natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tahaksin siinkohal esile tõsta kahte tähtsat ja ulatuslikku otsust.
In this connection I should like to draw particular attention to two significant and far-reaching decisions.
Nad ei ole omavahel küll otseselt seotud, kuid tähistavad siiski ühiselt ja eraldi võetud olulisi teetähiseid Euroopa ajaloolisel ümberkorraldamisel viimaste aastakümnete jooksul:
While they may not have a direct causal relationship, separately and together they represent important waymarks for the historic reshaping of Europe in recent decades:
Saksamaa taasühinemine pärast rohkem kui 40 aastast eraldatust.
The reunification of Germany after 40 years of division.
Osalesin läbirääkimistel Saksamaa-Saksamaa raha-, majandus- ja sotsiaalliidu kohta, mille tulemusena võeti tollases SDVs kasutusele Saksa mark.
I took part in the talks on German-German monetary, economic and social union, which resulted in the introduction of the deutschmark in what was then the GDR.
Euroopa ühisraha loomine.
The creation of a common European currency.
B. Raha- ja majanduspoliitika
B. Monetary and economic policy
Milliste juhteesmärkide poole Te püüdleksite kaheksa-aastase ametiaja jooksul Euroopa Keskpanga juhatuse liikmena?
What would be the guiding objectives you will pursue during your eight-year mandate as a Member of the Executive Board of the European Central Bank?
Minu nimetamise korral EKP juhatuse liikmeks oleksid minu peamised eesmärgid järgmiseks kaheksaks aastaks järgmised:
If I were made a Member of the Executive Board of the European Central Bank my guiding objectives for the next eight years would be:
Millise hinnangu annate Euroopa Keskpankade Süsteemi viimase seitsme aasta jooksul teostatud rahapoliitikale?
What is your assessment of the monetary policy as it has been implemented by the ESCB for 7 years?
Kas soovitaksite juhatuse liikmeks saades teha selles muudatusi, ja milliseid nimelt?
What changes, if any, would you promote when becoming a member of the executive board?
Kuidas hindate eelkõige intressimäärade tõstmist 2005. aasta detsembris ja 2006. aasta märtsis?
Notably what is your assessment of the rise in interest rate implemented in December 2005 and March 2006?
Eurosüsteemi rahapoliitika on algusest peale seisnud silmitsi väljakutsetega, mis erinevad täiesti teiste keskpankade omadest.
From the start the monetary policy of the Eurosystem was faced with challenges which differed greatly from those facing other central banks.
- Uue institutsiooni jaoks oli tähtis saavutada kiiresti usaldusväärsust ja rajada usaldust täiesti uues poliitilises režiimis tsentraliseeritud rahapoliitikaga ning liikmesriikide detsentraliseeritud majandus- ja eelarvepoliitikaga.
- It was important that the new institution should acquire credibility and build confidence quickly in a completely new political regime with a centralised monetary policy and decentralised economic and budgetary policies in Member States.
- Välja töötada ja rakendada sobiv ning arusaadav rahapoliitiline strateegia ning määratleda eesmärk „Hinnastabiilsuse tagamine keskpikas perspektiivis“.
- It was also necessary to develop and implement an appropriate and comprehensible monetary policy strategy and define the goal of ‘securing price stability in the medium term’.
Eurosüsteem pidi lisaks arvestama paljude tehnilistele aspektidega, mille mõju ei olnud teada ning vastu pidama mitmekesistele šokkidele, mis põhjustasid ebakindlust ja mõjutasid inflatsioonimäära.
The Eurosystem also had to take account of a number of technical factors with unknown effects and survive many and diverse shocks which resulted in uncertainties and influenced the inflation rate.
Alates oma tekkimisest on eurosüsteem saavutanud suure usaldusväärsuse ning tarbijate, säästjate ja investorite usalduse.
Since its creation the Eurosystem has acquired a considerable level of credibility and confidence among consumers, savers and investors.
See ei olnud mitte mingil juhul iseenesestmõistetav noore institutsiooni jaoks.
This was not in any way inevitable for a young institution.
Samuti õnnestus välja töötada ja rakendada euroala jaoks sõltumatu ja kohane rahapoliitiline strateegia, mis võtab arvesse euroala eripärasid.
An independent and monetary policy strategy has also been successfully developed and implemented for the euro area, which takes account of its special features.
Ta ei ole võrreldav teiste keskpankade strateegiatega.
It cannot be compared with the strategies of other central banks.
Algusest peale ei ole ühtse rahapoliitika rakendamisel olnud pingeid või olulisi probleeme.
From the beginning there were no tensions or serious problems with the implementation of the uniform monetary policy.
Keskmise tähtajaga suund selgitab, et rahapoliitikal ei ole majandustsükli juhtimiseks vahendeid.
The medium-term orientation makes it clear that the monetary policy does not possess the tools to fine-tune the trade cycle.
Aktiivsel poliitikal, mis kasutab lühiajalisi kompromisse hindade ja majandustegevuse vahel, ei ole pikemas perspektiivis reaalseid mõjusid ning on seotud suurte kuludega ja põhjustab ebastabiilsust.
An activist policy which takes advantage of short-term trade-offs between prices and economic activity has no real impact in the long term, is associated with high prices and can contribute to instability.
Pean kohaseks hinnastabiilsuse määratlust kui harmoneeritud tarbijahinnaindeksi (HTHI) väiksem kui kaheprotsendiline aastakasv keskpikas perspektiivis.
I consider the definition of price stability as an annual increase in the Harmonised Index of Consumer Prices of just below 2% in the medium term to be reasonable.
Kahetsusväärne on siiski, et viimase kuue aasta jooksul on nimetatud väärtust natuke ületatud.
However, it is regrettable that in the last six years this figure has easily been exceeded.
Euroala suhteliselt nõrga majandusliku arengu tõttu praegusel ajal on see ebarahuldav.
In view of the relatively weak economic development of the euro area during that period this is in the first place unsatisfactory.
Tähtis selgitus sellele seisneb siiski selles, et tarbijahinna inflatsiooni on negatiivselt mõjutanud muuhulgas kõrgemad hinnad ja kaudsed maksud euroala rahvamajandustes.
One significant contributory factor, however, is the fact that inflation in consumer prices has been adversely affected by, amongst other things, higher administered prices and indirect taxation in the national economies in the euro area.
Mõlemaga – nii strateegia kui ka hinnastabiilsuse kvantitatiivse määratlemisega – võtab EKP nõukogu arvesse oma volitusi.
With both strategy and the quantification of price stability the ECB Council is taking account of its terms of reference.
- EKP nõukogu rahapoliitika muutub läbipaistvamaks, kuna analüüsimine ja poliitiline eesmärk on selgelt sõnastatud;
- The ECB Council’s monetary policy is becoming more transparent because the analytical path and the political objective have been formulated clearly.
- avalikkus saab rahapoliitika edu mõõta objektiivselt kontrollitavate kvantitatiivsete suuruste abil;
- The public can judge the success of monetary policy by means of a quantifiable value.
- hinnastabiilsuse määratlus on orientiiriks elanikkonna inflatsiooniootustele.
- The definition of price stability serves as a benchmark for the public’s expectations for inflation.
Tänast seisukohta arvesse võttes ei ole minu arvates vaja muuta strateegiat või hinnastabiilsuse määratlust.
In my opinion, viewed from current perspectives, there is no need to make any changes to strategy or the definition of price stability.
Sellised muudatused tooksid kaasa ainult ebakindlust ja usalduse kahjustamist EKP usaldusväärsuse suhtes.
Changes of that kind might only result in a sense of insecurity and damage confidence in the credibility of the Central Bank.
Esialgne kriitika, eelkõige teadusringkondades, kahe samba strateegia kohta ja osaliselt ka EKP kommunikatsioonipoliitika kohta on praeguseks nihkunud kainema hinnangu ja suurema mõistmise poole.
Initial criticism, in particular from academic circles, of the two-pillar strategy and sometimes also of the ECB communications policy, is now largely a sober judgement and has to a considerable degree given way to understanding.
Hoolimata rahapoliitilise intressimäära tõstmisest EKP nõukogu poolt 2005. aasta detsembris ja 2006. aasta märtsis jäävad intressimäärad euroalal endiselt oma ajalooliselt madalaima taseme lähedale.
Despite increases in the base rate by the ECB Council in December 2005 and March 2006 interest rates in the euro area remain close to their historical minimum.
See kehtib kogu intressikõvera kohta, nii nominaalselt kui ka reaalselt.
This is true of the structure curve of interest as a whole, both nominal and actual.
Endiselt on euroalas piisavalt vahendeid, igatahes rohkem vahendeid kui on vaja säästva inflatsioonivaba majanduskasvu rahastamiseks.
There is still an abundance of liquidity in the euro area, at any rate more than is needed to fund lasting, inflation-free growth.
Kõik rahalised ja finantsnäitajad näitavad tõusutrendi ja seega suurenevat inflatsiooniohtu: raha kogus ringluses, laenude andmine, kinnisvara hinnad.
All of the monetary and financial indicators show expansionary trends and thus increasing risks of inflation: money supply, lending, asset prices.
Vajaliku intresside kohandamisega viivitamine on kaasa toonud nii keskpikas kui ka pikas perspektiivis ebastabiilsust ja liiga kõrgeid kohandamiskulusid.
A delay in the necessary adjustment of interest would have resulted in instability in the medium- to long-term and ultimately made any adjustment an expensive matter.
Rahastamistingimused on endiselt soodsad.
Conditions for credit remain favourable.
Intressitase ei ole endiselt takistuseks investeerimistegevusele ja euroala jätkuvale majanduslikule taastumisele.
Interest levels still do not inhibit investment activity or continuing economic recovery in the euro area.
Sageli väidetakse, et maailmamajanduse struktuurimuutuste tõttu on tarbijahindade inflatsioon asendunud varade hinnainflatsiooniga.
It is often asserted that due to structural changes in the world economy inflation has shifted from inflation in consumer prices to inflation in asset prices.
Mida Teie sellest väitest arvate ja milliseid tagajärgi toob see Teie arvates kaasa rahapoliitika jaoks?
What is your view on this assertion and which consequences for the monetary policy do you see?
Tarbijahindade kasvumäärad on viimastel aastatel üle kogu maailma vähenenud.
In recent years the rate of increase in consumer prices has abated around the world.
Siiski on võimalik täheldada nafta ja teiste toorainete hinna märkimisväärset kasvu, mis tuleneb kiiresti arenevate tärkava majandusega riikide suurenevast nõudlusest.
But at the same time a considerable increase can be detected in the price of oil and other raw materials, which is largely due to increasing demand from emerging nations enjoying rapid growth.
Ka on kinnisvara hinnad viimastel aastatel tugevalt tõusnud.
Asset prices have also increased significantly in recent years.
Väheneva tarbijahinna inflatsiooni põhjustena võib nimetada kahte tegurit:
Two factors may be identified as critical to decreasing inflation in consumer prices:
Struktuurilised muutused maailmamajanduses.
Structural changes in the world economy.
Globaliseerumine, st kauba- ja finantsturgude jätkuv avamine, paindlikumad turud jätkuva dereguleerimise ja suurte tärkava majandusega maade integratsiooni tõttu maailmamajandusse on viinud tugevama konkurentsini ja tootmismahtude laienemiseni.
Globalisation, i.e. increasing access to goods and financial markets, more flexible markets because of progressive deregulation and the integration of major emerging nations into the world economy have strengthened competition and expanded manufacturing capacities.
See on tunduvalt vähendanud tootjate vabadust kaupade ja teenuste hindade määramisel.
This has noticeably reduced the freedom of commercial goods manufacturers and service providers to fix prices.
Keskpankade sõltumatus ja sellega seotud kasvav usaldusväärsus inflatsiooniga võitlemisel.
The independence of central banks and the associated increase in the credibility of the war on inflation.
Nimetatud areng mõjutas ka pikemaajalist inflatsioonimäärade langust.
This development must have been influenced by the longer-term downward trend in inflation rates.
Üle kogu maailma jõuti viimase kõrginflatsiooni ajal 1970ndatel arusaamisele, et poliitiliselt sõltumatud keskpangad suudavad paremini tagada hinnastabiilsust.
Around the world the final phase of high inflation during the 1970s gave rise to the discovery that politically independent central banks could guarantee greater price stability.
Tõepoolest näitavad empiirilised uuringud nimetatud positiivset seost keskpanga rahapoliitilise sõltumatuse ja raha väärtuse stabiilsuse vahel.
Empirical studies actually demonstrate this positive relationship between the independence of a central bank in monetary policy and stability in the value of money.
Lisaks on paljudel juhtudel selge ja eelkõige hinnataseme stabiilsusele suunatud strateegia tõestanud end mõistliku ja abistavana.
In many cases a clear strategy oriented primarily towards stability in price levels has proved to be meaningful and helpful.
Mitmeaastase deflatsiooniprotsessi tõttu, mis lõppes madalate inflatsioonimääradega, on paljud keskpangad teinud väga vaba rahapoliitikat pikka aega ajalooliselt madalate intressidega.
In view of the process of disinflation, protracted over a number of years, which has resulted in lower rates of price increases, many central banks have operated a somewhat relaxed monetary policy using historically low interest rates for a lengthy period.
See tõi kaasa märkimisväärse rahandusliku laienemise, ilma et seni oleksid ilmnenud tugevamad inflatsioonitendentsid.
This has resulted in considerable monetary expansion, so far without any indication of an increased trend towards inflation.
Siiski on teada, et likviidsus leiab endale väljundi: pikaajaliselt on inflatsioon rahaline nähtus.
But it is well known that liquidity finds its own way: in the long term inflation is a monetary phenomenon.
Isegi kui on väga raske tõestada põhjuslikku seost likviidsuse ja kinnisvarahindade tõusu vahel, on rikkalike vahendite kättesaadavus edasiviivaks jõuks kinnisvarahindade jälgitava tõusu puhul.
Even if is not easy to demonstrate a causal relationship between liquidity and asset price trends, the availability of surplus liquidity must be one of the driving forces behind the obvious increase in asset prices.
Nii EKP kui ka Rahvusvaheliste Arvelduste Panga viimased tööd näitavad, et tugeva rahaliste vahendite kasvu ja kinnisvarahindade kiire kasvu kombinatsioon toob endaga hiljem kaasa sageli liiga kulukaid hindade korrigeerimisi.
Recent work by both the ECB and the BIS shows that a combination of strong growth in the money supply and rapid increases in asset prices often result subsequently in expensive price corrections.
Kas keskpangad peaksid teatud kinnisvarahindade tõusule reageerima, on äärmiselt vaieldav.
Whether and, if so, how central banks are meant to react to specific trends in asset prices is highly contested.
Aga enne tegutsemist tuleb analüüsida ja küsida, kas liialdusi kinnisvaraturgudel, st fundamentaalselt õigustamata hinnanguid, on üldse sellistena võimalik tunnistada.
But before action there is analysis and the question of whether exaggerations in asset markets, i.e. evaluations which are fundamentally unjustified, can even be regarded as such.
Ma kahtlen selles, kas keskpankadel on olemas analüüsivahendid ja ekspertiisid, et selliseid hinnanguid koostada.
I doubt if central banks have the analytical tools and expertise needed to undertake an assessment of this kind.
Poliitilistel tegutsemisvõimalustel on samuti piirid.
There are also limits to the options for implementing policies.
Keskpankadel on olemas vaid üks vahend, nimelt lühiajaline intressimäär.
Central banks possess only one tool, to wit the short-term interest rate.
Intressipoliitika on aga võrdlemisi diferentseerimata vahend, et n-ö mulle ennetada, pidurdada või korrigeerida.
But interest policy is rather an indiscriminate means of avoiding, slowing down or even correcting bubble trends.
Keskpangad võivad siiski hoolikalt jälgida turuarenguid ja anda oma panuse finantssüsteemi stabiilsusele seeläbi, et juhivad turuosaliste ja laiema avalikkuse tähelepanu ohtudele ja vajadusele parandatud riskijuhtimise järele.
But central banks can monitor market trends carefully and make their contribution to the stability of the financial system by drawing the attention of market participants and the general public to the risks and the need for improved risk management.
EKP strateegia pakub tähtsat lähtepunkti rahaliste vahendite arengu analüüsimiseks ja jälgimiseks.
The ECB’s strategy offers an important point of departure for analysing and monitoring trends in the money supply.
Seega on EKP strateegia äärmiselt kaasaegne lähenemisviis, mida tunnustatakse üha enam ka väljapool euroala.
To that extent the ECB’s strategy is an extremely modern approach, which is increasingly being recognised outside the euro area too.
Tarbijahindade väike tõus ei ole iseenesest mõistetav, vaid on ajalooliste, teoreetiliste, majanduslike ja poliitiliste kogemuste ja teadmiste ning nende põhjal tehtud järelduste tulemus.
Low inflation in consumer prices is not inevitable, but the result of historical, theoretical, economic and political experience and knowledge, and the conclusions drawn therefrom.
On vaja olla valvas, et mitte ohustada saavutatut.
Growth is essential to protect what has been achieved.
See nõuab finantsturgudel majanduslike protsesside ja arengute põhjuste ning mõjude parendatud mõistmist.
This also calls for a better understanding of the causes and effects of economic processes and trends in financial markets.
Oleks petlik järeldada, et raha odavnemise suur oht on igaveseks kõrvaldatud või et kinnisvara hindade tõus on rahapoliitika edastamismehhanismi viimane lüli.
It would be wrong to conclude that the risk of higher inflation had been banished forever, or that inflation in asset prices was at the end of the transmission mechanism for monetary policy.
Kõrgemad kinnisvarahinnad mõjuvad muuhulgas krediidikanali ja investeerimistegevuse kaudu majandustsüklile, mille tulemusena võib lõpuks tekkida suurem tarbijahinna inflatsioon.
Amongst other things, higher asset prices have an impact on the trade cycle via the credit channel and investments, which can ultimately result in a higher level of inflation in consumer prices.
Põhimõtteliselt jääb vastuseta küsimus, kas inflatsiooniprotsessid, mida me mitmete aastate vältel ei ole näinud, ei ole lihtsalt edasi lükkunud.
Generally speaking it remains to be seen whether inflationary processes of the kind we have been seeing for a number of years have not simply been postponed.
Kuidas mõjutab Teie arvates rahapoliitikat naftahinna tõus?
How do you assess the consequences of rising oil prices for the monetary policy?
Naftahinna tõusu mõju rahapoliitikale sõltub mõjust tarbijahindadele.
The consequences of rising oil prices for monetary policy depend on the impact they have on consumer prices.
Kui naftahinna tõus mõjutab tarbijahindu vaid ajutiselt, ei ole rahapoliitikal põhjust tegutsemiseks.
If rising oil prices have only a passing impact on consumer prices, there is no need to take action in respect of monetary policy.
Kui siiski tekib oht, et naftahinna tõus põhjustab jätkusuutlikku hinnasurvet, on rahapoliitika sunnitud tegutsema.
But if there is a danger that rising oil prices will result in permanent pressure on prices, the monetary policy must react.
Rahapoliitika kohane reageerimine naftahinna tõusule eeldab seega nende viiside, mille kaudu energiahinna tõus mõjub tarbijahindadele, hoolikat analüüsimist.
An adequate response by monetary policy to an oil price shock thus requires the careful analysis of the avenues by which an increase in energy prices will be transferred to consumer prices.
Sealjuures tuleb teha vahet esimese ringi ja teise ringi mõjude vahel, ning esimese ringi mõjude puhul jällegi otseste ja kaudsete mõjude vahel.
Here first-round effects must be distinguished from second-round effects, and in the case of first-round effects, direct effects from indirect effects.
Kallinenud energia viib tarbijahindade vahetu suurenemiseni.
An increase in the price of energy will result in an immediate increase in consumer prices.
Tootjahindade arengu kaudu ilmnevad teisest küljest kaudsed mõjud tarbijahindadele, kuna energia on tähtis sisendtegur paljude kaupade tootmisel ja teenuste pakkumisel.
On the other hand, an indirect impact on consumer prices is produced via trends in manufacturers’ prices, as energy is a significant input factor in the manufacture of a considerable number of products and services.
Kui naftahinna tõusu mõju piirdub nimetatud otseste ja kaudsete esimese ringi mõjudega, ei ole põhjust kiireks rahapoliitiliseks tegutsemiseks.
If the impact of rising oil prices on those direct and indirect first-round effects remains limited, there is no acute need for action via monetary policy.
Nimetatud juhul kohandub rahvamajandus energiamahukate toodete ja teenuste suhtelise kallinemisega ja naftahinna tõus mõjub vaid ajutiselt inflatsioonimääradele.
In that event the national economy will adjust itself to the relative increase in the price of energy-intensive products and services, and rising oil prices will have only a temporary impact on the inflation rate.
Kui siiski tekib oht, et mõjud ei piirdu vaid nimetatud ajutiste mõjudega ning selgub, et tekivad nimetatud teise ringi mõjud, mis põhjustab tugevamat, jätkusuutlikumat kõrgemate naftahindade edasi suunamist tarbijahindadele, peab rahapoliitika tegutsema.
However, if there is a danger that the effects will not be temporary and it becomes apparent that so-called second-round effects are beginning to take effect which result in higher oil prices being passed on to consumer prices more effectively and more permanently, the monetary policy must react.
Teise ringi mõjudest räägitakse siis, kui naftahinna tõus ähvardab kajastuda üldiselt palkade arengus või inflatsiooniootustes.
We speak of second-round effects if rising oil prices threaten to be reflected in general pay trends or in inflation expectations.
Palgatõus võib kiireneda, kui ollakse valmis leppima naftahinnast tingitud reaaltulude vähenemisega.
Increases in pay levels may be accelerated in the absence of any will to accept the reductions in real income caused by oil prices.
Kui see on nii, võib hinnatõus märkimisväärselt kasvada ning pikeneda ja tekib oht, et hinnatõusulaine levib ka rahvamajanduse nendesse valdkondadesse, mis ei ole energiaga seotud.
If this is the case the price shock may be increased and prolonged considerably, and there will be a danger that snowballing prices will spread to areas of the national economy which have nothing to do with energy.
Palgakulutuste jaoks on lisaks olulised keskmise ning pika tähtajaga inflatsiooniootused.
Medium- to long-term inflation expectations are also of decisive importance to pay claims.
Kui rahapoliitikal ei õnnestu neid kindlalt kinnitada, ei ole hinnastabiilsust enam keskpikas ning pikas perspektiivis võimalik tagada ja hinnasurve tagajärjeks on kiirenev inflatsioon.
If monetary policy fails to contain them firmly it will no longer be possible to guarantee price stability in the medium to long term, and pressure on prices will lead to accelerating inflation.
Keskpikale ja pikaajalisele perspektiivile suunatud eurosüsteemi rahapoliitika annab olulise panuse viimase naftahinna tõusu inflatsioonimõjude piiramisele.
The monetary policy of the Eurosystem, which is oriented to the medium to long term, has made a decisive contribution to limiting the inflationary effects of the latest increase in oil prices.
Kui rahapoliitika soovib ka edaspidi tagada oma usaldusväärsust, ilma et jääks intressipoliitika meetmetesse, on vaja olla väga valvas.
Great vigilance is required if monetary policy wishes to further safeguard its credibility without lapsing into the actionism of an interest policy.
Teise ringi mõjude näitajaid tuleb jälgida suure tähelepanuga.
The indicators for second-round effects must be monitored with considerable attention.