natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ÜRO Peaassamblee täiskogu võttis oma 18. detsembri 2007. aasta istungil vastu resolutsiooni surmanuhtluse suhtes kehtestatava moratooriumi kohta, mis oli ÜRO liikmesriikide piirkondadevahelise koalitsiooni töö tulemus, kus ELi nimel tegutses Portugal.
The plenary of the UN General Assembly adopted a resolution calling for a moratorium on the death penalty at its session of 18 December 2007, following the work of an interregional coalition of UN member states, within which the EU was represented by Portugal.
Tegemist on äärmiselt olulise sammuga, mis, nagu märgitakse aruandes, oli „ELi pikaajaliste surmanuhtluse vastaste jõupingutuste tulemus ja ajalooline saavutus ülemaailmses võitluses surmanuhtluse vastu ÜROs”.
This is a development of major importance; as the Annual Report stresses, it represents the culmination of prolonged efforts by the EU and is also a turning-point in the worldwide campaign against capital punishment at the UN.
Kuigi kaugel sellest, et olla rahuldavad
The progress achieved towards abolition of the death penalty, though not sufficient to satisfy us
Vastavalt organisatsiooni Amnesty International 2007. aasta aruandele hukati sellel aastal vähemalt 1252 inimest 24 riigis ja surma mõisteti 3347 inimest 51 riigis.
According to Amnesty International’s 2007 report, that year saw at least 1252 executions in 24 countries and 3347 death sentences in 51 countries.
88% kõikidest teadaolevatest hukkamistest leidsid aset viies riigis: Hiinas (vähemalt 470), Iraanis (vähemalt 317), Saudi Araabias (vähemalt 143), Pakistanis (vähemalt 135) ja USAs (42). , on edusammud surmanuhtluse kaotamise suunas siiski innustavad, kuna need näitavad, kui tõhus võib olla ELi üksmeelne, järjepidev ja kooskõlastatud tegutsemine.
88 % of all recorded executions took place in five countries: China (at least 470), Iran (at least 317), Saudi Arabia (at least 143), Pakistan (at least 135) and the US (42). , is encouraging as evidence of the powerful effectiveness which the EU can have when it speaks with a single voice and acts in persistent and coordinated fashion.
Inimõigustealaste dialoogide ja konsultatsioonide areng ja iseloomustus
Dialogues and consultations on human rights: development and characteristics
Aruandeaasta jooksul on kasvanud inimõigustealaste struktureeritud dialoogide ja konsultatsioonide hulk, mida EL kolmandate riikidega eri vormides regulaarselt peab.
The year covered by the report witnessed an increase in the number of structured consultations and dialogues on human rights carried out in diverse forms between the EU and third countries on a regular basis.
See aga ei tohiks põhjustada liidu lähenemisviiside erinevusi selles, kellega läbirääkimisi peetakse ja millistest huvidest suhetes lähtutakse.
However, this does not mean that the Union’s approach should vary according to the nature of the partner or the interests at stake in the relationship.
Kooskõla peab valitsema eelkõige ELi enda institutsioonide ja eri liikmesriikide vahel, kes peavad säilitama oma eesmärkides, väärtustes ja hoiakutes võimalikult suure ühtsuse.
First, it is important to ensure coherence between the Union institutions and the Member States, while the latter should maintain the highest possible degree of unity in terms of objectives, values and attitudes.
Veelgi tähtsam on kooskõla lähenemisviiside vältimisel, mis esindavad või ajendavad arvama, et esindavad läbirääkijate võimust või mängus olevatest huvidest sõltuva topeltmoraali olemasolu.
Second and more important, coherence is required in order to avoid positions which might represent, or give the appearance of representing, any practice of double standards determined by the power exercised by the partner or the interests at stake.
Kuigi see on äärmiselt kahetsusväärne, ei aita üksnes kaebused või protestid paljudel juhtudel olukorda parandada ning teatud juhtudel võivad need seda reaktsioonide näol isegi halvendada.
It is unfortunately the case that in many cases condemning or protesting alone will not improve matters and may even be counterproductive.
Oma meetmete, algatuste ja reaktsioonide puhul tuleb alati mõelda tagajärgedele, nii et nende määratlemisel ja rakendamisel oleks aimatavate tagajärgede hindamine alati otsuste üks põhitingimusi.
We need to be aware at all moments of the likely consequences of our actions, initiatives and reactions, in such a way as to make the evaluation of those consequences, in terms of definition and application, an integral part of decision-making.
Oma kutsumuselt ja olemuselt on EL pigem veenmist kui sundi kasutav jõud.
The EU is, both by choice and by its nature, a power more oriented to persuasion than to imposition.
Siiski ei tohi Euroopa „pehme jõu” ülekaalu ajada segi nõrkuse või järjekindlusetusega.
Nonetheless, its preference for ‘soft power’ should not be confused with weakness or inconsistency.
ELi poliitilise jõu abil tuleb mõõdutundega, kuid samas jõuliselt ja kooskõlastatult säilitada pidev sanktsioneerimise võimalus juhtudel, kui ilmselgelt rikutakse inimõiguste austamise alaseid kokkuleppeid või esineb inimõiguste ilmseid rikkumisi.
The Union’s political power authorities must at all times, with moderation but also with firmness and coherence, keep open the option of sanctions in cases of visible non-compliance with the existing agreements on human rights or of flagrant human rights violations.
Seetõttu peab ELi tegevus riikide veenmisel ühinemiseks Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudiga jätkuma ja hoogustuma.
It is essential in this connexion that the EU should continue and step up its pressure on third countries to accede to the Rome Statute of the International Criminal Court.
Euroopa Parlamendi poolt vastu võetud ning inimõiguste allkomisjoni esimehe Hélène Flautre’i
The reports adopted by Parliament and drawn up respectively by Hélène Flautre
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT+A6-2008-0309+0+DOC+PDF+V0//ET ja saadik Elena Valenciano
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT+A6-2008-0309+0+DOC+PDF+V0//ES&language=ES , chair of the Subcommittee on Human Rights, and Elena Valenciano
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365et.pdf koostatud raportides kolmandate riikidega peetavate inimõigustealaste dialoogidega seotud mõju ja meetmete kohta paluti parandada Euroopa Parlamendi teabe-, konsultatsiooni- ja osalusmehhanisme nimetatud dialoogides, samuti ELi kolmandate riikide vastu suunatud sanktsioonide mõistlikku kasutamist, nii et ELi ja tema partnerite vahel erinevaid lepinguvorme kasutades sõlmitud inimõigustealaseid kohustusi ei saaks inimõigusi rikkudes eirata, ilma et see tooks kaasa reaktsioone ja kooskõlastatut tegutsemist, mis lähtub objektiivse hinnangu andmist võimaldavatest selgetest ja läbipaistvatest kriteeriumidest.
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365es.pdf called for the improvement of the mechanisms for the information, consultation and participation of Parliament in the dialogues, as well as the rationalisation of EU sanctions against third countries, so as to ensure that in cases of abuses that violate the human rights provisions included in the various types of agreement between the EU and its partners there is always a response backed up by coherent action grounded in clear and transparent criteria permitting an objective assessment.
Oluliste kriteeriumide loomine inimõiguste valdkonnas, mis puudutab nii paljude inimeste konkreetseid kannatusi maailmas, ei saa olla ei kaebuste kohese mõju taotlemine, eriti poliitikas või meedias, ega ka võltsi tegelikkuse säilitamine, mis vaid riigi huve ja argumente arvestades jääb vaikivasse olekusse.
The main criteria in the field of human rights - a matter which concerns the real suffering of large number of people in the world - should not include either seeking immediate effect for a denunciation, especially where it is of political character and relayed by the media, or preserving a false realism which hushes things up and obeys only government interests or raison d ’ etat .
Taotleda tuleb konkreetset positiivset mõju kas lühikeses, keskmises või pikas perspektiivis, kompleksse ja järjepideva tegevuse kaudu, milles on oma osa erinevatel dialoogi-, ühendus- ja veenmisaspektidel ning kui vaja, ka kindlakäelistel ja järjekindlatel meetmetel ja survemeetoditel ning äärmisel juhul isegi sanktsioonidel või rahvusvahelisel õigusemõistmisel.
What should be aimed at is to ensure a concrete and positive impact, in the short, the medium and the long term, by means of a complex and continuous action including the various dimensions of dialogue, alliances, persuasion, and, where necessary, firm and coherent measures and pressures which may if required lead to sanctions or recourse to international legal instruments.
Seega on terviku kooskõla ja liidu institutsioonide vaheline tihe koostöö, samuti eesmärgipärasus, järjekindlus ja läbipaistvus võimalike meetmete rakendamisel inimõiguste rikkumise korral eesmärgid, mida tuleb pidevalt taotleda ja alal hoida.
In this context, it is necessary to pursue and maintain at all times a number of principles, including overall coherence, close cooperation between the Union institutions, and objectivity, rigour and transparency in implementing action against human rights violations.
ELi tegevus ÜRO Inimõiguste Nõukogus
The EU ’ s actions in the UN ’ s Human Rights Council
Euroopa Parlamendis peetud mõttevahetustes varasemate aastaaruannete üle on üksmeelselt märgitud, et on väga oluline, et algatus ÜRO inimõigustealase mehhanismi reformimiseks oleks edukas.
The debates in Parliament on the previous annual reports have repeatedly stressed how important it is that the initiative for reforming the UN’s human rights machinery should succeed.
ÜRO inimõiguste nõukogu loomist tervitas EL kui positiivset ja olulist sammu edasi ning kui oma tulevase tegevuse prioriteeti.
The EU has welcomed the creation of the Human Rights Council as a major improvement and a priority for future action.
Siiski on ilmne, et isegi ilma silmanähtavate vasturääkivusteta, mis iseloomustasid endist ÜRO inimõiguste komisjoni, on praegune inimõiguste nõukogu nüüd ja ka tulevikus dialoogi, vastasseisu ja vastuoludest tulenevate pingete areeniks eri riikide väärtuste, huvide ja argumentide vahel.
Nonetheless, it is clear that, although it has not so far exhibited the severe divergences that marred the old Human Rights Commission, the present Human Rights Council is - and will continue to be - a terrain of dialogue, confrontation and conflictive tension between different values, interests and conceptions of raison d ’ état .
Kuuskümmend aastat pärast inimõiguste ülddeklaratsiooni allkirjastamist ning vaatamata selle aja jooksul tänu deklaratsioonile saavutatud edusammudele seatakse selle põhimõtete universaalne olemus tänapäeval kultuurilise relativismi tõttu ja põhjendusega, et deklaratsiooni läänemaailmas ei järgita, rohkem kahtluse alla kui kuuskümmend aastat tagasi.
Sixty years on from the signing of the Universal Declaration of Human Rights and despite the advances of the present historical period, the universal character of that declaration’s principle is now more contested than it was at the time, on grounds of cultural relativism and of the breaches of human rights practised in the West.
Inimõiguste nõukogu on seejuures väga oluline, konkreetne ja sümboolne areen, kus kujundada dünaamikat, mille abil astuda vastu sellele olukorrale, mis halvimal juhul võiks viia inimõiguste universaalse kontseptsiooni usaldusväärsuse olulise vähenemiseni, mille tagajärjeks oleks rahvusvaheliste inimõiguste kinnitamise ja kaitsmise alaste meetmete nõrgenemine.
The Human Rights Council is a forum of particular importance, both concretely and symbolically, in the context of creating a means of dealing with a situation which, in the worst-case scenario, could result in a serious undermining of the credibility of the universal concept of human rights, thus sapping the effectiveness of international actions for the promotion and defence of that concept.
Mis puudutab väärtuste ja kultuuride mitmekesisust ja paljusust ning suundumust nende põhjal relativistlikke väiteid tuletada, siis on oluline olla teadlik tõsiasjast, et kogu maailmas on inimesi, kes ootavad ELilt põhimõttekindlat ja aktiivset inimõiguste universaalse väärtuse kinnitamist.
On the matter of the diversity and plurality of values and cultures and the tendency to draw relativist conclusions from that phenomenon, we need to recall that throughout the world there are people who expect the EU to act coherently and forcefully in order to affirm human rights as a universal value.
Seetõttu tuleb teha tööd selle nimel, et muuta inimõiguste nõukogu usaldusväärseks ja tõhusaks institutsiooniks.
We need, then, to work to strengthen the HRC as a credible and effective body.
Nõukogu reformi ja selle toimimisreeglite heakskiitmise tulemuseks peab olema suurema tõhususe ajajärk, et institutsioon võiks vastata talle pandud ootustele.
The completion of its reform and the adoption of its working procedures should launch a period of greater effectiveness, allowing it to meet the expectations it has generated.
Asjaolu, et on alanud esimesed istungid üldise korrapärase läbivaatamise raames, mis on uus mehhanism inimõiguste seisu kontrollimiseks kõigis maailma riikides, nõuab nõukogu liikmesriikide töötamist ühiselt, heas usus ja tegusalt selle nimel, et endale võetud kohustused inimõiguste kaitse parandamisel muutuksid olulisteks edusammudeks.
In particular, the commencement of the first sessions of the universal periodic review (UPR), which is a new mechanism for reviewing the human rights situation in every country in the world, means that the member states of the HRC will have to work together strenuously and in good faith in order to ensure that the undertakings made on improving human rights protection are reflected in genuine advances.
Üldise korrapärase läbivaatamise tõhususe ja usaldusväärsuse tagamiseks on oluline see läbi viia varasemate olemasolevate aruannete põhjal, mille on koostanud kontrollitavate riikide ja ÜRO asjaomased organid, ning lähtudes asjaomaste valitsusväliste organisatsioonide reaktsioonidest.
For the effectiveness and credibility of the UPR, it is important that it should be carried out on the basis of the available prior reports, to be drawn up by the country under examination and the relevant UN bodies, together with the remarks of the appropriate NGOs.
Üldise korrapärase läbivaatamise areng peab aitama tõhusalt reguleerida riikide aruandekohustust ja riikidevahelist koostööd ning määratleda mitteriiklike tegutsejate vastutust ja aruandekohustust.
The development of UPR practice should serve for the effective regulation of countries’ own reporting and for cooperation between countries, as also for the definition of responsibilities and reporting on the part of non-state actors.
On kiiduväärne, et aruandes märgitakse sõnaselgelt, et EL „esindab inimõiguste nõukogus vähemuse seisukohta” ja et selles olukorras peab EL „seisma vastu kiusatusele jääda isoleerituks ja püüdlema piirkondlikke erisusi ületava dialoogi suunas”.
The report states, without mincing its words (and this is commendable), that the EU ‘is in a minority position in the Human Rights Council’, and that in these circumstances it ‘will have to resist the temptation to remain isolated and endeavour to pursue dialogue transcending regional divisions’.
Sellises olukorras peab EL hoolikalt jälgima ja ergutama nõukogu arenemise ja selle tegevuse tõhusa rakendamise protsessi.
In this situation, the EU must exercise vigilance and encourage the further development of the HRC and the implementation of the fruits of its work.
Selleks tuleb ELi piires ja väljaspool taotleda ja arendada võimalikult laiapõhjalisi kokkuleppeid ja enamuse poolehoidu ühise eesmärgiga muuta nõukogu inimõiguste edendamise põhivahendina maailmas tõhusamaks ja usaldusväärsemaks.
To this end, the Union must seek, within and outside it, the broadest possible alliances and majorities, with the common objective of conferring effectiveness and credibility on the HRC as a key institution for advancing the cause of human rights in the world.
See ELi meede peab olema suunatud piirkondadevaheliste ja globaalsete valitsuskoalitsioonide loomisele ja arendamisele ning konsensuse saavutamisele maailma eri riikide ja piirkondade avaliku arvamuse vahel.
This Union action must be aimed at forming and developing intergovernmental coalitions at interregional and global level, and at encouraging consensus-formation on the level of public opinion encompassing the different countries and regions of the world.
Suuremat tähelepanu tuleb pöörata dialoogi ja koostöö arendamisele kõigi mitteriiklike subjektidega, kes jagavad ELiga ühist püüdlust muuta demokraatia üleüldiseks, lahendada konflikte vägivallatult, saavutada sooline võrdõiguslikkus ja säästev areng – teisisõnu püüdlust saavutada inimõiguste areng konkreetsete globaalsete ja jagatud edusammude näol.
We need further development of dialogue and cooperation with all these non-state agents, who share with the Union a set of common aspirations: the universalisation of democracy, non-violent conflict resolution, gender equality, sustainable development, and generally the advancement of human rights on a context of real and shared global progress.
Majanduslikud, sotsiaalsed ja kultuurilised õigused
Economic, social and cultural rights
Juba ainuüksi tõsiasjal, et aruanne sisaldab majanduslikke , sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi käsitlevaid lõike, on suur tähtsus.
It is significant in itself that the report contains sections on economic, social and cultural rights.
Ühelt poolt väljendab see teatud maailmavaatelist seisukohavõttu, mida tuleb tervitada kui igati kiiduväärset.
This represents a certain stand of principle which is to be welcomed.
Teisalt aga on see vajalik meeldetuletus liidu ühiste kohustuste kohta praegusel maailma majandus- ja toidukriisi ajajärgul.
It is also a necessary reminder of the Union’s common responsibilities at this moment of economic and food crises in the world.
Teatavasti on toimunud maailmavaateline mõttevahetus, mis kestab osaliselt veel praegugi, nende vahel, kes on seisukohal, et põhiliste inimõiguste hulka kuulub ka õigus toidule, tööle ja arengule, ning nende vahel, kes, soovides õiguslikult ja poliitiliselt suruda inimõigusi rangelt üksikisikute ühiskondlike ja poliitiliste õiguste raamesse, näevad segavat elementi mis tahes edusammudes majanduslike , sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste õiguspärasuse edasise tunnustamise suunas.
As is well known, there has existed, and to some extent still exists, a doctrinal dispute between those who believe that fundamental human rights include the rights to food supplies, work and development, and those who, preferring the legal and political restriction of the territory of human rights to the area of individual civil and political rights in the strict sense, believe that any steps to give juridical status to economic, social and cultural rights are liable to sow confusion.
Käsitledes oma aruannetes jätkuvalt majanduslikke , sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi, väljendab EL oma nõusolekut nendega, kes rahvusvaheliste institutsioonide ja kodanikuühiskonna raames lisavad globaalsesse tegevuskavasse vajaduse jätkuvate teoreetiliste ja praktiliste edusammude järele nimetatud õiguste õiguslikul kaitsel
By including these sections in its report on human rights in the world, the EU has aligned itself with those who, at the level of international institutions and civil society, believe the global agenda must include the requirement of gradually moving, in both conceptual and practical terms, towards a specific legal regime for the protection of economic, social and cultural rights
Seetõttu on väga tähendusrikas ja oluline väide, mille esitavad B. Kouchner, J. Solana ja B. Ferrero-Waldner ELi aastaaruande eessõnas: „Kõik kodaniku-, poliitilised, majanduslikud ja kultuurilised õigused on jagamatud, vastastikku sõltuvad ja üksteist tugevdavad.” .
Here we may draw attention to the words of Bernard Kouchner, Javier Solana and Benita Ferrero-Waldner in their introduction to the Annual Report: ‘All civil, political, economic, social and cultural rights are indivisible, interdependent and mutually reinforcing’. .
Majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelise pakti fakultatiivse protokolli vastuvõtmine ÜRO Peaassamblee poolt on positiivne samm inimõiguste vastastikuse sõltuvuse ja jagamatuse kinnitamise protsessis.
The adoption by the UN General Assembly of the optional protocol to the International Pact on Economic, Social and Cultural Rights is a welcome step forward in this process of affirmation of the interdependent and indivisible nature of human rights.
Omades vajalikku paindlikkust, mis tuleneb majanduslike , sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste erisugususest, peab Euroopa seisukoht nimetatud õiguste kaasamises õigusaktidesse jääma kindlameelseks terve rahvusvahelise protsessi jooksul, mis kujuneb paratamatult pikaks ja keerukaks.
Allowing for the requisite flexibility, a characteristic reflecting the inherently diverse nature of economic, social and cultural rights, the EU must take a firm stand in favour of incorporating those rights into the legal texts, by means of a process at international level which will necessarily be long and complex.
Selle rahvusvahelise meetme innustav jõud tuleneb 2000. aastal Nice’is vastu võetud ELi põhiõiguste hartast, milles väljendatud väärtused ja põhimõtted on siinkirjutaja hinnangul universaalselt kehtivad.
The dynamic behind this international action takes inspiration from the Charter of Fundamental Rights of the EU adopted in Nice in 2000, whose values and principles have, in our view, universal validity.
EL peab selles võitluses säilitama silmapaistva koha.
The EU must maintain its leading role in this fight.
Rahvusvahelisel areenil ja oma institutsioonidega paistab EL vaatamata oma piiratusele ja vastuoludele maailma laia üldsuse silmis praegu silma inimõiguste peamise kaitsjana rahvusvahelises poliitikas.
In the international arena and through its institutions, the Union is seen today, by wide swathes of public opinion worldwide and despite its own constraints and contradictions, as the principal defender of human rights in the sphere of international politics.
Inimõiguste alal, nagu ka rahu, demokraatia ja arengu valdkonnas, on maailmas suur „Euroopa nõudlus”.
There is an enormous ‘need for Europe’ in that sphere, as there is in general in all areas relating to peace, democracy and development in the world.
Samuti on tõsi, et ELi kritiseeritakse väitega, et ta rakendab oma põhimõtteid vastavalt oma äranägemisele või üksnes oma kodanike huvides.
Europe, however, is also called in question by those who claim that it applies its principles only where it suits it to do so or only for its own citizens.
Parim vastus sellisele kriitikale peab olema kooskõla ELi inimõigustealaste sise- ja välismeetmete vahel.
The best response to such criticisms is to ensure consistency between the EU’s internal and external action on human rights.
See aga nõuab eeskujuliku sisserändepoliitika arendamist ning kõigi liikmesriikide terrorismivastase võitluse alase tegevuse ranget ja tulemuslikku kontrolli.
For this, we must develop an exemplary immigration policy, and ensure that there are rigorous and binding controls on all Member States’ practices in the fight against terrorism.
1) Surmanuhtluse üldise kaotamise tõelisuseks saamise hoogustamine – praegused põlvkonnad võivad näha selle eesmärgi täitumist.
1) a renewed effort to achieve the abolition of the death penalty worldwide, recalling that today’s generations may see this become reality in their lifetimes;
2) Oma meetmete ja tegevuskavade „naiselikustamine” – spetsiifilisema ja suurema tähelepanu pööramine naiste inimõigustele.
2) the ‘feminisation’ of its actions and programmes with a view to paying closer and more specific attention to women’s human rights issues;