natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On aga oluline märkida, et ELi laienemisele järgnenud perioodil ei kasvanud saadud petitsioonide arv vastavalt.
However, it is important to note that the period following EU enlargement has not brought a corresponding increase in the number of petitions received.
Statistika kohaselt on uute liikmesriikide hulgas kõige aktiivsemad petitsioonide esitajad poolakad, ungarlased ja tšehhid, kuid laekunud petitsioonide arv jääb üsna väikeseks, näidates, et nende riikide kodanikel on vaja paremini tutvuda oma õigusega Euroopa Parlamendile petitsioone esitada ning et nii Euroopa kui ka riiklikul tasandil on vaja teha täiendav jõupingutus nende teavitamiseks sellest õigusest.
According to statistics, Polish, Hungarian and Czechs were among the most active petitioners from the new member countries, but the number of petitions received remain quite small, indicating that citizens in these states need to become more acquainted with their right to petition the European Parliament and that additional effort should be made both at European and national level to inform them about this right.
Samas tuleb juhtida tähelepanu asjaolule, et isegi „vanade” liikmesriikide hulgas ei ole laekunud petitsioonide arv kaugeltki proportsionaalne elanikkonna suurusega.
At the same time it must be pointed out that even amongst the 'previous' member states, the number of petitions received is in no way proportional to population size.
Mõnes liikmesriigis on petitsioonide esitamine nii eraisikute kui ka kasvavalt kodanike ühenduste poolt ilmselt sageli seotud laiapõhjalisemate poliitiliste ja kultuuritraditsioonidega.
Petitioning in some member states, both by individuals and increasingly by citizens' associations is often apparently related to broader based political and cultural traditions.
Üksikasjalikumaid petitsioone laekub rohkem näiteks riikidest, kus see traditsioon on riiklikul tasandil juurdunud, nagu Hispaania ( Defensor del Pueblo ja piirkondlike ombudsmanide kaudu), Saksamaa (Bundestag’i ja L andTag ’i petitsioonikomisjonide kaudu) või Kreeka, võrreldes Prantsusmaa või Ühendkuningriigiga.
More detailed petitions are received, for example, from countries were the tradition is entrenched nationally, such as in Spain (via the Defensor del Pueblo and regional ombudsmen), or Germany (via the Bundestag and LandTag petitions committees) or Greece, than from France or the UK.
Petitsioonide esitamise õigus
Right to table petitions
Nagu on sätestatud EÜ asutamislepingu artiklites 21 ja 194, võimaldab petitsioonide esitamise õigus igal Euroopa Liidu kodanikul, igal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes elab või kelle registrijärgne asukoht on mõne liikmesriigis, pöörduda Euroopa Parlamendi poole küsimuses, mis kuulub ELi tegevusvaldkondadesse.
As enshrined in the EC Treaty under articles 21 and 194, the right to petition enables any European Union citizen, any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State to address the European Parliament on matters falling within the EU’s fields of activity.
Petitsiooni esitamine on petitsiooni esitaja jaoks tasuta ning petitsiooni saab esitada kirjalikult mis tahes ELi ametlikus keeles.
Tabling petitions is free of any charge to the petitioner and can be done in writing, in any of the EU official languages.
Euroopa Parlamendi kodukord rõhutab veelgi seda õigust, mida mõistetakse kui seost kodanike ja nende esindajate vahel ELi tasandil, samuti tagatist võimalusele kujundada ja mõjutada poliitilist otsustamisprotsessi.
The Rules of Procedures of the European Parliament further emphasise this right, conceived as a link between citizens and their representatives at EU level as well as a guarantee of the possibility to shape and influence the political decision-making process.
Selle tagatise sisu on lahti kirjutatud Euroopa Parlamendi kodukorras, mis selgesõnaliselt sätestab, et petitsioonid ei piirdu ühenduse pädevusega seotud küsimustega, vaid võivad viidata liidu kõikidesse tegevusvaldkondadesse kuuluvatele küsimustele.
The substance of this guarantee is widely drawn in the Rules of Procedure of the European Parliament, which expressly state that petitions are not restricted to matters related to the Community's competences, but can refer to matters falling within all the fields of activity of the Union.
Euroopa Parlamendile laekus 2004. aasta juuni lõpust kuni 2005. aasta detsembri lõpuni 1609 petitsiooni.
Between the end of June 2004 and the end of December 2005, the Parliament received 1609 petitions.
Umbes kolmandik laekunud petitsioonidest tunnistati vastuvõetamatuks , sest need jäid väljapoole ELi tegevusvaldkondi, mitte aga seetõttu, et petitsioonikomisjon nendega „ei nõustunud”!
Around one third of the petitions received were declared inadmissible , as they fell outside the area of activity of the EU and not because the Committee 'did not agree' with them!
Samamoodi võib olla kasulik juhtida tähelepanu asjaolule, et petitsioon tunnistatakse vastuvõetavaks, kui see vastab kodukorra artikli 191 lõike 1 sätetele, mitte aga sellepärast, et petitsioonikomisjon sellega nõustub.
In the same way, it may also be helpful to point out that a petition is declared admissible when it is in conformity with the provisions of Rule 191, paragraph 1, and again, not because the Committee agrees with it.
Muidugi on petitsioonid väärtuslikuks teabeallikaks Euroopa õigusaktide kohaldamisel, osutades sageli nende rakendamisel tekkinud puudustele ja raskustele Euroopa tavakodanike seisukohast.
Of course, petitions represent a valuable source of information concerning the application of the European legislation, often revealing shortcomings and difficulties in the implementation process as perceived by ordinary European citizens.
Kuna nemad on parimal positsioonil, et jälgida ELi õigusaktide rakendamist riiklikul tasandil, aitavad petitsioonid kontrollida, mil määral ELi eesmärke tegelikkuses täidetakse.
As they are the best placed to monitor the implementation of the EU legislation at national level, petitions usually provide a reality check tool of the extent to which EU objectives achieve their target.
Teisalt viitavad nad valdkondadele, kus on vaja ELi meetmeid, et abistada või koordineerida riigiasutuste jõupingutusi reguleerimatuse ületamiseks (nt biotehnoloogia valdkonnas).
On the other hand, they often point out to areas where EU action is needed in order to assist or coordonate the efforts of the national authorities to overcome normative voids (e.g. biotechnology).
Paljud kõnealusel perioodil laekunud petitsioonid väljendavad kodanike vaateid või arvamusi ELi tegevuse kohta.
Many of the petitions received during the period of reference expressed citizens' views or opinions about EU activities.
Pole üllatus, et mitmed petitsioonid puudutavad ELi võimalikku laienemist Türki ja Balkani maadesse, teised aga olukorda Lähis-Idas.
Not surprisingly several have been received on the subject of the eventual enlargement of the EU to Turkey and the Balkans; others about the situation in the Middle East.
Selliseid petitsioone ei arutata kaugeltki ainult petitsioonikomisjoni-siseselt, vaid need edastatakse Euroopa Parlamendi pädevatele komisjonidele, mis tegelevad välissuhetega, või konkreetsetele delegatsioonidele, kes vastutavad kolmandate riikide eest.
By and large, such petitions are not debated in the Petitions Committee itself but forward to Parliament's competent committees dealing with foreign relations, or to specific delegations with third country responsibility.
Oluline arv petitsioone viitab olemasolevate ELi direktiivide rakendamisega seotud raskustele, seda peamiselt keskkonna, sotsiaalkindlustuse ja diplomite tunnustamise valdkonnas ning muudes siseturu toimimisega seotud aspektides.
An important number of petitions point to the difficulties related to the implementations of existing EC directives, mostly in the fields of environment, social security, recognition of diplomas, and other aspects related to the functioning of the internal market.
Tavaliselt käsitlevad need Euroopa kodanike raskusi küsimustes, mis on seotud ELi õigusaktide ülevõtmisega riiklikul tasandil, kuid ka ELi kohustuste väärtõlgendamisega.
They usually reveal difficulties encountered by the European citizens in matters related to the way the EU legislation is transposed at national level, but also misinterpretation of the EU responsibilities.
Seda arvestades on petitsioonikomisjon suhtunud positiivselt komisjoni algatustesse liikmesriikide abistamiseks eriti keerukate direktiivide ülevõtmisel, korraldades seminare ning andes välja suuniseid ja tõlgendavaid tekste.
Against this background, the Committee on Petitions has welcomed the Commission's initiatives to assist Member States in the transposition of particular difficult Directives, by organising seminars and issuing guidelines and interpretative texts.
Siiski peaksid kõik asjaomased Euroopa institutsioonid ja komisjon tegema täiendavaid jõupingutusi eelkõige uute õigusaktide koostamiseks kodanikesõbralikul viisil, et suurendada avalikkuse arusaamist ELi sihtidest ja eesmärkidest.
Nonetheless, additional effort should be made, by all European institutions concerned and the Commission, in particular, on drafting new legislation in a more citizen-friendly manner in order to help increase the public comprehension of the EU aims and objectives.
Statistika, näiteks käesoleva raporti lisas olev statistika, viitab üldiselt pidevale vajadusele suurendada avalikkuse teadlikkust ning teavitada Euroopa kodanikke paremini ELi õigusaktidest ja poliitikast, samuti nende seaduslikust õigusest esitada Euroopa Parlamendile petitsioone.
Statistics, such as those contained in the annexe to this report, indicate generally a continuous need to raise public awareness and better inform European citizens about EU legislation and policies, as well as about their legitimate right to petition the European Parliament.
Selle eesmärgi saavutamiseks on vaja kooskõlastatud jõupingutust nii Euroopa kui ka riikide tasandil.
A concerted effort at both European and national level is required in order to reach this objective.
Petitsioonikomisjon ja Euroopa ombudsman
Committee on Petitions and the European Ombudsman
Petitsioonikomisjon teostab parlamentaarset kontrolli Euroopa ombudsmani tegevuse üle ning arendab jätkuvalt konstruktiivset töösuhet tema bürooga, et tagada Euroopa kodanike õiguste austamine haldustasandil ning ELi institutsioonide ja organite vastavus kõrgeimatele haldusstandarditele.
The Committee on Petitions exercises parliamentary oversight of the activities of European Ombudsman and continues to develop a constructive working relation with his office with a view to ensuring that European citizens' rights are respected at administrative level and that the EU institutions and bodies conform to the highest standards of administration.
Üks suurimaid väljakutseid nii petitsioonikomisjonile kui ka ombudsmanile on kodanike parem teavitamine kahe organi erinevast pädevusest.
One major challenge both for the Committee and the Ombudsman is to better inform citizens about the difference in competence of the two bodies.
Nagu ombudsman kinnitab, puudutab rõhuv enamik tema büroole laekunud kaebustest küsimusi, mis ei kuulu ombudsmani pädevusse ja mille ombudsman peab edastama teistele – sageli riiklikele organitele – või ka petitsioonikomisjonile endale.
As the Ombudsman has admitted, the vast majority of complaints his office receives cover matters for which it is not competent, which obliges the Ombudsman to forward such matters to other, often national bodies - or to the Petitions Committee itself.
Aastal 2005 algas praeguse ombudsmani Nikiforos Diamandourose teine ametiaeg tema tagasivalimisega (petitsioonikomisjoni vastutusel) ning möödus kümme aastat selle organi loomisest.
2005 marked both the beginning of the second mandate of the current Ombudsman, Nikiforos Diamandouros by his re-election (under the responsibility of the Petitions Committee), as well as the tenth anniversary of the establishment of this body.
Petitsioonikomisjon esitas Euroopa ombudsmani tegevusaruande Euroopa Parlamendile Strasbourgis 10. mail 2005.
The report on the activity of the European Ombudsman was presented by the Committee on Petitions to the European Parliament on 10 May 2005, in Strasbourg.
Vaadeldaval perioodil esitas Euroopa ombudsman oma uurimiste tulemusena petitsioonikomisjonile mitmeid eriaruandeid.
In the period under review, European Ombudsman presented to the Petitions Committee a number of special reports, resulting from his own investigations.
Töö nendega jätkub, eesmärgiga esitada täiskogule kolme aruande kohta raport.
Work is continuing on these with a view to presenting a report to plenary on three of them.
Need käsitlevad järgmisi teemasid:
They cover the following subjects;
· komisjoni pressi- ja teabeametniku kaebus 1857/2003/GG, mille kohta petitsioonikomisjon otsustas mitte raportit koostada, vaid teha märkused ombudsmani tegevuse aastaaruande kohta;
· Complaint 1857/2003/GG by a Commission Press and Information Officer - on which the Committee decided not to draft a report but to comment in the Annual Report on the Ombudsman's activities;
· kaebus 2485/2004/GG soovituste kohta Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF), mille osas esimeeste konverents ei andnud raporti koostamise luba kuni „kuulamise” korraldamiseni OLAFi peadirektori ja ombudsmani osavõtmisel;
· Complaint 2485/2004/GG concerning recommendations to the European Anti-Fraud Office (OLAF) - for which authorisation to draw up a report was not granted by the Conference of Presidents pending the organisation of a 'hearing' involving the Director General of OLAF and the Ombudsman;
· kaebus 1391/2002/JMA Euroopa koolide väidetava suutmatuse kohta rahuldada kaebuse esitaja tütre haridusalaseid erivajadusi (raportöör Proinsias de Rossa);
· Complaint 1391/2002/JMA concerning the alleged failure of the European Schools to cater for special educational needs of the complainants' daughter; (Rapporteur, Proinsias de Rossa)
· kaebus 2395/2003/GG küsimuses, kas nõukogu koosolekud, millel tegeletakse õigusloomega, peaksid olema avalikud (raportöör David Hammerstein).
· Complaint 2395/2003/GG concerning whether the Council should meet publicly when it acts in its legislative capacity; (Rapporteur, David Hammerstein)
Suhted komisjoniga
Relations with the Commission
Petitsioonikomisjon on jätkuvalt kasutanud komisjoni teenuseid suure hulga vastuvõetavate petitsioonide eeluurimise läbiviimiseks.
The Committee on Petitions has continued to rely upon the services of the European Commission to conduct the preliminary investigation into a large number of admissible petitions.
Petitsioonikomisjon avaldab seejärel sellised uurimised ning neist teatatakse liikmetele, rõhutades ulatust, mil määral petitsioonid võivad päevavalgele tuua või mitte tuua ühenduse õiguse rikkumisi.
Such investigations are subsequently published by the Committee and serve as notice to members, highlighting in particular the extent to which petitions may or may not bring breaches of Community law to light.
Arvestades, et petitsioonide esitajad väidavad sageli, et toimunud on rikkumised, mis on seotud ELi õiguse ülevõtmise ja rakendamisega riigiasutuste poolt, jäävad petitsioonikomisjoni ja komisjoni vahelised suhted nende abistamispüüdlustes peamiseks.
Considering that petitioners often claim breaches related to the transposition and implementation of EU law by national authorities, relations between the Committee and the European Commission remain fundamental in trying to assist them.
Seda komisjoni esitatud teavet täiendatakse paljudel juhtudel petitsioonikomisjoni enda uurimistega, eriti teemade puhul, millele petitsioonikomisjon annab kõrgema prioriteedi, ning ka petitsiooni esitajate ja teiste huvitatud isikute osalemisega petitsioonikomisjoni koosolekul, kus küsimusi arutatakse.
This information provided by the Commission is supplemented in many cases by the Committee's own investigations, especially when subjects are given higher priority by the Committee and also by the presence of petitioners and other interested parties in the Committee meeting when the issues are debated.
Sellele vaatamata ja ehkki komisjoni vastused on mõnikord osutunud üsna standardseteks ja üldisteks, edastades komisjoni pädevuse ja tegevussuutlikkuse väga range tõlgenduse, hindavad kõik petitsioonikomisjoni liikmed nende panust väga kõrgelt.
In spite of this and even though occasionally the Commission's answers have proved to be rather standard and general, providing a very strict interpretation of Commission competencies and its capacity to act, their contribution is highly valued by all members of the Committee.
Euroopa Parlamendi ja komisjoni vaheliste suhete uus raamleping rõhutab vajadust kahe institutsiooni vahelise tugevdatud dialoogi järele ning see on eriti oluline petitsioonikomisjoni töö seisukohalt, sest enamik juhtumeid puudutab poliitikavaldkondi, mis otseselt mõjutavad ELi kodanike igapäevaelu.
The new framework agreement on the relations between the European Parliament and the Commission emphasizes the need for a strengthened dialogue between the two institutions, and this is particularly important for the work on the Committee on Petitions as the majority of cases relate to policy areas having a direct impact on the daily lives of EU citizens.
Täiendavaid edusamme on vaja petitsioonide tähtsuse tunnustamisel komisjoni töö seiskohast ELi õiguse rakendamise järelevalve alal.
Progress is still needed in respect to the recognition of the importance of petitions for the work of the Commission in the monitoring the implementation of EU law.
Aastaraportite andmed viitavad sellele, et Euroopa Parlamendile esitatud petitsioonid on komisjonile esitatud kaebustega võrreldes vähem olulised.
The data included in the Annual Reports suggests that petitions addressed to the European Parliament are of minor importance when compared to complaints to the European Commission.
Esitatud statistikas on Euroopa Parlamendi küsimuste ja petitsioonide tõttu avastatud rikkumised pidevalt arvestatud komisjoni omaalgatuslike juhtumite hulka, mis vähendab petitsioonide panust EÜ õiguse rakendamise järelevalve protsessis.
The statistics provided have constantly counted infringements opened due to parliamentary questions and petitions as own-initiative cases by the Commission, thus diminishing the contribution of petitions in the process of monitoring the application of EC law.
Kaebe- ja petitsioonimenetluse paralleelne olemasolu tekitab terve rea lisaküsimusi, millele on otseselt viidatud resolutsiooni projektis.
The parallel existence of complaints and petitions procedures, respectively, raises a number of additional issues which are referred to directly in the draft resolution.
Nagu osutatud Euroopa Parlamendi 5. juuni 2003. aasta resolutsioonis (T5-0274/2003), muutub olukord keerukaks, kui kodanik esitab samaaegselt sama küsimuse kohta komisjonile kaebuse ja Euroopa Parlamendile petitsiooni.
As pointed out in the European Parliament's resolution of 5 June 2003 (T5-0274/2003), the situation becomes complicated when a citizen simultaneously lodges a complaint with the Commission and a petition with Parliament concerning the same grievance.
Selliste juhtumite käsitlemiseks on vajalik suurem sidusus.
An injection of greater coherence is required in the management of such cases.
On ka järjest olulisem, et komisjon teeks oma otsused rikkumiste juhtumites läbipaistvamalt ning hoiaks kaebuste ja (petitsioonikomisjoni kaudu) petitsioonide esindajaid paremini kursis.
It is also becoming increasingly important that the Commission takes its decisions on infringement cases in a more transparent way and keeps complainants and petitioners (via the Committee on Petitions) better informed.
Kaebuste ja petitsioonide esitajate menetlusõigused ei ole praegu piisavad, sest komisjon keeldub süstemaatiliselt avaldamast ametlikke teateid, põhjendatud arvamusi, asjaomaste liikmesriikide vastuseid ja muid kohtueelse menetluse jooksul peetud kirjavahetust, ehkki teoreetilise korra kohaselt on liikmetel raamlepingute kohaselt juurdepääs tundlikele dokumentidele.
The procedural rights of complainants and petitioners are presently not sufficient, since the Commission systematically refuses to disclose letters of formal notice, reasoned opinions, replies of the Member States concerned and other correspondence exchanged during the pre-litigation procedure even though procedures theoretically exist for members to have access to sensitive documents under the Framework Agreements.
Petitsioonikomisjon ei tea sageli, mille alusel otsused tehakse, näiteks rikkumise juhtumi lõpetamisel, kui petitsioon on menetluses.
If it is often not known by the Committee, on what basis the decisions are taken, for instance, to close an infringement case for which a petition is open.
Komisjon nõuab, et neid otsuseid ei kontrollitaks.
The Commission insists that these decisions cannot be made subject to scrutiny.
See avatuse puudumine võib tekitada spekulatsiooni küsimuses, mille ulatuses juhtumite lahendamisel võidakse mõnel juhul lähtuda kauplemisest ja läbirääkimistest, mitte aga komisjoni rangest nõudmisest, et liikmesriigid järgiksid täielikult Euroopa kirjutatud õigust.
This lack of openness can give rise to speculation as to how far the settling of cases might, in some instances, have been the result of horse-trading and negotiations, rather than the Commission's rigorous insistence on full compliance by Member States with the letter of European law.
Kuna see võib õõnestada avalikkuse usaldust ELi institutsioonide vastu, tuleb tugevdada asjakohast õiguslikku raamistikku
Since this potentially undermines public confidence and trust in the EU institutions, the relevant legal framework
Määrus nr 1049/2001 dokumentidele juurdepääsu kohta. ning Euroopa Parlamendi ülesanne on kontrollida komisjoni tegevust.
Regulation 1049/2001 on Access to documents. should be strengthened and the Parliament has a duty to exercise control over the Commission's activities.
Tuleb lisada, et olukorda halvendab „rikkumistes algatatud horisontaalsete menetluste” kasvav arv, mille puhul komisjon otsustab lõpuks tegutseda diskretsiooni teel terve rea sarnaste juhtumise lahendamiseks.
It should be added that this situation is made worse by the increasing number of so-called "horizontal infringement proceedings" where the Commission decides, in a discretionary way, to finally take action on a whole raft of similar cases.
Näiteks on lahendamata 1998. ja 2000. aastal Iirimaalt laekunud petitsioon puhast joogivett käsitlevate ELi õigusaktide väga konkreetsete rikkumisnäidete kohta Kilkennys ja ka Galways, ehkki Euroopa Kohus on Iirimaa süüdi mõistnud ELi joogiveedirektiivi rikkumises.
For example, petitions received from petitioners in Ireland concerning very specific examples of the violation of EU law related to clean drinking water, in Kilkenny and also in Galway, tabled in 1998 and 2000, remain open though Ireland has been condemned by the European Court of Justice for infringement of the EU Drinking Water Directive.
Petitsioonide esitajatele ei saa anda selget teavet ning ei ole ka märke asjaomaste kohalike ametivõimude tegevusest.
No clear information can be given to petitioners and there are no signs of action by local authorities concerned.
Petitsioonide esitajad omalt poolt esitavad asjatult pidevalt uuendatud teavet joogivee halva kvaliteedi kohta.
The petitioners for their part continue to provide updated information on the poor drinking water quality to no avail.
See seab petitsiooniprotsessi, komisjoni ja Iiri ametivõimud mõjutatud kodanike silmis põhjendatult halba valgusesse.
This brings the petitions process, the Commission and the Irish authorities into disrepute in the eyes of the affected citizens, and rightly so.
Suhted nõukogu ja liikmesriikidega
Relations with Council and the Member States .
Arvatavasti vastab tõele, et petitsioonikomisjoni ja liikmesriikide vahelised suhted on juba petitsioonikomisjonile laekunud petitsioonides esitatud kaebuste iseloomu tõttu potentsiaalselt konfliktsed.
It is probably true to say that relations between the Committee and Member States are potentially conflictual by the very nature of the complaints made in the petitions received by the Committee.
Eespool toodud näide on selge.
The above example is clear.