natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FAO (kes on antud teemat käsitlenud alates 1998. aastast) ja WTO tegevus on kokku võetud kolmes napis lõigus, seda isegi mitte ajakohastades.
Particularly poor, in this respect, is the section headed 'Work on eco-labelling in international fora'; three brief paragraphs summarise the activities carried out by the FAO (which first tackled this issue back in 1998) and the WTO, and the information is not really up-to-date.
Mainimata on jäetud koguni FAO suunised ökomärgise kohta, mida on käsitletud paljudes töödokumentides juba enne nende heakskiitmist.
In the case of the FAO, its guidelines on eco-labelling are not even included, guidelines which already featured in many working documents even before their approval.
Kritiseerida tuleb ka teatise koostamise meetodeid, sest kui eesmärk on algatada üldine arutelu kõikide huvitatud pooltega (kalurid, kalandusettevõtjad, haldusasutused, tarbijad ja muud huvitatud isikud, näiteks valitsusvälised organisatsioonid või olemasolevad sertifitseerimisasutused), siis on eriti kahetsusväärne, et teatise kõige huvipakkuvam osa – milles käsitletakse ökomärgise skeemide määratlusi ning eesmärke ja kriteeriume, mida tuleb reaalselt kontrollitavate ökomärgise süsteemide loomisel arvesse võtta – on taandatud üksnes ühes ELi ametlikus keeles koostatud kahte lisasse.
The Commission's methodology also draws criticism, given that if what it claims to be doing is launching a general debate to include all of the parties concerned (fishermen, fishing companies, administrative bodies, consumers, and other relevant parties, such as NGOs or existing certifying bodies), it is extremely regrettable that the most interesting part of the communication, including definitions of eco-labelling schemes, objectives and criteria to be considered when establishing verification systems for eco-labelling, is relegated to the two Annexes and written in just one Community language.
Sellest tulenevalt on paljudel huvitatud pooltel puudunud juurdepääs sellele ökomärgise süsteemi käsitlevale olulisele osale.
Many of the parties concerned have, therefore, been denied access to what is a fundamental component of any eco-labelling scheme.
Nii nagu teatise 4. peatükis toodud eesmärgid (mis on vast liiga üldised), üllatab kahtlemata peatüki sisu, kus komisjon näib juba ette loobuvat ühtse avalik-õigusliku ökomärgise süsteemi kehtestamisest.
Coinciding with the objectives (perhaps too generic in nature) listed in section 4 of the communication, the wording of the chapter is none the less surprising, implying that the Commission is rejecting in advance the establishment of a single, public eco-labelling scheme.
Mõistagi tähendaks ühenduse ühtse ökomärgise kehtestamine pädevate organite jaoks keerukamaid protsesse ning kahtlemata ka suuremaid kulusid.
It is clear that the establishment of a single 'Community eco-labelling scheme' would bring with it more complicated processes for the relevant authorities and also undoubtedly greater costs.
Kuid ühtse märgise eeliseid ei tohiks alahinnata.
Yet the advantages of a single eco-labelling scheme must not be undervalued.
Ühenduse ökomärgis annaks palju suurema õiguskindluse neile, kas soovivad ökomärgise süsteemiga ühineda, samuti suuremad usaldusväärsuse tagatised tarbijatele, väldiks silmakirjalikkust ja segadust seoses arvukate erinevate märgistega ning ennekõike seoks süsteemi selgelt säästva arengu eesmärkidega.
A Community label would bring greater legal certainty for those wishing to join the eco-labelling system, offer increased guarantees of reliability for consumers, prevent overlapping and confusion in the face of a proliferation of labels and, above all, ensure that the system is clearly associated with sustainable development and objectives.
Samuti oleks see kaluritele ja ettevõtjatele märgise kasutamise seisukohast huvipakkuvam, ergutaks nendevahelist konkurentsi ja valikulisemate kalapüügiviiside kasutuselevõtmist tänu eelistele, mida ökomärgis neile turul pakuks, ning oleks veenvam tarbijate silmis, kes tegelikult oma raha kulutamisel valikuid tehes merekeskkonna parandamisele kaasa aitavad.
It would also encourage fishermen and businesses to use eco-labelling more widely, foster greater competition amongst them in the use of more selective fishing techniques, given the advantages that obtaining the eco-label would bring in the market, and do more to convince consumers that they are in fact contributing to the recovery of the marine environment by parting with their money.
Komisjon hindab kolme võimalust ühenduse ökomärgise süsteemi käivitamiseks: 1) mittesekkumine, 2) ühenduse ühtse ökomärgise süsteemi loomine ja 3) miinimumnõuete kehtestamine vabatahtlikule ökomärgise süsteemile.
The Commission assesses three options in respect of the implementation of a Community labelling scheme: (i) 'Non-action', (ii) 'Creating a single Community eco-labelling scheme for fish and fishery products', (iii) 'Establishing minimum requirements for voluntary eco-labelling schemes'.
Raportöör tervitab loomulikult esimese võimaluse kõrvalejätmist, ning seda juba eespool nimetatud põhjustel, et sõltumatu sertifitseerimise ja akrediteerimise tagatiseta ei saa olla usaldusväärsust ning ühenduse turu killustamine ja ökomärgiste paljusus takistaks toodete vaba liikumist.
Naturally, the rapporteur applauds the rejection of the first option for the same reasons as before - there can be no reliability without a guarantee of independent certification and accreditation, it places the Community market at risk of fragmentation and it encourages the proliferation of labels, hindering the free movement of goods.
Ebaselgeks jääb aga vahe, mida komisjon teeb teise ja kolmanda võimaluse vahel, sest vastavalt kõikidele antud valdkonda puudutavatele rahvusvahelistele, eelkõige FAO kehtestatud kriteeriumidele on ökomärgisega ühinemise miinimumnõuded kindlaksmäärav organ ühtlasi süsteemi omanik.
On the other hand, the differentiation that the Commission makes between the second and third options is not at all clear, since according to all other international criteria, particularly those set out by the FAO, the organisation which fixes the minimum requirements for accession to an eco-labelling scheme must in fact take ownership of that system.
Arvestades, et kolmanda võimaluse puhul jääb nimetatud nõuete kindlaksmääramise vastutus komisjonile, muutuks ökomärgise süsteemi avalik-õiguslikuks – niisamuti nagu teise võimaluse puhul, kuigi sel juhul ei oleks ühtse ökomärgise loomine üldse tagatud.
Given that in the third option it is the Commission that is responsible for fixing those requirements, this automatically converts the eco-labelling scheme into a public system, as laid out in the second option, although it would not guarantee the existence of a single eco-labelling scheme.
Samas võib süsteemi haldamine olla nii avalik-õiguslike kui ka eraõiguslike organite käes, ja seda nii süsteemi avalik-õigusliku kui ka eraomanduse korral.
Moreover, it is the system's management that may fall to either public or private bodies, whether the ownership of the system is public or private.
Seega võivad eksisteerida erinevad ökomärgised – mis näib olevat komisjoni soov –, kuid kõigile neile peab kehtima sama regulatiivne raamistik.
We could therefore find ourselves in a situation where several eco-labelling schemes exist side by side, as appears to be the wish of the Commission, yet all of them would be subject to the same regulatory framework.
Seega on oluline nimetatud miinimumnõuete kehtestamine, süsteemi järelevalve ning läbipaistvuse ja järelevalveahela tagamine.
The important thing, therefore, is to fix the aforementioned minimum requirements, the supervision of the system and its transparency, as well as to guarantee the chain of custody.
Ning vastavalt nende nõuete rangusele oleks reguleeriv süsteem samamoodi suuremal või vähemal määral läbipaistev, sõltumatu, kindel ja mittediskrimineeriv.
Depending on whether these requirements are more or less stringent, they will then give rise to a regulatory system that is also more or less transparent, independent, secure and free from discrimination.
keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoNI ARVAMUS
OPINIONOF THE COMMITTEE ON THE ENVIRONMENT, PUBLIC HEALTH AND FOOD SAFETY
Keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjon palub vastutaval kalanduskomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
The Committee on the Environment, Public Health and Food Safety calls on the Committee on Fisheries, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. on seisukohal, et süsteem täiendaks õiguslikku raamistikku, mis on mõeldud kalavarude säilitamiseks, asjaolu, mis peaks jääma ühise kalanduspoliitika põhieesmärgiks;
Considers that this system will complement the legislative framework for the preservation of fisheries resources, which should remain the common fisheries policy's fundamental objective;
4. nendib kahetsusega, et olemasolevate, nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 104/2000
Regrets that the current rules on labelling of fish products laid down in Article 4 of Council Regulation (EC) No 104/2000 of 17 December 1999 on the common organisation of the markets in fishery and aquaculture products
5. avaldab kahetsust üksikasjaliku analüüsi puudumise üle, mis täpsemalt hindaks selliste meetmete tagajärgi kalandussektorile ja mere ökosüsteemile;
Regrets that it has no detailed analysis in order to assess more precisely the consequences of such measures for the fishing sector and the maritime environment;
7. nõuab mittetööstusliku kalapüügi paremat tunnustamist Euroopa tasemel; nõuab samuti, et enne võimaliku ökomärgise süsteemi kehtestamist peetaks nõu asjaomaste pooltega, kaasa arvatud mittetööstusliku kalandussektori esindajatega, ning võetaks nende ettepanekuid arvesse;
Calls for better recognition at European level of non-industrial fishing; before the possible establishment of an eco-labelling scheme, calls for the parties concerned, including representatives of the non-industrial fishing sector, to be consulted and their suggestions taken into account;
– kaaspüügi vähendamine;
- minimising by-catches,
– püügi reguleerimine maksimaalse tasakaalustatud toodangu põhimõtte alusel;
- catches regulated on the basis of the 'maximum sustainable yield' principle,
– tõhus kohaldamine ja järelevalve, et võidelda ebaseadusliku tegevuse vastu;
- effective enforcement and supervision in order to combat illegal practices;
10. pooldab kalatoodete selliste riiklike ja muude märgiste säilitamist, mis viitavad muu hulgas püügimeetodite konkreetsetele omadustele (nt delfiinidele ohutud) või toote kvaliteedile;
Advocates the continued existence of national and other labels for fishery products indicating, inter alia, particular features of catch methods, such as harmlessness to dolphins or the quality of the product;
14. tunnistab, et süsteemi tõhususe, kättesaadavuse ja usutavuse nimel tuleb seda hallata tsentraliseeritult, samas tekitamata üleliigseid administratiivseid piiranguid ning soovitab, et Euroopa Ühenduste kalanduskontrolli agentuur kaasatakse nimetatud märgise väljastamisse, kontrollimisse ja haldamisse, kuid tunnistab, et see eeldaks agentuuri volituste olulist laiendamist ning selle rahaliste ja muude vahendite olulist suurendamist.
Recognises that, in order to be effective, accessible and credible, the system should be managed in a centralised manner, but without creating unnecessary administrative constraints; suggests that the Community Fisheries Control Agency might be able to play a part in the awarding, monitoring and management of this label but recognises that this would necessitate a significant widening of its mandate and a substantial increase in its financial and other resources.
Euroopa Komisjon käsitles mittediskrimineerivate vabatahtlike ökomärgise süsteemide loomise vajadust esimest korda 1997. aasta detsembris.
In December 1997, the Commission first addressed the need to discuss non-discriminatory, voluntary eco-labelling schemes.
2002. aastal võttis Euroopa Komisjon vastu ühenduse tegevuskava keskkonnakaitsenõuete integreerimiseks ühisesse kalanduspoliitikasse ja teatas kavatsusest käivitada arutelu kalandustoodete ökomärgise teemal.
In 2002, it adopted a Community Action Plan to integrate environmental protection requirements into the Common Fisheries Policy and announced its intention to launch a debate on the eco-labelling of fisheries products.
29. juuni 2005 esitas Euroopa Komisjon teatise arutelu algatamise kohta ühenduse seisukoha suhtes, mis käsitleb ühenduse ökomärgise süsteemi kalandustoodetele.
On 29 June 2005, the European Commission presented its Communication launching a debate on a Community approach towards eco-labelling schemes for fisheries products.
Ühise kalanduspoliitika hiljutine reform tingib vajaduse arutada ökomärgise süsteemide kasutusevõtmist keskkonnakaitse küsimuste kalandussektoriga parema sidumise vahendina.
The recent reform of the Common Fisheries Policy makes it necessary to discuss the issue of the introduction of eco-labelling schemes as a means of better integrating environmental protection concerns into the fisheries sector.
Lisaks tekitab kalandussektoris arvukate nn ökomärgisega varustatud toodete tekkimine küsimusi, mis seonduvad konkurentsi, väliskaubanduse ja tarbijakaitsega.
In addition, the recent emergence of various "eco-labelled" products in this sector raises questions with respect to competition, external trade, and consumer protection.
Euroopa Komisjoni eesmärgid hõlmavad säästva kalanduse edendamist ja mere ökosüsteemide kaitse piisava taseme saavutamist, ühtlustatud lähenemisviisi ökomärgise süsteemidele ning tarbijatele läbipaistva ja objektiivse teabe andmist.
Among its objectives, the Commission aims to promote sustainable fisheries and an adequate level of protection of the marine eco-system, a harmonised approach to eco-labelling schemes and transparent and objective information for consumers.
Komisjon kaalub kolme võimalust:
The Commission considers three options:
Komisjon eelistab teatises selgelt kolmandat võimalust.
In its Communication, the Commission clearly favours Option 3.
Arvamuse koostaja tunneb siiski muret seoses nimetatud võimalusega, mis ei ole komisjoni määratletud ambitsioonikate eesmärkide saavutamiseks piisav.
However, the draftswoman wants to express her concerns about this option which would not be sufficient if it aims to achieve the ambitious objectives defined by the Commission.
Lisaks võib märgiste rohkus nõrgendada ökomärgise potentsiaalset rolli.
Moreover, a proliferation of labels risks weakening the role an eco-label can play.
Need on mõned põhjused, miks arvamuse koostaja pooldab ühenduse ühtse, ambitsioonikate kriteeriumidega ökomärgise süsteemi loomist.
These are some of the reasons why the draftswoman is in favour of the creation of a single Community eco-labelling scheme with ambitious criteria.
Komisjon peaks teatises määratletud eesmärke silmas pidades ja asjaosalisi kaasates kehtestama läbipaistva, juurdepääsetava ja usaldusväärse ökomärgise süsteemi.
In the light of the objectives defined in the Communication and with the involvement of the stakeholders, the Commission should establish a transparent, accessible and credible eco-labelling system.
Samuti peab komisjon tagama, et selline märgis ei kujuta endast kaubandustõket.
The Commission must ensure that this label does not act as a barrier to trade.
Seetõttu peab märgis olema täielikult kooskõlas FAOs kokku lepitud ökomärgise süsteemide rahvusvaheliste suunistega ja põhinema FAO vastutustundliku kalapüügi tegevusjuhendil.
Therefore, such a label has to be fully coherent with the international guidelines for eco-labelling schemes, as agreed by the FAO and based on its Code of Conduct for Responsible Fisheries
Mis tahes süsteemi puhul tuleb erilist tähelepanu pöörata tarbijatele antava selge teabe olulisusele, et tagada ökomärgise võimalikult suur mõju.
In any such scheme, the importance of clear communication to the consumer must be of particular consideration in order to ensure the greatest possible impact of the label.
Ning lõpuks peab ökomärgis andma konkreetseid tulemusi ELi vete kalavarude kaitsmisel ja nende jätkusuutlikkuse parandamisel.
Ultimately, the label must generate concrete results in terms of protecting and enhancing the sustainability of fish stocks in EU waters.
Arutelu algatamine ühenduse seisukoha suhtes, mis käsitleb ühenduse ökomärgise süsteemi kalandustoodetele
Launching a debate on a Community approach towards eco-labelling schemes for fisheries products
Nõukogu ühine seisukoht eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ja määruse (EÜ) nr 1784/1999 kehtetuks tunnistamise kohta
on the Council common position for adopting a regulation of the European Parliament and of the Council on the European Social Fund and repealing Regulation (EC) No 1784/1999
nõukogu ühise seisukoha kohta eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ja määruse (EÜ) nr 1784/1999 kehtetuks tunnistamise kohta
on the Council common position for adopting a regulation of the European Parliament and of the Council on the European Social Fund and repealing Regulation (EC) No 1784/1999
– võttes arvesse nõukogu ühist seisukohta (9060/4/2006 – C6‑0188/2006 );
– having regard to the Council common position (9060/4/2006 – C6‑0188/2006 ),
ELTs seni avaldamata. kohta;
OJ not yet published. ,
– võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni soovitust teisele lugemisele ( A6-0220/2006 ),
– having regard to the recommendation for second reading of the Committee on Employment and Social Affairs ( A6‑0220/2006 ),
Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the European Social Fund and repealing Regulation (EC) No 1784/1999
Proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on the European Social Fund and repealing Regulation (EC) No 1784/1999
Equitable Life Assurance Society kriis
on the crisis of the Equitable Life Assurance Society
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artiklit 193;
- having regard to Article 193 of the EC Treaty,
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 19. aprilli 1995. aasta otsust 95/167/EÜ, Euratom, ESTÜ Euroopa Parlamendi uurimisõiguse rakendamist käsitlevate üksikasjalike sätete kohta
- having regard to Decision 95/167/EC, Euratom, ECSC of the European Parliament, the Council and the Commission of 19 April 1995 on the detailed provisions governing the exercise of the European Parliament's right of inquiry
EÜT L 113, 19.5.1995, lk 2. ;
OJ L 113, 19.5.1995, p.2. ,
– võttes arvesse oma 18. jaanuari 2006. aasta otsust luua uurimiskomisjon Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiseks
- having regard to its decision of 18 January 2006 on setting up a Committee of Inquiry into the crisis of the Equitable life Assurance Society
Vastuvõetud tekstid , P6_TA(2006)0011 . ;
Texts adopted, P6_TA(2006)0011 ,
– võttes arvesse kodukorra artiklit 176;
- having regard Rule 176 of its Rules of Procedure,
– võttes arvesse Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiskomisjoni vaheraportit ( A6-0221/2006 ),
- having regard to the interim report of the Committee of Inquiry into the crisis of the Equitable Life Assurance Society ( A6-0221/2006 ),
A. arvestades, et EÜ asutamislepingu artikliga 193 nähakse ette õiguslik alus Euroopa Parlamendi ajutise uurimiskomisjoni loomisele, et uurida väidetavaid rikkumisi või haldusomavoli ühenduse õiguse rakendamisel; arvestades, et see on Euroopa Parlamendi järelevalvepädevuse oluline osa;
A. whereas Article 193 of the EC Treaty provides a legal basis for the establishment by the Parliament of a temporary Committee of Inquiry to investigate alleged contraventions or maladministration in the implementation of Community law; whereas this constitutes an important element of the Parliament's supervisory powers,
B. arvestades, et uurimiskomisjoni eripäraks on uurida kehtivat ühenduse õigustikku ning viisi, kuidas seda on rakendanud komisjon või liikmesriigid, ning arvestades, et uurimise ulatus on piiratud nii uurimiskomisjoni volitustega kui ka ühenduse esmase ja teisese õigusega;
B. whereas the particular nature of a Committee of Inquiry is to look at the existing body of Community legislation and the way it has been implemented, either by the Commission or by the Member States and whereas the scope of the inquiry is limited by the mandate of the Committee of Inquiry as well as by primary and secondary Community law,
C. arvestades, et esimeeste konverentsi ettepaneku alusel otsustas Euroopa Parlament oma 18. jaanuari 2006. aasta täiskogu istungil luua uurimiskomisjoni Equitable Life Assurance Society kriisi uurimiseks ning et kõnealune uurimiskomisjon hakkab uurima paljusid omavahel seotud küsimusi ja teeb ettepanekuid, mida ta peab antud küsimuses vajalikuks;
C. whereas on the basis of a proposal by the Conference of Presidents, the Parliament decided at its plenary session on 18 January 2006 to set up a Committee of Inquiry to look into the crisis of Equitable Life Assurance Society, and that the Committee of Inquiry would investigate a large series of related issues and would make any proposals that it deemed necessary in the matter,
D. arvestades, et uurimiskomisjoni olemus takistab tal esitada oma uurimise põhjal tehtud järeldusi enne, kui ta on seisukohal, et tema volitused on täidetud; arvestades seega, et uurimiskomisjonil ei ole võimalik ega soovitatav esitada tähelepanekuid oma volituste eri aspektide kohta nii varajases tööjärgus;
D. whereas the nature of a Committee of Inquiry prevents it from advancing any conclusions arising out of its investigations before it considers that its mandate has been fulfilled; whereas, therefore, it is neither possible nor desirable for the Committee of Inquiry to submit any observations on the various aspects of its mandate at this early stage of its work,
E. arvestades, et uurimiskomisjon on kiitnud heaks töödokumendi, milles esitatakse struktureeritud lähenemisviis ning seatakse kindlad tegevus- ja uurimissuunad;
E. whereas the Committee of Inquiry has approved a working document setting out a structured approach and establishing clear lines of action and investigation,
F. arvestades, et uurimiskomisjon on tellinud oma ekspertiisieelarve raames välisuuringud seoses esimese kolme töödokumendis määratletud uurimissuunaga ning ootab praegu uuringutulemusi;
F. whereas the Committee of Inquiry has commissioned external studies under its expertise budget concerning the first three lines of investigation identified in the working document, and is currently awaiting the results,
G. arvestades, et uurimiskomisjoni käsitletavad küsimused on üldise tähtsusega, mis ulatub otseselt mõjutatud Euroopa kodanike konkreetsetest probleemidest kaugemale, eelkõige seoses kindlustustoodete siseturu adekvaatse toimimise, ühenduse õiguse nõuetekohase rakendamise ning kodanikele kättesaadavate hüvitusmehhanismide piisavusega, eriti piiriülestes olukordades, kus asjaomane reguleerija on koduriigi kontrolli all;
G. whereas the issues dealt with by the Committee of Inquiry have a general significance that goes beyond the particular concerns of the European citizens who are directly affected, in particular as regards the adequate functioning of the internal market for insurance products, the correct implementation of Community law and the adequacy of redress mechanisms available to citizens, in particular in cross-border situations where the regulator concerned is under home-country control,