natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10. palub komisjonil pidada praegust kütusehindadest põhjustatud kriisi vastavalt nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 2792/1999 (millega kehtestatakse kalapüügisektorile ühenduse struktuuriabi andmise üksikasjalikud eeskirjad ja kord)
Urges the Commission to consider the current fuel price crisis as an unforeseeable circumstance covered by Article 16 of Council Regulation (EC) No 2792/1999 of 17 December 1999 laying down the detailed rules and arrangements regarding Community assistance in the fisheries sector
12. rõhutab, et riigiabi peaks olema suunatud ka meeskonnaliikmete huvide kaitsmisele, nende vajaduste ja probleemide lahendamisele;
Stresses that public aid should also be targeted at safeguarding the interests of vessel crews, meeting their needs and resolving the problems affecting them;
Meetmed, millel on mõju keskmises ja pikaajalises perspektiivis
Measures with a medium and long-term impact
Laevastiku renoveerimine ja kaasajastamine
Fleet renewal and modernisation
20. palub komisjonil esitada ettepanek, mille eesmärk on luua ühenduse väikesemahulise rannalähedase püügi ja traditsioonilise püügi abiprogramm, mis aitab kaasa tegevuse kooskõlastamisele ja teistest olemasolevatest vahenditest antava rahalise toetuse jagamisele, et lahendada selles sektoriosas esinevad spetsiifilised probleemid;
Asks the Commission to submit a proposal for the creation of a Community support programme for small-scale inshore fishing and artisanal fishing, which would help to coordinate actions and channel funding from other existing instruments to deal with the specific problems facing this segment of the industry;
24. on seisukohal, et tuleb kaaluda muid sekkumisviise, mis on samalaadsed tagatud hinna või maksimaalse kasumimääraga, et tagada lisandväärtuse parem jaotumine, vähendades samas vahendajate kasumeid;
Considers it important to consider introducing other forms of intervention similar to guarantee prices or maximum profit rates as a means of improving the distribution of added value, reducing intermediation margins;
Varude jätkusuutlikkus
Sustainability of resources
35. märgib, et on väga oluline saavutada tasakaal majandusliku olukorra ja keskkonna jätkusuutlikkuse vahel ning samuti on tarvis luua nende kalurite toetamise või hüvitamise süsteem, kellele kalavarude taastamise programmid või muud ökosüsteemidele kõrgendatud kaitset pakkuvad meetmed majanduslikku ja sotsiaalset mõju avaldavad, eelkõige ebasoodsates piirkondades elavate kalurite puhul;
Points out that it is essential to achieve a balance between the socio-economic situation and environmental sustainability, whilst at the same time underlining the need to implement a mechanism for subsidising or compensating fishermen who are affected by the economic and social effects of stock recovery plans or other measures to provide increased protection for ecosystems, especially in less favoured regions;
41. palub komisjonil teha vahet kalastusmeetodite ja selle vahel, kuidas neid kasutatakse; rõhutab, et mõnda kalastusmeetodit, mida peetakse kahjulikuks tööstuslikul tasandil, võib kasutada säästva traditsioonilise püügi puhul, võimaldades seega juba kadumasolevate kalastuskogukondade säilimise;
Calls on the Commission to make a distinction between fishing methods and the way in which they are applied; stresses that some fishing methods that are deemed harmful when used on an industrial scale can be in keeping with a sustainable approach when used on an artisanal scale, and can thus enable fishing communities currently in terminal decline to survive;
44. palub komisjonil vaadata läbi praeguse ühise kalanduspoliitika sätted, mis puudutavad ebaseaduslikku, teatamata jäetud ja reguleerimata püüki; rõhutab, et kiirelt on vaja eeskirju, mis takistaks suure hulga püügikogusest loobumist;
Calls on the Commission to review the current common fisheries policy provisions on illegal, unreported and unregulated catches; considers that there is a particularly pressing need for regulations to prevent a significant percentage of catches from being discarded;
45. rõhutab, et vaja on edendada Euroopa Kalandusfondi ning teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammi kaudu investeeringuid, mis võivad aidata kaasa kalapüügisektori suure energiatarbimise vähendamisele ja energiatõhususe suurendamisele;
Stresses the need to promote investment, through the EFF and the Seventh Community Framework Programme for Research, Technological Development and Demonstration Activities, which will help to reduce energy intensity in the fishing industry and increase energy efficiency;
47. võtab teatavaks komisjoni ettepanekud, mis käsitlevad kalapüügi majanduslikku juhtimist, kuid meenutab, et kalapüügikvootide ja -õiguste jaotamine kuulub liikmesriikide ainupädevusse;
Notes the Commission’s proposals on the economic management of fisheries, but recalls that the distribution of quotas and fishing rights is an exclusive competence of the Member States;
48. rõhutab, et piirkondlikel nõuandekomisjonidel on oluline roll kalurite kaasamisel ühist kalanduspoliitikat käsitlevate otsuste tegemise protsessi; rõhutab, et nimetatud komisjonidele tuleb anda ühenduse abi nende tegevuseks, mida tuleks viie aasta pärast uuesti hinnata;
Points out that Regional Advisory Councils may play an important role for the involvement of fishermen in the decision-making process for the common fisheries policy; stresses the importance of receiving Community aid for their operation which should be reevaluated in five years' time;
51. märgib vajadust kalandusturgude parema organiseerimise järele, mis sisaldaks kalapüügisektori tõhusat järelevalvesüsteemi, ökomärgistesüsteemi ja õigusnormide loomist;
Notes the need for proper organisation of fisheries markets, involving an effective control system, an eco-labelling system and the introduction of a legal code for the fishing industry;
Kalapüügisektoril on strateegiline tähtsus sotsiaalmajandusliku olukorra, avalikkuse kalatoodetega varustamise ning Euroopa Liidu erinevate liikmesriikide tasakaalustatud toitumise seisukohast.
The fishing industry is of strategic importance for the socio-economic situation, the public supply of fish and the equilibrium of the food balance in various countries of the European Union (EU).
Antud juhul on tegemist sektoriga, mis on andnud olulise panuse rannikukogukondade kohalikku arengusse, tööhõivesse, majandustegevuse ja töökohtade säilitamisse ja/või loomisesse, värske kalaga varustamisse ning kohalike kultuuritraditsioonide säilitamisse.
The industry makes a considerable contribution to local development in coastal communities, employment, the preservation/creation of economic activities and jobs, the supply of fresh fish and the preservation of local cultural traditions.
2004. aastal oli ELi erinevatel laevastikel kokku ligi 90 000 laeva ja nendes laevastikes töötas umbes 190 000 kalurit.
In 2004, the various fleets in the EU totalled around 90 000 vessels and directly employed around 190 000 fishermen.
Siiski võib laevastike, laevastikuosade, püütavate kalaliikide, kalapüügiseadmete, tootlikkuse, tarbijate eelistuste ja erinevates ELi riikides ühe elaniku kohta tarbitavate kalakoguste osas täheldada olulisi lahknevusi.
There are marked differences between fleets, fleet segments, target species, fishing gear, productivity, consumption preferences and the fish consumed per capita in the various Member States.
Lisaks on kalapüügisektori tegevus peamiselt koondunud nõrga majandusega ja tugevasti sellest sektorist sõltuvatesse piirkondadesse, millele lisandub veel asjaolu, et tegemist on enamasti ebasoodsas olukorras piirkondadega (eesmärk 1).
Moreover, the activity of the fishing industry is concentrated mainly in economically fragile regions which are highly dependent on the industry, most of which are also less-favoured regions (Objective 1).
2003. aastal asus 63% kalureid, 25% töötleva tööstuse töökohti ja 45% akvakultuuriga seotud töökohti ebasoodsates piirkondades, mis sõltuvad kalapüügist.
In 2003 around 63% of fishermen, 25% of jobs in the processing industry and 45% of jobs generated by aquaculture were located in less-favoured regions dependent on fishing.
Sektorit iseloomustavad ka ebakindlus, mis mõjutab sissetulekuid ja töötasusid ning on seotud tegevuse ebakorrapärasusega, sektori turustusmeetmed ja eelkõige esmamüügihinna kujunemise mehhanism.
The industry is also characterised by the insecurity of incomes and wages arising from the irregular characteristics of the activity and the way in which fish is marketed, in particular the way in which first-sale prices are set.
Viimastel aastatel on paljude kalandusettevõtete majanduslik olukord sissetulekute vähenemise tõttu halvenenud ja sellel on olnud murettekitavaid sotsiaalseid tagajärgi.
In recent years, the economic situation of many fishing enterprises has deteriorated owing to the drop in output, with negative social repercussions.
Täheldatud vähenemine on seletatav esiteks kalastustegevuse suhtes kehtestatud piirangute ning teiseks esmamüügihinna taandarengu ja/või langusega, mis tuleneb ebasoodsast sektori struktuurist ja turukonjunktuurist.
The marked drop in output stems partly from restrictions on fishing activity and partly from the stagnation/decline of first-sale prices arising from the structure of the industry and unfavourable market conditions.
Lisaks ei väljendu kulutegurite (eelkõige kütusehindade) kõikumised müügi dünaamilisuse tõttu kala hinnas.
Moreover, the sales dynamic prevents fluctuations in cost factors (specifically fuel) from impacting on fish prices.
Esmamüügi keskmised hinnad on näidanud alates 2000. aastast allakäiku, isegi langust, ilma et see väljenduks hinnalanguses värske kala lõpptarbijale.
Average first-sale prices have stagnated or declined since 2000, without this being reflected in a reduction in the price of fresh fish for the end consumer.
Kalatoodete turu ühine korraldus ei ole aidanud tõsta esmamüügihinda ega jaotada paremini lisandväärtust sektori väärtuse loomise ahelas.
The current common organisation of the market for fish products has not helped improve the distribution of added value across the value chain in the industry.
Viimasel aastakümnel on kalapüügisektori töökohtade arv vähenenud 35%, laevade arv 20% ja püügikogus 28%.
In the past ten years alone, the fishing industry has seen a 35% fall in the number of jobs, a 20% fall in the number of vessels and a 28% fall in catches.
Ühise kalanduspoliitika muutmine 2002. aastal ei muutnud seda tendentsi kaugeltki positiivseks, vaid hoopis süvendas.
The 2002 revision of the common fisheries policy not only failed to reverse this trend but actually worsened it.
Nimetatud olukorras impordib EL 40% tarbitavatest kalatoodetest ja kalatoodete kaubandusbilansi puudujääk kolmandate isikute suhtes kasvab viimastel aastatel pidevalt.
The result is that the EU already imports more than 40% of the fish products it consumes, and the balance of trade deficit for fish products with third countries has been growing steadily in recent years.
Soov kohandada laevastik olemasolevate kalavarudega on viinud laevade tegevuse lõpetamiseni, võtmata arvesse iga riigi laevastike võimsusi, kalavarusid ja tarbimisvajadusi, millel on olnud tõsiseid majanduslikke ja sotsiaalseid tagajärgi.
Promoting the scrapping of vessels regardless of the specific features of fleets and the consumption requirements in each Member State has been the driving force for matching the size of the fleet to existing fishery resources, with enormous economic and social consequences.
Sellegipoolest on õige, et vähendamine brutoregistertonnide ja mootori võimsuse osas ei osutunud sama suureks kui laevade arvu vähendamine.
Nevertheless, the reduction in gross tonnage and engine power has not matched the intensity of the reduction in the number of vessels.
Juba mitu aastat võib hoopis täheldada brutoregistertonnide ja laevade keskmise võimsuse suurenemist.
On the contrary, gross tonnage and average power per vessel have increased in recent years.
Mõnedes liikmesriikides on kalapüük vähenenud rohkem kui teistes, sest mõnedel juhtudel on kalapüügi üldine vähenemine olnud üle ühenduse keskmise ja mõnedel juhtudel on laevastikud isegi kalapüüki suurendanud.
The reduction in fishing effort has affected some Member States more than others; some Member State fleets have seen overall fishing effort reductions above the Community average, whilst other fleets have increased their fishing effort.
Kriis, milles sektor praegu on, muutus ulatuslikumaks seoses kütusehindade tõusuga kolmel viimasel aastal, olukord, mis on struktuurilist laadi ja mis on eriti mõjutanud kalapüügisektorit, süvendades sektori kriisi, mõjutades lisandväärtust ja sektori elujõulisust.
The crisis hitting the sector has been worsened by the increase in fuel prices over the past three years, a situation which is set to be structural in nature and which has had a particular impact on the fishing industry, aggravating the existing crisis and affecting its operating margins and economic viability.
Aastatel 2004–2006 on kütusehinnad tõusnud ligi 100% ning need moodustavad veel peaaegu poole kalandusettevõtte tegevuskulude kogusummast.
Between 2004 and 2006, fuel prices rose by 100% and fuels now account for approximately 40% of total operating costs for fishing enterprises.
Komisjon on seisukohal, et sissetulekute kaotus võib kalandusettevõtete meeskonnaliikmete puhul ulatuda kuni 25%, kui võtta arvesse, et nende töötasu on teatud protsent püügi väärtusest.
The Commission estimates a loss of income for crew members of up to 25%, bearing in mind that their wages represent a percentage of the value of catches.
Mõningate uuringute järgi ähvardab ligi 30% kalandusettevõtetest sulgemine ja kütusehindade tõus võib põhjustada üle 16 000 töökoha kaotamise.
Studies point to the risk of the disappearance of around 30% of fishing enterprises and the loss of more than 16 000 jobs owing to the increase in fuel prices.
Raportööri märkused
Rapporteur’s remarks
Nimetatud meetmed on jäänud hiljaks ning need ei ole vastavuses kohustustega, mis komisjon võttis 29. juuli 2005. aasta koosolekul sektori esindajatega.
These measures are late arriving and do not match the commitments given by the Commission in the meeting with industry representatives on 29 July 2005.
Lisaks ei näe need meetmed ette sektorile ühenduse eelarves eraldatavate vahendite suurendamist ega paku välja ühtegi uut vahendit, mis paneb kahtlema mitte ainult nende tõhususes, vaid ka nende eesmärkide olulisuses ja selles, kas need meetmed võivad tõesti parandada sektori majanduslikku olukorda.
These measures make no provision for boosting appropriations for the industry in the Community budget and do not propose any new instrument, which gives rise to doubts not only as to their effectiveness but also as to the level of ambition and actual impact that they will have on ‘improving the economic situation’ in the industry.
Kalapüügisektoris praegu esinevad raskused on peamiselt seotud kulude struktuuri probleemiga, sest need näivad võrreldes saadavate tuludega ebaproportsionaalsed.
The difficulties now facing the fishing industry essentially stem from the problem involving the structure of costs, which are excessively high when measured against the output obtained.
Neid kulusid suurendas seevastu kütusehindade järsk tõus.
Moreover, these costs have been abruptly worsened by the sharp rise in fuel prices.
Raportöör tunneb kahetsust poliitika üle, mis kirjeldades kütusehindade peadpööritava tõusu tõttu raskesse olukorda sattunud sektorit, asub edendama kalalaevade kõlbmatuks tunnistamist ja lõplikku tegevuse lõpetamist.
The rapporteur deplores a policy which, taking advantage of the socio-economic deterioration in the industry, worsened by the sharp rise in fuel prices, seeks to promote the scrapping of vessels and permanent cessation of activity.
Seepärast ei saagi komisjoni järeldus "eriti oluline on kaotada üleliigne võimsus” probleemi lahendada.
The Commission’s conclusion that ‘removal of this excess capacity is, therefore, an important objective’ does not resolve the problem.
Samuti tuleb märkida, et kui lähtume põhimõttest, et kalanduse valdkonnas kehtestatud järk-järgulised piirangud on aidanud (isegi kui neid ei saa pidada ainsaks põhjuseks) raskendada sektori majanduslikku olukorda, ei mõista keegi, et kuidas nende meetmetega saab nõustuda või kuidas saab uskuda, et need võivad viimase majanduslikku parandada.
In the same way, if we start from the principle that the successive restrictions on fishing that have been implemented, although not the sole cause, have contributed to the worsening economic situation in the industry, it becomes incomprehensible that they should be accepted or considered as measures for ‘improving its economic situation’.
Kalapüügisektori majandusliku olukorra tegelik parandamine eeldab päästmismeetmeid, mis vastavad vahetult ja tegelikult sektoris täheldatud sotsiaalmajanduslikele vajadustele, lisaks meetmetele, millel on keskmine ja pikaajaline mõju.
An effective ‘improvement in the economic situation in the fishing industry’ requires the adoption of emergency measures which will provide an immediate and effective response to the socio-economic needs of the industry, in addition to the adoption of measures whose implementation and impact will be of a medium and long-term nature.
Eriti kui mõelda, et siin on tegemist antud juhul ühise ühenduse poliitika – ühise kalanduspoliitikaga –, mis peaks võtma ühtlaselt enda kanda oma kulude rahastamise.
Especially since we are dealing with a common Community policy - the common fisheries policy - which should bear responsibility for financing its costs in a coherent manner.
Mitte vähem selge ei ole see, et ühise kalanduspoliitika muutmine 2002. aastal ei muutnud ELi erinevaid laevastikke kaugeltki jätkusuutlikuks, vaid hoopis raskendas sektori majanduslikku ja sotsiaalset olukorda, nagu näitab eelkõige töökohtade arvu ja püügimahu vähenemine.
It becomes apparent from the diagnosis that the 2002 revision of the CFP not only failed to place the various EU fleets on the road towards sustainability but worsened the economic and social situation in the industry, whereby particular attention should be drawn to the fall in jobs and catches.
Raportööri ettepanekud
Rapporteur’s proposals
Mis puudutab komisjoni ettepanekuid, siis raportöör soovib lisada need ettepanekutele, mille esitasid kalapüügisektorit esindavad organisatsioonid, ning taastada Euroopa Parlamendi Euroopa Kalandusfondi käsitlevad seisukohad.
Bearing in mind the Commission’s proposals, the rapporteur has sought to include in this report proposals put forward by the representative structures of the fishing industry, and to reiterate the European Parliament’s standpoints in relation to the European Fisheries Fund.
Raportöör on seisukohal, et esitatavad ettepanekud ei saa piirduda kitsas mõttes praeguses raamistikuga nagu komisjoni omad.
Nevertheless, the rapporteur takes the view that the proposals to be put forward cannot be restricted to the current framework in the narrowest sense, which is the Commission’s approach.
Kui eesmärk on määratleda lahendused, mis suudavad “parandada sektori majanduslikku olukorda”, tuleb meil esitada kõik ettepanekud, mis võivad sellele nii lähemas tulevikus kui ka keskmises ja pikaajalises perspektiivis kaasa aidata.
If the objective is to find the best solutions for ‘improving the economic situation in the industry’, we will need to put forward all possible proposals for bringing about such an improvement both in the immediate future and in the medium and long term.
Koheste meetmete osas tunneb raportöör kahetsust, et komisjon on jätkuvalt tegevusabi maksmise ja niisuguste meetmete vastu, mille eesmärk lahendada kütusehindade suure ebastabiilsuse probleem kõnesoleva sektori jaoks.
In terms of immediate measures, the rapporteur regrets the fact that the Commission continues to block the possibility of operating aid and concrete measures to reduce the high instability of fuel prices for the industry.
Seepärast palubki raportöör luua tagatisfond, mida rahastataks ka ühenduse vahenditest ja mis tagaks kütusehindade stabiilsuse, samuti makstaks üleminekuhüvitist kalandusettevõtetele, keda see ebastabiilsus puudutab.
Consequently, the rapporteur calls for the creation of a guarantee fund with Community participation which would safeguard the stability of fuel prices and the granting of a transitional compensatory payment for fishing enterprises affected.
Raportöör peab möödapääsmatuks liikmesriigi ja ühenduse tasandil tagatud riikliku kindlustuse süsteemi loomist, mis on mõeldud toimetulemiseks ettenägematute sündmustega kalapüügisektoris teistes sektorites võetud meetmete eeskujul.
The rapporteur considers it necessary to create a public insurance scheme, guaranteed at national and Community level, for unforeseeable circumstances in the fishing industry, as is the case in other sectors.
Jooksva majandusaasta ühenduse eelarve osas usub raportöör, et tuleb ära kasutada kõiki avanevaid võimalusi ja rahalisi vahendeid erakorraliste abimeetmete rahastamiseks sektoris.
In relation to the Community budget for the current year, the rapporteur considers it necessary to make use of all the possibilities and financial margins in order to finance extraordinary support measures for the industry.
Kalanduse Arendusrahastu osas tuleb analüüsida kõiki abivõimalusi, eelkõige anda seda abi varem (et luua rahastamisliinid, mis minimeerivad tegevuskulude tõusu) ja/või pidades praegust kütusehindade tõusuga seotud kriisi ettenägematuks elemendiks vastavalt määruse (EÜ) nr 2792/1999 artiklile 16.
With regard to the FIFG, an analysis should be made of all the aid possibilities, in particular by advancing aid (in order to set up financing lines to offset the rise in operating costs) and/or considering the current fuel price crisis as an unforeseeable circumstance covered by Article 16 of Regulation 2792/1999.
Raportöör peab siiski vajalikuks meenutada, et Kalanduse Arendusrahastu vahendid võivad olla piiratud, arvestades teavet, et mõned liikmesriigid on juba praegu ammendanud vahendite lubatud summa.
Nevertheless, the rapporteur would point out that the FIFG margin may be small, bearing in mind that it has been reported that some Member States have already used up the appropriations authorised.
Komisjoni väljapakutud päästmisabi osas on raportöör seisukohal, et nende kehtivusaega tuleb pikendada kaheteistkümnele kuule.
With regard to the rescue aid proposed by the Commission, the rapporteur considers that the period for such aid should be increased to 12 months.
Raportöör teeb ka ettepaneku suurendada kalapüügisektoris summat, mida on osutatud nn vähese tähtsuse reeglis, ning rõhutab, et see abi tuleb luua viivitamatult, eelkõige viies selle summa vastavusse teiste tootmissektorite omaga, s.t ülempiiriga 100 000 eurot.
The rapporteur also proposes increasing the value of the ‘ de minimis ’ rule for the fishing industry and stresses the urgency of this step, specifically bringing its value into line with that for other productive sectors, i.e. up to EUR 100 000.
Peale eespool nimetatud meetmete tuleb ka ette näha meetmed, millel on mõju keskmises ja pikaajalises perspektiivis.
In addition to these measures, it is also important to highlight measures with a medium and long-term impact.
Kui pidada kõige olulisemaks asjakohaste rahaliste vahendite tagamist, tundub möödapääsmatu suurendada Euroopa Kalandusfondile eraldatavaid vahendeid.
Given that it is essential to guarantee adequate financial resources, the rapporteur takes the view that the appropriations earmarked for the European Fisheries Fund need to be increased.
Uurimistöö valdkonnas on tarvis tagada ühenduse teadustegevuse 7. raamprogrammi piisav investeering kalapüügisektoris, et tugevdada eelkõige energiatõhusust.
With regard to research, sufficient investment needs to be guaranteed for the fishing industry under the seventh Community research framework programme, with particular regard to improving energy efficiency.