natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Seoses avaliku ja erasektori partnerlust käsitleva ühtse õigusraamistiku puudumisega Euroopa tasandil ning siseriiklike õigusaktide heterogeensusega tekib küsimus, kas läbipaistvuse ja tõhusa konkurentsi tagamiseks turuosaliste vahel ei oleks vaja ühtseid reegleid.
In the absence of a uniform legal framework for PPPs at European level and in view of the heterogeneity of national laws the question arises, whether uniform provisions are needed to safeguard transparency and effective competition between market participants.
Rohelisele raamatule järgnenud arutelul oli vähene osalejate enamik avaliku ja erasektori partnerluse horisontaalse reguleerimise vastu, kuid pooldas kontsessioone, institutsioneeritud avaliku ja erasektori partnerlust ning "in-house" suhteid puudutavaid algatusi.
In the consultations that followed the Green Paper a small majority of those taking part came out against the blanket regulation of PPPs but favoured initiatives on concessions, IPPPs and in-house relations.
Üksmeel puudus seejuures võimalike algatuste vormi suhtes, s.t kas tuleb eelistada õigusloomega seotud või õigusloomega mitteseotud meetmeid.
There was no agreement on the form of possible initiatives, i.e. whether legislative or non-legislative measures were to be preferred.
Avaliku ja erasektori partnerlus kujutab endast põhimõtteliselt ühte riigihanke vormi.
PPPs are essentially a form of public contracting.
Siiski on eelkõige Euroopa Kohtu levinud pretsedendi tõttu tekkinud õiguskindlusetus, mis tuleks kaotada.
But because of the proliferating case-law of the Court of Justice, in particular, a situation of legal uncertainty has come about that ought to be tidied up.
Samuti tuleb hoolikalt uurida, millises osas saab eeskirju ühtlustada, kaotamata seejuures olulisi erinevusi.
There also needs to be a careful look at where provisions can be standardised without blurring serious differences.
Põhimõtteliselt tuleb seadusandlikku protsessi suhtuda ettevaatlikult, sest avaliku ja erasektori partnerlus kujutab endast sageli väga keerukaid kokkuleppeid, mille atraktiivsus saab jääda püsima ainult paindliku reguleerimise puhul.
The legislative process should as a matter of principle go carefully, because PPPs are often very complex agreements whose attractiveness can only survive in a climate of flexible regulation.
Õiguspoliitiliselt tuleks esindada selget seisukohta, mille kohaselt tuleb alati, kui valitakse eraõiguslikku partnerit, valida läbipaistvad menetlused.
In legal terms there needs to be a clear statement that wherever a private partner is being selected transparent procedures must be chosen.
Lisaks läbipaistvuse nõudele ja ausale konkurentsile turuosaliste vahel on põhjuseks ka see, et eraettevõtlust ja ametiasutusi suunavad põhimõtteliselt erinevad huvid.
Apart from the need for transparency and fair competition between market participants the main reason is that private industry and the public sector are driven by quintessentially different interests.
Olukorda tuleb teisiti hinnata omavalitsustevahelise koostöö korral, mis on kohaliku omavalitsuse organisatsioonilise ülimuslikkuse väljund.
However, the situation with cooperation between local authorities, which is an expression of local self-government, should be judged differently.
Et probleemid avaliku ja erasektori partnerluses olenevalt teemade ringist erinevad, tuleb neid järgnevalt ka eraldi käsitleda.
Since the problems vary between PPPs depending on the range of issues involved they are considered separately below.
Avaliku ja erasektori partnerlus riigihanke kujul
PPPs as public contracts
Avaliku ja erasektori partnerluse korral, mida võib iseloomustada riigihankena, on küsimus eelkõige hankemenetluse kohaldamises.
In the case of PPPs that are characterised as public contracts the main issue is the question of the award procedure.
Koos võistlevate läbirääkimistega tekkis tuntud avaliku, suletud ja läbirääkimiste protseduuri kõrvale uus hankemenetluse kord künnisest kõrgemale jäävate menetluste puhul.
With the competitive dialogue a new award procedure has appeared on the scene to join the familiar public, restricted and negotiated procedures for procurement above the threshold values.
Protseduur ühendab hankemenetluse ja läbirääkimiste protseduuri elemente.
This procedure combines elements of the tender procedure with those of the negotiated procedure.
See on avatud ja suletud protseduuri suhtes subsidiaarne, kuid läbirääkimisprotseduuri suhtes ülimuslik.
Unlike the public and restricted procedures it is not an expression of subsidiarity but takes precedence over the negotiated procedure.
Liikmesriigid võivad ette näha hankemenetluse võistlevate läbirääkimiste abil eriti keerukate hangete korral.
Member States can use the competitive procedure for the award of contracts in particularly complex cases.
Raskusi valmistab erilise keerukuse täpsem määratlemine.
Difficulties arise over what precisely is meant by ‘particularly complex’ contracts.
Eriti keeruka hankega on tegu siis, kui avalik tööandja
The definition should apply when the public contractor
- ei ole objektiivselt võimeline esitama tehnilisi vahendeid, millega tema vajadusi ja eesmärke on võimalik täita ja/või
- is objectively unable to specify the technical means with which their needs and objectives can be fulfilled and / or
- ei ole objektiivselt võimeline esitama projekti juriidilisi ja/või finantstingimusi.
- is objectively unable to specify the legal and / or financial conditions of a project.
Seega tekib küsimus, kas avaliku ja erasektori partnerlusprojektid on üldiselt eriti keerukad.
This poses the question of whether particular complexity is a feature of PPP projects as a general rule.
Selle kohta tuleb öelda, et avaliku ja erasektori partnerlusprojektid on sageli eriti keerukad, kuid ei ole seda tingimata alati.
Here it should be said that such projects are indeed often particularly complex but need not always be so.
Pigem tuleb otsustada iga konkreetse juhtumi korral eraldi.
Rather must each case be decided on its merits.
Igal juhul võib väita, et võistlevate läbirääkimiste menetlus on avaliku ja erasektori partnerluse valdkonnas eelistamist väärt, sest see ühendab endas suletud protseduuri ja läbirääkimiste protseduuri eeliseid.
At any event it may be said that the competitive dialogue procedure deserves to take preference for the award of contracts in the PPP sector as a principle because it combines the advantages of the restricted procedure with those of the negotiated procedure.
Tänu oma paindlikkusele võimaldab see leida optimaalse lahenduse suure konkurentsisurve all.
Its flexible nature enables it to obtain optimum solutions under great competitive pressure.
Sellega väheneb konkurentsi ohustava käitumise oht.
This reduces the risk of anti-competitive behaviour.
Protseduuri kohaldamise lihtsustamiseks peaks komisjon täpsustama mõistet „õiguslik ja finantsiline keerukus".
To make the procedure easier to apply the Commission should spell out what is meant by ‘legal and financial complexity’.
Avaliku ja erasektori partnerlus kontsessiooni kujul
PPPs as concessions
Üks praeguse avaliku ja erasektori partnerluse kohta käiva arutelu põhipunkte on küsimus, kas teenuste kontsessioonide jaoks tuleb luua ühenduseülene eeskiri, ning kui jah, siis kas see eeskiri peaks eksisteerima eraldi või võib seda käsitleda koos riigihangetega.
One of the main points in the current debate about PPPs turns on the issue of whether service concessions should be regulated on a Community-wide basis, and if so, whether such regulation should be separate or combined with public contracts.
Mõne aasta eest andis komisjon välja teatise „Ühenduse õiguse tõlgendamise küsimused kontsessioonide valdkonnas“.
A few years ago the Commission issued an ‘Interpretative Communication on Concessions Under Community Law’.
Arutelu põhjal otsustas komisjon kõigepealt läbi viia tagajärgede hindamise, enne kui ta otsustab, kas avaldada täiendav tõlgendav teatis või direktiivi eelnõu.
In the light of the results of this consultation the Commission decided first to evaluate the implications, before determining whether to publish a further interpretive Communication or a proposed directive.
Selline toimimisviis on tervitatav.
This approach should be welcomed.
Olukord, kus selles valdkonnas puudub õigusnormide koordineerimise kohustus, samuti asjaolu, et teenuste kontsessioone käsitlevaid eeskirju soovivad kehtestada vähesed liikmesriigid, takistab asjassepuutuvate turgude ühenduseülest avamist.
The fact that there is no obligation in this area to coordinate the law, and the further fact that very few Member States want to lay down rules for service concessions, stand in the way of a Community-wide move to open up the markets concerned.
See olukord ei sisalda endas mitte ainult konkurentsi kadumise ohtu, vaid viib ka juriidilise ebakindluseni.
This situation not only runs the risk of a loss of competition but also leads to legal uncertainties.
Selle tagajärjeks on eelkõige piiritlemisraskused, sest keerukate avaliku ja erasektori partnerlusprojektide korral ei ole nende identifitseerimine teenuste kontsessiooni või lepinguna mitte alati lihtne.
The latter arise primarily from difficulties with demarcation, because in the case of complex PPP projects it is not always easy to identify them as a service concession or a service contract.
Seega on lepingute sõlmimise korra otsustavaks eeliseks kontsessioonide korral sellega seonduv üleeuroopaline õiguskindlus.
The crucial advantage of legislative regulation of the procurement procedure for concessions lies in the consequent Europe-wide legal certainty.
Ning õiguskindlus tähendab investeeringute kindlust, mis mõjub omakorda positiivselt konkurentsile.
And legal certainty means investment security, which in turn has a positive impact on competition.
Kontsessioone puudutav õiguslik regulatsioon peaks sätestama konkreetse lepingu sõlmimise korra, mis arvestab selle õigusvormi eripärade.
Legislation on concessions should set out a practical procurement procedure that takes account of the special features of that legal form.
See toob selgust selles osas, et ametkonnad ei või anda ettevõttele kontsessiooni ilma konkursita valikuprotseduurita.
It would make clear that local authorities cannot award a concession to an undertaking without a competitive tendering procedure.
Selline konkurents viib reeglina maksumaksja seisukohalt madalamate hindadeni teenuse sama või koguni parema kvaliteedi juures.
As a rule competition of this kind leads – wholly in the taxpayers’ interest – to lower prices for the same or even better quality of service.
Kuid niikaua kui ettepanek ei vasta seadusega kehtestatud nõuetele, jääb alles kahtlus, et teenuste kontsessioonid teenivad riigihankeid käsitlevate õigusaktide eiramise huve.
But for as long as the need for legislation is unfulfilled the suspicion must remain that service concessions serve as a way of evading the law on public contracts.
Institutsioneeritud avaliku ja erasektori partnerlus ja "in-house"
Institutionalised PPPs (IPPPs) and ‘in-house relations’
Institutsioneeritud avaliku ja erasektori partnerluse puhul on tegemist eraõiguslike ja avalik-õiguslike partnerite vahelise üksusega.
IPPPs are joint industrial creations combining private and public partners.
Selliste üksuste ülesandeks on avalikkusele teenuse võimaldamine või osutamine, tavaliselt olmeteenuste valdkonnas.
The task of such creations is to provide or supply a service on behalf of the public, typically in the field of public welfare.
Institutsioneeritud avaliku ja erasektori partnerlus võib tekkida segakapitaliga ettevõtte loomise teel, aga ka sellisel teel, et eraettevõte saavutab kontrolli endises avalik-õiguslikus ettevõttes, st osaluse muutmise teel.
IPPPs may be created by the formation of a mixed-economy enterprise, but may also arise when a private company assumes control of what was a public concern, i.e. by changing the share ownership.
Siin tekib küsimus, kas riigihankelepingu sõlmimise seisukohast on need kaks protsessi, st uue ettevõtte rajamine ja osaluse muutmine, asjakohased.
This raises the question whether the two processes, new formation or a change of ownership, are relevant from the point of view of procurement law.
Komisjoni arvates tuleb selle ettevõtte eraõiguslik osapool vastavalt asjassepuutuvatele ülesannetele valida välja läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil, täpsemalt olenevalt konkreetsest lepinguvormist vastavalt riigihanke direktiividele või EÜ asutamislepingule.
The Commission says that the private partner of such an enterprise must be selected for the tasks involved in a transparent way and without discrimination, and must be so selected irrespective of the actual form of the contract under the procurement directives or the EC Treaty.
Komisjoni seda seisukohta tuleb järgida, sest vaid objektiivsete kriteeriumide alusel partneri väljavalimine tagab ausa konkurentsi.
We would agree with the Commission on this, as only the selection of a private partner in accordance with objective criteria will safeguard fair competition.
Kui segakapitaliga ettevõtte eraõiguslik osapool on välja valitud, oleksid täiendavad hankekonkursid lepingu jaoks ebavajalik bürokraatlik ajaraiskamine.
When the private partner of a mixed-economy enterprise is selected, further invitations to tender for the contract would only be needless red tape.
Seetõttu tuleks vältida topelthankekonkurssi.
So a second tendering process should be avoided,
Äsja nimetatud teemaderingi kuulub ka küsimus, kas riigihanke- või kontsessioonilepingu sõlmimine segakapitaliga ettevõttega eeldab hankekonkurssi protseduuri (nn "in-house"-problemaatika).
As part of this discussion there is also the question of whether awarding a public contract or a concession to a mixed-economy enterprise makes a tendering procedure essential, in what is known as the ‘in-house’ problem.
Siin on saanud teed näitavateks kriteeriumideks Euroopa Kohtu otsused Teckal ’i ja Stadt Halle kohta.
Here the judgments of the Court of Justice in the Teckal and Stadt Halle cases (C-107/98 and C-26/03) have laid down the determining criteria.
Teckal ’i kohtuasja põhjal ei õigusta lepingut sõlmiva asutuse osalus segakapitaliga ettevõttes lepingu sõlmimise põhimõtetes erandi tegemist.
Under the Teckal case-law, the participation of the awarding authority in ‘semi-public’ or mixed-economy undertakings does not justify exemption from the principles of procurement law.
Otsustav olevat lepingu sõlmimine iseseisva juriidilise isikuga.
What is crucial is to award the contract to a body with independent legal personality.
Selle järgi tunnustataks lepingu sõlmimise õiguses tehtavat erandit siis, kui lepingut sõlmival asutusel on segakapitaliga ettevõtte üle kontroll samamoodi nagu oma asutuse üle ning kui ettevõte asuks olulisel määral tegutsema ametiasutuse eest.
Accordingly an exemption from procurement law is recognised when the awarding authority exercises over the mixed-economy enterprise a control similar to that which it exercises over its own departments and when the enterprise essentially acts for the public body.
Võrdsuse tagamiseks lepingu sõlmija sisemiste üksustega peavad mõlemad kriteeriumid olema kumulatiivselt täidetud.
The two criteria must be cumulatively fulfilled to ensure that there is equivalence with internal entities of the contracting authority.
Täiendava selguse tõi Stadt Halle kohtuasi.
The Stadt Halle case-law has further clarified the matter.
Selle kohaselt otsustas Euroopa Kohus, et „lepingut sõlmiv riigiasutus tohib sõlmida lepingu talle kuuluva ettevõttega ainult siis ilma lepingu sõlmimise korrast kinni pidamata, kui talle kuulub 100% ettevõtte kapitalist“, st ettevõttes puudub ka väikseim eraosalus.
The Court decided that public contracting authorities may award a contract to an undertaking that belongs to them without adhering to the procurement provisions only when they hold 100 % of the undertaking’s capital, in other words when there is not even a small private shareholding in the undertaking.
Vaid siis on tööandjal Euroopa Kohtu seisukoha järgi samasugune kontroll ettevõtte üle kui oma asutuse üle.
Only then, says the Court, does the contracting authority exercise control as it would over its own departments.
Teiseks kahjustaks riigihankelepingu sõlmimine segakapitaliga ettevõttega ilma hankekonkurssi korraldamata ausa konkurentsi eesmärki ning huvitatute võrdset kohtlemist.
Second, awarding a public contract to a mixed-economy enterprise without a tendering procedure would damage the aim of undistorted competition and the principle of treating the interested parties equally.
Selline protseduur looks segakapitaliga ettevõttes osalevale eraettevõttele eelise tema konkurentide suhtes.
Such a procedure would give a private undertaking participating in the capital of a mixed-economy enterprise an advantage over its competitors.
Kohalike omavalitsuste vaheline koostöö
Cooperation between local authorities
Vastavalt Euroopa Kohtu 13. jaanuari 2005. aasta otsusele (komisjon vs Hispaania) peavad kohalike asutuste vahelised koostöökokkulepped olema sõlmitud üldistel riigis kehtivatel õiguslikel alustel.
Under the Court’s judgment of 13 January 2005 in Case C-84/03 (Commission v Spain), cooperation agreements between local authorities cannot as a rule be excluded from procurement law by a national provision.
Lepingute sõlmimise õigus kehtib alati, kui kaks õiguslikult erinevat isikut sõlmivad rahalist huvi pakkuva lepingu.
The law on contracts always applies when two legally distinct entities conclude a contract for pecuniary interest.
Osalevate isikute staatus ei ole selle järgi oluline.
The status of the entities is not at issue.
Tegemist võib olla ka kohalike asutustega.
Local authorities may also be involved.
Otsus vallandas Euroopa kohalike omavalitsuste vahel arutelu selle üle, kas või millisel juhul kuuluvad kohalike omavalitsuste vahelised koostöövormid lepingute sõlmimise õiguse rakendusalasse.
The judgment has sparked off a debate among local authorities in Europe as to whether and in what circumstances forms of cooperation between local authorities are subject to procurement law.
Vastus sellele küsimusele peab lähtuma olukorra kirjeldusest.
An answer to this question must take as its starting point the definition of a public authority.
Euroopas ja liikmesriikides on ühiskonna õiguskorraldusele iseloomulik riigi ja ühiskonna eristamine.
A feature of the legal system for public authorities in Europe and the Member States is the distinction between the state and society.
Kui ühiskonda, mille juurde kuulub ka majandus, iseloomustab vabadus, privaatautonoomia ja turg, tuleb vastupidiselt riiki koos selle alajaotustega mõista kui organiseeritud võimu- ja otsustusüksust.
While society, whose realm includes the economy, is characterised by freedom, private autonomy and the market, the state on the other hand, with its subdivisions, should be seen as an organised entity for exercising power and making decisions.
Föderaalse korraldusega riigi eripära seisneb selles, et riiklikud alajaotused on omaette juriidilised isikud, mis erinevad terve riigi juriidilisest isikust.
A special feature of a federally organised state consists in the fact that its state subdivisions have separate legal personality, which distinguishes them from the overarching state.
Ühiskonnast erinevuse mõttes jäävad nad aga riikluse osaks.
Yet they remain, in terms of the distinction from society, a part of the state’s persona.
Üksikute ülimuslikkuse kandjate omavahelist koostööd puudutavad eeskirjad on avalik-õiguslike lepingutena riikliku haldusorganisatsiooni osa ning erinevad seega rangelt nn alamõiguslikest lepingutest halduse ja kodanike vahel.
Rules on cooperation between individual authorities are, as agreements under public law, part of the national administrative organisation and hence should be strictly distinguished from subordinating legal agreements between the administration and the citizen.
Selle taustal on kohalike omavalitsuste vahelise koostöö puhul põhimõtteliselt tegemist liikmesriigi haldusorganisatsiooni kuuluvat pädevust puudutava koostöökokkuleppega.
Seen against this background, cooperation between local authorities are essentially an agreement on the exercise of responsibility within the administrative organisation of a Member State.
ELi komisjoni sõnul toimuvad „avalike volituste sisemised ümberkorraldused“.
The Commission says that internal reorganisations of public authorities are taking place.
Seega on kohalike omavalitsuste vahelise ülesannete üleandmise puhul tegemist mitte kolmandatelt osapooltelt hankimisega, vaid siseriiklike organisatoorsete meetmetega.
In the case of assignments of tasks between local authorities, these are not procurement processes involving third parties but internal measures of state organisation.
Riigisiseselt antakse ülesanne teisele asutusele.
A task is awarded to another agency within the state.
Selles valdkonnas ei ole ELil vastavalt piiratud ühekordselt antud pädevuse põhimõttele pädevust.
In this field, under the principle of limited competence, the EU has no competence.
Riiklik haldusorganisatsioon on taandunud pigem ELi protseduurilise ja organisatoorse autonoomia põhimõtte kohaselt, mis vastab ka Euroopa Kohtu kohtupraktikale.
Rather the national administrative organisation is disconnected from the EU, in accordance with the principle of procedural and organisational autonomy, as established in the case-law of the Court of Justice.
Juhul kui selliseid ülesannete täitmise ümberkorraldusjuhtusid vaadataks riikliku üldorganisatsiooni sees tõepoolest riigihankekohustuslikena, võrduks see kaudse erastamiskohustusega.
Were one to regard such cases of reorganisation of task allocation within the overall state organisation as indeed subject to procurement law, this would be tantamount to an indirect requirement to privatise.
See aga ei saa olla sooviks, sest riigil on põhimõtteliselt vaba valik, kas ta osutab teenuseid ise või annab need üle kolmandatele turuosalistele.
But this cannot be the intended aim, because the state is on principle free to decide whether to provide services itself or award them to third parties on the open market.
Lisaks oleks selline mõte vastuolus EÜ lepingu artikliga 295, mille järgi ei puuduta EÜ asutamisleping omandi õiguslikku režiimi liikmesriikides.
Such an idea would also be at odds with Article 295 of the EC Treaty, under which the Member States’ system of property ownership remains unaffected by the Treaty.
Kohaliku omavalitsuse ülimuslikkuse õigus on tagatud nii siseriiklikul kui Euroopa tasandil.
The right of local self-government is guaranteed both nationally and at European level.
Euroopa seisukohalt tuleneb see esiteks EÜ asutamislepingu artikli 5 subsidiaarsuse põhimõttest ja teiseks Euroopa kohaliku omavalitsuste harta artiklitest 2 ja 4.
From the European point of view it derives firstly from the concept of subsidiarity in Article 5 of the EC Treaty, and secondly from Articles 2 and 4 of the European Charter of Local Self-Government.
Ka Euroopa põhiseaduslik lepe tunnustab artiklis I-5 nüüdsest selgelt piirkondlikku ja kohalikku omavalitsust ning nendega seotud riigiõiguslikke aluseid, sätestades, et liit austab oma liikmesriikide rahvuslikku identiteeti, mis väljendub nende põhilises poliitilises ja haldusõiguslikus struktuuris, k.a piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused .
Even the Treaty on the European Constitution now expressly recognises regional and local self-government and the associated structures of state organisation in Article I-5, when it says there that ‘the Union shall respect the national identities of its Member States, inherent in their fundamental structures, political and constitutional, inclusive of regional and local self-government ’.
Loomulikult ei saa iga ülimuslikkuse kandjate vahelist kokkulepet iseenesest eraldada riigihankeõigusest.
Obviously not every agreement between authorities can per se be subject to the procurement law.
Pigem on vaja puhtalt haldusorganisatoorsete meetmete ja halduskandjate vaheliste hankelepingute vahel eristamist.
Rather there is a need to differentiate between purely administrative measures and procurement agreements between administrative bodies.
Viimase osas leiab kohaldamist riigihankeõigus.
It is to the latter that the procurement law should apply.