natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kõrge tootlikkus koos kõrge suure turvalisusega – kõigepealt tuli luua ideaalne säästustrateegia Saksa investoritele“ ja „13% tootlikkus: küsige oma kindlustusseltsilt, miks Te saate sellest ainult poole”, leheküljesuurused reklaamid nädalalehes „Die Welt am Sonntag” ja päevalehes „Frankfurter Allgemeine Zeitung” 2000. aasta veebruaris. avaldatud kuulutust: üks reklaam ( „13%”, vt allpool toodud illustratsiooni) sisendas, et Equitable Life’i lubatud tagatud kasumimäärad võrdusid tollal kahe Saksa keskmisega; teine reklaam („Osta Saksa poliis, teeni Ühendkuningriigi tulu”) vihjas selgelt, et Equitable Life’i poliisid olid Saksa reguleerivate asutuste järelevalve all, mis polnud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve osas kindlasti õige.
High returns consistent with a high degree of security - the ideal savings strategy for German investors first had to be devised " and " 13% returns: ask your insurer why they only give you half " full-page advertisements in " Die Welt am Sonntag ", weekly newspaper, and " Frankfurter Allgemeine Zeitung ", daily, in February 2000. in February 2000, appeared grossly misleading: one advert ('13%', see picture below) suggested EL granted guaranteed rates twice the German average at that time; the second advert ('Buy German, Earn British') implicitly suggested EL policies were under surveillance of German regulatory authorities, which was clearly not the case for prudential supervision.
Saksa finantssektorit reguleeriva asutuse (BaFin) esindaja dr STEFFEN, keda sel teemal küsitleti, teatas tõendis H6, et Equitable Life Deutschland (ELD) oli reklaamikampaania pärast peatanud reguleeriva asutuse (siis veel BAV) otsustava sekkumise.
Questioned on this subject, the German financial regulator (BaFin) representative Dr. STEFFEN reported in H6 that Equitable Life Deutschland (ELD) had stopped the advertisement campaign after prompt intervention by the regulator (at that time still BAV).
Kuid tõend WE-CONF17 heitis sellele küsimusele täiendavat valgust, näidates, et reguleeriva asutuse sekkumine oli võrdlemisi loid nii ajastuse kui ka tõhususe poolest.
However, WE-CONF17 shed additional light on this point, showing that the regulator's intervention was quite 'tame' both in timing and effectiveness.
Esimene BAVi kiri 12. aprillist 2000 – umbes kuus nädalat pärast reklaamide avaldamist ajakirjanduses – palus ELD-l kommenteerida süüdistusi ebaõige reklaami kohta, korrates oma palvet 29. mail ja 4. juulil 2000.
A first BAV letter of 12 April 2000 - some six weeks after the adverts had appeared in the press - asked ELD to comment on allegations of improper advertising, repeating its request on 29 May and 4 July 2000.
17. juulil 2000 tuli lõpuks ELD vastus, ilmselt ebarahuldav, sest BAV pidi esitama lisaküsimusi: kuna parlamendi ülemkoja otsuse tagajärgi Equitable Life’i jaoks arutati laialdaselt Ühendkuningriigi ajakirjanduses, kirjutas BAV 31. juulil 2000 uuesti, vaidlustades reklaami legitiimsuse ja paludes täpsustada, kas reklaam on ikka veel sel kujul kasutuses; kui mitte, palus BAV saata koopia muudetud versioonist.
ELD's reply finally came on 17 July 2000, apparently dissatisfying, as BAV had to put additional questions: while the effects of the House of Lords ruling on EL were widely debated in the UK press, BAV wrote again on 31 July 2000, contesting the adverts' legitimacy and asking to specify "whether the advert is still in use in this form; if not please send us a sample of the updated version. "
Isegi seda palvet tuli 12. septembril korrata, enne, kui 21. septembril 2000 saadi lõpuks ELD-lt vastus, milles ELD kinnitas, et reklaamid on kõrvaldatud hiljem kui kuus kuud pärast nende esmakordset ilmumist Saksa ajakirjanduses.
Even this request had to be reiterated on 12 September before finally getting a reply from ELD on 21 September 2000, in which ELD confirmed the advert had been withdrawn ... over six months after their first appearance in the German press!
10. oktoobril 2000. aastal tunnistas BAV esimese reklaami kõrvaldamist ja sekkus teise reklaami peatamiseks, kuid jälle väga pehmes sõnastuses ja ilma otsest korraldust tegemata ega konkreetset tähtaega seadmata („ Seetõttu palun ma Teil see konkreetne reklaam ja kõik sarnase sisuga reklaamid kõrvaldada“ ).
On 10 October 2000, BAV acknowledged the withdrawal of the first advert, and intervened to stop the second advert, but again in very subdued wording and without issuing any direct order or setting a specific deadline (" I therefore ask you to withdraw this particular advert or any publicity of similar content ").
Järeldused , III OSA – REGULEERIMISSÜSTEEM
Conclusions PART III - REGULATORY SYSTEM
III OSA– REGULEERIMISSÜSTEEM
PART III - REGULATORY SYSTEM
Ühendkuningriigi regulaatorite „vähese sekkumisega” regulatsioonipoliitika
Light Touch regulatory policy by UK Regulators
Veenvatest aruannetest nähtub, et Ühendkuningriigid kasutasid elukindlustusäris viimase kahe aastakümne jooksul märkimisväärsel perioodil nii enne kui pärast kolmanda elukindlustusdirektiivi jõustumist järjepidevalt mahajäänud „vähese sekkumisega” regulatsioonipoliitikat.
There have been compelling accounts which indicate that the UK consistently applied, over a substantial period in the past two decades, both before and after the entry in force of the Third Life Directive, a light touch regulatory policy on the life insurance business.
Esitatud dokumentidest ja aruannetest selgub, et Ühendkuningriigis on regulatsioonipoliitika põhimõtteid praegu ulatuslikult edasi arendatud ja rakendatud ning tõenäoliselt liidetakse need Solvency II ettepanekutega.
Submissions and statements show that a principles-based regulatory policy has now been extensively developed and implemented in the UK and is expected to be integrated into the Solvency II proposals.
Uurimiskomisjon mõistab, et ükski regulatsioonikord ei saa seada oma eesmärgiks reguleeritud ettevõtetega seotud ohtude kõrvaldamise ning täielikult kõikide probleemide vältimise, kuna selline süsteem pidurdaks uuendustegevust ning halvendaks tarbija valikut.
The committee understands that no regulatory regime can seek to eliminate risk and completely prevent all failures of regulated firms, as any such system would be likely to inhibit commercial enterprise, competition and innovation to the detriment of consumer choice.
Näib, et Ühendkuningriigi regulaatorid ei suutnud reageerida õigeaegselt asjaolule, et ELASil oli 1990ndate aastate vältel pidevalt varade nappus, kuna ta ei kavandanud õigesti vahendeid tulevasteks lõppväljamakseteks.
It appears that UK regulators failed to react in a timely manner to the fact that ELAS had been chronically short of assets throughout the 1990s, as it did not properly reserve for future terminal bonuses which policyholders had been led to expect (even if they were not guaranteed).
Selle põhjustasid eeskirjad, mille tulevasi määratlemata väljamakseid käsitlevad sätted olid regulaatorid tahtlikult ebaselgeks jätnud, soovides jätta need kontrollimatult üksnes aktuaaride vastutusalasse.
This occurred as a result of the rules for creating provisions covering future discretionary bonuses being kept deliberately vague by regulators, who appeared in turn merely to leave them to be dealt with unchecked by the Appointed Actuaries.
Ühendkuningriigi regulaatorite regulatiivsed puudujäägid
Regulatory shortcomings by UK Regulators
Paljud avaldused ja dokumendid kinnitavad erinevate Ühendkuningriigi elukindlustusvaldkonna regulaatorite (DTI/HMT/FSA) ja samuti GADi regulatiivseid ja usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve puudusi 1990ndatel aastatel ning eriti pärast kolmanda elukindlustusdirektiivi jõustumist 1994. aastal ELASi üle järelevalve teostamisel.
There have been many statements and submissions which support a finding of regulatory failure and prudential supervision shortcomings by the different UK life insurance regulators (DTI/HMT/FSA), as well as by the GAD, in relation to the supervision of ELAS throughout the 1990s and specifically after the Third Life Directive entered in force in 1994.
Samuti on küllaldaselt materjali, mis näitavad, et kui Ühendkuningriigi regulaatorid oleksid vastavalt kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklitele 10 ja 13 õigesti ja hoolsalt täitnud oma usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve ja regulaatori volitusi, oleksid nad pidanud avastama ELASi ärimudelisse ja -tegevusse sisse programmeeritud nõrkused ja ohud ning neile reageerima enne lõpliku kriisi ilmsiks tulekut.
Likewise, there is ample material to indicate that if the UK regulators had correctly and diligently exercised their prudential supervisory and regulatory powers, as required by Articles 10 and 13 of the Third Life Directive, they ought in turn to have discovered and reacted to the weaknesses and risks inherent in ELAS's business model and operations at a time before a state of crisis became apparent.
Palju avaldusi on selle kohta, et Ühendkuningriigi regulaatorid ei suutnud vältida ELASi kriisi sattumist ning seetõttu ei suutnud nad Ühendkuningriigis ja teistes liikmesriikides kaitsta ka ELASi kindlustusvõtjaid sellest otseselt tulenevate rahaliste kaotuste eest.
There have been a significant number of statements to the effect that the UK regulators failed to prevent ELAS from steering into its crisis and therefore failed to protect ELAS policyholders in the UK and other Member States from suffering financial losses as a direct consequence.
Uurimiskomisjoni saadud avaldused ja ekspertarvamused tunduvad olevat vastuolus Lord Penrose’i üldise hinnanguga, et „põhimõtteliselt oli kindlustusselts ise oma ebaedu põhjustaja.
Statements and expert advice received by the committee appear to contradict Lord Penrose's overall assessment that " principally, the Society was author of its own misfortunes .
Regulatsioonisüsteemi vead olid vaid teisejärgulised
Regulatory system failures were secondary factors
2 Vt WE 16, pt 20, lg 84. ”.
1 see WE 16, chapter 20, para.84. ".
Eriti tunduvad ülalnimetatud hinnanguga olevat vastuolus tema enda aruande „põhijäreldused”
Particularly, his own report's 'Key Findings'
Vt WE 16, lk 726: lg 240, lk 7-11. , mille kohaselt on regulatiivsed vead siiski oluliselt aidanud kaasa nõrga regulatsioonikeskkonna tekkele, mille tõttu sai ELASi kriis puhkeda.
2 see WE16, page 726: para.240, points 7-11. seem to be at odds with his above assessment, in that the Findings state that regulatory failures had indeed substantially contributed to creating a weak regulatory environment in which the ELAS crisis could unfold.
Tagatud annuiteedimääraga (GAR) poliisidega seotud ohtude mittetunnistamine
Failure to recognize the GAR risks
Paljudes dokumentides osutatakse, et Ühendkuningriigi regulaatorid ei tunnistanud – või isegi ükskõikselt alahindasid – tagatud annuiteedimääraga poliiside potentsiaalset mõju ELASi finantsstabiilsusele, eriti rahaturgude aktiivsuse olulise languse ajal ning teades ELASi madalaid maksevõime- ja reservimäärasid.
There is a large body of material which suggests that the UK regulators failed to recognize - or even negligently underestimated - the potential impact of GAR policies on the financial stability of ELAS, particularly in the event of a substantial downturn in financial markets and given ELAS' reputation of applying thin solvency and reserve margins.
Näib, et siis, kui Ühendkuningriigi regulaatorid lõpuks seda ohtu tunnistasid, oli juba liiga hilja olukorda tagasi pöörata ning kõik järgnevad regulatiivsed meetmed olid ainult hilinenud katsed kahjude vähendamiseks.
It seems that when this risk was finally recognized by UK Regulators, it was to too late to reverse the situation and any subsequent regulatory action could only be a belated attempt at damage limitation.
Samas on väike kahtlus, et aktsiaturu langus 2001–2002. aastal aitas pärast Lordide Koja otsust kaasa ELASi kriisi kiirenemisele.
There can be little doubt that the equity bear market in 2001-2002 contributed to an acceleration of the ELAS crisis after the House of Lords' ruling.
Siiski ei saa ebasoodsaid turujõudusid pidada ainsaks ELASi kriisi põhjuseks, kuna mitte kõikidel Ühendkuningriigi elukindlustusseltsidel ei olnud sellise ulatusega finantskriisi.
However, adverse market forces alone cannot be held out as the sole reason for the ELAS crisis, as is witnessed by the fact that not all UK life offices suffered a financial crisis of this magnitude.
ELASi juhtumiga seoses selgub olemasolevatest dokumentidest, et mitmed asjaolud, mis selgelt eelnesid turu langusele ning eriti tagatud annuiteedimääraga poliisidega seotud probleemidele, olid juba pannud aluse seltsi edasistele finantsprobleemidele.
In the ELAS case, the available material suggests that a number of factors which clearly pre-dated the bear market, and in particular the GAR issue, had already created the basis for the Society's future financial problems.
Ülemäärane aupaklikkus ELASi suhtes
Excessive deference to ELAS
Samuti on ilmne, et Ühendkuningriigi regulaatorid suhtusid ELASisse ebakohase aukartuse ja aupaklikkusega, eriti selle pika ajaloo ja kõrge reputatsiooni tõttu, mis pani regulaatoreid arvama, et tegemist on elukindlustusvaldkonna tipuga ning nad ilmselt uskusid, et nii hea ja nii kõrge reputatsiooniga ettevõte vigu ei tee.
It is also apparent that the UK regulators behaved with undue awe or deference towards ELAS, particularly given its long history and hitherto highly reputable status, leading them to consider it as the top pick of the life insurance industry and apparently believed to be too good and too reputable to make mistakes.
Mitmed tunnistajad ja avaldused kinnitavad, et just nimelt selline aupaklik suhtumine aitas oluliselt kaasa liialt leebe usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve ning nõrga regulatsioonikeskkonna tekkimisele, mis omakorda võimaldas ELASil tegutseda ilma vastuvaidlemata, võimaldades seltsil seeläbi aastaid tegutseda ning lastes tema finantsilisi probleeme kontrollimatult kuhjuda.
A number of witnesses and statements have asserted that it was precisely this attitude of deference which contributed significantly to the creation of a permissive prudential approach to supervision and a weak regulatory environment which in turn permitted ELAS to operate unchallenged, thus allowing the Society's financial weakness to build up unchecked over the years.
Ühendkuningriigi regulaatorite vastutusalade ümberjagamine
Shifting of responsibilities between UK regulators
Uurimiskomisjon usub, et enne Finantsteenuste Järelevalveasutuse (FSA) loomist erinevate Ühendkuningriigi regulaatorite vahel vastutusalade ümberjagamine kahjustas 1990ndatel aastatel selgelt järelevalvealaste ja regulatiivsete meetmete tõhusust.
The committee believes that the shifting of regulatory responsibilities between different UK regulatory bodies until the creation of the FSA was clearly detrimental to the efficiency of supervisory and regulatory action throughout the 1990s.
Mitmed avaldused kinnitavad väidet, et Ühendkuningriigi regulaatorite vahelise kommunikatsiooni nõrkus aitas kaasa olukorrale, mis võimaldas ELASil jääda kontrollimatuks ja sattuda kriisi.
There are many statements which support the contention that communication weaknesses between the UK regulators contributed to a situation which allowed the growing problems at ELAS to go unchecked and develop into a crisis.
Siiski väideti sellega seoses mitmetes avaldustes, et alates ühtse finantsteenuste ameti loomisest on Ühendkuningriigis olukord paranenud.
However, in this particular respect, a number of statements have suggested that the situation in the UK has improved since the creation of the single Financial Services Authority.
Oletused regulaatorite kokkumängu kohta ELASiga ja/või ettekavatsetud pettuse kohta
Allegations of regulators' collusion with ELAS and/or deliberate fraud
Uurimiskomisjoni pole veennud väited
The committee is not persuaded by allegations
Uurimiskomisjon on seisukohal, nagu pärast ELASi kriisi on selgunud ja nagu paljud osapooled on mitmel korral väitnud, et Ühendkuningriigi regulaatorid olid ELASi uurimise juhtimisel, samuti sellest avalikkuse, eriti asjaomaste kindlustusvõtjate teavitamisel aeglased, mõnevõrra tagasihoidlikud ja mitte alati täiesti läbipaistvad.
The committee is of the opinion that after the ELAS crisis had unfolded, as many parties have claimed , on a number of occasions, the UK regulators were slow, somewhat reticent and not always fully transparent in leading the ELAS investigation, as well as in reporting on it to the public, in particular to the policyholders concerned.
Mitmed veenvad avaldused
There are numerous and compelling statements
Vt III osa, jaotis IV.3 (e). väidavad, et suur osa kindlustusvõtjatest tundsid end ELASi ja regulaatorite poolt eksitatuna või petetuna, kui nad nõustusid kompromisskavaga ja selle pool hääletasid.
1 see Part III, Section IV.3 (e). suggesting that a large number of policyholders felt misled or deceived by ELAS and the Regulators when subscribing to and voting in favour of the Compromise Scheme.
Uurimiskomisjon usub, et kompromisskava poolt hääletades ei olnud kindlustusvõtjad täielikult teadlikud oma otsuse õiguslikest tagajärgedest.
The committee believes that, when voting on the CS, policyholders were not fully aware of the legal consequences of their decision.
Vt III osa, jaotis IV.3 (b) kuni (d).
2 see Part III, Section IV.3 (b) to (d).
See näib olevat osaliselt tingitud nii ELASi kui FSA esitatud kompromisskava ettepanekuga kaasnenud õigusalase teabe keerukusest, mis ei puukinud olla keskmisele kindlustusvõtjale arusaadav.
This appears to be partly due to the complexity of the legal information supplied with the CS proposal, both by ELAS and the FSA, which may well have been beyond the understanding of the average policyholder.
Uurimiskomisjon usub samuti, et kindlustusvõtjaid oleks tulnud selgelt hoiatada, et kompromisskavaga nõustudes ei ole tuluosalusega fondide stabiilsus mingil juhul pikaajaliselt tagatud ning et need on täiesti kaitsetud finantsturgude kõikumiste ees ning et kompromisskavaga tagatud poliisiväärtuste kasvu võivad nullida poliisiväärtuste edasised kärped.
The committee also believes that a clear warning should have informed policyholders that, by agreeing to the CS, the with-profits-fund's stability was by no means guaranteed in the long term and remained fully exposed to the fluctuations of financial markets and that the uplifts in policy values granted under the CS could possibly be wiped out by further cuts in policy values.
Väited seoses kliente eksitava müügiga
Mis-selling allegations
Mitmed otsesed ja kaudsed vihjed toetavad selgelt väidet, et ELAS oli vastutav kliente eksitava müügi ja vale ettekujutuse jätmise eest kindlustusvõtjatele ja potentsiaalsetele klientidele Ühendkuningriigis, Iirimaal, Saksamaal kui ka muudes liikmesriikides, kus ELAS tegutses.
There have been many statements both direct and indirect, some of which clearly support the contention that ELAS was responsible for mis-selling and misrepresentation to policyholders and potential clients, in the UK, Ireland, Germany and in other Member States where it had operations.
Eriti esineb avaldusi
In particular, there are statements
Vt III osa, jaotis IV.2 (a) ja jaotis IV.4 (a). , kus väidetakse, et ELAS jagas väärteavet kindlustusvõtjatele ja potentsiaalsetele klientidele mitmetes küsimustes, jättes teadlikult tähelepanu juhtimata tagatud annuiteedimääradega poliisidega seotud ohule, ja isegi pärast seda, kui ELAS otsis koos oma juristide ja regulaatoritega juriidilist lahendust tagatud annuiteedimääradega poliisidega seotud probleemile.
3 see Part III, Section IV.2 (a) and Section IV.4 (a). which suggest that ELAS misinformed policyholders and prospective customers on a number of issues, knowingly omitting to draw their attention to the GAR risk, even after ELAS had sought legal advice on the GAR problem with its solicitors and regulators.
Komisjon väljendab heameelt 2002. aasta kaugturustuse direktiivi (direktiiv 2002/65/EÜ, millega muudetakse direktiivi 97/7/EÜ) üle, millega püütakse tagajärjekalt selgitada õigusnorme kindlustuspoliiside väljaspool firma peakorteri asukoha liikmesriiki müügi lihtsustamiseks.
The committee welcomes the Distance-Selling Directive of 2002 (Directive 2002/65/EC, amending Directive 97/7/EC), which successfully seeks to clarify legal provisions for the facilitation of the selling of insurance policies outside the Member State in which the company is headquartered.
Uurimiskomisjon on kuulnud veelgi väiteid kliente eksitava müügi kohta, mille kohaselt ELASi müügidokumentides oli väidetud, et kasumiosalusega fond tasandab kasumi ja vara väärtuse kõikumised.
The committee has heard further mis-selling allegations, suggesting that ELAS sales material claimed that the with-profits fund was smoothing out fluctuations in earnings and asset values.
Lisaks väideti, et ELAS püüdis praktiseerida agressiivset omakasupüüdlikku poliitikat, lõigates kasu olemasolevate ELASi poliiside muutmisest uuteks investeerimispoliisideks, mis olid ELASile äärmiselt kasumlikud, tehes sellega uusi tehinguid ja kasseerides uusi komisjonitasusid, vajades veelgi väiksemat kapitalireservi, mis oli selgelt vastuolus kindlustusvõtjate huvidega.
Furthermore, it was alleged that ELAS pursued an aggressive policy of churning existing ELAS policies towards newer investment policies which were highly profitable for ELAS, thus generating new business and commissions and requiring even smaller capital reserves, clearly contrary to policyholders' interests.
Mõned avaldused on esitatud samuti teatud teiste kliente eksitava müügiga seotud väidete kohta teistes liikmesriikides, kus ELAS sooritas müügitehinguid, ahvatledes näiteks tulevasi kliente, pakkudes neile teatud näitajatega potentsiaalseid investeeringuid, mida aga tegelikult ei olnud olemas, sealhulgas väidete kohta, et Iiri või rahvusvaheliste poliiside haldamine oli eraldatud ( ring-fenced ) ja et Saksa poliise kontrollis Saksa finantsinspektsioon.
There are also statements to support a range of other mis-selling allegations in the other Member States where ELAS had sales operations, for example tempting prospective customers by holding out the potential investments to have specific qualities which did not actually exist, for example, the claims that Irish or international policies were ring-fenced, and that German policies were subject to the German Financial Regulator's control.
Puudused regulaatorite poolt äritegevuse eeskirjade (CoB) üle järelevalve teostamisel
Negligence in regulators' Conduct of Business (CoB) supervision
Uurimiskomisjon usub, et Ühendkuningriigi äritegevuse eeskirjade regulaatorid reageerisid hilja, kui üldse, seoses ülalnimetatud ELASi müügi- ja turundustavadega.
The committee believes that the UK CoB regulators reacted late, if at all, in relation to the above mentioned ELAS sales and marketing practices.
Teiste asjaomaste liikmesriikide äritegevuse eeskirjade regulaatorid reageerisid samuti hilja ja seda osaliselt seetõttu, et asjaomaseid järelevalvestruktuure ei olnud veel olemas ja osaliselt seetõttu, et nad lootsid Ühendkuningriigi regulaatorite poolse järelevalve tõhususele.
CoB regulators in the other Member States concerned also reacted late, partly because appropriate supervisory structures were not yet in place and partly because they expected to rely on the efficiency of UK regulatory supervision.
Siiski näib, et ELASiga kaasnevate probleemide üldteatavaks saamisel või neile tähelepanu juhtimisel paranes Iiri ja Saksa poolne äritegevuse eeskirjade järelevalve hilinenult.
However, it seems that once the problems surrounding ELAS had become commonly known or brought to their attention, Irish and German regulators' CoB supervision belatedly improved.
Üldiselt väidetakse kuuldud ja tehtud avaldustes, et viimase viie aastaga on liikmesriikides elukindlustuse üle regulaatorite poolt teostatav järelevalve paranenud, eriti juhul, kui üks ja sama järelevalveasutus teostab järelevalvet nii usaldatavusnormatiivide kui ka äritegevuse eeskirjade täitmise üle.
In general terms, the statements heard and submitted strongly suggest that regulatory supervision of life insurance in the Member States affected has improved in the past five years, in particular where a single insurance supervisory authority now covers both prudential and CoB supervision.