natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pärast neid muudatusi tekib küsimus, kas see fondide lahutamine võimaldas tõepoolest parandada kättesaadavate rahaliste vahendite kasutamise tõhusust.
Following the introduction of these changes, the question arises as to whether this separation has actually led to more effective use of the financing available.
Ühise põllumajanduspoliitika fondide sidumine maaelu arengu jaoks eraldatud vahenditega on vaid näiline eelarveskeemi lihtsustamine.
Linking the common agricultural policy to rural development funding represents a simplification of budgetary arrangements in appearance only.
Tegelikult aitab see lahutada mittepõllumajanduslikuks otstarbeks mõeldud vahendid ühtekuuluvuspoliitikast ja laiemast regionaalarenguperspektiivist ning seetõttu täidavad mõned eesmärgid topeltülesannet (keskkonnakaitse või haridus, näiteks) või ei tule lihtsalt arvesse üheski valdkonnas.
In reality, it means the separation of non-agricultural funding from the scope of cohesion policy and a broader regional development perspective and, as a result, either the duplication of some objectives (e.g. environmental protection and education) or their omission in both areas.
Arvestades praeguseid eelarvepiiranguid, on tõepoolest oht, et Euroopa Regionaalarengufondist saadavaid vahendeid kasutatakse suures osas kõige suurematesse linnakeskustesse või kõige dünaamilisematesse piirkondadesse koondunud majandusliku konkurentsivõime arendamiseks, samas kui EAFRDi vahendid on peamiselt mõeldud põllumajanduse konkurentsivõime parandamiseks.
There is a risk, therefore, that, in view of existing budgetary limitations, funding available under the ERDF will be used to a large extent to boost economic competitiveness in larger urban centres or the most dynamic regions, while EAFRD financing will be focused on improving agricultural competitiveness.
Nendel asjaoludel võivad maapiirkondades mittepõllumajandusliku tegevuse ja VKEde arengu toetamise kulud jääda kahe fondi vahele, nii et neid ei kata ükski fond.
In this situation, spending on support for non-agricultural activities and the development of SMEs in rural areas would be at the interface between the two funds and not be covered by either of them.
Vahendite puudust võib tunda ka üldkasutatavates esmatarbeteenustes ja infrastruktuuriinvesteeringutes maapiirkondades – valdkonnad, kus peaks oma panuse andma ka Ühtekuuluvusfond.
There could also be a shortage of funding to ensure basic public services and investment in infrastructure in rural areas, to which the Cohesion Fund is also meant to contribute.
Sellega seoses on peamise tähtsusega pikas perspektiivis läbipaistva maaelu arengu strateegia välja töötamine riiklikul ja piirkondlikul tasandil, kui tahetakse selgelt kindlaks teha prioriteete ja eesmärke maaelu arengu vallas ja kohandada vastavalt eri allikatest saadavaid toetusi.
In this context, it is becoming particularly important to come up with a transparent, long-term rural development strategy at national and regional level, in order to be able to identify clearly rural development priorities and objectives and adapt to them the various sources of funding available.
Teise samba ühendamine ühtekuuluvuspoliitikaga nõuaks siiski riikide tasandil võetavate meetmete tihedat kooskõlastamist.
Linking the second pillar to cohesion policy measures would, however, require the close coordination of activities at national level.
Peale selle tuleks arvesse võtta teisi maaelu arengu rahastamise arendamist ja meetodeid mõjutavaid tegureid.
Furthermore, additional factors affecting development and the means of financing rural development need to be examined.
Mõistet maapiirkonnad ei ole tänini veel täpselt määratletud.
What constitutes a rural area has yet to be defined with any precision.
Järelikult tuleb maapiirkondade arengust rääkides arutada, kuidas neid nende eripära ja arengueesmärke arvestades iseloomustada.
This means that when speaking about rural development, it is essential to think about how rural areas can be defined in terms of their characteristics and development objectives.
Traditsioonilised maapiirkonnad erinevad linnapiirkondadest väiksema rahvastikutiheduse, erineva tööhõivestruktuuri, madalama tuluaseme ja üldkasutatavate hüvede piiratud kättesaadavuse poolest.
Traditionally, rural areas could be differentiated from urban areas through their lower population density, different employment structure, lower level of income and worse access to public goods.
Territoriaalse ühtekuuluvuse seisukohast ei peaks väiksem rahvastikutihedus olema määrav tunnusjoon.
From the point of view of territorial cohesion, lower population density should not be the decisive characteristic.
Ühiskonna, sealhulgas tööhõive struktuuri tänapäevaseks muutmine on üks Euroopa Liidu arengu eesmärke.
One of the Union’s development aims is to modernise social structures, including employment structures.
Territoriaalset ühtekuuluvust saab seega tugevdada tööhõivestruktuuride lähendamisega maa- ja linnapiirkondades.
It is possible to increase territorial cohesion, therefore, by aligning employment structures in rural and urban areas.
Territoriaalse ühtekuuluvuse alased peamisteks väljakutseteks jäävad seega tulutase ja ligipääs üldkasutatavatele hüvedele, ning mittepõllumajandusliku tegevuse toetamine maapiirkondades on nende eesmärkide saavutamiseks kõige tõhusam vahend.
Level of income and access to public goods therefore remain the biggest challenges for territorial cohesion and they can be most effectively improved through support for non-agricultural activities in rural areas.
Maaelu arengule vahendite eraldamisega ei tohiks siiski kaasneda põllumajanduse otsetoetusteks mõeldud vahendite vähenemine.
Rural development measures should not, however, drain resources intended for direct payments to farmers.
Kindlasti muudetakse lähiaastail ühist põllumajanduspoliitikat (ÜPP) põhjalikult.
Substantial changes to the European Union’s common agricultural policy should be expected in the next few years.
Esimeseks katseks selles valdkonnas võib pidada ÜPP tervisekontrolli.
The first opportunity to make changes could be the CAP Health Check.
Seni juhindusid arutelud ÜPP struktuuri teemal eelkõige mõttest, et sellele poliitikale eraldatud vahenditega säilitati just ebavõrdsus liidu majanduses ja et need ei võimaldanud majanduse konkurentsivõimet tõsta.
In previous disputes about the structure of the CAP, the view has dominated that this funding is strengthening the diversification of the EU's economy while failing to boost its competitiveness.
Euroopa Liidu praeguses finantspoliitikas on see mõte ehk osaliselt õigustatud, aga tegelikult sõltub kõik sellest, kuidas ühenduse abiraha kasutatakse.
Under the Union’s present financial policy, this view is partially justified, but it really depends on how Union funding is spent.
Maaelu arengu poliitika eesmärgid ei tohi nimelt olla vastuolus Lissaboni [strateegias seatud] eesmärkidega, kui see areng tugineb suhtelise konkurentsivõimelisuse mehhanismile (kasvav tulusus ühendatult suhteliselt madalate kuludega), eelkõige kohalikus põllumajandus- ja toiduainetööstuses, infrastruktuuride arendamises ja sellistes teenustes nagu turism, haridus või keskkonnakaitse.
Rural development policy objectives in particular need not be contrary to the Lisbon goals provided this development is based on the application of the relative competitiveness mechanism (better cost-effectiveness), in particular in local food processing and the development of infrastructure and services, such as tourism, education and environmental protection.
Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi osas seati aastateks 2007‑2013 järgmised prioriteedid:
With regard to the EAFRD, the following priorities were identified for the period 2007-2013: 1.
– tõsta põllumajanduse ja metsanduse konkurentsivõimet,
Improving the competitiveness of the agricultural and forestry sectors.
– parandada elukvaliteeti ja mitmekesistada majandustegevust maapiirkondades,
Improving the quality of life in rural areas and encouraging diversification.
Kas maaelu arengu jätmisega ÜPP raamesse ei jäetaks põllumajandusettevõtjaid ilma seni rakendatud ühenduse vahenditest rahastamise meetoditest?
Would keeping rural development within the scope of the CAP not mean depriving farmers of previous methods of Union funding?
Põllumajanduse otsetoetuste (esimene sammas) summa ja riikide oma vahenditest kaasrahastamise mahu kindlaks määramine ÜPP ühenduse ulatust arvestades on üks peamisi vaidluspunkte aruteludes ÜPP teemal.
One of the main sources of dispute in the CAP debate will be the level of direct payments for agriculture (first pillar) and the level of national co-financing in view of efforts to preserve the Community nature of the CAP.
Erilist tähelepanu tuleks pöörata komisjoni ettepanekule vähendada otsemakseid põllumajanduslikele suurettevõtetele ja tugevdada ÜPP teist sammast, see tähendab arendada maapiirkondi, tõstes ümbersuunamise määra.
The Commission’s proposal to reduce direct payments for large farms and to strengthen the second pillar of the CAP, i.e. rural development, by increasing the rate of modulation should be considered.
Maaelu arengu poliitika rakendamisega seotud raskused seisnevad valdkondliku poliitika ja territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika ning samuti nende majandusliku ja sotsiaalse mõõtme vastasmõjudes.
The difficulties in implementing rural development policy stem from the fact that sectoral policies and territorial cohesion policy cut across each other, as do the economic and social aspects of both types of policy.
Järelikult on seni võetud meetmetes rõhku asetatud oskuste ja suutlikkuse erinevustele ja mitte meetmete koostoimele .
This explains the visible emphasis thus far on the division of responsibilities rather than the coordination of activities.
Kooskõlastamise eesmärk peaks aga just olema vahendite kasutamise koostoime.
The aim of coordination should, however, be precisely to ensure a combined approach in the use of funding.
Mitmes riigis on palju meetodeid maaelu arengu jaoks mõeldud rahaliste vahendite jaotamise kooskõlastamiseks.
In the individual Member States, several models exist for the coordination of activities related to the allocation of funding for rural development measures.
Praegu on raske öelda, et ühe riigi konkreetne lahendus on mudeliks teistele riikidele.
It is difficult to claim that a particular country's solution could serve as a model for other countries.
Näib, et selles valdkonnas on ainsaks edu pandiks pigem poliitiline tahe kui üks või teine korralduslik lahendus.
It appears that political will could be more decisive in terms of ensuring success than this or that organisational arrangement.
See on ka põhjus, mille pärast võiks olla kasulik kohaldada selles koostööaspektis ühenduse tasandil avatud koordinatsioonimeetodit.
A suitable solution could therefore be to apply the open method of coordination to this aspect of cooperation at Union level.
Tuleks siiski rõhutada, et maaelu arengu poliitika mõjutab märkimisväärselt territoriaalset ühtekuuluvust.
However, it should be made clear that rural development policy has a huge influence on territorial cohesion.
Seetõttu ei näi arukas eraldada maaelu arengu alast tegevust ühtekuuluvuspoliitikast ja regionaalarengumeetmetest.
For this reason, it does not seem justifiable to separate rural development measures from cohesion and regional development policy.
See poliitika võib aidata lahendada põllumajandusega mitte seotud maaelu arengu probleeme tõhusamalt kui ÜPP, kas või töötajate kutsealase ümberõppe abi teistesse tootlikumatesse majandussektoritesse suunamisega.
This policy is better able than the CAP to assist with non-agricultural aspects of rural development, such as retraining people for work in more productive areas of the economy.
Maaelu arengu poliitikat saab lõimida ühtekuuluvus- ja regionaalarengupoliitikasse ainult juhul, kui maaelu arengu jaoks määratakse asjakohased vahendid ja kui neid kasutatakse maapiirkondades seatud prioriteetide kohaselt.
Nevertheless, including rural development policy within cohesion and regional development policy is only possible on the condition that rural development receives adequate funding and that this funding is used in line with the priorities set out for rural areas.
ühtekuuluvuspoliitika ja maaelu arengu meetmete vastastikuse täiendavuse ja kooskõlastamise kohta
on complementarities and coordination of cohesion policy with rural development measures
11. on veendunud, et ELi roll on hõlbustada põllumajanduse ümberkorraldamist, jätkusuutlikku majanduslikku ja sotsiaalset arengut ning tasakaalustatud suhet maa ja linna vahel, eelkõige uutes liikmesriikides;
Believes that the Union’s role is to facilitate, especially in the new Member States, agricultural restructuring, sustainable economic and social development, and a balanced relationship between country and city;
13. on seisukohal, et uute liikmesriikide põllumajandusstruktuuride tugevdamiseks ei tohi uutes liikmesriikides teise samba meetmeid tugevdada, kandes selleks üle esimesele sambale eraldatud vahendeid, vaid neid tuleks toetada struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi maaelu arengu programmide toetustest;
Takes the view that in the case of the new Member States, in order to allow them to consolidate their agricultural structures, the second pillar must not be consolidated by transfer of funds allocated to the first pillar, but via contributions to rural development programmes from the Structural Funds and the Cohesion Fund;
16. on veendunud, et kohaliku maaelu arengu poliitika määratlemiseks, rakendamiseks ja järelevalveks on vaja parandada haldamist ja partnerlussuhteid, tihendades selleks koordineerimist Euroopa, riigi ja kohaliku tasandi ametivõimude ja kõigi majandus- ja sotsiaalpartnerite vahel;
Believes it is necessary to boost governance and partnership by means of closer coordination between the public authorities and all of the economic and social partners at European, national and local levels with a view to the definition, implementation and monitoring of local rural policies;
Üleskutse komisjonile esitada ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus kodanikualgatuse rakendamise kohta
requesting the Commission to submit a proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the implementation of the citizens’ initiative
RESOLUTSIOONI ETTEPANEKU LISA: SOOVITUSED KOMISJONI ETTEPANEKU SISU KOHTA VÕTTA VASTU EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, MIS KÄSITLEB KODANIKUALGATUSE KORDA JA TINGIMUSI 7
ANNEX TO THE MOTION FOR A RESOLUTION: RECOMMENDATIONS AS TO THE CONTENT OF THE COMMISSION PROPOSAL FOR A REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL ON THE IMPLEMENTATION OF THE CITIZENS’ INITIATIVE 8
petitsioonikomisjoNI ARVAMUS ................................................................................15
OPINION of the Committee on Petitions ...............................................................17
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................18
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................20
– võttes arvesse 13. detsembril 2007. aastal allkirjastatud Lissaboni lepingut, millega muudetakse Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Ühenduse asutamislepingut;
– having regard to the Treaty of Lisbon amending the Treaty on European Union and the Treaty establishing the European Community, signed at Lisbon on 13 December 2007,
– võttes arvesse põhiseaduskomisjoni raportit ja petitsioonikomisjoni arvamust ( A6‑0043/2008 );
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs and the opinion of the Committee on Petitions ( A6‑0043/2009 ),
A. arvestades, et Lissaboni lepinguga viiakse sisse kodanikualgatus, mille puhul „vähemalt miljon kodanikku märkimisväärsest arvust liikmesriikidest võivad kutsuda Euroopa Komisjoni üles esitama talle antud volituste piires asjakohase ettepaneku küsimustes, mille suhtes kodanike arvates on vaja aluslepingute rakendamiseks vastu võtta liidu õigusakt” (muudetud ELi lepingu artikli 11 lõige 4);
A. whereas the Treaty of Lisbon introduces the Citizens’ Initiative, whereby citizens of the Union numbering not less than one million who are nationals of a significant number of Member States may take the initiative of inviting the Commission, within the framework of its powers, to submit any appropriate proposal on matters where citizens consider that a legal act of the Union is required for the purpose of implementing the Treaties – Article 11(4) of the EU Treaty in the new wording (‘TEU nw’),
B. arvestades, et miljonile liidu kodanikule antakse niiviisi samasugune õigus kutsuda Euroopa Komisjoni üles esitama õigusakti ettepanekut, nagu on nõukogul alates Euroopa Ühenduste asutamisest 1957. aastal (algselt EMÜ asutamislepingu artikkel 152, praegu EÜ asutamislepingu artikkel 208, tulevase ELi toimimise lepingu artikkel 241) ja Euroopa Parlamendil alates Maastrichti lepingu jõustumisest 1993. aastal (praegu EÜ asutamislepingu artikkel 192, tulevikus ELi toimimise lepingu artikkel 225);
B. whereas one million citizens of the Union will thus obtain the same right to request the Commission to submit a legislative proposal as the Council has had since the establishment of the European Communities in 1957 (originally under Article 152 of the EEC Treaty, at present Article 208 of the EC Treaty, in future Article 241 of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’)), and the European Parliament has had since the entry into force of the Maastricht Treaty in 1993 (at present Article 192 of the EC Treaty, in future Article 225 TFEU),
C. arvestades, et kodanikud võtavad sellega otseselt osa Euroopa Liidu õiguspädevuse teostamisest, olles esimest korda vahetult kaasatud ELi õigusloomega seotud ettepanekute algatamisse;
C. whereas citizens will thus play a direct role in the exercise of the European Union’s sovereign power by being, for the first time, directly involved in the initiation of European legislative proposals,
D. arvestades, et muudetud ELi lepingu artikli 11 lõige 4 mõjutab konkreetselt osalust liidu demokraatlikus protsessis (muudetud ELi lepingu artikli 10 lõige 3), mida põhjendatakse üksikisiku õigusega osaleda kodanikulagatuses;
D. whereas Article 11(4) TEUnw aims to establish an individual right to participate in a citizens’ initiative, as a special consequence of the right to participate in the democratic life of the Union under Article 10(3) TEUnw,
E. arvestades, et algatusõigust aetakse sagedasti segi petitsioonide esitamise õigusega; arvestades, et on vaja tagada, et kodanikud on sellest erisusest täiel määral teadlikud, eelkõige põhjusel, et petitsiooniga pöördutakse parlamendi poole, kodanikualgatuse adressaadiks on aga komisjon;
E. whereas the right of initiative is often confused with the right to petition; whereas there is a need to ensure that citizens are fully aware of the distinction between both rights, particularly since a petition is directed to Parliament while a citizens' initiative is directed to the Commission,
F. arvestades, et liidu institutsioonid ja liikmesriigid peavad looma tingimused liidu kodanike osalemise õiguse sujuvaks, läbipaistvaks ja tõhusaks teostamiseks;
F. whereas the Union’s institutions and the Member States are required to establish the conditions for the smooth, transparent and effective exercise of the right of participation of the citizens of the Union,
G. arvestades, et Euroopa Parlament ja nõukogu määravad seadusandliku tavamenetluse kohaselt määruste abil kindlaks kodanikualgatuse esitamise korra ja tingimused, kaasa arvatud minimaalse liikmesriikide arvu, millest need kodanikualgatused peavad pärinema (ELi toimimise lepingu artikli 24 esimene lõik);
G. whereas the procedures and conditions for a citizens’ initiative, including the minimum number of Member States from which the citizens taking the initiative must come, shall be determined by Parliament and the Council in accordance with the proper legislative procedure by means of a regulation (Article 24(1) TFEU),
H. arvestades, et kõnealuse määruse vastuvõtmisel ja rakendamisel tuleb tagada eelkõige põhiõigused võrdsele kohtlemisele, heale haldusele ja tõhusale õiguskaitsele;
H. whereas when that regulation is adopted and implemented, the fundamental rights to equality, good administration and legal protection should be particularly safeguarded,
Liikmesriikide minimaalne arv
Minimum number of Member States
I. arvestades, et minimaalse liikmesriikide arvu puhul, millest need kodanikualgatused peavad pärinema (ELi toimimise lepingu artikli 24 lõige 1), peab olema tegemist liikmesriikide märkimisväärse arvuga (muudetud ELi lepingu artikli 11 lõige 4);
I. whereas the ‘minimum number of Member States from which such citizens must come’ (Article 24(1) TFEU) must be a ‘significant number of Member States’ (Article 11(4) TEUnw),
J. arvestades, et liikmesriikide minimaalset arvu ei tohi meelevaldselt kindlaks määrata, vaid tuleb lähtuda ettekirjutuse eesmärgist ja järgida teisi lepingusätteid, et vältida vastuolude tekkimist;
J. whereas the minimum number of Member States must not be determined arbitrarily but must be guided by the regulation’s purpose and shall be interpreted with reference to other Treaty provisions, in order to avoid conflicting interpretations,
K. arvestades, et selle ettekirjutuse eesmärk on tagada, et ELi õigusloome ei lähtuks mitte üksikute liikmesriikide erahuvidest, vaid Euroopa üldhuvist;
K. whereas the purpose of the regulation is to ensure that the starting point of the European legislative process is prompted, not by national vested interests, but by the general European interest,
L. arvestades, et ELi toimimise lepingu artiklis76 osutatakse, et ühe neljandiku liikmesriikide algatusel esitatud õigusakti ettepanek võtab eeldatavasti piisavalt arvesse Euroopa üldisi huve; arvestades, et seetõttu ei tekita selline liikmesriikide minimaalne arv vastuolusid;
L. whereas Article 76 TFEU indicates that a legislative proposal supported by a quarter of the Member States may be presumed to take sufficient account of the general European interest; whereas, therefore, such a minimum number can be considered to be unchallengeable,
M. arvestades, et selle ettekirjutuse eesmärk täidetakse üksnes siis, kui see seotakse toetusavalduste minimaalse arvuga kõikidest nendest liikmesriikidest;
M. whereas the purpose of the regulation is fulfilled only if it is associated with a minimum number of statements of support from each of those Member States,
N. arvestades, et muudetud ELi lepingu artikli 11 lõike 4 põhjal, kus on sätestatud miljoni kodaniku nõue, saab järeldada, et liidu 500 miljonilise elanikearvu puhul saab pidada 1/500 elanikkonnast representatiivseks;
N. whereas it can be concluded from Article 11(4) TEUnw, which specifies the figure of one million citizens of the Union, from a population of approximately 500 million citizens, that 1/500 of the population should be considered to be representative,
Osalejate minimaalne vanus
Participants’ minimum age
O. arvestades, et muudetud ELi lepingu artikli 11 lõikes 4 pöördutakse kõikide liidu kodanike poole;
O. whereas Article 11(4) TEUnw applies to all citizens of the Union,
P. arvestades, et kõik demokraatliku osaluse õiguse piirangud ja mistahes ebavõrdne kohtlemine vanuse tõttu peavad olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega;
P. whereas, however, any restriction of the right to democratic participation and any unequal treatment on the grounds of age must satisfy the principle of proportionality,
Q. arvestades, et soovitav on vältida vastuolusid, mis võiksid tekkida näiteks siis, kui Euroopa Parlamendi valimistel osalemise minimaalne vanus on liikmesriigis madalam kui Euroopa kodanikualgatuses osalemist lubav minimaalne vanus;
Q. whereas, moreover, it is desirable to avoid conflicting interpretations, of the kind that would arise, for instance, if the minimum age for participation in European elections in a Member State were lower than the minimum age for participation in a citizens’ initiative,