natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kodukord ei takista vastutaval komisjonil otsustamast asjakohaste protseduurireeglite üle, et edasilükkamatutel juhtudel edastada oma soovitus õigeaegselt.
Nothing in the Rules prevents the committee responsible from deciding on appropriate procedural arrangements for the timely transmi ssion of its recommendation in cases of urgency.
Oma 26. septembri 2007. aasta kirjas esitas õiguskomisjoni esimees põhiseaduskomisjoni esimehele ettepaneku parlamendi kodukorra artikli 121 tõlgendamise kohta.
By letter dated 26 September 2007, the Chairman of the Committee on Legal Affairs presented a proposal to the Chairman of the Committee on Constitutional Affairs concerning the interpretation of Rule 121 of Parliament's Rules of Procedure.
Kirjas palus hr Gargani põhiseaduskomisjonilt selgitust, kas kõnealune artikkel, eelkõige selle lõige 3, viitab ainult parlamendi poolt Euroopa Kohtule esitatud hagidele või võib seda tõlgendada nii, et see hõlmab ka parlamendi tähelepanekuid ja menetlusse astumist Euroopa Kohtus.
In his letter, Mr Gargani sought clarification from the Committee on Constitutional Affairs as to whether this Rule, and in particular paragraph 3, refers only to actions brought by Parliament before the Court of Justice or whether it can be interpreted so as to also include observations and interventions by Parliament before the Court.
Artikkel 121, pealkirjaga „Menetlus Euroopa Kohtus“, kõlab järgmiselt:
Rule 121, entitled 'Proceedings before the Court of Justice', reads as follows:
Kui president esitab kohtule vastutava komisjoni soovitusest erineva hagi, paneb ta otsuse projekti hagi mitte tagasi võtta järgmise osaistungjärgi alguses parlamendis hääletusele.
Should the President bring an action contrary to the recommendation of the committee responsible, he shall put to plenary, at the start of the following part-session, the decision on maintaining the action".
TÕLGENDUSE ULATUS
Scope of the interpretation
Artikli 121 pealkiri on „Menetlus Euroopa Kohtus“ ja lõikes 3 nimetatakse sõnaselgelt hagisid, mida president parlamendi nimel Euroopa Kohtule esitab.
Rule 121 is entitled 'Proceedings before the Court of Justice', while paragraph 3 refers expressly to 'actions' brought before the Court by the President on behalf of Parliament.
Seetõttu kohaldatakse artikli 121 lõiget 3 juhul, kui parlament algatab kohtumenetluse.
Hence, Rule 121(3) applies when Parliament initiates judicial proceedings.
Sel juhul tegutseb president õiguskomisjoni soovituse alusel.
In this case, the President acts upon a recommendation by the Committee on Legal Affairs.
Kui president otsustab niisugust soovitust mitte järgida, tuleb asi esitada parlamendi täiskogule lõpliku otsuse tegemiseks, kuigi president võib võtta ettevaatusabinõusid.
If the President decides not to follow such a recommendation, the matter has to be submitted to Plenary for a final decision, although he/she may take precautionary action.
Kui parlament on kohtumenetluses kostjaks , on ilmne, et president peab kaitsma parlamendi seisukohta vastavalt kodukorra artikli 19 lõikele 4, mis sõnaselgelt annab talle volitused parlamenti õigusküsimustes esindada.
When Parliament is a defendant in proceedings before the Court, it is evident that the President has to defend Parliament's position in accordance with article 19(4) of the Rules of Procedure, which expressly vests in him/her the power to represent Parliament in legal matters.
Euroopa Kohtus algatatakse ka muid menetlusi, mille käigus parlament võib soovida kohtu põhikirja sätete kohaselt menetlusse astuda või tähelepanekuid esitada .
There are also other types of proceedings brought before the Court of Justice in the course of which Parliament may have an interest to intervene or submit observations in accordance with the provisions of the Statute of the Court.
Eelkõige on see nii eelmenetluse korral, kus vaidlustatakse õigusakti kehtivus, ja eriti juhul, kui parlament ja nõukogu on kõnealuse akti ühiselt vastu võtnud.
This is notably the case in preliminary proceedings where the validity of a legislative act is being questioned and in particular where this act has been jointly adopted by the Parliament and the Council.
Praeguse tava kohaselt konsulteeritakse sellistel juhtudel õiguskomisjoniga Euroopa Kohtule tähelepanekute esitamise vajalikkuse asjus, lõpliku otsuse teeb aga president talle artikli 19 lõikega 4 antud volituste kohaselt.
According to current practice, in these cases the Committee on Legal Affairs is consulted on the appropriateness of presenting observations before the Court of Justice, while the President of Parliament takes the final decision under the powers conferred on him by Rule 19(4).
Ülalmainitud kirjas soovitab õiguskomisjoni esimees tõlgendada artikli 121 lõiget 3 nii, et see hõlmaks peale parlamendi algatatud menetluste ka tähelepanekuid menetluses olevate kohtuasjade kohta ja menetlusse astumist.
In the above mentioned letter, the Chairman of the Committee on Legal Affairs suggests interpreting Rule 121(3) so as to cover not only actions initiated by Parliament, but also observations and interventions in cases before the Court.
Praktikas tähendaks see, et presidendi ja õiguskomisjoni lahkarvamuste korral paneks president täiskogus hääletusele mitte ainult otsuse selle kohta, kas menetlust jätkatakse, vaid ka otsuse tähelepanekute esitamise või menetlusse astumise kohta.
In practice this would mean that in cases of disagreement between the President and the Committee on Legal Affairs, the President would have to refer to Plenary not only the decision on whether to maintain an action but also the decision on whether to lodge observations or intervene before the Court.
Õiguskomisjoni seisukohalt oleks niisugune tõlgendus õigustatud asjaoluga, et artikli 121 inglise- ja saksakeelses versioonis kasutatakse pealkirjas üldterminit „menetlus“, erinevalt prantsuse ja teistest keeleversioonidest, mis kasutavad terminit „hagi“.
In the view of the Committee on Legal Affairs, such an interpretation could be justified by the fact that in the English and German version of Rule 121 the general term 'proceedings' is used in the title (unlike the French and the other linguistic versions which refer to 'recours').
Raportööri seisukoht
Considerations of the Rapporteur
Raportöör on veendunud, et artikli 121 pealkirja erinevate keeleversioonide tõttu tekkinud segadus („proceedings“, „Verfahren“, „recours“, „ricorsi“ jne) ei puuduta lõiget 3, kus termin „hagi“ on tõlgitud kõigis keeltes ühtmoodi („Klage“, „recours“, „ricorso“ jne).
The Rapporteur believes that the confusion created by the different linguistic versions of the title of Rule 121 (' proceedings ', ' Verfahren ', ' recours ', ' ricors i', etc.) does not concern paragraph 3 in which the term 'action' is translated in all languages uniformly (' Klage ', ' recours ', ' ricorso ', etc.).
Lisaks tuleks juhtida tähelepanu asjaolule, et artikkel 121, mille esimeses kahes lõikes sätestatakse, et „parlament uurib ühenduse õigusakte ja rakendusmeetmeid[…]veendumaks, et lepingutes sätestatut, pidades eriti silmas lepinguid, millega on seotud parlamendi õigused, on hagi esitamisel täies ulatuses järgitud“ ja " kui vastutav komisjon leiab, et ühenduse õigust on rikutud, esitab ta parlamendile vastava ettekande, vajadusel suuliselt“ , puudutab juhtumeid, mil parlament otsustab algatada Euroopa Kohtus kohtumenetluse, näiteks tühistamishagi , et kaitsta oma õigusi või tagada ühenduse õiguse vastavus asutamislepingutele.
Furthermore, it should be pointed out that article 121, by stipulating in its first two paragraphs that ' the Parliament shall ... examine Community legislation and the implementing measures to ensure that the Treaties, in particular where Parliament's rights are concerned, have been fully respected' and that 'the committee responsible shall report to Parliament, orally if necessary, where it suspects a breach of Community law', is pertinent to cases where Parliament decides to initiate proceedings before the Court, such as an action for annulment, in order to defend its prerogatives or ensure the compliance of community legislation with the Treaties.
Ülaltoodud põhjustel arvab raportöör, et artikli 121 lõikes 3 kasutatud tehnilise termini „hagi“ („recours“, Klage“, „ricorso“ jne) tähenduse laiendamine üksnes seoses sellega, et seda mõnedes keeleversioonides artikli pealkirjas laiemas tähenduses kasutatakse, ei ole õigustatud.
For the above reasons, the Rapporteur considers that it would not be justifiable to extend the scope of the terminus technicus 'action' ('recours', 'Klage', 'ricorso', etc), which is used in article 121(3), merely by virtue of the wider meaning of the term used in some linguistic versions of the Rule's title.
Kuna on selge, et lõike 3 kohaldamisala piirdub parlamendi esitatud „hagidega", ei saa seda tõlgendada nii laialt, et see hõlmaks ka tähelepanekuid ja menetlusse astumist, mis on kvalitatiivselt erinevad õigustoimingud.
As it is clear that the scope of paragraph 3 is limited to 'actions' initiated by Parliament, it could not be interpreted widely so as to also include observations and interventions, which are qualitatively different actions.
Võib väita, et ikkagi võib leiduda õiguspärane põhjendus erimenetluse kehtestamiseks, et otsustada, kas parlament peaks presidendi ja vastutava komisjoni lahkarvamuste korral tähelepanekuid esitama või menetlusse astuma.
It could be argued that there might still be a legitimate reason for establishing a specific procedure to decide whether Parliament should lodge observations or intervene before the Court in cases of disagreement between the President and the committee responsible.
Üldise arusaama kohaselt on parlament, kui ta on õigusakti vastu võtnud, kohustatud Euroopa Kohtu ees selle kehtivust kaitsma.
It is generally understood that once Parliament has adopted a legal act, it has the responsibility to defend its validity before the Court of Justice.
See põhimõte on sõnastatud õigusküsimuste ja kodanike õiguste komisjoni esimehe Willy de Clercqi 10. detsembri 1997. aasta kirjas Euroopa Parlamendi presidendile José Maria Gil-Robles’ile, kus määratletakse kriteeriumid, mida Euroopa Parlament peaks järgima, et otsustada, kas esitada tähelepanekuid eelmenetluse ajal, mis on seotud kaasotsustamismenetluse korras vastu võetud õigusaktiga.
This principle is enshrined in a letter of 10 December 1997 by the Chairman of the Committee on Legal Affairs and Citizens' Rights, Mr Willy de Clercq, to the President of the European Parliament, Mr José Maria Gil-Robles, determining the criteria that should be followed by the European Parliament when deciding whether to submit observations in preliminary proceedings.
Kõnealuse põhimõtte kohaselt peaks parlament eelmenetluse ajal tähelepanekuid esitama juhul, kui kahtluse all on kaasotsustamismenetluse korras vastuvõetud õigusakti kehtivus, ja mitte võtma meetmeid menetluste korral, mis puudutavad õigusakti tõlgendamist.
The principle established thereby is that Parliament should lodge observations in preliminary proceedings when the legal validity of an act adopted by codecision is in question and not take action in proceedings concerning the interpretation of a legal act.
Siiski on raportöörile teada kaks kohtuasja, mille puhul õiguskomisjon soovitas presidendil mitte kaitsta Euroopa Kohtu ees kaasotsustamismenetluse korras vastuvõetud õigusakti kehtivust.
Nevertheless, the Rapporteur is aware of two cases where the Committee on Legal Affairs advised the President not to defend before the Court of Justice the validity of an act adopted by codecision.
Mõlemal juhul otsustas president tegutseda vastutava komisjoni soovituse vastaselt:
In both of these cases, the President decided to take an action contrary to the recommendation of the committee responsible:
– 1999. aastal otsustas president José Maria Gil-Robles esitada Euroopa Kohtule tähelepanekuid, et kaitsta Euroopa parlamendi ja nõukogu 6. juuli 1998. aasta direktiivi 98/43/EÜ (tubakatoodete reklaami ja sponsorlust käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) õiguspärasust.
- In 1999, President José Maria Gil-Robles decided to submit observations before the Court of Justice in order to defend the legality of Directive 98/43/EC of the European Parliament and of the Council of 6 July 1998 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products.
– 2005. aastal otsustas president Josep Borrell-Fontelles kaitsta Euroopa Kohtu ees Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/97/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/308/EMÜ (rahandussüsteemi rahapesuks kasutamise vältimise kohta)) kehtivust.
- In 2005, President Josep Borrell-Fontelles decided to defend before the Court of Justice the validity of Directive 2001/97/EC of the European Parliament and of the Council of 4 December 2001 amending Council Directive 91/308/EEC on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering.
Mõlemal juhul põhines presidendi otsus kindlakskujunenud taval kaitsta kaasotsustamise korras vastuvõetud õigusaktide kehtivust kooskõlas õiguskomisjoni määratletud kriteeriumidega.
In both cases the President's decision derived from the established practice of defending the validity of legal acts adopted by codecision in conformity with the criteria determined by the Committee on Legal Affairs.
Tuleks märkida, et kuigi teise kohtuasja ajal artikli 121 lõige 3 juba kehtis, ei palunud president täiskogul oma otsust kinnitada; kõnealust lõiget tõlgendati õigesti kehtivana üksnes hagide kohta, mida president parlamendi nimel esitab.
It should be noted that although paragraph 3 of article 121 was already in force in the second case, the President did not ask the Plenary to confirm his decision; this paragraph was correctly interpreted as referring only to 'actions' brought by the President on behalf of Parliament.
Raportööril ei ole võimalik hinnata õiguslikke põhjendusi, mille alusel vastutav komisjon otsustas soovitada presidendil ülaltoodud kohtuasjades tähelepanekuid mitte esitada.
The Rapporteur is not in a position to evaluate the legal reasoning behind the decision of the committee responsible to advise the President not to submit observations in the above cases.
Raportöör on veendunud, et põhimõtteliselt peaks parlament Euroopa Kohtule esitatud kohtuasjade puhul oma õigusaktide kehtivust kaitsma vastavalt õiguspärasuse eeldusele ja lojaalse koostöö põhimõttele kaasõigusloojaga (nõukoguga).
He believes that, as a matter of principle, Parliament should defend the validity of its acts in cases brought before the Court of Justice in accordance with the presumption of legality and the principle of loyal cooperation vis-à-vis its co-legislator (the Council).
Siiski arvab raportöör, et võib esineda erandlikke juhtumeid, kus parlamendil võib olla õigus asuda kaasotsustamismenetluse käigus võetud seisukohast erinevale seisukohale, tingimusel, et on toimunud oluline muutus õiguslikes asjaoludes (näiteks asutamislepingute reform, ELi põhiõiguste harta jõustumine, pretsedendiõigus), mille tulemusel õigusakt võib osutuda liidu esmasele õigusele mittevastavaks.
The Rapporteur, however, considers that there might be exceptional cases where the Parliament could be empowered to take a different view from that taken in the codecision procedure, provided that there has been an important change of legal circumstances (e.g. Treaty reform, entry into force of the EU Charter of Fundamental Rights, case-law) which may render an act incompatible with the Union's primary law.
Niisugune õigusakt jääks kehtivaks senises õigusliku raamistuses vastuvõetud kujul, kuid parlamendil, kellel puudub algatusõigus, ei oleks võimalik seda muuta, et seda uute õiguslike tingimustega vastavusse viia.
Such an act would remain in force as adopted under the previous legal framework, but Parliament, lacking the right of initiative, would not be in a position to modify it in order to render it compatible with the new legal circumstances.
Võib väita, et sellel konkreetsel juhul võiks parlamendil olla õigustatud põhjus otsustada tähelepanekuid mitte esitada ja kohtuasjas menetlusse mitte astuda.
It can be argued that, in that particular case, Parliament could have a legitimate reason to decide not to lodge observations or intervene before the Court.
Tasub märkida ka seda, et parlamendi kodukorra artikli 34 kohaselt pöörab parlament „õigusakti ettepaneku läbivaatamisel … erilist tähelepanu põhiõiguste austamisele ja eriti sellele, et õigusakt oleks kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta, subsidiaarsuse, proportsionaalsuse ning õigusriigi põhimõtetega.“ .
It is also worth noting that article 34 of Parliament's Rules of Procedure stipulates that ''during the examination of a legislative proposal, Parliament shall pay particular attention to respect for fundamental rights and in particular that the legislative act is in conformity with the European Union Charter of Fundamental Rights, the principles of subsidiarity and proportionality and the rule of law'' .
Arvestades sellega, et parlamendi kodukorras ei nähta praegu ette sisemenetlust, mida parlament peaks järgima, et otsustada, kas on asjakohane tähelepanekuid esitada või menetlusse astuda, arvab raportöör, et on kaks küsimust, mille kohta põhiseaduskomisjon peab seisukoha võtma.
Bearing in mind that the Rules of Procedure do not currently provide for the internal procedure to be followed by Parliament when deciding upon the appropriateness of submitting observations or intervening before the Court, the Rapporteur is of the opinion that there are two questions on which the AFCO Committee has to take a stance.
Esiteks: kas oleks parem lahendada küsimus tõlgendamise teel ja seega lihtsalt kinnitada, et parlamendi presidendil on kehtiva tava kohaselt õigus langetada vastutava komisjoni soovitusele vastupidine otsus?
Firstly: is it better to resolve the issue by interpretation and therefore simply confirm that the President of the Parliament is entitled, according to the existing practice, to take a decision contrary to the recommendation of the committee responsible?
Ja teiseks: kas tuleks pidada eelistatavaks, et küsimus lahendatakse artikli 121 täiendamise teel, määratledes, millisele institutsioonile ja millise menetluse kohaselt tuleks otsustusõigus anda?
And secondly: were it to be considered preferable to regulate the matter by complementing Rule 121, to which body and under which procedure should the right of decision be given?
Järeldused ja soovitused
Conclusions and Recommendations
Raportöör soovib korrata, et õiguspärasuse põhimõtet austades ja selleks, et kaitsta oma usaldusväärsust kaasõigusloojana, peaks parlamendil üksnes erakorralistes oludes ja ainuüksi asjakohaste juriidiliste kaalutluste alusel olema võimalik eelmenetluse ajal otsustada asuda kaasotsustamismenetluse käigus võetud seisukohast erinevale seisukohale.
The Rapporteur would like to reiterate that in order to respect the principle of legality - and to safeguard its own credibility as a co-legislator - Parliament should only in exceptional circumstances, and only on the basis of due legal consideration, be enabled to decide, in the course of preliminary proceedings, to take a different stance from the one held during the codecision procedure.
Näib ilmne, et artikli 121 lõige 3 oma praegusel kujul kehtib üksnes parlamendi esitatud hagide kohta ja ei hõlma kohtumenetluse käigus esitatud tähelepanekuid ega menetlusse astumist.
It appears evident that Rule 121(3) in its present form applies only to 'actions' initiated by Parliament and does not cover 'observations' or 'interventions' in judicial procedures.
Kui artikli praegune kuju säilitataks, peaks raportöör tegema komisjonile ettepaneku kiita heaks selgesõnaline tõlgendus, mille kohaselt parlamendi presidendil oleks alati õigus otsustada kohtule tähelepanekuid esitada või menetlusse astuda.
Should the Rule remain in its current form, the Rapporteur would have to propose to the Committee the adoption of an explicit interpretation under which, for the submission of observations or interventions before the Court, the power to decide would always lie with the President of the Parliament.
Raportöör arvab, et täielikkuse ja õiguskindluse tagamiseks tuleks artiklit 121 täiendada uue lõikega, et lisada kodukorrale väljakujunenud tava, mille kohaselt president õiguskomisjoni soovituse alusel parlamendi nimel tähelepanekuid esitab või menetlusse astub.
For reasons of completeness and legal certainty, the Rapporteur considers that a new paragraph should be added to Rule 121 in order to incorporate in the Rules of Procedure the established practice of the President to submit observations or intervene before the Court on behalf of Parliament upon a recommendation of the Committee on Legal Affairs.
Uus lõige sätestab ka menetluse, mida järgitakse juhul, kui presidendi ja vastutava komisjoni seisukohad lahku lähevad.
The new paragraph shall also lay down the procedure to be followed when a divergence of views arises between the President and the committee responsible.
Raportöör on seisukohal, et lahkarvamuste korral tuleks otsus langetada menetluse teel, mis tagab tõhustatud demokraatliku õiguspärasuse.
The Rapporteur considers that in case of disagreement the decision should be taken through a procedure ensuring enhanced democratic legitimacy.
Küsimuse iseloomu arvestades teeb raportöör ettepaneku, et otsus tuleks kõigepealt esitada esimeeste konverentsile, mille koosseis peegeldab kogu parlamendi jõudude vahekorda ja mis samas on võimeline käsitlema küsimust selle õiguslikest aspektidest lähtudes, olles ära kuulanud erinevad seisukohad ja võttes arvesse parlamendi õigusteenistuse arvamust.
Due to the nature of the matter, he puts forward the idea that the decision should be initially referred to the Conference of Presidents, a body which reflects the rapport de forces of the whole Parliament whilst also being in a position to consider the matter on its legal merits after having heard the different views and taken into consideration the opinion of Parliament's legal service.
Kui esimeeste konverents leiab, et parlament ei peaks kaasotsustamismenetluse korras vastu võetud õigusakti kehtivuse kaitseks tähelepanekuid esitama või menetlusse astuma, tuleks küsimus esitada täiskogule.
If the Conference of Presidents concludes that Parliament should not lodge observations or intervene before the Court in order to defend the validity of a legal act adopted by codecision, the matter would have to be referred to Plenary.
Parlamendiliikmete käsutuses peaksid olema kõik dokumendid või kogu teave, mida on vaja küsimuse põhjalikuks läbivaatamiseks ja otsuse tegemiseks.
Members of Parliament should have at their disposal all relevant documents or information in order to be able to thoroughly examine the issue and take a decision.
Raportöör arvab, et menetluste korral, kus parlament erandlikult otsustab mitte kaitsta parlamendi ja nõukogu poolt ühiselt vastu võetud õigusakti kehtivust, tuleks otsus langetada parlamendi koosseisu häälteenamusega.
The Rapporteur considers that in proceedings where Parliament exceptionally decides not to defend the validity of a legislative act adopted jointly by the Parliament and the Council, the decision should be taken if it secures the votes of a majority of the component Members of Parliament.
See oleks vastavuses hääletusnõuetega juhtudel, mil parlament EÜ asutamislepingu artikli 251 kohaselt nõukogu ühise seisukoha tagasi lükkab või seda muudab.
This would be in line with voting requirements in place when Parliament rejects or amends the common position of the Council under Article 251 of the EC Treaty.