natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tagasivõtulepingus on ka sätted, milles käsitletakse tagasivõtutingimusi (artiklid 3 ja 5); transiitvedu (artiklid 14 ja 15 koos 6. lisaga); tagasivõtumenetluse tehnilisi aspekte (artiklid 6–13 koos 1.–5. lisaga); hinnaeeskirju, andmekaitset ja seoseid muude rahvusvaheliste kohustustega (artiklid 16–18) ning tagasivõtu ühiskomisjoni liikmelisust, ülesandeid ja pädevust (artikkel 19).
The agreement also contains provisions relating to conditions for readmission (Articles 3 and 5); transit operations (Articles 14 and 15, in conjunction with Annex 6); technical aspects of the readmission procedure (Articles 6 to 13, in conjunction with Annexes 1 to 5); rules on costs, data protection, and the relationship to other international obligations (Articles 16 to 18); and the membership, tasks, and powers of the Joint Readmission Committee (Article 19).
Selleks et tagasivõtulepingut oleks tegelikult võimalik rakendada, kohustatakse artiklis 20 Venemaad sõlmima kõikide liikmesriikidega kahepoolsed rakendusprotokollid.
To enable the agreement to be translated into practice, Article 20 requires Russia to conclude bilateral implementing protocols with all the Member States.
Tagasivõtuleping ühildub Euroopa Liidu laiema migratsioonijuhtimisstrateegiaga, mis on mõeldud eeskätt preventiivsena ning põhineb koostööl päritolu- ja transiidiriikidega.
Readmission agreements fit into the Union’s wider migration management strategy, which is intended to be primarily preventive and based on cooperation with countries of origin and transit.
Tagasivõtmine on viimane abinõu.
Readmission constitutes the last resort.
Vabatahtlikku tagasipöördumist eelistatakse sunniviisilisele tagasisaatmisele.
Voluntary return is to be preferred to forced return.
Euroopa Liidu poolt nendes suundades kindlaksmääratud strateegiat ei rakendata siiski alati õigesti.
However, the strategy laid down by the Union along these lines does not always find the proper practical expression.
Kuna tõhusa koostöö korraldamisel päritoluriikidega esineb raskusi, on Euroopa Liit otsinud eelkõige viise sisserändajate kiiremaks tagasisaatmiseks.
Given the difficulty of organising effective cooperation with countries of origin, the Union has been seeking above all to find ways to send immigrants back more quickly.
Üks sageli tähelepanuta jäetud asjaolu on olukord, milles sisserändajad peavad olema transiidi ajal ja nende saabumisel päritoluriikidesse.
One thing that is often overlooked is what the immigrants have to face when in transit and on arrival in their countries of origin.
Ebaseadusliku sisserände tõkestamise poliitika peab olema lahutamatult seotud inimõiguste järgimise poliitikaga.
A policy to regulate illegal immigration has to be linked indissolubly to a human rights policy.
Selleks et tagasivõtuleping oleks õiguspärane, tuleb selle puhul välistada, et ebaseadusliku sisserände humanitaarõigusliku käsitluse asemel võidaks kasutada lihtmenetluslikku või lihtsustatud tehnilist käsitlusviisi.
In order to be legitimate, readmission agreements must rule out a summarily or simplistically technical, as opposed to humanitarian, approach to the phenomenon of illegal immigration.
Tagasivõtu küsimus ei ole nii hästi läbi töötatud, nagu see võiks esmapilgul paista.
The question of readmission is not as cut and dried as it seems at first sight.
Õiglane tagasivõtukord eeldab, et lepinguosalistel on ühemõtteliselt demokraatlik riigikord ning riigiasutuste struktuur ja riikide poliitilised tavad tagavad inimõiguste järgimise.
A fair readmission procedure implies that the contracting parties have to have an unequivocally democratic state structure and the organisation of their institutions and their political practice must be certain to guarantee human rights.
ELi ja Venemaa suhted läbivad praegu kriitilist faasi.
Relations between the EU and Russia are going through a critical phase.
Uue partnerlus- ja koostöölepingu sõlmimine pärast 2007. aastat oleneb ettekujutusest inimõiguste olukorra kohta Venemaa.
The advent of a new partnership and cooperation agreement after 2007 depends on the perception of the human rights situation in Russia.
Parlamendi osa
Parliament’s role
Rahvusvaheliste lepingute sõlmimisel ei ole parlamendil mõtet esineda ainult vaatleja rollis.
When international agreements are being concluded, it makes no sense for Parliament to act solely as an observer.
Tegelikult ei konsulteerita parlamendiga kuni etapini, mille puhul ei ole enam võimalik lepingu sisu muuta või vältida lepingu sõlmimist.
In fact, Parliament is not consulted until the stage at which it is no longer possible to alter the substance of an agreement or prevent it being concluded.
Tõepoolest, EÜ asutamislepingu artiklis 300 on neil juhtudel sätestatud üksnes parlamendiga konsulteerimise nõue.
It is true that Article 300 of the EC Treaty provides merely for Parliament to be consulted in cases of this kind.
Kuid ühtlasi peavad nõukogu ja komisjon parlamenti korrapäraselt informeerima pärast läbirääkimiste avamist: kohustus teha heas usus koostööd (asutamislepingu artikkel 10) ei ole kohaldatav ainult liikmesriikide ja ühenduse institutsioonide suhete puhul, vaid ka institutsioonide endi vaheliste suhete puhul.
On the other hand, the Council and Commission should keep Parliament regularly informed once negotiations have opened: the duty to cooperate in good faith (Article 10 of the Treaty) applies not only to relations between the Member States and the Community institutions, but also to relations between the institutions themselves.
Parlament pöördub jätkuvalt nõukogu ja komisjoni poole nõudega järgida kõnesolevat informeerimisnõuet iga kord, kui Euroopa Liit sõlmib edaspidi lepinguid Euroopa Liitu mittekuuluvate riikidega.
Parliament will continue to call on the Council and Commission to fulfil this information obligation whenever the EU concludes agreements in the future with non-member countries.
Parlament on rahul tõsiasjaga, et peatselt valmib Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv ühisnõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel ( KOM(2005)0391 – 2005/0167(COD) ); selle direktiivi puhul tuleb rakendada kaasotsustamismenetlust ja selle olulisi põhimõtteid tuleb järgida iga konkreetse tagasivõtulepingu korral.
Parliament welcomes the fact that a directive of the European Parliament and of the Council on common standards and procedures for returning illegally staying third-country nationals ( COM(2005)0391 – 2005/0167(COD) ) is shortly to come into being; this directive is subject to codecision and its essential principles must be observed in every specific readmission agreement.
Rahvusvaheliste lepingute probleemi olemasolu ja nendega seotud keeruline migratsiooniteema nõuavad, et Euroopa otsused võetaks vastu demokraatlikul alusel.
The question of international agreements and the complex subject of migration which they involve demand that European decisions be taken on a democratic footing.
Peale selle annab Euroopa Liidu välispoliitikale vajaliku ühtsuse, järjekindluse ja parlamentaarse otsustuspädevuse põhiseaduse leping.
Furthermore, the Constitutional Treaty will bring the necessary unity, coherence, and parliamentary decision-making power to the Union’s external policy.
Tagasisaatmispoliitika ja inimõigused: taust ja protseduuritingimused
Return policy and human rights: background and procedural conditions
Tagasivõtulepingus peavad olema tõstetud esikohale inimõigused.
Human rights must have pride of place in the readmission agreement.
See on seotud vajadusega tingimuste loomiseks ebaseaduslike sisserändajate inimväärikuse austamiseks.
This implies a need to create conditions enabling the dignity of illegal immigrants to be respected.
Tagasivõtulepingud ei ole tehniline küsimus, vaid põhimõtteliselt humanitaarküsimus.
Readmission agreements are fundamentally a human and not a technical matter.
Euroopa Liit ei tohi loobuda jõupingutustest, mis on vajalikud selles küsimuses kokkuleppele jõudmiseks.
The Union must not fail to make the effort needed for the agreement to succeed.
Silmas pidades ühise vabadus-, turvalisus- ja õigusruumi loomist, deklareeris Euroopa Liit, et ta toetab kohtusüsteemi ümberkujundamist Venemaal ja riigipiiride haldamist.
With a view to establishing a common area of freedom, security, and justice, the Union has declared that it will support reform of the judicial system in Russia and management of the country’s borders.
Parlament nõuab kindlalt nõukogult ja komisjonilt kõikide jõupingutuste tegemist sellel suunal ning piirivalve- ja sisserändeametnikele mõeldud õppekursuste edendamist.
Parliament urges the Council and Commission to make every effort to that end and also to promote training courses for border and immigration officials.
Parlament on jätkuvalt arvamusel, et Venemaa migratsioonijuhtimissuutlikkust tuleb suurendada, selleks et Venemaa ametiasutused suudaksid kanda tagasivõtulepingu alusel neile pandavaid kohustusi alates tagasivõtulepingu jõustumise tähtajast.
Parliament maintains that Russia’s ability to manage migration must be improved so as to enable the Russian authorities to assume the responsibilities that will fall to them under the readmission agreement as soon as it enters into force.
Parlament väljendab muret selle üle, et kõnesoleva tagasivõtulepingu rakendamiseks puudub õiguslik raamistik.
Parliament is worried that there is no regulatory framework for implementing the agreement.
Parlament nõuab kindlalt, et komisjon annaks Venemaa ametiasutustele vajalikud eriteadmised, juhul kui Venemaa täidab oma kohustusi kooskõlas rahvusvaheliste normidega.
Parliament urges the Commission to provide the Russian authorities with the expertise needed if Russia is to fulfil its obligations in accordance with international standards.
Parlament nõuab Venemaaga peetava inimõiguste alase dialoogi intensiivistamist.
Parliament is calling for an increasingly more intensive dialogue with Russia on human rights.
Venemaa ei ole veel ratifitseerinud Euroopa inimõiguste konventsiooni protokolli nr 6 surmanuhtluse kaotamise kohta rahuajal; ta ei ole alla kirjutanud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni piinamise ja muude julmade, ebainimlike või inimväärikust alandavate kohtlemis- ja karistamisviiside vastase konventsiooni fakultatiivsele protokollile; ta ei ole veel ratifitseerinud lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat rahvusvahelist Haagi konventsiooni; ta ei tee igakülgset koostööd Euroopa Nõukoguga ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni komiteedega piinamise vältimiseks; ta ei ole lõpule viinud Euroopa sotsiaalharta ratifitseerimismenetlust; ta ei ole ümber kujundanud oma prokuratuuri kooskõlas Euroopa Nõukogus võetud kohustustega.
Russia has not yet ratified Protocol No 6 to the European Convention on Human Rights concerning the abolition of the death penalty in peacetime; it has not signed the Optional Protocol to the United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment; it has not ratified the Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction; it is not cooperating fully with the Council of Europe and United Nations committees for the prevention of torture; it has not completed the procedure for ratifying the European Social Charter; and it has not reformed its public prosecution service in keeping with the undertakings that it gave in the Council of Europe.
Kuigi tagasivõtulepingu tekstis viidatakse konkreetselt lepinguosaliste poolt alla kirjutatud rahvusvahelistele lepingutele (artikkel 18), on õiguspärane tungivalt nõuda ametliku uurimise rakendamist, selleks et kindlaks teha, kas sisserändajate tagasivõtmine Venemaa ametiasutuste poolt vastab inimõiguste kõige kõrgematele standarditele.
Although the text of the agreement refers specifically to the international treaties signed by the parties (Article 18), it is legitimate to insist that searching scrutiny be brought to bear with a view to ascertaining that the readmission of immigrants by the Russian authorities is compatible with the highest standards of human rights.
Euroopa Liidu väärtustega kooskõlas olev tagasisaatmispoliitika ei saa põhineda üksnes repressiivsel avaliku korra tagamisele keskendatud lähenemisviisil, vaid peab hõlmama ka laiemat muude poliitikatega seotud valdkonda.
A return policy consistent with Union values cannot be based on a purely repressive law-and-order approach, but must be encompassed instead within the wider scope of other policies.
On vaja tegevuskava, mis oleks suunatud järgmistele eesmärkidele:
What is in fact needed is an action plan aimed at
i) päritoluriikidega toimuva arengukoostöö intensiivistamine;
i) intensifying development cooperation with countries of origin;
ii) liikmesriikide poolt läbiviidava repatrieerimise tegeliku määra hindamine;
ii) gauging the actual extent of the repatriations carried out by Member States;
iii) ühise järelevalvekorra väljatöötamine koostöös riikidega, kellega on peetud läbirääkimisi tagasivõtulepingute või tagasivõtutingimuste üle;
iii) devising joint supervision arrangements to be set up with the countries with which readmission agreements or clauses have been negotiated;
iv) Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahelise ühtsuse aktiivne edendamine väljaõppe ja kahepoolsete kokkulepete rakendamise alal;
iv) actively promoting coherence between the Union and the Member States where training and the implementation of bilateral agreements are concerned;
v) intensiivsema ja enam struktureeritud dialoogi edendamine ÜRO Pagulaste Ülemkomissari Ameti ja Euroopa Nõukogu vahel.
v) fostering more intensive and structured dialogue with the Office of the United Nations High Commissioner for Refugees and with the Council of Europe.
Tegelikult võib väita, et Euroopa Liidu välispoliitika ees on suur väljakutse, kusjuures selle poliitika üks tähtsamaid ja tundlikumaid aspekte on sisseränne.
It can truly be said that there is a huge challenge facing the Union’s external policy, immigration being one of the most important and sensitive aspects of that policy.
Sisserände küsimus nõuab, et Euroopa Liidu vastutus seoses sisenemise ja tagasipöördumisega oleks tasakaalustatud, kuid seda ei ole veel saavutatud.
Immigration requires the Union’s responsibilities for entry and return to be brought into balance, and this has not yet been achieved.
See nõuab mõlemasuunalist rännet hõlmavat integreeritud lähenemisviisi.
It requires an integrated approach encompassing migration in both directions.
Väljakutse seisneb selles, et Euroopa Liidus tuleb luua uus institutsiooniline kord, mis võimaldaks kindlaks määrata ühise strateegia ja laiendada parlamendi otsustuspädevust probleemile tervikuna.
The challenge is to create a new institutional order within the Union allowing a joint strategy to be laid down and Parliament’s decision-making power to extend to the subject as a whole.
Valida saab ainult mõistuspärase demokraatia, teiste sõnadega kaasotsustamismenetluse tee.
The only possible option is democratic rationality, in other words a codecision procedure.
Eespool kirjeldatud nõuete järgimine looks ebaseaduslike sisserändajate tagasisaatmise ühisstrateegiale parima tausta.
The conditions described above would form the ideal background for a joint strategy for the return of illegal immigrants.
Sisserände eest vastutavad välisministrid ja ministrid peaksid sageli kohtuma parlamendi ja komisjoniga, selleks et kindlaks määrata selle strateegia üldsuunad ja läbi vaadata selle rakendused.
The Foreign Ministers and the Ministers responsible for immigration will need to hold frequent meetings with Parliament and the Commission in order to determine the broad lines of such a strategy and also scrutinise its implementation.
Sisserände küsimused ja välispiiride halduse alane koostöö on Euroopa Liidu naaberriikidega arendatavate suhete edukuse proovikivi.
Immigration matters and cooperation in external border management are an acid test of the success of the EU’s relations with its neighbours.
Silmas pidades Euroopa Liidu väärtusi ja olukorras, kus Euroopa poliitiline süsteem ei suuda endale võtta kogu vastutust, ei saaks halvasti põhjendatud tagasisaatmispoliitikat õigustada.
An unsoundly based return policy in a situation in which the European political establishment is failing to assume its full responsibilities cannot be justified in the light of Union values.
On ilmselge, et tagasisaatmine toob kaasa terava kriisi.
It is manifestly obvious that returning entails an acute crisis.
Euroopa Liit peab tagama, et liikmesriigid ja Venemaa järgiksid tagasisaatmismenetluse puhul asjaomaste isikute põhiõigusi, eriti rändel esinevate eluseisunditega seotud õigusi, nimelt mittediskrimineerimise, füüsilise ja psühholoogilise puutumatuse ja perekonna kaitse nõudeid, inimväärseid tingimusi inimeste kinnipidamisel või transiitveol, ja tagaksid nende õiguste kaitse.
The Union must ensure that in the return procedure the Member States and Russia respect the basic rights of the persons involved, especially the rights most to the fore in the walks of life in which migration occurs, namely non-discrimination, physical and psychological inviolability, protection of families, decent conditions when people are held in detention or going through the transit procedure, and essential safeguards regarding the right to be defended.
Need tingimused peavad moodustama kohustusliku aluse selle hindamiseks, kas lepinguosalised järgivad lepingut ja toimivad heauskselt.
These must form the mandatory basis on which to assess whether the contracting parties are complying with the agreement and acting in good faith.
i) Kuidas komisjon ja nõukogu tagavad, et repatrieerimisel, eriti massilisel repatrieerimisel järgitakse eespool osutatud õigusi?
i) How will the Commission and Council ensure that the above rights are respected in the event of repatriation and especially repatriation on a mass scale?
ii) Millised ühised järelevalvemeetmed kavatsevad nad kehtestada koos Venemaaga?
ii) What joint supervisory arrangements do they intend to set up with Russia?
iii) Milliseid kriteeriume rakendatakse selleks, et kindlaks teha, kas riigis, kuhu sisserändajad naasevad, on tagatud kohtusüsteemi õiguslikkus ja poliitilise süsteemi demokraatlikkus?
iii) What criteria will be applied in order to ascertain that the country to which immigrants are returning offers guarantees of justice in its judicial system and of democracy in its political system?
iv) Milliseid meetmeid võetakse selleks, et kodakondsuseta isikute puhul vahetada teavet sihtriikide kohta?
iv) What arrangements will be made for sharing information about countries of destination for stateless persons?
Kas nende riikide küsimust kõnesolevas tagasivõtulepingus üldse käsitletakse?
Or are such countries, for the purposes of the agreement, a blank space?
Õigused peavad olema tagatud kogu tagasisaatmismenetluse jooksul.
Rights must thus be guaranteed throughout the entire procedure.
Tagasivõtulepingu tekst tekitab rea küsimusi.
The text of the agreement prompts several questions.
Tagasivõtulepingu tekstis ei välistata selgesõnaliselt varjupaigataotlejaid.
The text of the agreement does not explicitly exclude asylum-seekers.
Järelikult võib see tingida varjupaigataotlejate tagasivõtmise enne, kui nende taotlused on omaette läbi vaadatud, või pärast seda, kui nende taotlused on tagasi lükatud või loetud mittevastuvõetavaks turvalise kolmanda riigi mõiste kohaldamise tõttu.
It could consequently lead to the readmission of asylum-seekers whose applications had not yet been considered on their merits or had been rejected or deemed inadmissible as a result of applying the ‘safe third country’ concept.
Parlament teeb komisjonile ettepaneku tõsta see küsimus üles tagasivõtu ühiskomisjonis ja nõuda tagatisi selle kohta, et varjupaigataotlejatele võimaldataks juurdepääs varjupaigamenetlusele, mille puhul austataks nende rahvusvahelise õiguse järgset staatust, mis hõlmab ka alusetu tagasisaatmise keelu põhimõtet.
Parliament is asking the Commission to raise this matter in the Joint Readmission Committee and call for safeguards to enable asylum-seekers to benefit from an asylum procedure respecting their status in international law, extending also to the principle of non-return ( ‘non-refoulement’ ).
Tuleb tagada, et ei rikutaks varjupaiga saanud isikute ja põgenike rahvusvahelise kaitse põhimõtet.
What needs to be guaranteed is that the specific international protection accorded to persons granted asylum and refugees will not be eroded.
Kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud
As regards third-country nationals and stateless persons
i) Kuidas saadakse teavet inimõiguste olukorra kohta kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute rände sihtriikides?
i) How will information be obtained about the state of human rights in the countries of destination for third-country nationals and stateless persons?
ii) Artikli 18 nimekirjas peaks olema selgelt mainitud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1954. aasta konventsioonis määratletud kodakondsuseta isikute staatus.
ii) The status of stateless persons as defined in the 1954 United Nations Convention should be expressly mentioned in the list in Article 18.
Väidetavalt ei ole nimekiri ammendav.
Admittedly, the list is not exhaustive.
Selgesõnaline viide kodakondsuseta isikute staatusele aitaks siiski kaasa haldusasutuste informeerimisele.
But an explicit reference to stateless person status would serve to educate the administrative authorities.
Kuna tagasivõtu ühiskomisjoni pädevusse ei kuulu inimõiguste järelevalve (artikkel 19), on tagasivõtu ühiskomisjoni pädevus ilmselt ebapiisav ja sisuliselt vildak.
Because they do not extend to monitoring human rights, the powers of the Joint Readmission Committee (Article 19) are visibly wanting and intrinsically skewed.
Inimesi käsitlevat lepingut ei saa, arvestades tema määratlust, käsitleda puhttehnilise lepinguna.
An agreement relating to persons cannot, by definition, be treated as a purely technical agreement.
Sellepärast soovitab parlament, et tagasivõtu ühiskomisjoni pädevusse kuuluks ka järelevalve inimõiguste järgimise üle kõikidel tagasivõtuetappidel.
Parliament is thus recommending that the powers of the Joint Readmission Committee include a power to monitor human rights at every stage of readmission.
Kiirendatud menetlus (artikli 6 lõige 3) tähendab, et rikutakse tühistamatut eeldust asjassepuutuvate isikute erandliku staatuse kohta.
The accelerated procedure (Article 6(3)) suggests a disturbing irreversible presumption regarding the irregular status of the persons covered.
Kuidas on siin sätestatud tagatised, mis tulenevad õigusest kaitsele?
What provision is made here for the safeguards afforded by the right to be defended?
Kuidas saab kiirendatud menetlust tegelikult kooskõlla viia varjupaigataotlejate rahvusvahelise õiguse järgse eristaatusega?
How can the procedure be reconciled in practice with the specific status of asylum-seekers in international law?
Transiitveo lubamine : artiklis 14 esitatud tagatiste nimekirjas puuduvad tagatised laste, perekondade ühtsuse ja ebaseaduslike sisserändajate füüsilise ja psühholoogilise puutumatuse kaitseks; seal puuduvad ka olulised õiguste kaitse tagatised.
As regards transit authorisation : safeguards to protect children, family unity, and the physical and psychological inviolability of illegal immigrants, and the essential safeguards regarding the right to be defended, are not included in the list of safeguards in Article 14 .
Eespool loetletud tagatised kujutavad endast siiski inimsuse põhimõtte asendamatut tuuma, mida tuleb järgida, selleks et tagasivõtuleping oleks kooskõlas nii Euroopa Liidu väärtustega kui ka rahvusvahelise tavaõigusega.
The above safeguards, however, constitute the indispensable core of a principle of humanity that has to be observed if the agreement is to be valid in the light not only of Union values, but also of the unwritten principles of international law.
Tagasivõtulepingus ei ole ette nähtud vabatahtliku tagasipöördumise põhimõttega täiendava suhte loomise võimalust .
The possibility of establishing a complementary relationship to the principle of voluntary return does not exist in the readmission agreement.