natgillin/translations-raw huggingface dataset:
20. mõistab hukka eurodes tehtavate piiriüleste jaemaksete endiselt kõrge hinna ja palub EKPl avaldada survet asjakohase määruse täielikuks rakendamiseks; toetab Euroopa ühise makseala loomist;
Deplores the still high cost of cross-border retail payments in euros and asks the ECB to push for full implementation of the regulation thereof; supports the creation of a Single European Payments Area;
Valitud esindajatel on alati keeruline kommenteerida Euroopa Keskpanga tegevust, kuna EÜ asutamislepingu artikkel 108 keelab neil püüda seda mõjutada.
It is always a difficult exercise for elected representatives to comment on the actions of the European Central Bank, given that Article 108 of the Treaty prohibits them from ‘seeking to influence’ it!
Õnneks sätestab artikkel 113 Euroopa Parlamendi üldise mõttevahetuse EKP aastaaruande teemal, mis on ka käesoleva raporti teema.
Fortunately, Article 113 provides for a general debate to be held by the European Parliament on the ECB’s Annual Report, which is the subject of this report.
Sellele põhimõttele on pühendatud raporti kolmas osa.
We will devote the third part of our report to that principle.
Kuna EKP on seda meilt otsesõnu palunud, kaalume raporti esimeses osas, kas kuni 2003. aasta lõpuni rakendatud poliitika vastab ka tegelikult asutamislepingute alusel EKPle seatud eesmärkidele; teises osas käsitleme peamisi muudatusi, mis 2003. aastal EKP doktriinis aset leidsid.
Since the ECB has expressly asked us to do so, we will consider in the first part of our report whether the policy it actually implemented up until the end of 2003 fulfils the objectives assigned to it under the Treaties; in the second part we will look at the major changes which took place in the ECB’s doctrine in 2003.
Neljandas osas käsitleme käimasolevate rahapoliitikaalaste arutelude erinevaid teemasid.
In the fourth part we will look at various issues in the current debates on monetary policy.
I EKP PANUS ASUTAMISLEPINGUST TULENEVATE EESMÄRKIDE TÄITMISEKS
I. ECB’s CONTRIBUTION TO FULFILMENT OF ITS TREATY OBJECTIVES
Artikli 105 kohaselt on "EKPSi esmane eesmärk säilitada hindade stabiilsus.
Under the terms of Article 105, ‘The primary objective of the ESCB shall be to maintain price stability.
Ilma et see piiraks eesmärki säilitada hindade stabiilsus, toetab EKPS ühenduse üldist majanduspoliitikat, selleks et kaasa aidata ühenduse eesmärkide saavutamisele, nagu need on esitatud artiklis 2."
Without prejudice to the objective of price stability, the ESCB shall support the general economic policies in the Community with a view to contributing to the achievement of the objectives of the Community as laid down in Article 2.’
Neid artiklis 2 esitatud eesmärke ("edendada ühenduse kõigis osades majandustegevuse harmoonilist, tasakaalustatud ja säästvat arengut, tööhõive ja sotsiaalkaitse kõrget taset, meeste ja naiste võrdõiguslikkust, püsivat ja inflatsioonivaba kasvu" jne) elavdati Lissaboni (konkurentsivõimel rajanev täieliku tööhõive eesmärk) ja Göteborgi (säästev areng, Kyoto kokkuleppe rakendamine) tippkohtumistel.
These Article 2 objectives (‘to promote throughout the Community a harmonious, balanced and sustainable development of economic activities, a high level of employment and of social protection, equality between men and women, sustainable and non-inflationary growth’, etc.) were fleshed out by the summits at Lisbon (the objective of full employment based on competitiveness) and Gothenburg (sustainable development, implementation of the Kyoto agreement).
Hindade inflatsioon on olnud alla 2%, kuid selle lähedal alates 2003. aasta teisest poolest, seda vaatamata korduvatele välistele šokkidele (nafta- ja toiduainete hinna tõus).
As for price inflation, this has been close to but less than 2% since the second half of 2003 in spite of recurrent external shocks (oil and food price rises).
Kuigi asjaolu, et need šokid ei põhjusta tagasilööke töötasude osas (ning sellest tulenevalt inflatsioonispiraali puudumine), on tingitud peamiselt tööturu struktuurist, peaks EKPd õnnitlema sellele stabiilsusele kaasa aitamise eest.
Although the fact that these shocks are not having any repercussions on pay (and the consequent absence of an inflationary spiral) is mainly due to the structures of the labour market, the ECB should be congratulated for its contribution to this stability.
Teisalt oli 2003. aasta märkimisväärne eurotsooni erandlikkuse poolest.
On the other hand, 2003 has been notable for a ‘euro area exceptionalism’.
Kui ülejäänud maailm ja isegi ülejäänud EL (peamiselt Suurbritannia) on langusest välja tulnud (USA +3,1%, Jaapan +2,5%, Suurbritannia +2,2% SKTst), siis eurotsooni majanduskasv on alates 2002. aastast veelgi aeglustunud (+0,4% SKTst pärast 2002. aasta +0,9% kasvu).
While the rest of the world, and even the rest of the EU (mainly the United Kingdom) have emerged from the recession (USA: +3.1%; Japan: + 2.5%; UK: +2.2% of GDP), the Eurozone’s economy has shown an additional slowdown from 2002 (GDP: +0.4% , following + 0.9% in 2002).
Sellel "euroskleroosil" võib olla palju põhjuseid (sh demograafilised põhjused), kuid kuni seda mõjutab majanduspoliitika, kas eelarvete või rahapoliitika kaudu (mida, nagu me edaspidi näeme, EKP ka tunnistab), saab märkida ainult Euroopa võimuorganite silmatorkavat loidust, võrreldes USA ja Suurbritannia võimuorganitega.
This ‘eurosclerosis’ may have many causes (including demographics), but in so far as it is influenced by economic policy, whether through budgets or monetary policy (which, as we will see, the ECB acknowledges), one cannot but note the marked inertia of the European authorities as compared with those of the USA and Britain.
Arvestades majandusstatistikas kajastuvaid reageerimisaegu (mis varieeruvad 12 kuni 18 kuuni), peaksime käsitlema ajavahemikku 2001. aasta lõpust kuni 2003. aasta alguseni.
In view of the reaction times measured by economic statistics (which vary from 12 to 18 months), we should be looking at the period from the end of 2001 to the beginning of 2003.
USA liikus tasakaalustatud eelarvelt RKTst rohkem kui 4% moodustava defitsiidini; eurotsooni defitsiit kasvas 2,4%lt 2,7%ni.
The USA moved from a balanced budget to a deficit of more than 4% of GNP; the euro area’s deficit increased from 2.4% to 2.7%.
Alates 2001. aasta algusest kuni 2003. aasta keskpaigani langesid Ameerika Ühendriikide Föderaalreservi intressimäärad 6,5%lt 1,5%le, ulatudes negatiivse reaalmäärani; EKP refinantseerimismäär langes 4,5%lt ainult 2%le, püsides kogu 2002. aasta vältel stabiilselt 3,25% tasemel.
From the beginning of 2001 to mid-2003, the American federal funds’ interest rates fell from 6.5% to 1.5%, reaching negative real rates; the ECB refinancing rate fell only from 4.5% to 2%, with a plateau of 3.25% for the whole of 2002.
Kogu selle ajavahemiku vältel jäid intressimäärad 1% kuni 1,5% kõrgemaks Föderaalreservi määradest.
For the whole of this period, its rates remained between 1% and 1.5% above those of the Fed.
Vaatamata sotsiaalmajanduslike ringkondade (ja isegi IMFi) kriitikale hakkas EKP alles 2002. aasta detsembrist deflatsiooni kartuses intressimäärasid vähendama.
It was only from December 2002, in the face of criticisms from the socio-economic community (and even the IMF) that the ECB started to lower its rates owing to the risk of deflation.
8. mail 2003 andis EKP sellele teoreetilise põhjenduse (mida käsitleme hiljem): reaalmäärade vähendamine ja teatud inflatsioonitasemega nõustumine toimus deflatsiooni vastu võitlemiseks.
On 8 May 2003 it gave the theoretical justification for this which we will see later, namely that it was reducing real rates, and accepting a certain level of inflation, so as to combat deflation.
Seda hilinenud märki paindlikkusest tuleb tervitada.
This belated sign of flexibility is to be welcomed.
Kuid samuti tuleb rõhutada, et eurotsooni majanduse taastumise hilinemise eest ei vastuta üksnes rahapoliitika.
But it needs to be stressed that monetary policy alone is not responsible for the delays in the euro area’s economic recovery.
Intressimäärad ei olnud investeerimise piiramiseks piisavalt kõrged, välja arvatud võibolla – kahjuks – ainult Lissaboni ja Göteborgi strateegias nõutud pikaajaliste investeeringute (teadusuuringud ja haridus, energiasäästvus) suhtes.
Interests rates were not high enough to discourage investment, except perhaps –unfortunately – for the long-term investments (research and education, energy saving) required by the Lisbon-Gothenburg strategy.
Teisalt tõi USA/ELi intressimäärade hierarhia ümberpööramine 2002.–2003. aastal kaasa euro väärtuse märkimisväärse tõusu, viies konkurentsivõime languseni, mille kohta EKP 2003. aasta aruandes tunnistatakse, et see kaalub (ekspordi osas) kaugelt üles nõudluse kasvu ELi toodete ja teenuste järele maailmas 2003. aasta esimesel poolaastal.
On the other hand, the overturning of the USA/EU interest rates hierarchy led to a spectacular rise in the value of the euro over 2002-2003, leading to a loss of competitiveness which the ECB’s 2003 report admits more than outweighs (in terms of exports) the growth of world demand for EU products and services in the first half of 2003.
Siin on EKP Lissaboni eesmärkide toetamise kohustuse täitmisel selgelt ebaõnnestunud.
Here the ECB clearly failed to fulfil its mandate to ‘support the Lisbon objectives’.
Eurotsooni eelarvepoliitika jäikus (mis eristub selgelt isegi Suurbritannia eelarvepoliitikast) on selgelt stabiilsuspakti tsüklilisust soodustavate sätete tulemus.
Finally, the rigidity of the euro area’s budgetary policy (which contrasts even with that of the UK) is clearly the result of the pro-cyclic provisions of the Stability Pact.
II MUUTUSED EKP TEOORIAS
CHANGES IN THE ECB THEORY
8. mail 2003, kui intressimäärad ikka veel langesid, teatas EKP muutustest oma teoreetilises aluses.
On 8 May 2003, while interest rates were still falling, the ECB announced the changes to its theoretical basis.
Täpsemalt defineeriti mõiste "majanduslik tugisammas".
The ‘economic pillar’ was more clearly defined.
Kui seni oli EKP lähtunud eesmärgist hoida inflatsioon "keskpikas perspektiivis alla 2%", siis praegune eesmärk on hoida inflatsioonimäär "keskpikas perspektiivis alla 2%, kuid selle lähedal".
While the ECB had hitherto been basing itself on an inflation objective of ‘below 2% over the medium term’, it is currently aiming at a rate ‘below, but close to, 2% over the medium term’.
See ei kajasta kaugeltki 1% suurust mahajäämust inflatsiooni eesmärgi osas.
This does not merely represent a 1% slippage in the inflation objective.
Teoreetiline põhjendus on siin väga oluline.
The theoretical justification is very important.
EKP tunnistab oma peaülesannet aidata kasvu taastamisele kaasa väga madalate või negatiivsete intressimääradega, mis on võimalik ainult siis, kui nominaalhinnad tõusevad piisavalt kiiresti.
The ECB recognises its mission to contribute to the resumption of growth by means of very low or negative interest rates, which is only possible if nominal prices rise sufficiently rapidly.
Selle tunnistamist EKP poolt (mis ei ole kindlasti teoreetiline läbimurre, nagu me edaspidi näeme) tuleb tervitada.
This recognition by the ECB (which is certainly not a theoretical breakthrough, as we will see) is to be welcomed.
Mõiste "finantstugisammas" selgitab M3 (raha pakkumise) tähtsust lühikeses või keskpikas perspektiivis ning praeguseks on EKP lõpetanud iga-aastaste eesmärkide avaldamise.
The ‘monetary pillar’ puts into perspective the importance of M3 (money supply) in the short to medium term, and the BCE has now stopped publishing annual objectives.
See kinnitab üldist kogemustel põhinevat tähelepanekut, et juba mitme aasta vältel ei ole M3 kaupade ja teenuste hindadele peaaegu mingit mõju avaldanud.
This confirms the universal empirical observation that, for some years now, M3 has hardly had any influence on the prices of goods and services.
EKPd tuleb selle arengu puhul õnnitleda.
The ECB should be congratulated for this development.
Siiski tuleb rõhutada, et ülemäärane likviidsus võib ergutada spekulatiivsete mullide tekkimist raha- ja kinnisvaraturgudel, mis toob laenupoliitikas kaasa suunatuse puudumise probleemi (mis on samuti üldine).
However, it needs to be stressed that excess liquidity may encourage the formation of speculative bubbles in the financial and real estate markets, which raises the problem (which is also universal) of the lack of directionality in lending policy.
Teisisõnu, milline oleks parim viis vahenduspankadele ja Euroopa Liidu liikmesriikidele väga madalate või isegi negatiivsete määradega raha pakkumiseks, et rahastada pikaajalisi Lissaboni (haridus, teadusuuringu) ja Göteborgi (energiasäästvus) poliitikas osutatud kasumlikkusele suunatud investeeringuid, ilma et selliselt loodud likviidsus toetaks turul spekuleerimist?
In other words, what is the best way of offering the agents and the States of the European Union money at very low or even negative rates to fund the long-term profitability investments implied in the policies of Lisbon (education, research) and Gothenburg (energy saving), without the liquidity thus created benefiting market speculation?
III EKP "ARUANDEKOHUSTUS"
THE ‘ACCOUNTABILITY’ OF THE ECB
5. peatükis tunnistatakse selgesõnaliselt, et EKP, nagu kõik "avaliku võimu organid, peab olema avalikkuse ees aruandekohustuslik, millest tulenevad lõppkokkuvõttes ka tema volitused ja sõltumatus", ning määratletakse õigesti vahendajana Euroopa Parlament, mis võimaldab EKPl seda põhimõtet praktikas rakendada.
Chapter 5 explicitly recognises that the ECB, like all ‘public authorities, need[s] to be accountable to the general public, from which its mandate and independence ultimately derive’ and correctly identifies the intermediary enabling it to put this principle into practice: the European Parliament.
Koos 8. mai teatega on see kõnealuse aruande parim uudis!
This, together with the 8 May announcement, is the best piece of news in this report!
Nüüd tuleb defineerida, mida me mõistame sõna "aruandekohustuslik" all.
We now need to define what we mean by ‘accountable’.
EKP aruanne näib kinnitavat, et kõnealune aruandekohustus ei tähenda midagi enamat nõudest vastata küsimusele: "Mida te olete teinud?"
The ECB report seems to suggest that this accountability means no more than being required to answer the question “What have you done?”.
Tuleb tunnistada, et praktikas ei võimalda asutamislepingud sellise demokraatliku aruandekohustuse täiel määral elluviimist.
It has to be acknowledged that, in practice, the treaties do not permit this democratic accountability to be fully exercised.
Isegi EKP põhiülesannete (inflatsiooni kontroll, täielik tööhõive, säästev areng) hierarhiat on EKP sageli kasutanud argumendina teise ja kolmanda eesmärgi mittejärgimiseks.
Even the hierarchy of the ECB’s missions (inflation control – full employment – sustainable development) has often served as an argument for the ECB to dispense with objectives 2 and 3.
EKPl oleks kasulik võtta eeskuju USA Föderaalpanga põhikirjast.
It could usefully take its inspiration from the statues of the Federal Bank of the USA.
Vahepeal peaks EKP aga kinnitama oma otsusekindlust "aruandekohustuse" osas sellega, et
In the mean time, the ECB should confirm its good resolutions on ‘accountability’ by:
· ta täidab täiel määral Euroopa Parlamendi regulaarset nõudmist avaldada otsuste tegemisel vahetatud väited ja hääletustulemused, et me saaksime vähemalt teada, milliseid argumente kasutati ja kas nende osas saavutati konsensus;
· responding fully to Parliament’s regular request that it publish the arguments exchanged and the votes on its decisions, so that we can at least find out what arguments were used and whether there was a consensus on them;
· ta osaleb täielikult ja ilma üleolekuta sotsiaalmajandusliku ja akadeemilise kogukonna aruteludel.
· participating fully and without arrogance in the discussions of the socio-economic and academic community.
2001. kuni 2003. aastani keeldus EKP kuude kaupa tunnistamast seda, mida ta lõpuks tunnistas 8. mail, ning tõi uhkustundega esile üksnes vastuse, et "EKP parim panus kasvu ja tööhõive osas on tagada hindade stabiilsus".
For months on end from 2001 to 2003 the ECB refused to admit what it eventually acknowledged on 8 May, and merely trotted out the reply that ‘the best contribution which the ECB can make to growth and employment is to ensure price stability’.
See pehmelt öeldes mitteortodoksne idee (st et mida enam inflatsioon aeglustub, seda lähemale jõutakse täielikule tööhõivele) on vastupidine majandusteadlaste seas valitsevale konsensusele, et inflatsiooni ja tööpuuduse vahel eksisteerib seos, mis väljendub nn Philipsi kõvera negatiivses kumeruses.
This idea which is to say the least unorthodox (i.e. that the more inflation slows, the closer full employment comes) is the opposite of the consensus among economists that there is a trade-off between inflation and unemployment expressed by the negative slope of the ‘Philips curve’.
Tuleks meenutada, et Saint-Louisi pank vähemalt avaldas oma kuulsa mudeli ja kaitses seda, põhjendades sellega J. M. Keynesi ideede – mille juurde Greenspan, Rubin ja Lammers on tagasi pöördunud – tagasilükkamist.
It should be recalled that the Bank of Saint-Louis has at least published and defended a famous model justifying the rejection of the received ideas of J.M. Keynes, to which Greenspan, Rubin and Lammers have returned.
Aus avalik arutelu inflatsiooni ja tööpuuduse seose üle oleks kahtlemata säästnud Euroopale väärtuslikke kuid, enne kui EKP tunnistas, et majanduse ergutamiseks tuleb aktsepteerida teatud määral inflatsiooni.
An honest public debate on the trade-off between inflation and unemployment would no doubt have saved Europe precious months before the ECB recognised that, in order to boost the economy, a little inflation had to be accepted.
Kas "tööhõive kasvu kiirendav inflatsioonimäär" Euroopas on 2%, seda näitab aeg.
Whether the ‘inflation rate which speeds up employment’ in Europe is 2% remains to be seen.
EUROOPLASED JA EURO
EUROPEANS AND THE EURO
Eurooplaste ja euroga seotud tegelikkuse suhted on endiselt keerulised.
Relations between Europeans and the reality of the euro remain difficult.
Pangad võtavad eurotsooni kuuluvate riikide vahelistelt ülekannetelt ja tšekkide vahetamiselt endiselt komisjonitasu.
Banks still charge a commission on transfers and exchanges of cheques between countries in the Eurozone.
Kuni see jätkub, ei saa juttugi olla tõeliselt "ühtsest vääringust".
As long as this is the case, there will never really be a ‘single currency’.
Mõned riigid kaaluvad väikese nimiväärtusega (ühe- ja kahesendiste) müntide ringlusest kõrvaldamist.
Some countries are considering abolishing the small coins (1 and 2 cents).
Samal ajal leiavad teised, et euro sentidel on igapäevaste väiksemate ostude puhul arvestatav väärtus ning euro väikseima nimiväärtusega mündina viiesendise kasutamine tooks kaasa "ümardamisvigu", mis ergutab hindade tõusu.
Other countries, on the other hand, think that the euro cent has a significant value for small daily purchases and that changing the smallest euro coin to 5 cents would lead to ‘rounding errors’ which encourage price rises.
Ainuüksi see kartus õigustab sendi säilitamist seadusliku maksevahendina.
This fear alone justifies keeping the cent as legal tender.
Kui osade riikide traditsioonide kohaselt on kasutusele võetud suure nimiväärtusega rahatähed (nt 500-eurone rahatäht), oleks samamoodi õiglane austada ka neid riike, kus ollakse harjunud väiksemate vääringutega (1-eurose rahatähega).
Similarly, if some countries have obtained large denominations which are in keeping with their traditions (EUR 500 note), it is fair that countries used to smaller denominations should also be respected (EUR 1 note).
Rahatähtede esimese põlvkonna puhul oli keelatud igasugune elusolendite või isegi maastike ja reaalselt eksisteerivate monumentide kujutamine – väidetavalt selleks, et vältida riikidevahelise kadeduse tekkimist.
For the first generation of notes, all representations of living creatures or even of landscapes or real monuments were banned, presumably to avoid creating jealousy between countries.
Selle tulemuseks on eurooplaste jahe suhtumine oma rahasse.
This has resulted in a coldness in relations between Europeans and their money.
Mitte ükski riik ei lase käibele rahatähti, millel ei tohiks kujutada taimi, loomi, maastikke, inimeste kätetööd või väljapaistvaid isikuid.
No other country issues banknotes from which plants, animals, the countryside, human creations or ‘great people’ are excluded.
On ilmselgelt aeg, et eurooplased võiksid rõõmuga leida oma rahatähtedel kujutatuna ühist loodus-, kunsti- või ajaloopärandit.
The time has surely come when Europeans would be happy to find the shared natural, artistic or historic heritage represented on their notes.
Seepärast tuleks käivitada arutelu pangatähtede teise põlvkonna üle, millel võiksid olla kujutatud inimkonna pärandiks olevad Euroopa elusolendid, maastikud või inimeste loodud kätetöö või isegi Euroopa väljapaistvad isikud, kelle Euroopa kultuuri antud panuse osas valitseb konsensus.
A debate should therefore be launched on a second generation of notes which might feature European living creatures, landscapes or human creations, which are the heritage of humanity, or even European personalities on whom there is a consensus concerning their contribution to European culture.
Euroopa Keskpanga 2003. a aastaaruanne
2003 Annual Report of the European Central Bank
EÜ asutamislepingu artikkel 113 ja Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja artikkel 15
Article 113 EC and Article 15 of the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank
Alus vastavalt kodukorrale
Basis in Rules of Procedure
Artikkel 106 ja artikli 112 lõige 1
Rules 106 and 112(1)
Parlamendile edastamise kuupäev
Date forwarded to Parliament
Vastutav komisjon Täiskogul määratud kuupäev
Committee responsible Date announced in plenary
Nõuandev komisjon / nõuandvad komisjonid Täiskogul määratud kuupäev
Committee(s) asked for opinion(s) Date announced in plenary
Arvamust ei esitanud Otsuse kuupäev
Not delivering opinion(s) Date of decision
Tõhustatud koostöö Täiskogul määratud kuupäev
Enhanced cooperation Date announced in plenary
Raporti resolutsiooni(de) ettepanek(ud)
Motion(s) for resolution(s) included in report
Raportöör(id) Määratud kuupäev
Rapporteur(s) Date appointed
Eelmine raportöör / eelmised raportöörid
Previous rapporteur(s)
Pervenche Berès, Guntars Krasts, John Purvis, Zsolt László Becsey, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, Paolo Cirino Pomicino, Gábor Demszky, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Ian Stewart Hudghton, Sophia Helena In 't Veld, Wolf Klinz, Kurt Joachim Lauk, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristóbal Ricardo Montoro Romero, Joseph Muscat, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Antolín Sánchez Presedo, Margarita Starkevičiutė, Peter William Skinner, Sahra Wagenknecht, Lars Wohlin
Pervenche Berès, Guntars Krasts, John Purvis, Zsolt László Becsey, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, Paolo Cirino Pomicino, Gábor Demszky, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Ian Stewart Hudghton, Sophia Helena In 't Veld, Wolf Klinz, Kurt Joachim Lauk, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristóbal Ricardo Montoro Romero, Joseph Muscat, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Antolín Sánchez Presedo, Margarita Starkevičiūtė, Peter William Skinner, Sahra Wagenknecht, Lars Wohlin
Mia De Vits, Harald Ettl, Ján Hudacký, Ona Juknevičiene, Werner Langen, Alain Lipietz, Thomas Mann, Diamanto Manolakou, Poul Nyrup Rasmussen, Andreas Schwab, Karl von Wogau
Mia De Vits, Harald Ettl, Ján Hudacký, Ona Juknevičienė, Werner Langen, Alain Lipietz, Thomas Mann, Diamanto Manolakou, Poul Nyrup Rasmussen, Andreas Schwab, Karl von Wogau
Vastavalt artikli 178 lõikele 2 lõpphääletusel osalenud asendusliikmed
Substitutes under Rule 178(2) present for the final vote
Kikis Kazamiase nimetamise kohta kontrollikoja liikme kandidaadiks
on the nomination of Kikis Kazamias as a Member of the Court of Auditors
PE 347.238
PE 347.238v01-00
EUROOPA PARLAMENDI OTSUSE ETTEPANEK................................................................3
PROPOSAL FOR A EUROPEAN PARLIAMENT DECISION................................................3