisis has strengthened the arguments in favour of the involvement of central banks in prudential supervision.
Järjest enam turupõhises ja vastastikku seotud finantssüsteemis mõjutavad häired tõenäoliselt keskseid turumehhanisme, näiteks likviidsuse jaotust, neil on piiriülene mõju ja need levivad senisest vähem prognoositaval viisil.
In an increasingly market-based and interconnected financial system, disturbances are likely to affect core market mechanisms, such as the distribution of liquidity, have cross-border implications and propagate in a more unpredictable manner.
Sellise dünaamika adekvaatne hindamine nõuab piiriülest süsteemset seisukohta ja samuti asjakohaseid ressursse ja finantsstabiilsuse analüüsi alast oskusteavet, mis on olemas keskpankadel.
An adequate appreciation of such dynamics requires a cross-border systemic perspective as well as appropriate resources and expertise for financial stability analysis as it is the case with central banks.
Lisaks sellele on finantskriisi ajal selgelt ilmnenud koostoime keskpanganduse ja järelevalve funktsioonide vahel, eelkõige seoses teabe kogumise ja hindamisega.
Moreover, during the financial crisis the synergies between the central banking and the supervisor functions have been evident with particular regard to the gathering and assessment of the information.