natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ootuste kujunemist arvesse võttes on eelkõige oluline selgelt teada anda rahapoliitilistest otsustest.
With regard to the creation of expectations the clear communication of decisions on monetary policy is of particular importance.
Siia alla kuulub ka, et keskpank on igal ajal valmis viivitamatult ja energiliselt tegutsema esilekerkivate inflatsiooniohtude korral.
This also means that the Central Bank must always be ready to deal with prominent risks of inflation without delay and where necessary energetically.
Kuidas peaks Teie arvates EKP täitma oma asutamislepingust tulenevaid teiseseid kohustusi (majanduskasvu ja täieliku tööhõive saavutamisele kaasa aitamine), ilma et see kahjustaks eesmärki säilitada hindade stabiilsus, ja milliseid vahendeid võiks EKP selleks kasutada?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Euroopa Ühenduse asutamislepingus kirjutatakse Euroopa Keskpankade Süsteemile ette hinnastabiilsuse tagamine kui esmane eesmärk.
The Treaty establishing the European Community identifies the guarantee of price stability as a priority objective for the European system of central banks.
Hinnastabiilsuse tagamisele kohustatud rahapoliitika on parim panus säästvasse majanduskasvu ning kõrgele tööhõivetasemele.
A monetary policy which is committed to price stability is the most effective contribution to permanent economic growth and high levels of employment.
See väide põhineb arusaamal, et lisaks hinnastabiilsuse ja reaalsete suuruste tagamisele ei suuda rahapoliitika anda säästvaid impulsse.
This statement is based on the knowledge that monetary policy cannot give a permanent impulse to real values beyond a guarantee of price stability.
Erinevate ülesannete tõttu, mida EKP koos eurosüsteemi erinevate riiklike emissioonipankadega ülekannete ja finantssüsteemi stabiilsuse valdkonnas täitma peab, on võimalik ka antud viisil aidata tugevdada institutsioonilist raamistikku finantssektori ja seega ühenduse majanduskasvu ja tööhõive jaoks.
Owing to the different tasks for which the ECB is responsible in the sphere of payment transactions and the stability of the financial system, in conjunction with the money-issuing banks of the Eurosystem, a contribution can also be made via this route to strengthening the institutional framework for the financial sector and thereby for growth and jobs in the Community.
Vaid hinnastabiilsuse abil kujundatud keskkonnas suudavad turumajandused näidata oma täielikku tõhusust ja uuendusjõudu.
It is only in an environment marked by price stability that market economies can display their full efficiency and innovative power.
Ka näiliselt vaid vähesel määral suurenenud inflatsioonimäärad tähendavad märkimisväärseid rahvamajanduslikke kulusid, mida ei tohi alahinnata: inflatsioon vähendab ka hinnasuhete teabesisaldust, muudab finantstehinguid kallimaks ja raskendab pensionikindlustust, kuna koosmõjus meie maksusüsteemidega mõjub ta nagu täiendav tulumaks ja takistab kapitali kasvatamist.
Even inflation rates which are apparently only minimally higher signify considerable costs to the national economy, which must not be underestimated: inflation reduces the information content of price relationships, makes financial transactions more expensive and makes it difficult to make provision for old age, inasmuch as in interaction with our tax systems they have the effect of a supplementary tax on returns in capital and inhibit the creation of capital.
Peale selle toob inflatsioon endaga kaasa olulise varade ja sissetulekute ümberjaotamise.
Inflation also brings a considerable redistribution of assets and income.
Eelkõige väiksemate sissetulekutega inimesed ja vähese varaga kodanikud ei suuda end kaitsta inflatsioonist tingitud rahaliste varade kaotamise eest.
Recipients of low incomes and citizens with limited assets in particular are scarcely able to protect themselves against losses of monetary assets caused by inflation.
Just ühiskonna kõige nõrgemad rühmad peavad silmitsi seisma nn hiiliva sundvõõrandamisega.
It is precisely the weakest groups in the community which are exposed to creeping expropriation.
Nimetatud mõjud selgitavad stabiilse raha sotsiaalset funktsiooni ja hinnastabiilsusele suunatud rahapoliitika põhimõttelist tähtsust – mida toetab kindel fiskaalpoliitika – tulemusliku majanduse jaoks.
These effects clarify the social function of stable money and the fundamental importance which a monetary policy oriented towards price stability and supported by a solid fiscal policy has for an effective economy.
Kas arvate tagantjärele, et stabiilsuse ja kasvu pakt oma algsel kujul oli parim vahend seatud eesmärkide saavutamiseks?
Looking backwards, do you think that the Stability and Growth Pact (SGP) as initially devised was best suited to reach the defined objectives?
Stabiilsuse ja kasvu pakt kuulub majandus- ja rahaliidu institutsioonilisse raamistikku ja on osa poliitilisest liidust.
The Stability and Growth Pact (SGP) is part of the institutional framework of economic and monetary union and part of the political union.
See on ELi liikmesriikide eelarvepoliitikate koordineerimise ja järelevalve vahendiks ning kinnitab Euroopa valitsuste lubadust aidata püsivalt kindlate riiklike vahenditega kaasa ühisraha stabiilsusele.
It is the tool for coordinating and supervising the budgetary policies of EU Member States and is a manifestation of the promise by European governments to contribute to the stability of the common currency by means of permanently sound public finances.
Rahaliidus on eelarvepoliitilised eeskirjad kindlate riiklike vahendite kohta seetõttu tähtsad, kuna finantsturgude distsiplineeriv mõju ja seega kindla rahanduspoliitika mõju riiklikul tasandil on vähem välja kujunenud.
Rules of budgetary policy are important in a monetary union because the disciplining effect of financial markets in conjunction with the incentive for a sound financial policy is less marked at national level.
Üksikute riikide ebaõige käitumise tagajärgi peaksid kandma kõik osalevad riigid.
The consequences of incorrect action by an individual country would have to be borne by all of the participating nations.
Lisaks ei ole ilma kindlate riiklike vahenditeta keskpanga jaoks võimalik keskpikas perspektiivis tagada raha väärtuse stabiilsust.
Nor is it possible without sound public finances for a central bank to guarantee the stable value of money.
Stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärgipüstitusega on seotud ka ootus vältida võimalikke pingeid nii riikide valitsuste ja EKP vahel kui ka suuremate ja väiksemate liikmesriikide vahel.
This objective also associated the SGP with the expectation that potential tensions both between national governments and the ECB and between smaller and larger Member States would be avoided.
1997. aastal vastu võetud pakt on poliitilise kompromissi tulemus.
The Pact, which was adopted in 1997, was the product of a political compromise.
Nõrgad kohad olid tollal juba ilmselged ja teada, muuhulgas
Its weaknesses were already obvious and familiar at that time, and included the fact that:
- jäeti nõukogule otsuste automatiseeritud vastuvõtmise asemel menetluse erinevatel tasanditel rohkem otsustusvabadust;
- the Council retained discretionary powers at various stages of the procedure in place of an automatic mechanism for decision-making; and
- otsustada eelarveseisundi hindamisel ja ECOFINi nõukogus (võimalik) „patustaja patustaja kohta”, mis vähendab partnerite survet ja distsipliini.
- (potentially) ‘sinner upon sinner’ will make decisions when the budgetary situation is being assessed and in the ECOFIN Council, thus reducing group pressure and discipline.
Et osa nimetatud nõrkadest kohtadest kõrvaldada, arutati 1996.–1997. aastal tõendamiskoormuse ümberpööramise üle: kui ületatakse kolmeprotsendist defitsiidipiiri, tuleks põhjendada ülemäärase defitsiidi eeldust ja nimetatud eeldust on võimalik tühistada vaid ettenähtud vajaliku enamusega.
To eliminate some of these weaknesses a turn-around on the burden of proof was discussed in 1996/1997: if the 3% deficit limit were exceeded it would be reasonable to assume that there was an excessive deficit, an assumption which could be disposed of only by means of the Treaty’s majority requirement.
Nimetatud lähenemisviis ei olnud poliitiliselt siiski rakendatav.
But this proposal was politically unacceptable.
Olen endiselt seisukohal, et stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärke oleks olnud võimalik ka 1997. aastal vastu võetud pakti kujul saavutada, kui selleks oleks olnud poliitilist tahet.
I remain of the opinion that the SGP’s goals could have been achieved even with the Pact in the form adopted in 1997 had there been the political will to do so.
Eelkõige oleks tulnud majanduslikult soodsamaid aastaid kasutada riikide rahalise olukorra märkimisväärseks parandamiseks, et seega luua endale mänguruumi.
In particular the years which were more favourable economically would have had to be used for a fundamental improvement in the public financial situation in order thereby to create scope for action.
Olenemata eeskirjade kvaliteedist seisneb majandus- ja rahaliidu poliitiline ja struktuuriline põhiprobleem selles, et paljud liikmesriigid ei ole oma tegutsemist kohandanud muutunud tingimustega majandus- ja rahaliidus.
Regardless of the quality of the rules, there is a fundamental political or structural problem for economic and monetary union in that many Member States have not yet adjusted the way they act to the changed conditions of an economic and monetary union.
Näib, et riiklikud kaalutlused domineerivad Euroopa nõudmiste üle.
National considerations of European requirements seem increasingly to dominate.
Millised on Teie seisukohad 2005. aastal vastu võetud stabiilsuse ja kasvu pakti reformi ning selle praeguse elluviimise suhtes?
Concerning the Stability and Growth Pact, what are your views on the reform adopted in 2005 and your assessment of its current implementation?
Stabiilsuse ja kasvu pakti reform põhjustas liiga ulatuslikke muudatusi ja kõike arvesse võttes seniste eeskirjade nõrgenemist.
The reform of the Stability and Growth Pact (SGP) resulted in extensive changes and a net weakening of the existing rules.
Seeläbi muutusid halvemaks raamtingimused ühise rahapoliitika jaoks.
As a result there has been a deterioration in the basic conditions for the common monetary policy.
Eelarvedistsipliini lõdvendamine võib viia kohatult suurte eelarvedefitsiitide ja võla suurenemiseni, mille kaudu ähvardatakse rahaliselt veelgi tugevamini koormata nooremaid ja tulevasi põlvkondi.
A relaxation of budgetary discipline can lead to disproportionately high budgetary deficits and an increase in the debt position, which threatens to further increase the financial burden on younger and future generations.
Mitte ainult seetõttu ei arva ma, et reform oli samm vales suunas.
But it is not only for this reason that I regard the reform as a step in the wrong direction.
Muudatused stabiilsuse ja kasvu paktis toovad kaasa küll mõned marginaalsed parendused, nagu näiteks majanduspoliitilise koostöö osas ELi komisjoni, nõukogu ja liikmesriikide vahel.
It is true that the changes in the SGP bring some marginal improvements, for example as regards cooperation on economic policy between the Commission, the Council and the Member States.
Siiski ei toimunud pakti ennetava osa kavandatud tugevdamist.
Nevertheless, they fail to produce the intended reinforcement of the Pact’s preventive element.
Eelarvedefitsiidi menetlust ennast nõrgendati oluliselt.
The deficit procedure itself has been weakened considerably.
Eelkõige kolmeprotsendise defitsiidipiiri ületamine on õigustatud mitmetele muudele mõjuteguritele viidates pikema perioodi jooksul.
Exceeding the 3% deficit ceiling in particular can be justified with reference to a number of ‘miscellaneous’ influencing factors over a protracted period of time.
Reformi tagajärjel muutuks kogu reeglistik nimetatud arvukate arvestamistvajavate mõjutegurite ja tugevama riigiga seotud lähenemisviisi tõttu oluliselt keerulisemaks ja läbipaistmatumaks.
As a further consequence of the reform the entire regulatory mechanism might become considerably more complicated and less transparent as a result of the multiplicity of influencing factors which can be taken into account and the greater weight attaching to the points of view of individual nations.
Ennustatav on suurenev bürokraatlik kulu, kuna keerulisemad eeskirjad raskendavad operatsioonilist rakendamist võrdväärse kohtlemise põhimõtet arvesse võttes.
An increase in bureaucratic effort is foreseeable because the complicated rules will make any operational application which allows for the principle of equal treatment more difficult.
Muudatuste võimalikku negatiivset mõju on võimalik pehmendada, kui ei kasutata pakti suuremat paindlikkust ja kui uusi eeskirju kohaldatakse rangelt.
The potential negative impact of the changes can be reduced by not exploiting the Pact’s greater flexibility and applying the new rules strictly.
Ilmselgelt püüavad praegu nii Euroopa Komisjon kui ka nõukogu hoida otsustamisvabadust kitsastes piirides.
Obviously both the Commission and the Council are currently endeavouring to restrict discretionary powers.
Uue reeglistiku jõustumise lühikese aja tõttu on liiga vara hinnangu koostamiseks.
As it is only a short while since the new rules came into force it is too early to make a judgement.
Tegelik katse on alles ees.
The real test is still to come.
Palun avaldage arvamust praegu käimasoleva ülemäärase eelarvedefitsiidi menetluse kohta.
Please comment on the currently running excessive deficit procedures.
Kuidas hindate hiljutist otsust pikendada tähtaega, mis anti Saksamaa valitsusele eelarvedefitsiidi alandamiseks alla 3% piiri?
How do you judge the recent decision to lengthen the delay the German government is granted for lowering its deficit under the 3% ceiling?
Kas see vähendab stabiilsuse ja kasvu pakti usaldusväärsust?
Does it damage the SGP’s credibility?
On äärmiselt kahetsusväärne ja minu seisukohast halb märk teiste euroala liikmesriikide ja uute ELi liikmesriikide jaoks, et Saksamaal on alates 2002. aastast väga suur eelarvedefitsiit ja et praegu käib riigis ülemäärase eelarvedefitsiidi menetlus.
It is a matter of extreme regret and in my own view a poor signal to the other Member States in the euro area and the new members of the EU that Germany should have exhibited an excessive budgetary deficit and been subject to excessive deficit procedures since 2002.
Stabiilsuse ja kasvu pakti sätete jätkuva mittetäitmisega oli seotud Euroopa eelarvepoliitiliste sätete usaldusväärsuse kadumine.
Its continuing failure to comply with the rules of the Stability and Growth Pact has been accompanied by a loss of credibility for the European rules on budgetary policy.
See põhjustas lõpuks nimetatud sätete poliitiliselt oodatud muutmise.
This ultimately resulted in a politically-motivated change in those rules.
Saksamaa valitsus teatas ajakohastatud 2006. aasta stabiilsusprogrammis, et kolmeprotsendilist defitsiidipiiri käesoleval aastal eeldatavasti ei saavutata ja et ta ei näe ette täiendavaid korrigeerivaid meetmeid.
In the Updated Stability Programme for 2006 the Federal German Government announced that the deficit ceiling of 3% would probably be missed during the current year and that it would not be taking any corrective action.
Seetõttu on loogiline, et ELi komisjon ja nõukogu peavad vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktile Saksamaa tähtaega edasi lükkama.
It is therefore logical that the Commission and Council felt obliged to grant Germany a delay.
See kehtib seda enam, et ka vastavalt muudetud sätetele ei püüelda struktuurilise rahastamise nõutud minimaalse parandamise poole 0,5% võrra SKT-st aastas.
This is all the more applicable given that even the minimum improvement in the structural financial balance of 0.5% of GDP a year is not being aimed at following the changes to the rules.
Menetluse teravnemise raames on võimalik, et ülemäärase eelarvedefitsiidi korrigeerimise tähtaega pikendatakse 2007. aastani.
In the context of the tightening of procedures there is legally scope for extending the period for correcting the excessive deficit until 2007.
Eesmärgiks oleks pidanud olema nii kiiresti kui võimalik lõpetada Saksamaa jaoks ülemäärase eelarvedefitsiidi menetlus, kuna defitsiidimäärad on käesoleval aastal väiksemad kui välja kuulutatud.
The aim would have had to be to terminate the excessive deficit procedure for Germany at the earliest opportunity, especially since the proportion of the deficit quota in the current year will probably to turn out to be less than was announced.
Soodsa majandustegevuse kiirenemise tõttu oleks kolmeprotsendilist ülempiiri sellel aastal võimalik saavutada ilma täiendavate meetmeteta, kui peetakse kinni juba algatatud piiravast kulupoliitikast.
As a result of favourable economic trends the 3% ceiling could be achieved this year without further action if the restrictive spending policy already in place was maintained.
Pakti usaldusväärsust on võimalik suurendada, kui
This should boost the Pact’s credibility because
- valitsus avaldab selget poolehoidu stabiilsuse ja kasvu paktile,
- the Federal Government has expressly professed its faith in the Stability and Growth Pact;
- valitsus on varakult teatanud, et aktsepteerib menetluse teravdamist;
- it has stated at an early stage that it will accept a tightening-up of procedures;
- Saksamaa föderalismi reformi käigus püüeldakse täiendavate edusammude suunas stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärkide siseriiklikul rakendamisel ja eelkõige riigi ja liidumaade vahelise rahalise vastutuse jagamise sätestamisel põhiseaduses.
- further progress on the domestic implementation of the provisions of the SGP is aimed at as part of the reform of German federalism, and in particular in establishing the allocation of financial powers between the Federal Government and states in Basic Law.
Kuidas hindate EKP, nõukogu ja/või eurogrupi vahelisi institutsioonilisi suhteid?
How do you judge the institutional relation between ECB, Council and/or the Eurogroup ?
Kui suurel määral peaks EKP poliitika minema vastuollu majanduspoliitikaga juhul, kui keskpank majanduspoliitiliste otsustega ei nõustu?
In how far the ECB policy should enter into conflict with economic policy if the central bank does not agree with its decisions?
Mida arvate lahknevate otsuste langetamisest ülemäärase eelarvedefitsiidi menetluse raames?
What about differing judgments during excessive deficit procedures?
Institutsioonilised suhted EKP ja nõukogu (ja/või eurogrupi) vahel peavad vastama Euroopa majandus- ja rahaliidu eripäradele.
The institutional relationship between the ECB and the Council (and/or the Eurogroup) must reflect the distinctive features of the European economic and monetary union.
Sealjuures tuleb tunnistada vastavate institutsioonide konkreetset vastutust, nii nagu see on kehtestatud EÜ asutamislepingus, teisese õigusloome protsessis või mitteametlikult, nagu näiteks eurogrupi puhul.
The specific responsibilities of the individual institutions must be respected, just as they are regulated in the EC Treaty, by secondary legislation or informally, e.g. for the Eurogroup.
Vastavalt lepingule
Under the terms of the Treaty
- vastutab EKP – sõltumatult poliitilistest mõjudest ja juhistest – ühise rahapoliitika eest ja raha väärtuse stabiilsuse tagamise kui esmase eesmärgi eest;
- the ECB is responsible – independently of political influences and directives – for the common monetary policy and for guaranteeing monetary stability as a priority objective;
- vastutab nõukogu Euroopa eelarvepoliitilistest sätetest kinnipidamise eest ka vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktile;
- the Council shares responsibility for compliance with European rules on budgetary policy even under the terms of the Stability and Growth Pact;
- peavad liikmesriigid oma majanduspoliitikat käsitlema kui üldhuvi pakkuvat teemat ja koordineerima seda vastavalt majanduspoliitika üldsuunistele.
- Member States must see their economic policy as a matter of common interest and coordinate it in accordance with the principles of the Broad Economic Policy Guidelines (BEPGs).
Oma vastavate ülesannete nõuetekohase täitmise korral ei teki tavatingimustes konflikte või probleeme EKP ja nõukogu vahel.
During the correct exercise of their respective responsibilities there will not usually be any conflict or problems between the ECB and the Council.
Need on ette kavandatud siis, kui institutsiooniline raamistik seatakse ühepoolselt küsimuse alla või seda muudetakse ühepoolselt, nii nagu see juhtus stabiilsuse ja kasvu pakti muutmisel.
Such things are pre-programmed, however, if the institutional framework is questioned or modified unilaterally, as happened in the case of the changes to the Stability and Growth Pact.
Siis tuleb Euroopa avalikkuse jaoks teha läbipaistvaks, millistel põhjustel muudatused tehti, millised tagajärjed võivad nendel muudatustel olla majandus- ja rahaliidu jaoks ja kes nende eest vastutab.
The reasons for making the changes, the consequences for economic and monetary union, and who will take responsibility for them, must then be made transparent for the benefit of European citizens.
Rahanduspoliitiliste korrigeerivate meetmete asjakohasuse hindamist peab ülemäärase eelarvedefitsiidi menetluse korral tegema nõukogu.
Assessment of the suitability of measures to correct financial policy in the deficit procedure is the responsibility of the Council.
EKP-l on lähedased suhted nõukogu ja eurogrupiga.
The ECB maintains close relations with the Council and the Eurogroup.
Nii osaleb EKP president igakuistel eurogrupi kohtumistel ja on pidevalt kutsutud osalema ECOFINi nõukogu istungitel.
Thus the President of the ECB takes part in the monthly meetings of the Eurogroup, and has a standing invitation to take part in ECOFIN Council meetings.
EKP on lisaks esindatud eurogrupi ja nõukogu ettevalmistavates organites, nagu näiteks majandus- ja rahanduskomisjonis ning majanduspoliitika komitees.
The ECB is also represented on the preparatory committees of the Eurogroup and the Council, for example on the Economic and Finance Committee and on the Economic Policy Committee.
Teisest küljest on eurogrupi eesistuja korrapäraselt kutsutud osalema EKP nõukogu istungitel.
On the other hand, the chairman of the Eurogroup is regularly invited to the meetings of the ECB Council.
Korrapärased kontaktid, kõnelused ja ühised istungid võimaldavad konstruktiivset dialoogi, analüüside ja hinnangute vahetamist ning on seega kõigi osaliste ja terve Euroopa huvides.
These regular contacts, conversations and joint meetings permit constructive dialogue and the exchange of analyses and assessments, and are therefore in the interests of all of those involved and of Europe as a whole.
Kuidas hindate ümbernimetatud Lissaboni protsessi, niinimetatud majanduskasvu ja töökohtade strateegia hetkeseisu?
What is your assessment of the state-of-play of the renamed Lisbon process, the so-called 'Growth and Jobs' strategy?
Kuidas saaksid EKP ja makromajanduspoliitika koordineerimise vahendid (majanduspoliitika üldsuunised, tööhõivesuunised) selle strateegia edule kaasa aidata?
How could the ECB and the instruments of macroeconomic policy coordination (Broad Economic Policy Guidelines, Employment Guidelines) contribute to the success of this strategy?
Milline on Teie ettekujutus sisenõudluse suurendamise ja investeeringute toetamise võimalustest ELis?
What is your perception as to the possibilities of increasing internal demand and fostering investments within the EU?
Kas majanduspoliitika koordineerimine võib aidata ELi ja/või euroala makromajandustulemusi parandada?
Can economic policy coordination contribute to improving the EU’s and/or the Euro area’s macroeconomic performance?
Kui nii, siis mis on praeguses süsteemis valesti?
If so, what’s wrong with the current system?
Millist poliitikameetmestikku Teie pakuksite ja milliste vahenditega tuleks see ellu viia?
How would you define the policy-mix needed and by what means should it be implemented?
Euroopa edaspidise ühiskondliku ja majandusliku arengu jaoks on kolme väljakutse
In the face of the three-pronged challenge of