natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Välja on töötatud keskkonnasõbralikumaid jäätmekäitlusmeetodeid.
More environmentally friendly methods of treating waste have been developed.
Samas tuleb aga juhtida tähelepanu asjaolule, et taaskasutatavate ja ringlussevõetavate jäätmete maht on liikmesriikide lõikes väga erinev.
It should, however, be pointed out that there are major differences between the Member States as regards the volume of waste re‑used or recycled.
ELi tasandil on vastu võetud jäätmete eksporti, prügilates ladestamist ja põletamist reguleerivad õigusaktid.
At the EU level, legislation has been adopted on the export, landfilling and incineration of waste.
Samuti on kehtestatud õigusaktid, mis käsitlevad spetsiifilisi jäätmevooge, näiteks patareisid, pakendeid, autosid ja elektriseadmeid.
In addition, legislation has been introduced for specific waste streams, such as waste batteries, packaging, cars and electrical equipment.
Kahekümne viies liikmesriigis kohaldatavaid paljusid erinevaid jäätmevooge ja käitlusviise käsitlevaid õigusakte ei ole lihtne vastu võtta, rakendada, jõustada ja kontrollida.
It is proving no simple matter to adopt, implement, monitor and enforce legislation relating to so many different waste streams and different treatment methods, applying in 25 different Member States.
Ehkki õigusaktide väljatöötamisel ja rakendamisel on saavutatud märkimisväärset edu, on endiselt lahendamata alljärgnevalt kirjeldatud probleemid ja puudused:
Although a great deal has been achieved with regard to legislation and its implementation, the following problems and shortcomings, in particular, exist:
· jäätmete maht kasvab endiselt,
· The volume of waste is continuing to increase.
· liiga palju jäätmeid ladestatakse prügilates,
· Too much waste is still being landfilled.
· jäätmete taaskasutus ja ringlussevõtt on endiselt väga väikese ulatusega,
· There is still too little re‑use or recycling of waste.
· liikmesriikide vahelised erinevused jäätmepoliitika rakendamisel on endiselt liiga arvukad ja ulatuslikud,
· Differences between Member States in terms of progress in (implementing) waste policy are still too numerous and too wide.
· osalt eeltoodu tõttu esineb sageli ebaseaduslikku ja soovimatut jäätmevedu,
· Partly as a consequence of this, illegal and undesirable transport of waste is still a frequent occurrence.
· jätkuvad arutelud jäätmepoliitika tõlgendamise ja rakendamise üle, muu hulgas mõistete üle,
· There is a continuing debate on the interpretation and implementation of waste policy, including with regard to definitions.
· ELi jäätmealaseid õigusakte ei rakendata ega jõustata piisavalt.
· EU legislation on waste is being inadequately implemented and enforced.
Neid probleeme arvestades tervitab teie raportöör asjaolu, et komisjon on lõpuks ometi esitanud ettepaneku strateegia kohta.
In the light of these problems, your rapporteur welcomes the fact that the Commission has finally put forward a proposal for a strategy.
Kahjuks käsitletakse selles ettepanekus ülalkirjeldatud probleeme väga piiratud ulatuses.
Regrettably, however, the proposal only addresses the aforementioned problems to a very limited extent.
Jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu valdkonnas on esitatud vähe ettepanekuid selgepiiriliste meetmete kohta.
Few concrete measures are being proposed in the area of prevention and recycling.
Ainsad esitatud täpsed ettepanekud on seotud raamdirektiivi ülevaatamisega.
The only concrete proposals put forward have been taken up in the revision of the framework directive.
ELi jäätmepoliitika esmane eesmärk on kaitsta keskkonda, mitte aga edendada jäätmete siseturu toimimist.
The main aim of EU waste policy is to protect the environment, not to facilitate the internal market for waste.
Samas on muidugi oluline kaotada kõlvatu konkurents jäätmeturul.
It is, of course, important to eliminate unfair competition on the waste market.
See tähendab, et kõikide liikmesriikide suhtes tuleb kohaldada samasuguseid keskkonnaalaseid tingimusi ning need tingimused tuleb jõustada.
That means that the same environmental conditions must apply to all of the Member States and must be enforced.
Vaatamata sellele, et jäätmealaseid õigusakte on Euroopas rakendatud juba 30 aastat, oleme me sarnaste keskkonnaalaste tingimuste kohaldamisest kahjuks veel kaugel.
Despite a history of 30 years of European legislation on waste, we are, regrettably, still a long way from applying the same environmental conditions.
Paljude jäätmevoogude kohta ei ole õigusakte veel isegi vastu võetud.
In the case of a number of waste streams, no legislation is in place as yet.
Lisaks ei rakendata ega jõustata olemasolevaid õigusakte (sarnasel viisil) kõikides liikmesriikides.
In addition, existing legislation is not being implemented and enforced (in the same way) in every Member State.
Seetõttu on väga oluline pöörata tähelepanu ELi olemasolevate jäätmealaste õigusaktide kohaldamise, rakendamise ja jõustamise tõhustamisele.
It is therefore very important to pay attention to improving the way in which current EU waste legislation is applied, implemented and enforced.
Samuti tuleb rõhutada, et ettevaatuspõhimõtet, põhimõtet “saastaja maksab”, tootja vastutuse põhimõtet ning läheduse ja iseseisvuse põhimõtet tuleb ELi tulevases jäätmepoliitikas ka edaspidi täies ulatuses rakendada.
It should also be stressed that the precautionary principle, the 'polluter pays' principle, the principle of producer responsibility and the principles of proximity and self‑sufficiency must continue to be fully applied in future EU waste policy.
Eriti just spetsiifiliste jäätmevoogude puhul võib tootja vastutuse põhimõtte rakendamine anda positiivseid tulemusi, näiteks pakendite, patareide, autode ja elektriseadmete puhul.
Above all for specific waste streams, the principle of individual producer responsibility can produce positive results, as, for example, in the case of packaging, batteries, cars and electrical equipment.
Peamised meetmed
The key measures
Komisjon on teinud ettepaneku hulga meetmete rakendamiseks, mille võib jagada nelja põhivaldkonda.
The Commission has proposed a package of measures, which may be divided into four main areas.
Neid meetmeid kirjeldatakse ja kommenteeritakse alljärgnevalt.
These measures are set out, and commented on, below:
Komisjoni ettepaneku kohaselt võiks mitut mõistet selgitada, teisiti kohaldada või teisiti tõlgendada.
The Commission is proposing that a number of definitions be clarified, applied in a different way or interpreted differently.
Nendeks mõisteteks on “jäätmed”, “kõrvaldamine”, “taaskasutus” ja “ringlussevõtt”.
The definitions concerned are those of waste, disposal, recovery and recycling.
Praktikas on ilmnenud, et ELi jäätmepoliitikas kasutatavad mõisted tekitavad mitmesuguseid vääritimõistmisi ja teatavat ebakindlust.
In practice, it has become apparent that there are various misunderstandings, and some uncertainty, surrounding the definitions used in EU waste policy.
See segadus tuleneb asjaolust, et praktikas on kõikvõimalikke jäätmevooge ja jäätmekäitlusviise hõlmav olukord äärmiselt keerukas.
The main reason for this is that the situation in practice, involving all kinds of different waste streams and different types of waste handling, is very complex.
Lisaks on jäätmesektor soovinud Euroopa jäätmealaste õigusaktide piire sageli kohtutes kontrollida.
Moreover, the waste industry has often insisted on testing the boundaries of European waste legislation in the courts.
Seetõttu on Euroopa Kohus võtnud vastu mitu otsust õigusaktide tõlgendamise ja selgitamise kohta.
This has led to a number of rulings by the European Court of Justice interpreting or clarifying the legislation.
Põhimõtteliselt peaks Euroopa Kohus käsitlema kohtuasju ainult olemasolevate õigusaktide kontekstis.
Generally speaking, the idea is that the Court of Justice only tests cases against current legislation.
Kuna aga olemasolevad õigusaktid on ilmselt kohati ebaselged ja puudulikud, on Euroopa Kohus pidanud üha enam võtma enesele seadusandja rolli.
As, however, the current legislation is evidently unclear in places and contains shortcomings, the Court has been stepping to a greater extent into the shoes of the legislature.
Seega on nüüd seadusandja (Euroopa Parlamendi ja nõukogu) ülesanne kõrvaldada õigusaktide puuduste ja ebaselguse probleem.
The task of the legislature (the European Parliament and Council) is now to rectify the problem of the shortcomings and lack of clarity in the legislation.
Samas on väga oluline läheneda sellele ülesandele läbimõeldult.
It is very important, however, to approach this in a well thought‑out way.
Mõistete tähenduse muutmine võib jällegi tekitada pikaajalise ebaselguse ja uute tähenduste tõlgendamisega seotud uued probleemid.
If definitions are changed, this could again lead to a long period of uncertainty and to fresh problems regarding how to interpret the new definitions.
Seetõttu on parem võtta aluseks olemasolevad määratlused ning neid vajadusel selgitada ja täiendada.
It is therefore better to take the existing definitions as the basis and to only clarify and supplement them where necessary.
Mõistete kogumi eesmärk on tagada Euroopa jäätmealaste õigusaktide selge raamistik.
The complete set of definitions is designed to provide a clear framework for European waste legislation.
Mõistete muutmise eesmärk ei tohiks seisneda kuvandiga seotud probleemide lahendamises või jäätmealastes õigusaktides sätestatud teatud keskkonnalastest eeskirjadest kõrvalehoidmises.
The purpose of amending definitions is absolutely not to deal with problems of image or to get round certain rules on environmental protection laid down in waste legislation.
Jäätmete mõiste muutmine eesmärgiga klassifitseerida teatud jäätmevood toodeteks, selleks, et vabastada nad negatiivse kõrvaltähendusega “jäätmete” sildist, ei ole põhjendatud.
Amending the definition of waste in order to classify certain waste streams as products so as to remove the negative 'waste' label attaching to them is not a legitimate reason for introducing such an amendment.
Sama kehtib ka taaskasutuse mõiste kohta, kui eesmärk on vabaneda “kõrvaldamise” negatiivsest tähendusest.
The same applies to amending the definition of recovery with a view to getting away from the negative image of disposal.
Samuti ei ole mõistete tähenduste muutmine õigustatud teistes direktiivides sätestatud jäätmevoogude korduvkasutuse, taaskasutuse või ringlussevõtuga seotud ülesannete täitmatajätmisega.
Failure to achieve targets for re‑use, recycling and recovery of waste streams under other directives is also not a good reason for amending definitions.
Tuleb veel kord rõhutada, et mõistete muutmise aluseks peaks olema loogika, järjepidevus ja selgus.
It should be stressed again that definitions should be amended on grounds of logic, consistency and clarity.
Kui ülesannetega seoses esineb probleeme, siis võib osutuda vajalikuks muuta ülesandeid, mitte aga mõisteid!
If there are problems in connection with targets, it may perhaps be necessary to amend the targets, not, however, the definitions!
4.1.1 Jäätmete mõiste
4.1.1 Definition of waste
Komisjon on teinud ettepaneku lubada jäätmevoogude mittejäätmetena liigitamise võimalust.
The Commission is proposing to allow the possibility of classifying waste streams as non‑waste.
Selleks on kehtestatud nn mittejäätmeteks liigitamise kriteeriumid.
So-called 'end‑of‑waste' criteria have been established to that end.
Sellise lähenemisviisi kasutuselevõtul tuleb olla aga äärmiselt hoolikas.
However, great care must be exercised in taking this approach.
Juba alguses tuleb otsustada, et sellist lähenemisviisi võib kasutada ainult piiratud arvu jäätmevoogude puhul.
It is important to specify at the outset that this may only apply to a limited number of waste streams.
Sellisteks jäätmevoogudeks on homogeensed jäätmed, mis ei avalda (ega saagi avaldada) keskkonnale negatiivset mõju.
That means homogenous waste streams which do not (and cannot) have a negative impact on the environment.
Veel üheks eeltingimuseks on, et mittejäätmeteks liigitamine ei tohi viia keskkonnakaitse vähenemiseni.
A further prerequisite is that non‑waste status must not lead to a reduction in environmental protection.
Lisaks peaks mittejäätmeteks liigitamine olema võimalik alles pärast seda, kui asjaomaseid jäätmeid on käideldud, mille tulemusena on tekkinud Euroopa spetsiifilistele kvaliteedikriteeriumidele vastav toode, mis on kasutatav sihtotstarbeliselt, ohutult ja keskkonnasõbralikult.
Finally, non‑waste status should only be able to be obtained after the waste has undergone treatment which results in a product that meets specific European quality criteria, ensuring that it may be used for the intended purpose in a safe and environmentally responsible way.
Jäätmevood, mille puhul võib kaaluda mittejäätmetena liigitamist, on ringlusse võetud kompost ning ehitus- ja lammutusprahi inertne osa (kivipuru).
Waste streams that may be eligible to be accorded non‑waste status are recycled compost and the inert part of destruction and demolition waste (granulated rubble).
4.1.2 Kõrvaldamise ja taaskasutuse mõisted
4.1.2 Definition of disposal and recovery activities
Euroopa Kohtu tõlgendust arvestades ei aita olemasolevates õigusaktides sätestatud mõisted kaasa heade keskkonnatavade edendamisele.
The definitions laid down in current legislation, as interpreted by the European Court of Justice, do not tend to promote good environmental practice.
Näiteks käsitleb Euroopa Kohus jäätmete koospõletamist tsemendiahjus jäätmete taaskasutamise ja põletamisena spetsialiseeritud põletusahjus, mis on võrdsustatud jäätmete kõrvaldamisega, ehkki saastavate heitmete puhul on keskkonnastandardid koospõletamistehaste puhul vähem ranged.
For example, co- incineration of waste in a cement kiln is deemed by the Court to constitute recovery and incineration of waste in a specialised incineration kiln to constitute disposal, although the environmental standards applying to pollutant emissions are less stringent in the case of co-incineration plants.
Selle probleemi lahendamiseks on komisjon teinud ettepaneku seostada taaskasutuse staatuse andmine põletustehastele suure energiatõhususega.
In order to resolve this problem, the Commission is proposing to accord recovery status to incineration plants with high energy efficiency.
Selline lähenemisviis tekitab küsimusi, kuna jäätmete põletamine on ilmselgelt suunatud eelkõige jäätmete kõrvaldamisele.
This approach raises questions, as the incineration of waste is, clearly, designed in particular to dispose of waste.
Põletustehaste ja koospõletamistehastega seonduvat probleemi oleks parem lahendada mõlemat liiki ettevõtetele samade keskkonnalaste tingimuste kehtestamise teel.
It would be better to resolve the problem in relation to incineration and co‑incineration plants by imposing the same environmental conditions on both.
Praktikas võiks seda teha jäätmete põletamise direktiivi muutmise teel eesmärgiga kehtestada nii põletustehastele kui ka koospõletamistehastele samad heitme- ja energiatõhususstandardid.
In practice, that may be done by amending the directive on waste incineration in order to apply the same emissions and energy efficiency standards to both incineration and co-incineration plants.
Komisjon omistab tehnilistele komiteedele olulise rolli määramaks, millal jäätmed lakkavad olemast jäätmed või millal võib teatud tegevust käsitada jäätmete kõrvaldamisena ning millal jäätmete taaskasutusse võtmisena.
The Commission gives technical committees an important role in determining when waste ceases to be waste or when an activity may be regarded as disposal and when it may be regarded as recovery.
Kuna taolistel otsustel võivad olla olulised tagajärjed, tuleb need otsused võtta vastu poliitilisel tasandil, kaasotsustamismenetluse raames.
Given that such decisions may have important consequences, they must be taken at the political level, through the codecision procedure.
4.2 Olelustsüklil põhineva mõtteviisi kaasamine jäätmepoliitikasse
4.2 Introduction of life-cycle thinking into waste policy
Komisjon on teinud ettepaneku, et jäätmevoo käitlemise parima viisi üle otsustamisel tuleks viia läbi olelustsükli analüüs.
The Commission is proposing that, when deciding on the best way of handling a waste stream, a life cycle analysis be carried out.
Selle analüüsi abil on võimalik kindlaks teha, milline jäätmekäitlusviis on kõige keskkonnasõbralikum, arvestades kogu olelustsüklit alates tootmisest kuni jäätmete käitlemiseni (kaasa arvatud).
With the help of such an analysis, it is possible to determine what way of handling waste is best for the environment taking account of the whole of the life cycle, from production up to and including the treatment of waste.
Põhimõtteliselt tuleb seda lähenemisviisi pidada positiivseks, kuna selle aluseks on kogu keskkonnamõju vaatlemine.
In principle, this approach is to be viewed positively, as it is based on looking at the overall environmental impact.
Teisalt tuleb aga arvestada ohuga, et see lähenemisviis on olemuslikult peamiselt teoreetiline.
On the other hand, there is a risk that this approach is chiefly theoretical in nature.
Praktikas on olelustsükli objektiivset analüüsi väga raske läbi viia.
In practice, it will be very difficult to carry out an objective life cycle analysis.
Kui analüüs hõlmab määramatuid tegureid, annab see alust paljudeks vaidlusteks.
If there are uncertain factors in the analysis, there will be a lot of room for discussion.
Selline olukord võib kiiresti viia selleni, et hinnang tehakse mitte puhttehniliste, vaid poliitiliste kaalutluste alusel.
That can quickly lead to an assessment being made on the basis of political, rather than purely technical, considerations.
Seetõttu on lähtepunktina parem säilitada praegune viieastmeline jäätmehierarhia.
It is therefore better to retain the current five‑step waste hierarchy as the starting point.
On võimalik näha ette kõrvalekalded sellest hierarhiast, ent ainult piiratud arvul spetsiifiliste jäätmevoogude korral.
It is possible to envisage deviating from this hierarchy, however, in the case of a limited number of specific waste streams.
Sellega seoses tuleks muidugi selgelt osutada, et jäätmekäitlusel hierarhia madalamal astmel on ilmselged keskkonnaalased eelised.
It is necessary, of course, to clearly demonstrate, in that connection, that the handling of waste at a lower level in the hierarchy has clear environmental benefits.
Samuti ei tohiks selliste otsuste tegemist jätta tehniliste komiteede pädevusse, kuna tegemist on poliitiliste otsustega.
Furthermore, such decisions must not be left to technical committees, as they are policy decisions.
Ehkki jäätmepoliitikaga seotud alusteadmiste parandamine on alati kasulik, on siin oht, et teadmiste suurendamisele võidakse kulutada ebaproportsionaalselt palju aega ja energiat.
Although it is always desirable to improve the knowledge base in relation to waste policy, there is a risk that a disproportionate amount of time and energy could be devoted to this.
Seda ei tohi teha jäätmepoliitika parandamise ja keskkonnakaitse tõhustamise selgepiiriliste meetmete vastuvõtmise ja rakendamise arvelt.
This must not be done at the expense of adopting and implementing concrete measures to improve waste policy and better protect the environment.
Näiteks olelustsükli analüüsi läbiviimiseks vajalike alusteadmiste põhjal peaks olema võimalik töötada välja objektiivne meetod ja neid peab olema võimalik kontrollida sõltumatu ekspertkomisjoni poolt.
The knowledge base for a life cycle analysis, for example, must lead to an objective method and be verified by an independent committee of experts.
Komisjoni ettepaneku kohaselt tuleks jäätmetekke vältimise võimalike meetmete rakendamine jätta peamiselt liikmesriikide hooleks.
The Commission is simply proposing that possible measures on waste prevention be chiefly left to the Member States.
Kuuendas keskkonnaalases tegevusprogrammis on selgelt osutatud, et tuleb kehtestada täpsed vähendamisülesanded.
The Sixth Environment Action Programme clearly states that specific reduction targets must be introduced.
Komisjon ei ole esitanud taoliste ülesannete kohta ettepanekuid, ehkki need ülesanded on vajalikud, arvestades jäätmete tekitamise järjepidevat kasvu.
Such targets are not, however, being proposed by the Commission, although this is necessary given that waste generation is continually increasing.
Majanduskasvu ja jäätmete tekitamise vahele tuleb ühel või teisel moel tekitada piir.
In one way or another it is necessary to separate economic growth and waste generation.
Siinkohal võib osutuda kasulikuks tootja vastutuse edasine rakendamine.
Further introducing producer responsibility may possibly play a role in this.
4.5 Jäätmeid taaskasutava Euroopa ühenduse poole
4.5 Towards a European recycling society
Komisjoni seatud eesmärk, mis seisneb jäätmeid taaskasutavas ühiskonnas, on kiiduväärt.
The goal to which the Commission aspires, a recycling society, is a laudable one.
Samas tuleb aga enesele aru anda, et me oleme sellest eesmärgist veel väga kaugel.
However, it is important to be aware that, unfortunately, we are still a long way from that goal.
Ehkki kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi raames pandi paika, et komisjon peab kehtestama biojäätmeid, ehitus- ja lammutusprahti ning reoveesetteid käsitlevad uued direktiivid, ei ole ta seda veel teinud.
Although the Sixth Environment Action Programme specified that the Commission must introduce new directives relating to biowaste, construction and demolition waste and sewage sludge, it has not yet done so.
Samas on sellised õigusaktid väga vajalikud, kuna praegusel ajal puuduvad neis valdkondades selged eeskirjad.
There is, however, a great need for such legislation, as there is at present a lack of clear rules.
Selline tegevusetus ei aita kaasa ei keskkonnakaitsele ega jäätmete ringlussevõtu siseturu arendamisele.
That is not helping the environment or the internal market for recycling.
Ka kõnealune sektor on väljendanud vajadust neid jäätmevooge reguleerivate Euroopa õigusaktide järele.
Furthermore, the industry itself is asking for European legislation on these waste streams.
Lisaks on väga üllatav, et komisjoni arvates on ELi olemasolevate õigusaktide näol tegemist probleemiga.
In addition, it is very surprising that it is being implied by the Commission that existing EU legislation is a problem.
Komisjon on teinud koguni ettepaneku muuta kasutusest kõrvaldatud sõidukite ja elektriseadmete ringlussevõtuga seotud ülesandeid.
It is even being suggested that the targets for recycling of end‑of‑life vehicles and waste electrical equipment should be amended.
Lisaks tuleks komisjoni arvates uuendada jäätmevedu käsitlevat määrust, ehkki asjaomane õigusakt peaks (pärast pingelisi läbirääkimisi) varsti avaldatama.
Moreover, according to the Commission, the Waste Shipment Regulation should be overhauled, although (following intensive negotiations) the legislation in question is to be published shortly.
Komisjon on siinkohal märgist täiesti mööda pannud, arvestades, et jäätmevedu käsitlev määrus on kavandatud just tõkestama piiriülest jäätmevedu, mille eesmärk on hoida kõrvale keskkonnakaitse-eeskirjade täitmisest või käidelda jäätmeid vähem keskkonnasõbralikul viisil.
The Commission is completely wide of the mark here, as the Waste Shipment Regulation is precisely designed to prevent cross-border shipments of waste that seek to circumvent environmental rules or treat waste in a way which provides less protection for the environment.
Seetõttu peavad Euroopa Parlament ja nõukogu sõnaselgelt osutama, et Euroopa jäätmealaste õigusaktide peamine eesmärk seisneb keskkonna kaitsmises.
It is therefore essential for the European Parliament and the Council to expressly state that the main objective of European waste legislation is the protection of the environment.
Komisjon on teinud ettepaneku ka õlijäätmete direktiivi tühistamiseks.
Finally, the Commission is proposing that the Waste Oil Directive be repealed.
Jäätmete raamdirektiivi ülevaatamise ettepanekus jäädakse õlijäätmete kokkukogumise kohustuse juurde.
In the proposal for revision of the Waste Framework Directive, the obligation to collect waste oils is retained.