natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Euroopa Parlament on korduvalt väljendanud muret liikmesriikide kehvade tulemuste üle siseturu direktiivide korrektsel ja õigeaegse ülevõtmisel.
The European Parliament has repeatedly expressed concern about the poor records of Member States in transposing internal market Directives correctly and on time.
Paremat õigusloomet käsitleva 16. detsembri 2003. aasta institutsioonidevahelises kokkuleppes rõhutati samuti vajadust, et liikmesriigid täidaksid asutamislepingu artiklit 10
The Inter-institutional Agreement on better law-making of 16 December 2003 also emphasised the need for Member States to comply with Article 10 of the Treaty
Asutamislepingu artiklis 10 nõutakse, et liikmesriigid võtaksid kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et tagada nende kohustuste täitmine, mis tulenevad käesolevast lepingust või ühenduse institutsioonide võetud meetmetest. ja kutsuti liikmesriike üles tagama ühenduse õiguse nõuetekohane ja viivitamatu ülevõtmine riiklikku õigusesse ettenähtud tähtaegadeks.
Article 10 of the Treaty requires Member States to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of their obligations arising out of the Treaty or resulting from action taken by the institutions of the Community. and called upon Member States to ensure that Community law is properly and promptly transposed into national law within the prescribed deadlines.
Hoolimata nendest üleskutsetest ja asjaolust, et õigeaegne ja korrektne ülevõtmine on õiguslik kohustus, lõpeb ülevõtmisperiood sageli enne, kui liikmesriigid hakkavad rakendusmeetmeid vastu võtma.
Despite these calls and the fact that timely and correct transposition is a legal obligation, very often the transposition period expires before Member States start adopting implementation measures.
Vastavuskontrolli viiakse praegu sageli läbi tükk aega pärast seda, kui liikmesriigid on komisjonile ülevõtvatest riiklikest õigusaktidest teatanud.
Conformity checking is currently often carried out long after the Member States have notified the Commission of the transposing national legislation.
Vastavuskontroll tuleks muuta praktikas prioriteediks.
Conformity checking should be made a priority in practice.
See tuleks pärast riiklikke meetmeid käsitleva teatise kättesaamist võimalikult kiiresti lõpule viia.
It should be finalised as soon as possible following the receipt of the notification of national measures.
Sellega seoses on komisjon tellinud allhanke korras eriuuringuid, et kontrollida riiklike õigusaktide vastavust Euroopa direktiividele.
In this context, the Commission has outsourced specific studies in order to check the conformity of national legislation with European directives.
Õiguskomisjon on veendunud nende uuringute tähtsuses, et Euroopa institutsioonid saaksid objektiivse ettekujutuse oluliste direktiivide ülevõtmise olukorrast ning leiab, et kõigi nende uuringute avaldamine kujutab endast märki komisjoni tulemuslikust läbipaistvusest.
The Committee on Legal Affairs is convinced of the importance of these studies in order for the European institutions to have an objective idea of the state of transposition of crucial directives and thinks that the publication of all these studies will represent a sign of effective transparency from the Commission.
Sellega seoses tuleks riiklike õigusaktide vastavuskontrolliga tegelevatele komisjoni talitustele võimaldada täiendavaid inimressursse ja rahalisi vahendeid ning nad peaksid kasutama komisjoni allhanke korras tellitud uuringuid olulise teabeallikana.
In this context, additional human and financial resources should be made available to the Commissions' services dealing with the checking of conformity of national legislation, which should use the studies the Commission has outsourced as an important piece of information.
Lisaks sellele tuleks riiklike õigusaktide vastavuskontrolli hõlbustamiseks direktiivides süstemaatiliselt nõuda, et liikmesriigid esitaks koos õigusaktide ülevõtmise teatega tabeli, milles näidatakse üksikasjalikult, millised direktiivi artiklid on üle võetud milliste riiklike õigusaktide sätetega (vastavustabel).
Furthermore, in order to facilitate the conformity checking of national legislation, directives should systematically require Member States to provide, accompanying the notification of transposing legislation, a table indicating in detail which articles of the Directive have been transposed and by which provisions of national law ( concordance table).
Vahepeal peaksid Euroopa institutsioonid uue direktiivi koostamisel ja arutamisel tagama, et igasse uude direktiivi lisatakse süstemaatiliselt vastavustabel koos ülevõtmismeetmete teatisega (riigi ja/või piirkondlikul ning kohalikul tasandil).
In the meantime, when drafting and negotiating a new Directive, the European institutions should guarantee the systematic inclusion in each new Directive of the concordance table with the communication of transposition measures (at national and/or regional and local level).
Sageli juhtub (eriti siseturu õigusaktide puhul), et liikmesriigid saadavad lihtsalt oma ülevõtmisakti, andmata juhiseid, kuidas ülevõtmise kvaliteeti kindlaks teha ning hinnata ja mõnikord komisjoniga õiguse korrektse tõlgendamise üle konsulteerimata.
It often happens (especially for internal market legislation), that member states simply send their act of transposition, without giving any guide on how to find and evaluate the quality of transposition and sometimes without any consultation with the Commission on the correct interpretation of the law.
Äsjane näide on avaliku pakkumise direktiivi ülevõtmine Itaalias: see on üle võetud komisjoniga dialoogi pidamata enam kui 250 artiklit sisaldava koodeksina.
A recent example is the transposition of the Directive on public tendering in Italy, which has been transposed in a code of more than 250 articles, without any dialogue with the Commission.
Komisjon on sellest olukorrast muidugi hästi teadlik ja selles suhtes on alates 2003. aastast tehtud mõningaid olulisi edusamme.
The Commission is of course well aware of this situation and some important progress has been made in this respect since 2003.
2004. aastal välja pakutud 117st direktiivist sisaldasid 49 (41,8%) vastavustabeli sätet.
Of the 117 directives proposed in 2004, 49 included the provision for a concordance table (41.8%).
2005. aastal vastu võetud 93st direktiivist sisaldasid 58 (62,3%) vastavustabeli sätet.
Of the 93 directives adopted in 2005, 58 included the provision of a ‘concordance table’ (62.3%).
Sellegipoolest ei ole veel järjepidevat tava võtta vastavustabelid alati lõplikes õigusaktides vastu ning eelkõige on palju teha selles osas, et liikmesriigid hakkaksid tõepoolest vastavustabelit koostama ja seda komisjonile saatma, eeskätt nende direktiivide ja meetmete puhul, millega seoses see oleks kõige kasulikum.
Still, there is as yet no consistent practice of concordance tables being adopted in final legislation in all cases, and above all there is a lot to do to get Member States to actually prepare a concordance table and send it to the Commission, above all for those directives and measures for which they would be most useful.
Juba mainitud komisjoni teatises “Ühenduse õiguse kohaldamise parem järelevalve” mõistis komisjon hukka haldus- ja organisatsioonilised tõkked, mida ta riiklike ametiasutustega suheldes ikka veel kohtab.
In the already mentioned Commission Communication "Better monitoring of the application of Community Law", the Commission denounced the administrative and organisational obstacles it still encounters when dealing with national authorities.
Näiteks tundub, et on endiselt väga keeruline tuvastada asjaomast kontaktisikut (asjaomaseid kontaktisikuid), kellega ülevõtmismeetmete vastavuskontrolli asjus suhelda.
As an example, it seems that it is still particularly complex to identify the appropriate contact(s) with whom to liaise when checking the conformity of the transposition measures.
Nagu teatises soovitatakse, annaks asjaomaste koordineerimiskeskuste asutamine igas liikmesriigis komisjonile ülevõtmise, ühenduse õiguse kohaldamise ning liikmesriikide ministeeriumide ja piirkondlike või kohalike ametiasutustega kooskõlastamiseks ühtse kontaktpunkti
As suggested in the Communication, the setting up of appropriate coordination points in each Member State could provide the Commission with a single point of contact for questions concerning transposition, for the application of Community law and for coordination with national ministries and regional or local authorities
Sellega seoses on komisjon oma 12. juuli 2004. aasta soovituses parimate ülevõtmistavade kohta, abistamaks liikmesriike nende jõupingutustes ülevõtmist parandada, soovitanud liikmesriikidel tungivalt “võtta organisatsioonilisi või muid meetmeid, mis on vajalikud, kõrvaldamaks viivitamata ja tulemuslikult põhjused, mille tõttu rikutakse pidevalt nende seaduslikku kohustust võtta siseturu direktiivid korrektselt ja õigeaegselt üle”. .
In this context, in its Recommendation of 12 July 2004 on best Transposition Practices to assist Member States in their efforts to improve their transposition, the Commission has strongly recommended that the Member States " take the steps, organisational or otherwise, that are necessary to deal promptly and effectively with the underlying causes of their persistent breaches of their legal obligation to transpose internal market Directives correctly and on time". .
Komisjoni soovituse tulemusena on mõned liikmesriigid juba seadnud edukalt valitsuse tasandil sisse keskse seireorgani, et kooskõlastada kogu ülevõtmispoliitikat.
In response to the Commission's suggestion, some of the Member States have already successfully set up a central monitoring body at governmental level to coordinate for the whole transposition policy.
Nii näib olevat tehtud Maltal, Poolas, Portugalis, Iirimaal ja Belgias.
This seems to be the case in Malta, Poland, Portugal, Ireland and Belgium.
Samuti on Eesti, Slovakkia, Tšehhi, Malta, Poola, Ungari ja Prantsusmaa määranud iga direktiivi eest vastutava ministeeriumi
Estonia, Slovakia, Czech Republic, Malta, Poland, Hungary, and France have also designated a Ministry responsible for each directive
12. juuli 2004. aasta soovituse järelmeetmena kutsus volinik McCreevy mais 2005 liikmesriike üles teavitama komisjoni nende riigisisese läbivaatamisülesande peamistest tulemustest.
As a follow up to the Recommendation of 12 July 2004, in May 2005 Commissioner McCreevy invited Member States to inform the Commission of the main results of their internal screening exercise.
Komisjon on saanud liikmesriikidelt 21 vastust.
The Commission has received 21 responses from the Member States.
Liikmesriigid, kes ei ole vastanud, on Itaalia, Holland, Kreeka ja Austria, kellest kahe puhul (Kreeka, Itaalia) on ülevõtmise puudujäägid kõige suuremad.
Member States which have not replied are Italy, The Netherlands, Greece and Austria, two of them (Greece, Italy) among those with the highest deficit in transposition.
See teave pärineb komisjonile laekunud ja Euroopa Parlamendile mitteametlikult edastatud vastustest. .
This information refers to the responses received by the Commission and informally communicated to the Parliament. .
Komisjoni jõupingutusi oma rakenduspoliitika parandamiseks, keskendudes vajadusele tagada riigi tasandil erinevate pädevate asutuste koordineerimine, tuleb kindlasti tervitada. .
The Commission's efforts to improve its implementation policy by focusing on the need to ensure the coordination among different competent authorities at national level are certainly to be welcomed. .
Kuid rõhuasetus organisatsioonilistel küsimustel ja teabevoogudel ei tohiks varjata asjaolu, et paljud ebakorrektse rakendamise juhud tulenevad liikmesriikide teadlikest jõupingutustest õõnestada ühenduse õigusakte poliitilistel ja majanduslikel põhjustel.
An emphasis on organizational issues and communication flows should not, however, hide the fact that many instances of incorrect implementation are the result of conscious efforts by Member States to undermine Community legislation for political and economic reasons.
Jällegi kehtib see eelkõige keskkonna valdkonna kohta.
Again, this seems especially true for the environmental field.
Selgeks näiteks on Itaalia 11 jäätmeid ja 4 mõjude hindamist käsitleva õigusakti mittevastavuse juhtu, nagu mainitud viimases kuuendas aastauuringus ühenduse keskkonnaõiguse rakendamise ja jõustamise kohta 2004. aastal
A clear example are the 11 cases of non-conformity of the Italian legislation on waste as well as the 4 on impact assessment, as stated in the latest Sixth Annual Survey on the implementation and enforcement of Community environmental law of 2004
See on üsna ainulaadne olukord, kuna teistel liikmesriikidel on selles valdkonnas kõige rohkem üks või kaks mittevastavuse probleemi ja enamusel ei ole ühtki.
This is quite a unique situation, since other member states have at most one or two non-conformity problems in this field and the majority have none.
Isegi selgemini kui teatamatajätmise juhtudel näitab mittevastavuse küsimus selgesti, et ELi õigusaktide halb kohaldamine võib järk-järgult viia ELi õiguse “muutliku geomeetria” ja “kliendipoolse juhtimiseni” koos negatiivsete tagajärgedega õiguskindlusele ja pikemas perspektiivis ELi usaldusväärsusele.
Even more clearly than for non-notification cases, the issue of non-conformity is a clear demonstration that bad application of EU legislation could progressively lead to EU law “à géométrie variable” and “à la tête du client” , with negative consequences for the certainty of the law and in the long term for the credibility of the EU.
Ja jällegi on selge vastuolu õigusriigi põhimõtete ja komisjoni poolt EÜ asutamislepingu artikli 226 kasutamisega tekitatud järeleandmis- ja läbirääkimistava vahel.
And again, there is a clear contradiction between the principles underlying the rule of law and a certain practice of indulgence and negotiation engendered by the Commission through its use of Article 226 EC.
ELi institutsioonidel on taas kord vaja keskenduda täiesti sellele küsimusele ning seada see kogu „parema õigusloome” ülesandes esikohale.
Once again, EU institutions need to focus altogether on this question, and to make of it a priority issue in the whole “better lawmaking” exercise.
Nagu teatamise, nii ka mittevastavuse puhul peaks komisjon suutma tegutseda kiiresti ja liikmesriigid peaksid olema piisavalt motiveeritud olukorda kohandama enne, kui see Euroopa Kohtusse läheb.
As with notification, in the case of non conformity, the Commission should also be able to act quickly and Member States should be sufficiently motivated to adjust the situation before it goes to Court.
Uurida võiks mitmeid võimalusi alates häbinimekirja lisamisest, mida arutatakse regulaarselt Euroopa Parlamendi pädevas komisjonis, kuni liikmesriikide esindajate osalusel korraldatavate regulaarsete eriistungjärkudeni.
Several options could be examined, from a “name and shame list” to be regularly discussed in the competent committee in the EP, to regular special sessions to be held with representatives of the Member States.
Kuid kõige selle tegemiseks on väga oluline, et komisjon otsustab need küsimused avalikustada ja kiirendada nii kontrolliprotsessi kui ka reageeringut liikmesriikide puhul, kes ei täida oma kohustusi.
But in order to do all this, it is very important that the Commission decides to go public on these issues and to accelerate both the checking process and the reaction towards Member States who do not fulfil their obligations.
Nagu me ka õiguskaitse peatükis näeme, on vastavusküsimustele raske jälile saada, mõned jäävad salapärasel kombel komisjoni kabinettidesse varjule, kuniks kodaniku kaebus sunnib komisjoni tegutsema.
As we will also see in the law enforcement chapter, conformity questions are difficult to track, some remain mysteriously hidden in the offices of the Commission before a "complaint" of a citizen obliges the Commission to act.
EÜ õigust jõustavad liikmesriigid.
The enforcement of EC law is carried out in the Member States.
See hõlmab sätete tegelikku järgimist era- ja avalik-õiguslike üksuste, organite ja asutuste poolt.
It involves the actual respect of the provisions by private and public entities, bodies and authorities.
Asutamislepingu artiklites 226 ja 228 nähakse ette menetlus juhtude puhul, kui komisjon leiab, et liikmesriik ei ole täitnud ühenduse õigusest tulenevat kohustust.
Article 226 and 228 of the Treaty provide for a procedure in cases where the Commission considers that a Member State has failed to fulfil an obligation under Community law.
On väga oluline mainida asjaolu, et lugematute kodanike, ühingute, kohalike ametiasutuste ja äriühingute jaoks kujutab võimalus otse komisjonile kaevata endast asendamatut vahendit kujundada välja sellisesse õigusühendusse kuulumise teadvus, mis ulatub nende riigist kaugemale; mitte ainult seepärast – vastupidiselt enamikule kohtuasjadele – et komisjonile kaebuse esitamine ei maksa midagi, vaid ka seepärast, et paljudel juhtudel ei ole muud võimalust sundida liikmesriiki ELi õigust täitma.
It is very important to mention the fact that for countless citizens, associations, local authorities and companies the possibility of a direct complaint to the Commission represents an irreplaceable instrument for forming a consciousness of belonging to a community of law that goes beyond their State; not only because - contrary to most judicial cases- a complaint to the Commission does not cost anything, but also because in many cases there is no other way to force a Member State to comply with EU law.
See on teine põhjus, miks hetkel, kui ELi suutlikkus oma kodanikke kuulata on tõsise kahtluse all, võib võime tagada oluliste, eelkõige siseturgu, tarbijate õigusi, tervist ja keskkonda käsitlevate õigusaktide rakendamist kujutada endast võimalust taastada kodanike usaldus, mis tuleks ELi institutsioonides kindlale esikohale seada.
This is another reason why, in a moment of serious doubts about the capability of the EU to listen to its citizens, the ability to ensure the implementation of important pieces of legislation, notably concerning internal market, consumer rights, health and environment, could represent a way to regain citizens’ confidence that should be given the utmost priority by EU institutions.
21. aruande kohaselt oli 31.12.2003 menetluses 3927 rikkumisjuhtumit.
According to the 21st report, 3,927 infringement cases were ongoing on 31.12.2003.
Sealhulgas: 1855 juhtumi puhul oli menetlust alustatud, 999 juhtumi puhul oli saadetud põhjendatud arvamus, 411 juhtumit olid esitatud Euroopa Kohtusse ja ainult 69 juhtumi puhul oli alustatud artiklile 228 vastavat menetlust .
Among these were: 1,855 cases for which proceedings have commenced, 999 cases for which a reasoned opinion has been sent, 411 cases which have been referred to the Court of Justice and only 69 cases for which Article 228 proceedings have begun .
Neist 69 juhtumist 40 puudutavad keskkonnasektorit.
Of these 69 cases, 40 concern the environmental sector .
Aruandes viidatakse muuhulgas komisjoni algatatud rikkumismenetluste koguarvu 15% kasvule (2356-lt juhtumilt 2002. aastal 2709 juhtumini 2003. aastal).
The Report refers inter alia to an increase in the total volume of infringement cases initiated by the Commission of 15% (from 2,356 in 2002, to 2709 in 2003).
Komisjoni poolt omaenda uuringute põhjal algatatud juhtumite arv vähenes 2003. aastal, langedes 318-lt juhtumilt 2002. aastal 253 juhtumini 2003. aastal, vähenemine 20,44%.
The number of cases initiated by the Commission on the basis of its own investigations decreased in 2003, dropping from 318 in 2002 to 253 in 2003, a decrease of 20.44%.
Rikkumismenetluste põhiosa moodustavad kaebused (1290 juhtumit 2003. aastal) ning need puudutasid jällegi eelkõige keskkonnasektorit (493 kaebust) ja siseturu sektorit (314 kaebust).
Complaints still form the bulk of infringement procedures (1290 in 2003) and concerned above all once again the environmental sector (493 complaints) and the internal market sector (314 complaints).
2004. aasta aruande lühianalüüs näitab, et 2003–2004. aasta näitajad kajastavad seisukorda, mis ei erine oluliselt eelmiste aastate omast.
A brief analysis of the 2004 Report shows that the figures for 2003 and 2004 reflect a position not substantially different from previous years.
31. detsembril 2002. aastal oli menetluses 3541 rikkumisjuhtumit.
3541 infringement cases were in motion on 31.12.2002.
See tabel on kasulik viimase kümne aasta olukorra võrdlemiseks.
This is a useful table to compare the situation in the past ten years.
Tuvastatud rikkumiste arv
Infringements detected
Omaalgatuslike juhtumite arv
Own initiative cases
Teatamatajätmise juhtumite arv
Non-communication cases
21. aruandes mainitakse asjaolu, et “komisjon on juba aastaid püüdnud pidevalt välja arendada kohtueelset etappi, mis eelneb Euroopa Kohtu poole pöördumisele.
The 21st Report mentions the fact that “Over the years the Commission has tried constantly to develop the pre-litigation phase which precedes the referral to the Court of Justice.
Eelkõige on komisjon kõvasti edasi arendanud kaebuse esitajate rolli “õigusriigi kujundamisel Euroopa kodanikele käegakatsutavaks tegelikkuseks”.
In particular, the Commission has made a lot of the role of individual complainants in ‘making the rule of law a tangible reality for Europe’s citizens”.
See kiitev väljendusviis ei suuda aga varjata asjaolu, et EÜ asutamislepingu artiklile 226 vastav menetlus ei anna kodanikele peale kaebuse esitamise mitte mingisuguseid õigusi ning annab komisjonile väga ulatusliku kaalutlusõiguse otsustamisel, kas saata juhtum edasi või mitte.
That laudable language, however, cannot disguise the fact that the Article 226 EC procedure gives citizens no rights whatsoever beyond lodging the complaint , and gives the Commission a very large discretion in deciding to take the case further or not.
Veelgi enam, Euroopa Kohus on korduvalt rõhutanud menetluse poliitilist olemust, keeldudes andmast kodanikele õiguskaitsevahendeid komisjoni tegevuse (või tegevusetuse) suhtes.
The Court of Justice has, moreover, emphasised the political nature of the procedure repeatedly, by refusing to grant citizens any means of judicial redress against action (or non-action) by the Commission.
Kohtuliku läbivaatuse puudumisel seoses ELi õiguse rakendamise kõigi aspektide mitterahuldava olukorraga ning komisjoni piiratud vahenditega väärib kaalumist, kuidas töötada välja läbipaistvam lähenemine ja Euroopa Parlamendi paremini struktureeritud juurdepääs komisjoni otsustele , sekkumata komisjoni kaalutlusõigusesse otsustamisel, kuidas konkreetsete rikkumisjuhtumite puhul toimida.
In the absence of judicial review, in an unsatisfactory context in terms of all aspects of implementation of EU law and of limited resources of the Commission, it is worth considering how to develop a more transparent approach and a more structured access for the European Parliament to the Commission's decisions, without interfering into the discretionary power the Commission has in deciding how to deal with specific infringement cases.
Euroopa Parlament etendab juba rikkumismenetluses rolli, sest sageli käsitletakse inimeste algatatud menetlusi ka Euroopa Parlamendi küsimustes; veelgi enam, keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjon võttis eelmise seadusandja ajal rakendamisega seoses kasutusele regulaarse istungi, mis võimaldab tal teatavat hulka konkreetseid juhtumeid hoolikalt jälgida.
The EP already plays a role in the infringement procedure because often procedures brought by citizens are also the object of Parliamentary questions; moreover, the ENVI committee introduced in the course of the past legislature a regular session on implementation, which allows it to follow closely a certain number of concrete cases.
Teised komisjonid kaaluvad sedasama.
Other committees are considering doing the same.
Kuid kaugemale me minna ei saa.
Yet this is as far as we can go.