natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Peamine muudatusettepanek, mis tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni raporti projektis (PR\764148ET.doc; raportöör: Gunnar Hökmark) on tehtud, seisneb selles, et direktiivile soovitakse lisada lisa, mis sisaldab asjakohaseid IAEA aluspõhimõtteid, mis on „vormiliselt ümbersõnastatud, et kohandada selle sätteid liikmesriikide kohustustega”, sest neid eeskirju „ei saa kehtestada ühenduse õiguses üksnes käesolevas direktiivis sisalduva viitega IAEA ohutuse standarditele (IAEA Safety Standard Series No.
The main change proposed in the Industry Committee’s draft report (PR\764148EN.doc; rapporteur: Gunnar Hökmark) is to add an annex setting out the relevant IAE fundamental principles “redrafted to adapt its provisions to Member States’ obligations” on the ground that they “They cannot be introduced into Community law by simple reference to the IAEA Safety Standards Series No.
SF-1 (2006))” (muudatusettepanek 1 põhjenduse 10 kohta).
SF-1 (2006) in this Directive” (Amendment 1 to recital 10).
Tuleb märkida, et paljud neist põhimõtetest on seotud keskkonnakaitseküsimustega, näiteks radioaktiivsete jäätmete usaldusväärne kontroll, radioaktiivsete jäätmete käitlemine, radioaktiivsest kiirgusest tuleneva riski juhtimine (üldises sõnastuses, mille puhul on võetud arvesse keskkonnategureid, praeguse põlvkonna ja järeltulevate põlvkondade kaitset, keskkonnakaitset, keskkonnakahjulikke mõjusid jne).
It is noted that these principles often reflect environment protection concerns, for example: safe control of all radioactive waste, radioactive waste management, radioactive risk management (expressed in general terms, taking account of environmental factors, protection of present and future generations – people and the environment, harmful effects to the environment, etc.).
Konkreetsem on 8. põhimõttes pikk keskkonda käsitlev lõik, mis on väärt täies pikkuses tsiteerimist: „Kui kiirgusega kokkupuutumise mõju inimtervisele on suhteliselt hästi teada, ehkki ka selles on küsitavusi, siis kiirguse mõju keskkonnale ei ole nii põhjalikult uuritud .
More specifically, principle 8 has a long passage on the environment which is worth quoting in extenso : “ Whereas the effects of radiation exposure on human health are relatively well understood, albeit with uncertainties , the effects of radiation on the environment have been less thoroughly investigated.
Praegune kiirguskaitse süsteem annab inimkeskkonna ökosüsteemidele üldiselt asjakohase kaitse kiirgusega kokkupuutumise kahjulike mõjude eest.
The present system of radiation protection generally provides appropriate protection of ecosystems in the human environment against harmful effects of radiation exposure.
Keskkonnakaitsemeetmete üldine eesmärk on olnud kaitsta ökosüsteeme kokkupuute eest kiirgusega, millel oleks kahjulik mõju liikide populatsioonidele (mitte üksikorganismidele) .”
The general intent of the measures taken for the purposes of environmental protection has been to protect ecosystems against radiation exposure that would have adverse consequences for populations of a species (as distinct from individual organisms ).”
Üheski teises tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni raporti projektis sisaldunud muudatusettepanekus ei ole viiteid keskkonnakaitsele kui sellisele.
None of the other amendments contained in the Industry Committee’s draft report contain any direct reference to environment protection as such.
Sama kehtib keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni arvamuse (AD/775321ET.doc) kohta.
The same is true of the Environment Committee’s opinion (AD/775321EN.doc); rapporteur: Rebecca Harms).
Käesoleva analüüsi tulemusena näib, et kavandatud direktiivi raskuskese on tuumaohutus üldises mõttes ja direktiivi eesmärk on täiendada nõukogu direktiivis 96/29/Euratom sätestatud põhistandardeid, et tagada tuumaseadmete ohutuse kõrge taseme säilimine, arendamine ja pidev täiustamine.
It would appear from this analysis that the centre of gravity of the proposed directive is nuclear safety in general terms, its aim being to supplement the basic standards laid down in Council Directive 96/29/Euratom in order to ensure that a high level of safety of nuclear installations is maintained, developed and continuously improved.
Et artiklis 2 on selgesõnaliselt viidatud keskkonnale ning tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni kavandatud lisas ökosüsteemidele, on selge, et käesoleva direktiiviga seoses tuleb tuumaohutust tõlgendada ka keskkonnakaitse seisukohalt ja mitte ainult töötajate ja muu elanikkonna tervisekaitse seisukohalt.
It is clear from the explicit reference in Article 2 to the environment and to ecosystems in the annex proposed by the Industry Committee that, for the purposes of the directive, nuclear safety must be construed also in terms of environment protection and not only in terms of protection of the health of workers and the general public.
Kuid kõnealuse õigusakti peamine eesmärk on siiski töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest direktiivis 96/29/Euratom sätestatud tuumaohutusnormidest koosneva olemasoleva süsteemi täiendamine ja mitte ükski kavandatud direktiivi sätetest ei käsitle konkreetselt keskkonnakaitset.
This having been said, however, the main thrust of the instrument is to supplement the existing system of radiation standards laid down by Directive 96/29/Euratom for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation and none of the provisions set out in the proposed directive are designed to deal specifically with protection against threats to the environment.
Kavandatud direktiiv (sh kavandatud lisa) piirdub tõepoolest ainult sellega, et selles nõutakse lihtsalt liikmesriikidelt IAEA ohutusnormide ohutuspõhimõtete järgimist (täpsustamata, kuidas liikmesriigid peaksid seda tehniliselt tegema) ning sätestatakse loaomanike ja reguleerivate asutuste vastutus ja ülesanded.
Indeed, the proposed directive (including the proposed annex) boils down simply to requiring the Member States to respect IAEA safety principles without specifying how they should do so in technical terms and to set out the responsibilities and tasks of licence holders and regulators.
Direktiiv ei sisalda sätteid tuumaohutuse tehniliste aspektide kohta.
It does not embody any provision relating to technological aspects of nuclear safety.
Mõiste „põhimõtted” kasutamine ütleb kõik.
The use of the term “principles” says it all.
Kui ühendus aga peaks siiski sõnastama 8. põhimõtte spetsiaalses õigusaktis, mis käsitleb inimkeskkonna ökosüsteemide kaitset kiirgusega kokkupuutumise kahjulike mõjude eest, siis poleks kahtlust, et nõuetekohane õiguslik alus on EÜ asutamislepingu artikli 175 lõige 1.
This having been said, however, if, say, the Community were to develop principle 8 in specific legislation relating to the protection of ecosystems in the human environment against harmful effects of radiation exposure, there would be little doubt that the proper legal basis would be Article 175(1) of the EC Treaty.
Nõuetekohane õiguslik alus
The proper legal basis
Komisjon põhjendab õigusliku aluse valikut järgmiselt.
The Commission justifies its choice of legal basis as follows:
„Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euratomi asutamislepingu artikkel 31 koos sama dokumendi artikliga 32.
“The legal basis for this proposal is Article 31 of the Euratom Treaty, in connection with Article 32 thereof.
Artiklis 31 määratletakse menetlus, mille kohaselt võetakse vastu artiklis 30 sätestatud põhistandardid töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest.
Article 31 defines the procedure for the adoption of the basic safety standards provided for in Article 30 for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation.
Artiklis 32 on selgesõnaliselt sätestatud, et põhistandardeid võib täiendada artiklis 31 sätestatud menetlusega.”
Article 32 explicitly states that the basic standards might be supplemented in accordance with the procedure laid down in Article 31.”
Mitmed liikmesriigid on väljendanud kavandatud õigusliku alusega seoses järgmisi kahtlusi.
The following doubts have been raised by various Members about the proposed legal basis.
Euratomi asutamislepingu artikkel 31 asub 3. peatükis, mille pealkiri on „Tervisekaitse ja ohutus”.
Article 31 EURATOM is to be found in Chapter 3, entitled “Health and Safety”.
Lisaks on Euratomi asutamislepingu preambulis sätestatud, et lepingule alla kirjutanud riigid püüavad „luua vajalikud ohutustingimused, et kõrvaldada elanikkonna elu ja tervist ohustavad tegurid”.
Further, the EURATOM preamble specifies that signatory States are "anxious to create the conditions of safety necessary to eliminate hazards to the life and health of the public".
Väidetakse, et nimetatud sätte alusel vastuvõetud standardid on seostatavad töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitsega ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest (artikkel 30).
It is argued that the standards to be adopted under this provision relate to “the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionizing radiations” (Article 30).
Tegelikult luuakse artikliga 30, milles on määratletud suurimad lubatud doosid ja suurimad lubatud kiiritus- ja saastetasemed, ainult kiirguskaitsesüsteemi alus.
In fact, Article 30 establishes only the basis for a system of radiation protection by defining maximum permissible doses and levels of exposures and contamination.
Lisaks on väidetud, et otsusest kohtuasjas C-29/99: komisjon v. nõukogu, EKL 2002, lk I-11221, nähtub, et liikmesriikidel on tuumaohutuse tehnoloogiliste aspektide osas ainupädevus.
It is further maintained that it appears from the judgment in Case C-29/99 Commission v. Council [2002] ECR I-11221 that the Member States have exclusive competence over the technological aspects of nuclear safety.
Kuid siiski hõlmab ettepanek ja veelgi enam hõlmavad raportööri ettepanekud (ohutuspõhimõtteid hõlmav lisa) tuumaohutuse tehnoloogilisi aspekte, mis, nagu väidetakse, ületab selgelt ühendusele Euratomi asutamislepinguga antud pädevust.
Yet the proposal and, even more so, the Rapporteur's suggestions (the annex covering safety principles) cover the technological aspects of nuclear safety, which, it is alleged, clearly go beyond the limits of the Community competence under EURATOM.
Peale selle sisaldab ettepaneku artikli 2 punkti 2 mõiste „tuumaohutus” uut määratlust.
Furthermore, Article 2(2) of the proposal contains a new definition of “nuclear safety”.
Selle uue määratluse kohaselt on „tuumaohutuse“ ehk direktiivi eseme määratlemisel viidatud töötajate, elanikkonna, õhu, vee ja pinnase kaitsele tuumaseadmest pärineva lubamatu kiirgusohu eest.
Under this new provision, "nuclear safety", namely the object of the Directive, is defined by reference to the “protection of workers, general public and the air, water and soil from undue radiation hazards arising from nuclear installations”.
Euratomi asutamislepingu artikkel 31 keskkonnakaitset siiski ei hõlma.
Yet the protection of the environment is not covered by Article 31 EURATOM.
Õhule, veele ja pinnasele viidatakse Euratomi asutamislepingu artiklites 37 ja 38, kuid need sätted ei anna mingit õiguslikku alust õigusaktide vastuvõtmiseks, vaid ainult andmete kogumiseks ja soovituste andmiseks.
Air, water and soil are referred to in Articles 37 and 38 EURATOM but those provisions provide no legal basis whatsoever for adopting legislative measures, just for data collection and recommendations.
See-eest väidetakse, et keskkonnakaitse kuulub EÜ asutamislepingu artikli 175 alusel ühenduse (jagatud) pädevusse ja seepärast peaks seda sätet kasutama täiendava õigusliku alusena.
Instead, it is argued, environmental protection is a (shared) competence of the European Community under Article 175 EC and hence that provision should be used as an additional legal basis.
Erinevalt Euratomi asutamislepingu artiklist 31, milles sätestatakse, et Euroopa Parlamendiga tuleb ainult konsulteerida, nõutakse EÜ asutamislepingu artiklis 175 kaasotsustamismenetlust.
Unlike Article 31 EURATOM, which provides for mere consultation of the European Parliament, Article 175 EC requires codecision.
Sellega seoses täheldatakse, et ettepanekus ei nõuta enam direktiivi kohaldamist ega Euroopa Ühenduse tuumaohutust käsitlevate regulaarsete aruannete esitamist Euroopa Parlamendile (erinevalt kahest eelmisest ettepanekust.)
It is observed in this connection that the proposal no longer requires regular reporting to the European Parliament on the status of the application of the Directive and nuclear safety in the EC (unlike the previous two proposals).
Tähelepanu juhitakse sellele, et direktiivid, millega (samuti) reguleeriti tuumaseadmeid, juba põhinesid EÜ asutamislepingul; kõige silmapaistvam näide on nõukogu direktiiv 85/337/EÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta.
It is pointed out that directives which (also) regulated nuclear installations have already been based on the EC Treaty, the most prominent example being Council Directive 85/337/EEC on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment.
See põhines ainult EÜ asutamislepingul ja eelkõige keskkonnakaitsesättel.
This was exclusively based on the EC Treaty, and more particularly the provision on environmental protection.
Väidetakse, et ülalnimetatud tehnoloogiliste ja keskkonnaaspektide hõlmamiseks tuleks alternatiivse lahendusena ja viimase võimalusena võtta vaikimisi kokkulepitud õigusliku alusena (kas ainsa või teise õigusliku alusena) kasutusele Euratomi asutamislepingu artikkel 203.
It is argued that, in the alternative and as a last resort, the default legal basis of Article 203 EURATOM should be used (either exclusively or as a second legal basis) to cover the technological and environmental aspects adverted to above.
Komisjon leiab, et kuigi praegu kehtivate ohutuse põhistandarditega loodud kiirguskaitsesüsteem tagab elanikkonna tervise kõrge kaitsetaseme, tuleb seda süsteemi täiendada, et tagada tuumaseadmete ohutuse kõrge taseme säilimine, arendamine ja pidev täiustamine.
The Commission considers that although the system of radiation protection established by the existing basic safety standards ensures a high level of protection for the health of the population, it should be further supplemented to ensure that a high level of safety of nuclear installations is maintained, developed and continuously improved.
Seetõttu esitab komisjon käesoleva õigusakti eelnõu Euratomi asutamislepingu artiklite 31 ja 32 alusel.
For this reason it is now submitting the present legislative proposal, under Articles 31 and 32 EURATOM.
Kuigi Euratomi asutamisleping ei sisalda selgesõnalist tuumaohutusealast õiguslikku alust, on Euroopa Kohus mitme kohtuasja (otsus kohtuasjas 187/87: Saarland ja teised, EKL 1988, lk 5013; otsus kohtuasjas C-70/88: Euroopa Parlament v. nõukogu, EKL 1991, lk I-4529 ja otsus kohtuasjas C-29/99: Euroopa Parlament v. nõukogu , EKL 2002, lk I-11221) puhul leidnud, et ühenduse pädevuse määratlemisel ei ole asjakohane kunstlikult eraldada kogu elanikkonna tervisekaitset ioniseeriva kiirguse allikate ohutusest ning seetõttu on ühendusel õigusloomepädevus kehtestada tervisekaitse eesmärgil loasüsteem, mida peavad rakendama kõik liikmesriigid.
Although the EURATOM Treaty contains no explicit legal basis on nuclear safety, the Court of Justice has held in a series of cases (Case 187/87 Saarland and Others [1988] ECR 5013; Case C-70/88 Parliament v Council [1991] ECR I-4529 and Case C-29/99 Parliament v Council [2002] ECR I-11221) that it is not appropriate, in order to define the Community's competences, to draw an artificial distinction between the protection of the health of the general public and the safety of sources of ionising radiation and that therefore the Community possesses legislative competence to establish, for the purpose of health protection, an authorisation system which must be applied by the Member States.
Seetõttu loetakse kavandatud direktiivi eesmärgi ja sisu üksikasjalikku analüüsi arvesse võttes õigusteenistuse analüüs, mille kohaselt moodustavad Euratomi asutamislepingu artiklid 31 ja 32 asjakohase õigusliku aluse ja mille kohaselt ei ole vajadust kasutada täiendava õigusliku alusena Euratomi asutamislepingu artiklit 203, korrektseks.
It is therefore considered, in the light of a detailed analysis of the aim and content of the proposed directive, that the Legal Service’s analysis that Articles 31 and 32 EURATOM constitute an appropriate legal basis and that there is no need to have recourse to Article 203 EURATOM is correct.
Seda seisukohta ei muuda ohutuspõhimõtteid sisaldava lisa lisamine, sest see ei muuda kavandatud õigusakti eesmärki.
This position is not altered by the introduction of an annex containing safety principles, since it does not alter the object of the proposed instrument.
Seisukoht muutuks siiski, kui ühendus peaks 8. põhimõtte sõnastama spetsiaalses õigusaktis, mis käsitleb inimkeskkonna ökosüsteemide kaitset kiirgusega kokkupuutumise kahjulike mõjude eest, ja kui poleks kahtlust, et nõuetekohane õiguslik alus on EÜ asutamislepingu artikli 175 lõige 1.
However, the position would be altered were the Community to develop principle 8 in specific legislation relating, say, to the protection of ecosystems in the human environment against harmful effects of radiation exposure, when there would be little doubt that the proper legal basis would be Article 175(1) of the EC Treaty.
Õigusteenistus leiab, et kuna komisjonil ei õnnestunud ilmselgelt enne uue ettepaneku esitamist teadus- ja tehnikakomitee määratud eksperdirühmalt arvamust saada, tähendaks see möödalaskmine täiesti kindlasti olulise menetlusnormi rikkumist, mis vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 230 (teine lõik) annab aluse sel moel vastuvõetud õigusakti läbivaatamiseks.
The Legal Service finds that, if it is definitely confirmed, the Commission’s apparent failure to obtain a new opinion on the basic standards from a group of persons appointed by the Scientific and Technical Committee before presenting its new proposal would constitute an infringement of an essential procedural requirement which, pursuant to Article 230 (second subparagraph) EC, constitutes a ground of review of the act thus adopted.
See seisukoht tundub olevat kehtiva õigusega kooskõlas.
This position seems to be correct in law.
Soovitatav on, et vastutav komisjon selgitaks seda küsimust kuni komisjoniga täielikult rahuldava tulemuseni jõudmiseni.
It is recommended that the main committee clarify this matter to its full satisfaction with the Commission.
Oma 31. märtsi 2009. aasta koosolekul, kus võeti teadmiseks, et komisjonil ei õnnestunud ilmselgelt enne uue ettepaneku esitamist teadus- ja tehnikakomitee määratud eksperdirühmalt arvamust saada ja et see tähendaks olulise menetlusnormi rikkumist, mis vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 230 (teine lõik) annab aluse sel moel vastuvõetud õigusakti läbivaatamiseks, otsustas õiguskomisjon 13 poolt- ja 6 vastuhäälega (erapooletuid ei olnud)
At its meeting of 31 March 2009, while noting that the Commission’s apparent failure to obtain a new opinion on the basic standards from a group of persons appointed by the Scientific and Technical Committee before presenting its new proposal would constitute an infringement of an essential procedural requirement which, pursuant to Article 230 (second subparagraph) EC, constitutes a ground of review of the act thus adopted, the Committee on Legal Affairs accordingly decided, by 13 votes in favour, 6 votes against and no abstentions
Lõpphääletuse ajal olid kohal: Giuseppe Gargani (esimees), Rainer Wieland (aseesimees), Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (aseesimees), Francesco Enrico Speroni (aseesimees), Monica Frassoni (arvamuse koostaja), Carlo Casini, Bert Doorn, Nicole Fontaine, Neena Gill, Klaus-Heiner Lehne, Véronique Mathieu, Hans-Peter Mayer, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Aloyzas Sakalas, Eva-Riitta Siitonen, Jacques Toubon, Diana Wallis, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka. soovitada, et asjakohase õigusliku aluse moodustavad Euratomi asutamislepingu artiklid 31 ja 32.
The following were present for the final vote: Giuseppe Gargani (Chair), Rainer Wieland (Vice-Chair), Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (Vice-Chair), Francesco Enrico Speroni (Vice-Chair), Monica Frassoni (rapporteur), Carlo Casini, Bert Doorn, Nicole Fontaine, Neena Gill, Klaus-Heiner Lehne, Véronique Mathieu, Hans-Peter Mayer, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Aloyzas Sakalas, Eva-Riitta Siitonen, Jacques Toubon, Diana Wallis, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka. , to recommend that the appropriate legal basis is Articles 31 and 32 of the EURATOM Treaty.
ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu direktiiv, millega luuakse ühenduse tuumaohutuse raamistik
on the proposal for a Council directive setting up a Community framework for nuclear safety
Esitatud direktiivi eelnõus on seatud eesmärk „ saavutada ühenduses tuumaohutus, seda säilitada ja pidevalt täiustada ning suurendada reguleerivate asutuste osa “.
The draft Directive published states its objective is to “ achieve, maintain and continuously improve nuclear safety in the Community and to enhance the role of the regulatory bodies”.
Vaatamata sellele ei püüta ettepanekus anda volitusi, mis võimaldaksid direktiivi eesmärki saavutada, mistõttu ei taga see suuremat ohutust.
However, the proposal does not seek to introduce powers that would enable it to achieve this objective, and will have no additional safety value.
Komisjoni ettepanek on kümne aasta jooksul kolmas katse kehtestada uusi tuumaohutuse eeskirju.
The Commission proposal is the third attempt within a decade to introduce new rules on nuclear safety.
Esimeses, 2002. aasta novembris tehtud ettepanekus märgiti:
The first, in November 2002, stated that:
„Ühenduse eesmärkide saavutamiseks seoses (...) kiirguskaitsega on oluline sätestada tuumarajatiste ohutusega seotud põhikohustused ja üldpõhimõtted.
“In order to attain the Community objectives regarding radioprotection (...), it is essential as a first stage to define the basic obligations and general principles on the safety of nuclear installations (...).
Hiljem täiendatakse neid ühiste normide ja kontrollimehhanismide kehtestamisega, et tagada ohutuse kõrge tase (...)”.
This will at a later stage be complemented by the establishment of common standards and control mechanisms in order to guarantee a high level of safety (...)”.
See, mida 2002. aastal peeti oluliseks, tundub praegu tähtsusetu.
However, what in 2002 was seen as essential now seems unimportant.
2003. aastal toimunud läbivaatamise käigus jäeti põhikohustuste ja ühiste normide kehtestamise nõue välja ja asendati see ühiste tuumaohutuse põhimõtete järgimist tagavate ühenduse mehhanismidega, mis eelkõige hõlmasid ühenduse kontrollsüsteemi.
In the 2003 revisions the requirement for introducing basic obligations and common standards was removed and replaced by Community mechanisms to ensure adherence to common nuclear safety principles, notably including a Community verification scheme.
Viimasest direktiivi ettepanekust on see mehhanism siiski välja jäetud ja ühenduse poolset kontrollimist ei toimu.
However, the latest proposal for a Directive has now excluded this mechanism and there will be no Community verification.
Selle asemel nõutakse direktiivi eelnõus Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri tuumaohutuse konventsiooni nõuete täitmist.
Instead the draft directive will only enforce the requirements of the International Atomic Energy Agency’s Convention on Nuclear Safety (CNS).
Selleks tuleb esitada ainult aastaaruanne tuumasektori olukorra kohta ja teha teiste konventsiooniosalistega aruannete kohta vastastikune eksperdihinnang.
This requires only the publication of an annual report on the status of the nuclear sector and subjecting the report to peer review by other contracting parties of the Convention.
Kõik tuumaelektrijaamu käitavad liikmesriigid on juba konventsiooniga ühinenud.
All Member States that operate nuclear power plants are already contracting parties to the Convention.