natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jaotise sõnastus annab riigisekretärile ulatuslikud volitused mitte kohaldada teatud kindlustusseltside suhtes (või kohaldada muudatustega) olulist arvu kindlustusseltside seaduse jaotistest ja nende jaotiste alusel koostatud eeskirjadest.
The wording of this section accords the Secretary of State generous powers not to apply to particular companies (or apply with modifications) a substantive number of sections of the ICA and regulations made under those sections.
Vastavalt punktile 4 võib riigisekretär otsustada mitte kohaldada järgmisi sätteid:
According to paragraph (4), the Secretary of State may decide not to apply the following provisions:
kõnealuse seaduse 16.–22. jaotist, 23. jaotise punkti 1 ja 25.–36. jaotist, nende jaotiste otstarbel koostatud eeskirjade sätteid ning mis tahes hindamise eeskirja sätteid.
“…sections 16 to 22, 23(1) and 25 to 36 of this Act, the provisions of regulations made for the purposes of any of those sections and the provisions of any valuation regulations. […]”
Nimetatud sätete ulatuslikkus mõjutab tõenäoliselt riigisekretäri diskretsiooni suhtes arvukate usaldatavusnormatiivide täitmise eeskirjade kohaldamist, sealhulgas regulatiivsed aruanded, kindlustustehniliste eraldiste nõuded ja maksevõime nõuded.
This broad scope of provisions potentially affects the application of a vast number of prudential regulations, including, amongst other things, regulations on regulatory returns, technical provision requirements and solvency requirements to the Secretary of State’s discretion.
Riigisekretär peab teostama oma õigust mitte kohaldada osutatud sätteid taotluse põhjal või asjaomase kindlustusseltsi nõusolekul ning luba tuleb asendada korraldusega.
The Secretary of State must exercise his discretion not to apply the referred provisions at the request or with the consent of the insurance company concerned and the authorization must take the form of an order.
68. jaotises sätestatakse lisaks, et riigisekretär võib kehtestada loa suhtes teatud tingimusi ja need mis tahes ajal tühistada.
Section 68 goes on to stipulate that the Secretary of State may subject the authorization to specific conditions and may revoke it at any time.
Ükski teine formaalsus või standard ei määratle riigisekretäri volituste teostamist otsuse osas mitte kohaldada asjaomaseid sätteid konkreetsete kindlustusseltside suhtes.
No other formalities or standards qualify the exercise by the Secretary of State of the power to decide not to apply relevant provisions to particular insurance companies.
Kolmandas elukindlustusdirektiivis nähakse ette, et liikmesriigid peavad tagama, et pädevatel asutustel oleksid piisavad volitused ja vahendid oma järelevalvega seotud ülesannete täitmiseks, kuid pädevale asutusele antakse luba loobuda eeskirjade kohaldamisest vaid piiratud arvul juhtudel ja piiratud tingimustel
The 3LD prescribes that Member States must ensure that competent authorities have sufficient powers and means to carry out their supervisory functions but allows the competent authority to waive the application of rules only on a limited number of occasions and subject to stringent conditions
Lisaks kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklile 25 vt kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklit 21, milles käsitletakse teiste varaliikide lubamist kindlustustehniliste eraldiste kattena, ning kolmanda elukindlustusdirektiivi artiklit 22, milles käsitletakse luba kehtestada erandeid investeeringute hajutamise eeskirjadele.
Apart from article 25 3LD itself, see Article 21 3LD relating to the authorisation of other categories of assets as cover for technical provisions, and Article 22 3LD relating to the authorisation to introduce exceptions to the rules on investment diversification.
Seoses artikliga 22 on riigisekretäril Ühendkuningriigi tasandil vastavalt 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotisele volitus loobuda varade hindamise eeskirjade kohaldamisest konkreetsete kindlustusseltside suhtes, kuigi kõnealuse volituse teostamist ei määratleta direktiivis ettenähtud standarditega. .
Regarding Article 22, at UK level, according to section 68 of the ICA 1982, the Secretary of State has the power to waive the application of valuation of assets regulations to particular companies, although the exercise of that power is not qualified by the same standards prescribed by the Directive. .
Ulatuslikke 1982. aasta kindlustusseltside seaduses ettenähtud loobumise volitusi direktiivis ei esine.
The broad waiver powers prescribed by section 68 of the ICA 1982 are nowhere to be found in the Directive.
Tuleb märkida, et eelnevaid märkusi ei kohaldata Ühendkuningriigi kehtiva korra suhtes.
It must be noted that the previous comments do not apply to the UK regime currently in force.
2000. aasta finantsteenuste ja turgude seadus, millega tühistati 1982. aasta kindlustusseltside seadus, annab reguleerivale asutusele (praegu finantsteenuste järelevalve asutus) samuti loa loobuda usaldatavusnormatiivide täitmise eeskirjade kohaldamisest konkreetsete kindlustusseltside suhtes.
The Financial and Services Market Act 2000, which has revoked, amongst other things, the ICA 1982, also authorizes the regulator, now the FSA, to waive the application of prudential regulations to particular companies.
Erinevus selle ja 1982. aasta kindlustusseltside seaduse 68. jaotise vahel seisneb selles, et kehtivad eeskirjad sisaldavad rangemaid nõudeid ja üksikasjalikumaid formaalsusi finantsteenuste järelevalve asutuse poolt kindlustusseltside seadusega antud õiguse teostamiseks.
The difference between this and section 68 of the ICA 1982 is that current rules include stricter qualifications and much more detailed formalities for the exercise by the FSA of the discretion granted by the Act.
Need ebakõlad näitavad märkimisväärset lahknevust Ühendkuningriigi seaduse ja kolmanda elukindlustusdirektiivi nõuete vahel, mis tekitab tõsist muret, kas kolmanda elukindlustusdirektiivi artikkel 25 võeti Ühendkuningriigi seadusesse nõuetekohaselt üle.
These divergences show an apparent incompatibility between UK law and the requirements of the 3LD, which raises serious concerns as to whether Article 25 of the 3LD was correctly transposed into UK law.
1982. aasta kindlustusseltside seaduse mittemuutmine oleks võinud võrduda kolmanda elukindlustusdirektiivi puuduliku ülevõtmisega, võttes arvesse, et seadust oleks tulnud muuta 1992. aastal, et peegeldada kolmanda elukindlustusdirektiivi nõudeid.
Failure to amend the ICA 1982 could be construed as tantamount to defective transposition of the 3LD, given that the Act should have been modified in 1992 to reflect the requirements of the 3LD.
Lõpetuseks artikli 25 kohta: eespool viidatud tõendusmaterjal väidab, et ELAS kasutas kahte arvutamise tehnikat, et saavutada solventsusmarginaalid, mis rahuldasid reguleerivate asutuste nõudeid, kuid mis ei peegeldanud tõeliselt kindlustusseltsi maksevõimet.
To conclude as regards Article 25: the evidence quoted beforehand suggests that ELAS used two accounting techniques to achieve solvency margins that satisfied the regulators’ requirements but which did not truly reflect the financial health of the company.
Vastavalt nimetatud tõendusmaterjalile järeldub, et reguleeriv asutus ei andnud oma parimat tagamaks, et ELASil oleks alati sobiv solventsusmarginaal kogu oma tegevuse suhtes.
According to this evidence, it follows therefore that the regulator did not do its utmost to ensure that ELAS had an adequate solvency margin in respect of its entire business at all times.
Reguleeriv asutus:
The regulator:
a) käsitles solventsusmarginaale väga kitsas tähenduses, kuna ta ei võtnud oma analüüsis arvesse lisandunud tähtajalisi boonuseid.
a) took a very narrow view of solvency margins because it did not take into account accrued terminal bonuses in its analysis.
See võimaldas ELASil seaduslikult vältida reservide loomist valikuliste boonuste kui kohustuste jaoks, mida ei arvutatud seega tema solventsusmarginaali hulka.
This allowed ELAS legally to avoid having to reserve for discretionary bonuses as liabilities, which were therefore not computed in its solvency margin.
Omades luba täita oma maksevõime nõudeid kunstlikult, varjas ELAS tõde kindlustusvõtjate eest ning ohustas oma tulevast maksevõimet.
By being allowed to meet its solvency requirements artificially, ELAS hid the truth from policyholders and endangered its future financial viability.
Seega asetati ohtu ka kindlustusvõtjate mõistlikud ootused.
Therefore, PRE were also put at risk.
Sellest tulenevalt võtsid Ühendkuningriigi reguleerivad asutused meetmeid, mis ei olnud „asjakohased ja vajalikud kindlustatud isikute huve kahjustavate mis tahes rikkumiste vältimiseks või kõrvaldamiseks” (artikkel 10) ning ei taganud, et ELAS oleks kooskõlas Ühendkuningriigi õigusega, st kindlustusvõtjate mõistlike ootustega;
It follows that UK regulators took measures that were not “ appropriate and necessary to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons” (Article 10) and did not ensure that ELAS complied with UK law, i.e., PRE;
b) andis ELASile liiga sageli loa tulevase kasumi kasutamiseks ja zillmereerimiseks osana bilansivälistest varadest; see vähendas solventsusmarginaali usaldusväärsust ja ausust; seega võiks väita, et artiklist 25 ei peetud kinni, kuna Ühendkuningriigi reguleerivad asutused ei täitnud oma kohustust nõuda ELASilt alati sobivat kasutusel olevat solventsusmarginaali kogu tema tegevuse suhtes.
b) authorized too frequently the use of future profits and Zillmerising by ELAS as part of the implicit assets; this diminished the reliability and truthfulness of the solvency margin; it could therefore be argued that Article 25 was not respected because the UK regulators did not fulfil their obligation to require from ELAS an “adequate available solvency margin in respect of its entire business at all times” .
Artikkel 28 – Üldine hüvang (konsolideeritud direktiivi artikkel 33)
Article 28 - General good (Article 33 of CD)
Järelevalve nn elukindlustusteenuste osutamise eeskirjade üle (st lepingutingimused ja tava, mis mõjutab tarbijat kindlustusest loobuma) on liikmesriikide poolt määratud reguleerivate asutuste teine vastutusala.
The supervision of so-called "conduct of business" rules (i.e. contractual terms and practices affecting the consumer taking out a policy) is another field of responsibility of regulators appointed by Member States.
Kõnealune artikkel kohustab liikmesriiki takistama kindlustusvõtjal sõlmida lepingut elukindlustusseltsiga tingimustel, mis on vastuolus üldise hüvanguga.
This article places on the Member State the commitment to prevent a policyholder from concluding a contract with an assurance company in circumstances that would be contrary to the “general good”.
Sättes ei täpsustata üldise hüvangu tähendust ega ulatust, jättes määratluse iga liikmesriigi kohuseks, vastavalt tema siseriiklikele õigussätetele.
The provision does not define the meaning or scope of the “general good”, leaving its definition to each Member State according to its domestic legislation.
Kohustuse liikmesriik ei takista kindlustusvõtjat sõlmimast lepingut direktiivi 79/267/EMÜ artikli 6 tingimustel tegevusloa saanud elukindlustusseltsiga, kui see ei lähe vastuollu kohustuse liikmesriigi üldist hüvangut kaitsvate õigusnormidega.
The Member State of the commitment shall not prevent a policy-holder from concluding a contract with an assurance undertaking authorized under the conditions of Article 6 of Directive 79/267/EEC, as long as that does not conflict with legal provisions protecting the general good in the Member State of the commitment.
Ühendkuningriigi õigussüsteem sisaldab sarnaselt igale siseriiklikule õigussüsteemile kohandatavate sätete nimekirja, mille eesmärk on kaitsta üldist hüvangut, mis muutub aja jooksul ning võib mõjutada kindlustustoodete iseloomu, kasutatavaid lepingudokumente, nimetatud toodete turustamist ja reklaami ning üldisemalt tingimusi, mille alusel tuleb kohustuse liikmesriigis osutada kindlustusteenuseid.
As with any domestic legal system, the UK legal system includes an open-ended list of provisions aimed at protecting the general good, which varies from time to time and may affect the nature of the assurance products, the contract documents used, the marketing and advertising of those products and, more generally, the conditions under which the insurance business must be carried on in the Member State of the commitment.
Selleks, et olla kooskõlas ühenduse õigussätetega, peab niisuguste õigusnormide eesmärk olema loomulikult kaitsta huve, mida ei kaitsta veel päritoluliikmesriigi eeskirjadega, seda tuleb kohaldada diskrimineerimiseta kõigi asjaomases liikmesriigis tegutsevate kindlustusseltside suhtes ning see peab olema objektiivselt vajalik ja proportsionaalne püstitatud eesmärgiga.
Of course, to be compatible with Community law, such legislation must be aimed at protecting interests which are not already safeguarded by the rules of the home Member State , it must be applied without discrimination to all undertakings operating in that Member State and must be objectively necessary and in proportion to the objective pursued.
Ühendkuningriigi nõustavad asutused ei koostanud üldist hüvangut moodustavate tingimuste nimekirja.
The UK advisory authorities did not prepared a list of conditions described as constituting the general good.
Selle asemel koostasid nad mittetäieliku nimekirja, mis kujutas üldjoontes peamisi Ühendkuningriigis kindlustusteenuste osutamist korraldavaid sätteid.
Instead, they prepared a non-exhaustive list outlining the principal enactments which regulate insurance business in the UK .
Võrreldes muu Euroopa õiguslike traditsioonidega kaldub Ühendkuningriigi õigus üldise hüvangu kaitsmiseks toetuma vähem osapoolte lepingulise autonoomia piirangutele.
In comparison with continental legal traditions, UK law tends to rely less on restrictions of the contractual autonomy of the parties as a means to protect the general good.
Hoolimata sellest lähenemisviisist puuduvad Ühendkuningriigil mitmed sätted üldise hüvangu kaitsmiseks.
Notwithstanding this approach, the UK does include a large number of provisions aimed at protecting the general good.
Kõnealused sätted sisalduvad 1982. aasta kindlustusseltside seaduse III osas kindlustusteenuste osutamise kohta, sealhulgas sätted, mis piiravad kindlustuse reklaami vormi ja sisu, ning sätted, mis korraldavad teabe liiki, mida kindlustusseltsid või vahendajad peavad kindlustusvõtjatele esitama enne kindlustuslepingu sõlmimist.
These are included in Part III of the ICA 1982 on conduct of insurance business including provisions limiting the form and content of insurance advertising and provisions regulating the type of information that insurance companies or intermediaries must provide to policyholders before they enter into an insurance contract.
Küsimus seisneb selles, kas Ühendkuningriigi, Iirimaa, Saksamaa ja teiste riikide reguleerivad asutused täitsid oma õiguslikku kohust toetada üldist hüvangut, takistades ELASil müüa oma poliise pahatahtlikult.
The issue here is whether the regulators in the UK, Ireland, Germany and other countries did not fulfil their legal duty to uphold the general good by preventing ELAS from mis-selling its policies.
Kuna päritoluliikmesriigi ja asukohaliikmesriigi küsimus on peamiselt rakendamise küsimus ning puudutab suhteid Ühendkuningriigi reguleerivate asutuste ja teiste liikmesriikide reguleerivate asutuste vahel, tuleks osutada III osale, mis käsitleb reguleerimistegevust ja IV osale, kus käsitletakse vaidlusküsimusi.
As the issue of home/host responsibilities is mainly one of implementation and concerns the relation between the UK regulators and those from other Member States, it is preferable to refer to Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
Endastmõistetavalt on uurimise jätkamiseks vaja kõigepealt kontrollida, kas eksitav müümine leidis tõepoolest aset ehk teiste sõnadega, kas ELASi poliise müüdi tingimustel, mis olid vastuolus üldise hüvanguga.
Obviously, in order to pursue this line of investigation, it is necessary first to prove whether mis-selling did indeed take place, in other words, whether there were any circumstances contrary to the general good under which ELAS policies were sold.
Ärieeskirjade korraldamisele Ühendkuningriigis heidab teataval määral valgust hr LAKE EQUI kuulamistel esitatud suulises tõendis 1, väites, et kolmanda elukindlustusdirektiiviga nõutud kindlustusvõtjate teavitamist kontrollis tegevuseeskirjade täitmist reguleeriv asutus, kes tegutses sel ajal Ühendkuningriigis eraldi usaldatavusnormatiivide täitmist reguleerivast asutusest, ning et niisugune õiguslik vastutuste jaotus tegevuseeskirjade ja usaldatavusnormatiivide täitmist reguleerivate asutuste vahel kahjustas ELASi kindlustusvõtjaid.
In terms of how conduct of business rules were managed in the UK, Mr. LAKE gives some insight in H1 that the policyholder information required by the 3LD came under the control of the conduct of business regulator, which was separate from the prudential regulator at the time in the UK, and that this legal division of responsibilities between business and prudential was prejudicial to ELAS policyholders.
Siiski lükkab David STRACHAN finantsteenuste järelevalve asutusest selle väite tagasi, olles seisukohal, et kolmandat elukindlustusdirektiivi rakendati viisil, mis tagas päritoluliikmesriigi ja asukohaliikmesriigi reguleerivate asutuste vastutuste selguse.
However, David STRACHAN from the FSA refutes this claim in H4, saying that " the Third Life Directive has been implemented in a way that has ensured clarity as to the respective responsibilities of the home and host regulators [...]
Sellega hoitakse ära teistsugust keerulist olukorda, kus kindlustusvõtjate suhtes kehtestataks erinevat tegevuseeskirjade kaitset.
This avoids an otherwise confusing situation in which policyholders would be subject to different conduct of business protections".
Põhiliselt esitasid kindlustusvõtjad ELASi vastu kahte liiki süüdistusi:
Fundamentally, policyholders have been making two types of allegations against ELAS:
§ eksitav müümine, kusjuures moonutati teadlikult fakte kindlustusseltsi maksevõime kohta, eelkõige seoses tagatud annuiteedimäära riskidega;
§ mis-selling, by knowingly misrepresenting facts about the company's financial position, especially in relation to the GAR risks;
§ tegematajätmine (mis põhines tõenäoliselt pettusel), pööramata tähelepanu tagatud annuiteedimäära riskidele, kui kõnealuse riski oleks pidanud avalikustama olemasolevatele või tulevastele kindlustusvõtjatele.
§ omission (possibly based on deceit), by failing to draw attention to the GAR risks, when that risk was a matter to be disclosed to existing and prospective policyholders.
Sellele viitasid mitmed tõendusmaterjalid, nimelt:
There are several pieces of evidence that point to this, viz.:
Teised süüdistused sisaldavad:
Other allegations include:
§ süüdistusi kindlustusvõtjate lepingute kuritarvitamise kohta;
§ Allegations of 'churning' policyholders' contracts
§ pretensioone Ühendkuningriigi reguleerivate asutuste vahelise suhtluse puudumise kohta;
§ Claims of communication failure between UK regulators
§ asjaolusid Ühendkuningriigi ja teiste riikide reguleerivate asutuste vahelise suhtluse kohta;
§ Issues on communications between UK and foreign regulators
§ pretensioone eksitava reklaami kohta Saksamaa ja Iirimaa turul.
§ Claims of misleading advertising on the German and Irish market.
Põhjalikuks ülevaateks vt III osa reguleerimistegevuse kohta ja IV osa heastamisküsimuste kohta.
For in-depth detail, see Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
Artikkel 31 – Teave kindlustusvõtjatele (konsolideeritud direktiivi artikkel 36) ja II lisa (konsolideeritud direktiivi III lisa)
Article 31 - Information for policyholders (Article 36 of CD) and Annex II (Annex III of CD)
Kõnealuses artiklis sätestatakse, et direktiivi II lisas loetletud teave tuleb kindlustusvõtjale teatavaks teha võimalusega nõuda kindlustusseltsidelt vajadusel lisateavet, juhul kui seda on kindlustusvõtjale vaja kohustuste oluliste asjaolude täielikuks mõistmiseks.
This article states that the information listed in Annex II of the Directive must be communicated to the policyholder, with the possibility to require companies to give additional information if it is necessary for a proper understanding by the policyholder of the essential elements of the commitment.
A rtikkel 31
A rticle 31
Enne elukindlustuslepingu sõlmimist tuleb kindlustusvõtjale teatavaks teha vähemalt II lisa punktis A loetletud teave .
Before the assurance contract is concluded, at least the information listed in point A of Annex II shall be communicated to the policy-holder.
Kindlustusvõtjale teatatakse kogu lepingu kestuse vältel kõigist II lisa punktis B loetletud teabe muutustest .
The policy-holder shall be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning the information listed in point B of Annex II.
Kohustuse liikmesriik võib elukindlustusseltsidelt nõuda peale II lisas loetletud teabe lisateavet ainult juhul, kui seda on kindlustusvõtjale vaja kohustuse oluliste asjaolude mõistmiseks .
The Member State of the commitment may require assurance undertakings to furnish information in addition to that listed in Annex II only if it is necessary for a proper understanding by the policy-holder of the essential elements of the commitment.
Käesoleva artikli ja II lisa rakendamise üksikasjalikud eeskirjad sätestab kohustuse liikmesriik .
The detailed rules for implementing this Article and Annex II shall be laid down by the Member State of the commitment.
TEAVE KINDLUSTUSVÕTJALE.
INFORMATION FOR POLICY-HOLDERS.
Kindlustusvõtjale enne lepingu sõlmimist (A) või lepingu kehtivuse ajal (B) edastatav järgmine teave tuleb anda kirjalikult, selgelt ja täpselt kohustuse liikmesriigi ametlikus keeles .
The following information, which is to be communicated to the policy-holder before the contract is concluded (A) or during the term of the contract (B), must be provided in a clear and accurate manner, in writing, in an official language of the Member State of the commitment.
See teave võib olla muus keeles, kui kindlustusvõtja seda taotleb ja kui liikmesriigi õigus seda lubab või kui kindlustusvõtja võib vabalt valida kohaldatava õiguse .
However, such information may be in another language if the policy-holder so requests and the law of the Member State so permits or the policy-holder is free to choose the law applicable.
A. Enne lepingu sõlmimist
A. Before concluding the contract
Teave elukindlustusseltsi kohta
Information about the assurance undertaking
Teave kohustuse kohta
Information about the commitment
Elukindlustusseltsi nimi ja tema õiguslik vorm
The name of the undertaking and its legal form
Liikmesriik, kus peakontor asub, ja vajaduse korral lepingut sõlmiv esindus või filiaal
The name of the Member State in which the head office and, where appropriate, the agency or branch concluding the contract is situated
Peakontori ja vajaduse korral lepingut sõlmiva esinduse või filiaali aadress
The address of the head office and, where appropriate, of the agency or branch concluding the contract
Iga hüvitise ja iga võimaluse määratlus
Definition of each benefit and each option
Lepingu tähtaeg
Term of the contract
Lepingu lõpetamise vahendid
Means of terminating the contract
Kindlustusmaksete maksmise vahendid ja maksete kestus
Means of payment of premiums and duration of payments
Boonuste arvutamise ja jaotamise vahendid
Means of calculation and distribution of bonuses
Tagasiostuväärtuse ja sissemakstud väärtuse märge ning millises ulatuses need on tagatud
Indication of surrender and paid-up values and the extent to which they are guaranteed
Teave iga hüvitise, nii põhihüvitiste kui vajaduse korral ka lisahüvitiste kindlustusmaksete kohta
Information on the premiums for each benefit, both main benefits and supplementary benefits, where appropriate
Investeerimisriskiga kindlustuspoliiside puhul hüvitistega seotud investeerimisühikute määratlus
For unit-linked policies, definition of the units to which the benefits are linked
Investeerimisriskiga kindlustuspoliiside puhul märge alusvara laadi kohta
Indication of the nature of the underlying assets for unit-linked policies