natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kuidas hindate ümbernimetatud Lissaboni protsessi ehk niinimetatud „kasvu ja töökohtade” strateegia olukorda?
What is your assessment of the state-of-play of the renamed Lisbon process, the so-called 'Growth and Jobs' strategy?
Kuidas saaksid EKP ja makromajanduspoliitika kooskõlastamise instrumendid (ulatuslikud majanduspoliitilised suunised, tööhõivesuunised) nimetatud strateegia edukusele kaasa aidata?
How could the ECB and the instruments of macroeconomic policy co-ordination (Broad Economic Policy Guidelines, Employment Guidelines) contribute to the success of this strategy?
Milline on Teie kontseptsioon selle kohta, mis puudutab sisenõudluse suurendamise võimalusi ja investeeringute soodustamist ELi-siseselt?
What is your perception as to the possibilities of increasing internal demand and fostering investments within the EU?
Põhiline vastutus Lissaboni protsessi rakendamise eest lasub liikmesriikidel.
The ultimate responsibility for implementing the Lisbon Process lies with the Member States.
Lissaboni protsess võib vaid luua protseduuri parima tegevuspraktika tuvastamiseks, üksteise kontrollimiseks ja konkurentsiks.
The Lisbon Process can only create a procedure for benchmarking, peer reviewing and peer pressure.
Kõnealune protsess ei toiminud loodetult osalt sellepärast, et see oli liiga keeruline, et see sisaldas liiga paljusid eesmärke ega “kuulunud” piisavalt liikmesriikidele.
This process did not work as expected, in part because it was too complex, because it contained too many objectives, and was not sufficiently “owned” by the Member States.
Kuid põhiliseks edu võtmeks jääb riiklike asutuste valmisolek reforme rakendada.
But the ultimate key to success remains the willingness of the national authorities to implement reforms.
Kui tagasi vaadata, on sisulisi reforme rakendatud mitmetes riikides, seda eriti tööjõuturul ja sotsiaalhoolekandesüsteemis.
Looking backwards, substantial reforms have been implemented in several countries, in particular in the Labour market and the welfare system.
Kuid teha jääb palju.
But much remains to be done.
Õigupoolest on riigisisene reformiprotsess kallatud üle kõhklustega, eriti selles osas, kas kavandatud reform tegeleb tõhusalt ja resoluutselt asjakohase probleemiga või kas edaspidi oleks vaja lisareforme.
In fact, the reform process within countries has been shed with uncertainties, in particular on whether the proposed reform effectively and definitely addressed the relevant problem, or whether additional reforms would be needed down the road.
See on kaldunud tarbijat ja äriusaldust ning seega ka riiklikku nõudlust alla suruma.
This tended to depress consumer and business confidence, and thus domestic demand.
Selle tulemusel on kasvanud ettevaatussäästud.
As a result, precautionary savings has increased.
Uuesti läbi vaadatud Lissaboni protsess püüab jagu saada mõnest minevikus esinenud probleemist, lihtsustades protseduure ja edendades omandiõigust.
The revised Lisbon process tries to overcome some of the problems of the past, by simplifying the procedures and improving ownership.
Samuti on oluline luua valitsustele reformide, isegi selliste, mis võivad lühiajaliselt kulukad olla, ettevõtmiseks stiimuleid.
It will also be important to create incentives for Governments to undertake reforms, even those that may be costly in the short term.
Uuesti läbi vaadatud stabiilsuse ja kasvu pakt loob mõningaid stiimuleid, eriti andes riikidele rohkem aega eelarvepoliitika keskmise tähtaja eesmärgiga kohandumiseks.
The revised SGP introduces some incentives, in particular by giving countries more time to adjust towards the medium term objective for budgetary policy.
Üks hiljutine näide Austria juhtumi näol, kus aastatel 2003–2004 juhatati sisse peamine pensionireform, mis parendas oluliselt selle tuleviku võlaprofiili jätkusuutlikkust ning mida lubati rakendada paralleelselt maksukärbetega, mis tõi kaasa ajutise kõrvalekaldumise tasakaalulähedasest eesmärgist.
One recent example is the case of Austria, which introduced in 2003-2004 a major pension reform that substantially improved the sustainability of its future debt profile and was allowed to implement in parallel a tax cut which entailed a temporary deviation from the close-to-balance objective.
Kompromissi lühiajaliste eelarvemeetmete ja pikemaajalise positiivse mõju vahel kasvule ja jätkusuutlikkusele saab kasutada põhiliste reformide avalikkusepoolse heakskiidu soodustamiseks.
The trade off between short term budgetary measures and reforms with longer term positive impact on growth and sustainability can be exploited to improve the acceptance by the general public of major reforms.
EKP aitab Lissaboni strateegia edukusele kaasa eelkõige oma mandaadi juurde jäämisega, st kindlustades hindade stabiilsust.
The ECB can contribute to the success of the Lisbon Strategy first by sticking to its mandate, i.e. by delivering price stability.
EKP võib kaasa aidata ka ühtsemate finantsturgude kaudu (vt allpool olevaid 13. ja 14. küsimuse vastuseid).
It can also contribute trough the promotion of a more integrated financial markets (see answers to questions 13 and 14 below).
Samuti on tähtis rõhutada, et paremini toimiv Euroopa ühine turg teeb rahapoliitikale hindade stabiilsuse saavutamise ja kasvu toetamise kergemaks.
It is also important to underline that a better functioning single European market makes it easier for monetary policy to achieve price stability and to support growth.
Nagu mainitud 5. küsimuses, on tööjõu- ja toodete turu jäikused säilitanud euroalal inflatsiooni hiljutise languse ajal ülalpool kahte protsenti, vähendades nõnda EKP võimet intressimäärasid edasi kärpida, toetamaks majanduslikku aktiivsust, nagu seda tegi föderaalreserv USAs.
As mentioned in the answer to question 5, labour and product market rigidities in the euro area have maintained inflation above 2 per cent during the recent slowdown, thus reducing the ability of the ECB to cut interest rates further to sustain economic activity, as the Federal reserve did in the US.
Mis puudutab riiklikku nõudlust, nõuab selle elluäratamine leibkondade ja ettevõtete usalduses eelkõige seda, mis puudutab edaspidiseid tuluvooge.
As far as domestic demand is concerned, its revitalization requires an improvement in households’ and business confidence, in particular about future income streams.
Lahendamata pensionide probleem tekitab jätkuvalt ebakindlust edaspidise maksustamise ja sotsiaalabi oodatud tasemel.
The pending pension problem continues to create uncertainty on the expected level of future taxation and welfare assistance.
Lühiajaliselt suurendab see ettevaatussääste ja pärsib tarbimist ja investeeringuid.
This enhances precautionary savings and discourages consumption and investment in the short term.
Reformid, mis tegelevad üksnes probleemi ühe osaga, tekitades ootusi, et tulevikus võib vaja minna lisareforme, kipuvad halvendama sotsiaalset kliimat ning seega pärssima nõudlust.
Reforms that only address part of the problems, leading to expectations that further reforms might be needed in the future, tend to worsen the social climate and thus depress demand.
Reformid peavad keskendunult käsitlema majanduse struktuurilisi probleeme, et taastada usaldust, mis on suurema kogunõudluse eeltingimuseks.
Reforms need to tackle in a focused way the structural problems of the economy so as to restore confidence, which is a prerequisite for higher aggregate demand.
Palun loetlege tähtsuse järjekorras struktuurilised reformid, mis Teie arvates on ELis prioriteetsed, ja põhjendage oma valikuid.
Please list in order of importance the structural reforms which you believe are a priority in the EU and justify your choices.
ELi ja USA tulu võrdlus elaniku kohta näitab, et samas, kui tootlikkus ühe töötatud tunni kohta on Atlandi ookeani üleselt enam-vähem sarnane, on Euroopas ühe elaniku kohta töötatud tundide arv oluliselt väiksem ja osalusmäär oluliselt madalam.
A comparison between the EU and US income per capita shows that while productivity per hour worked is more or less similar across the Atlantic, the average number of hours worked per capita and the participation rate is much lower in Europe.
See viitab sellele, et tööjõuturureform on ikka Euroopas võtmeks, kui me tahame konkureerida USAga ja nende elatustasemeni jõuda.
This suggests that labour market reform is still key in Europe if we want to compete with the US and reach their standards of living.
Me peame Euroopas rohkem töötama ja Euroopas vajab tööd üha rohkem inimesi, eriti naised ja eakad töötajad.
We need to work more, and more people need to work in Europe, especially female and aged workers.
Teine reformi tähtis valdkond on toodete turu liberaliseerimine, seda eriti teenindussektoris.
Another important area for reform is product market liberalisation, especially in the services sector.
Jällegi näitab võrdlus USAga, et Euroopa jääb maha tehnoloogilise progressi rakendamises teenuste sektoris.
Again, a comparison with the US shows that Europe is lagging behind in incorporating technological progress in the services sector.
Takistused esinevad sisenemisel piiratud suurusega turule ning ei võimalda seega majanduslikku mastaabisäästu täielikult rakendada, muutes seeläbi investeerimised, eriti uurimis- ja arendustegevusse vähem ligitõmbavaks.
Barriers to entry limit market size and thus do not allow economies of scale to be fully exploited, therefore rendering investment, especially in R&D, less attractive.
Lõpuks, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete laialdasem baas nõuab tõhusamat lõimunumat Euroopa finantssüsteemi jaemüügi tasandil.
Finally, the broader base for SMEs in Europe requires a more efficient and integrated European financial system at the retail level.
Finantsturgude lõimumise edendamiseks ELis on vaja lisameetmeid (vt vastust allpool olevale 13. küsimusele).
Further action is required to improve financial market integration in the EU (see answer to question 13 below).
Kuidas hindate viimatist arengut USA dollari ja euro vahetuskursis?
How do you assess the recent evolution of the USD/EUR exchange rate?
Kuidas hindate ELi ja USA vahelist koostööd vahetuskursside alal?
How do you evaluate EU/US co-operation in the field of exchange rates?
Kas arvate, et keskpangad on võimelised tõhusalt võitlema ülemäärase volatiilsusega?
Do you think that Central Banks are able to fight efficiently against excessive volatility?
Kui suure tähtsuse omistate kõnealuses kontekstis USA kaksikpuudujääkide põhjustatud ohtudele?
What importance do you give in this context to the dangers posed by the twin US deficits?
Kas arvate, et euro rahvusvahelist rolli tuleks soodustada?
Do you think that the international role of the Euro should be encouraged?
Hiljutisi arenguid valuutaturgudel on iseloomustanud USA dollari ülemäärane juurdevool, mida stimuleerib säästude-investeeringute disproportsiooni ja USA valuutaturul väga järeleandliku olukorra kombinatsioon.
Recent developments in foreign exchange markets have been characterised by an excess supply of US dollars, fuelled by the combination of the savings-investment imbalance and the very accommodative monetary conditions in the US.
Sellise suundumuse lõppemine nõuab, et need kaks faktorit tuleb ümber pöörata.
The end of such a trend requires that these two main factors be reversed.
Veelgi hiljem muutus olukord valuutaturul vähem järeleandlikuks, kui föderaalreserv tõstis intressimäärasid.
More recently, monetary conditions have become less accommodative, as the Fed raised interest rates.
See aitas kaasa USA valuuta stabiliseerimisele, vähemalt ajutiselt.
This contributed to stabilise the US currency, at least temporarily.
USA intressimäärade tase püsib majanduskasvu tempo ja suurenevate mõjude valguses inflatsioonile siiski madalal.
However, the level of US interest rates remains low, in light of the pace of growth of the economy and the increasing inflationary pressures.
Föderaalreserv on juba tunnistanud, et see jätkub kinnituva suundumusega.
The Federal Reserve has already indicated that it will continue with the tightening trend.
Jooksevkonto puudujäägi osas näitavad kõige uuemad perspektiivhinnangud edasist laienemist järgmisel kahel aastal.
As far as the current account deficit is concerned, the most recent projections show a further widening in the next two years.
Praegune tendents on selgelt mittejätkusuutlik ning nõuab parandamist.
The current trend is clearly unsustainable and requires a correction.
Selline parandamine peaks tulenema eeskätt pigem poliitilisest tegevustest kui turu korrigeerimisest, mis võib kaasa tuua dollari edasise devalvatsiooni.
Such a correction should come primarily from policy actions, rather than market adjustment, which might entail further dollar depreciation.
Korrigeerima peaks peamiselt USAs selleks, et vähendada üldsuse mittesäästmist, seda eriti rangema eelarvepoliitika kaudu keskmise tähtaja jooksul, ja et julgustada erasäästmist.
Adjustment should come mainly in the US, with a view to reducing public dis-saving, in particular through a stricter budgetary policy over the medium term, and to encouraging private savings.
Mõningast korrigeerimist on vaja ka Aasia riikides, kus on säästude tase kõrge ja kus valuuta seotakse dollariga.
Some adjustment is also required in Asian countries, which record a high level of savings and fix their currency with the dollar.
Suurem paindlikkus Aasia valuutades soodustaks USA jooksevkonto puudujäägi korrigeerimist ning jaotaks reguleerimiskoorma suurema hulga riikide ja valuutade vahel.
More flexibility in Asian currencies would favour some correction of the US current account deficit and would spread the burden of adjustment to a broader set of countries and currencies.
Keskpangad ei saa mõjutada vahetuskursse üksnes ühepoolse tegevuse kaudu, välja arvatud vahetuskurssi kunstlikult üleval hoides.
Central banks cannot affect exchange rates through unilateral action only, except by strictly pegging the exchange rate.
See tähendab siiski valuutasuveräänsust.
This would imply, however, the abandonment of monetary sovereignty.
See võib vaevalt olla valikuks euroalal, kuna see suunaks valuutapoliitika pigem USA majanduse vajadustele kui euroalal majanduse vajadustele.
This can hardly be the choice of the euro area, as it would direct its monetary policy to the needs of the US economy rather than the euro-area one.
Kooskõlastatud tegevus võib valuutaturge mõjutada, seda eriti võitlemaks korratute võtete vastu.
Coordinated action can have an impact on foreign exchange markets, in particular to counteract disorderly moves.
Sellist tegevust saab juhtida erinevate vahenditega, alates üldsuse tehtud avaldustest kuni otseostude ja -müükideni turul.
Such an action can be conducted with different instruments, from public statements to direct purchases and sales in the market.
Selleks, et olla pikaajaliselt tõhus, peavad sellise tegevusega kaasnema muutused poliitika põhimõtetes.
To be effective and long lasting, such an action must be accompanied by changes in the underlying policy stance.
Dollari devalvatsiooni korral oleks eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks vaja otsustavamaid meetmeid, et anda usaldusväärsust mis tahes keskpanga tegevusele turgudel.
In the case of the dollar depreciation, a more decisive action to correct the budget deficit would be required to give credibility to any central bank action in the markets.
Kui USA jooksevkontot ei korrigeerita poliitika suhtes võetavate meetmete abil, võiks korrigeerimine endaga kaasa tuua dollari edasise devalvatsiooni, mis põhjustaks väiksemat kasvu ülejäänud maailmas ning kõrgemaid intressimäärasid USAs, mis omakorda pärsiks aktiivsust teisel pool Atlandi ookeani.
If the US current account is not corrected through policy actions, the adjustment could entail a further depreciation of the dollar, leading to lower growth in the rest of the world and higher interest rates in the US, which would in turn depress activity across the Atlantic.
Seega saavutataks tõenäoliselt turupõhise lahendusega väiksem majanduskasv kogu maailmas; mida rohkem seda juhtub, seda korratum ja äkilisem on turgude korrigeerimine.
A market-based solution is thus likely to achieve lower economic growth around the world, the more so, the more disorderly and abrupt is the market adjustment.
Euro rahvusvaheline osakaal on aastatega üha suurenenud.
The international role of the euro has increased progressively over the years.
Euroopa võib sellest suundumusest, madalamate pikaajaliste intressimäärade ja suurema kaitse kaudu valuutakursišokkide vastu vaid kasu saada.
Europe can only benefit from this trend, through lower long-term interest rates and greater protection from exchange rate shocks.
Selleks, et olla jätkusuutlik ja mitte kogeda kiiret tagasiminekut, peab see suundumus olema peamiselt nõudluse juhitud ning seda ei tohi kunstlikult toetada.
To be sustained and not subject to rapid reversion, this trend should be mainly demand-led and not artificially supported.
Lisaks sellele ei nõua praeguse tasandi arengud valuutaturgudel ülemäärast agressiivset väärtpaberiportfelli ümberkujundamist euro suunas, kuna see avaldaks vahetuskursile edaspidi ülespoole survet.
In addition, current developments in the foreign exchange markets do not demand an excessively aggressive portfolio recomposition towards the euro, as this would put further upward pressure on its exchange rate.
Kuidas saab euroala ja selle valuuta mõju veel soodustada eriti rahvusvahelistes finantsinstitutsioonides?
How can the influence of the Euro area and its currency be further enhanced, in particular in international financial institutions?
Mida arvate praegusest kooskõlastustasemest, näiteks enne Rahvusvahelise Valuutafondi juhatuse koosolekuid?
What are your views on the current level of co-ordination, e.g. before IMF board meetings?
Alates 1990ndate lõpust on loodud mitmeid foorumeid (nagu näiteks rahandusliku stabiilsuse foorum), on kasutusele võetud mitmeid Rahvusvahelise Valuutafondi instrumente (tinglik krediidilimiit, finantssektori hindamisprogramm (FSAP) ja hinnangud standardite ja koodide järgimisele (ROSC) ...): kas on võimalik hinnata selliste muutuste mõju rahvusvahelisele finantsstabiilsusele?
Since the end of the 1990s, several fora have been set up (such as the Financial Stability Forum), several IMF tools implemented (Contingent Credit Line, FSAP, and ROSC....): is it possible to assess the impact of such changes on international financial stability?
Euroalal osalejad, kas otse või vaatlejatena kõikides peamistes rahvusvahelistes foorumites, nagu näiteks Rahvusvaheline Valuuta- ja Rahanduskomitee (IMFC), G7, G10, G20, Finantsstabiilsuse foorum.
The euro area participates, either directly or as an observer, in all major international fora, such as the IMFC, the G7, the G10, the G20, the Financial Stability Forum.
Mis puudutab valuuta- ja vahetuskursi poliitikat, siis esindab euroala seisukohta kõikidel nimetatud foorumitel EKP ja/või eurogrupi riikide eesistujamaa.
Concerning monetary and exchange rate policies, the euro area position is presented in each of these fora by the ECB and/or the Presidency of the Eurogroup.
Küsimus on, kas kooskõlastamine peaks laienema teistele peamistele rahvusvahelistele finantsküsimustele.
The issue is whether coordination should be extended to other major international financial matters.
Olen selles veendunud ja seetõttu olen isiklikult sellele eesmärgile pühendunud, seda eriti juhatades Euroopa Rahanduskomitee Rahvusvahelise Valuutafondi küsimustega tegelevat allkomiteed (SCIMF).
I strongly believe so and have been personally committed to that goal, in particular by chairing the EFC Sub-Committee on IMF issues (SCIMF).
Viimastel aastatel on SCIMF ette valmistanud ELi ühiseid seisukohti paljudel teemadel, nagu näiteks arenguabi, erasektori kaasamine kriisiotsustustesse, fondi roll madala sissetulekuga riikides jne.
In recent years the SCIMF prepared common EU positions on a series of topics, such as development aid, private sector involvement in crisis resolution, the role of the Fund in low income countries, etc.
Ära tuleks teha rohkem.
More should be done.
Kuna teiste peamiste maailma piirkondade tähtsus kasvab ning need nõuavad rahvusvahelistes finantsinstitutsioonides suuremat rolli ja häält, on olemas oht, et Euroopa kaotab oma mõju juhul, kui tema esindatus jääb killustatuks.
As other major regions of the world grow in importance and ask for a greater role and voice in International Financial Institutions, there is a risk that Europe looses influence if its representation remains fragmented.
Aja jooksul on soovitavaks lahenduseks üks ELi koht Rahvusvahelises Valuutafondis ja Maailmapangas, mis maksimeeriks ELi intressid ja võimaldaks ELil omada kaalu, mis oleks võrreldav tema finantspanusega arengusse ja finantsstabiilsusesse.
Over time, a single EU seat in the IMF and in the World Bank is a desirable solution, that would maximise EU interests and enable the EU to have a weight comparable to its financial contribution to development and financial stability.
Mis puudutab uute foorumite tõhusust, siis on raske hinnata seda, kuidas need on kaasa aidanud rahvusvahelisele finantsstabiilsusele.
Concerning the effectiveness of new fora, it is difficult to assess how they have contributed to international financial stability.
Standardite ja koodide vastuvõtmine on muidugi suurendanud poliitika läbipaistvust ning võimaldanud turul osalejatel paremini hinnata erinevate maade majanduslikke olusid ja poliitikat.
To be sure, the adoption of standards and codes have increased transparency of policies and have enabled market participants to better assess economic conditions and policies in different countries.
Rahvusvahelise Valuutafondi juurdepääsupoliitika ülevaatamine on samuti suurendanud läbipaistvust riikide finantsabi saamise teel, vähendades nõnda moraalset ohtu.
The revision of the IMF access policy has also increased transparency on the way countries receive financial support, thereby reducing moral hazard.
Lõpuks, peamine stabiilsuse allikas on siiski pärit paremast makromajanduslikust ja struktuurilisest poliitikast, mida juhivad paljud esilekerkivad turumajandused nii Aasias kui ka Ladina-Ameerikas.
Ultimately, however, the main source of stability has come from better macroeconomic and structural policies conducted by many Emerging Market Economies, both in Asia and Latin America.
C. Finantsstabiilsus ja järelevalve
C. Financial stability and supervision
Milline vastutus ja roll peaks olema EKP-l seoses finantsstabiilsusega?
Which responsibility and role should the ECB have concerning financial stability?
Kas oleksite selle poolt, et EKP finantsstabiilsust käsitlevad aruanded avaldatakse?
Would you be in favour of the publication by the ECB of financial stability reports?
Asutamislepingus ja EKP põhikirjas määratakse kindlaks EKP-le esitatavad mitmed ülesanded, mis on seotud finantsstabiilsusega.
The Treaty and the ECB Statute identify several tasks for the ECB relating to financial stability.
Esiteks on EKP kohustatud kaasa aitama poliitika tõrgeteta juhtimisele, mida järgivad krediidiasutuste ja finantssüsteemi stabiilsuse usaldusjärelevalvega seotud pädevad asutused.
First, the ECB is required to contribute to the smooth conduct of policies pursued by the competent authorities relating to the prudential supervision of credit institutions and the stability of the financial system.
Kõnealune funktsioon on määratud täiendama nende riiklike asutuste rolli, kes on otseselt vastutavad finantsstabiilsuse ja järelevalve ees asukohamaades.
This function is intended to complement the role of national authorities, which are directly responsible for financial stability and supervision in their own countries.
Lisaks sellele vastutab EKP maksesüsteemide tõrgeteta töö edendamise eest euroalal.
Moreover, the ECB is responsible for promoting the smooth operation of payment systems in the euro area.
Kõnealune funktsioon aitab finantsstabiilsusele vahetult kaasa, arvestades turu infrastruktuuri kui finantssüsteemi peamist koostisosa ning kui võimalikku kanalit laastavale mõjule pingeolukordades.
This function provides a direct contribution to financial stability, given the relevance of market infrastructure as a major component of the financial system and as a possible channel for contagion in stress situations.