natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients should be advised that current antiretroviral therapy has not been proven to prevent the risk of transmission of HIV to others through blood or sexual contact.
Patsiente tuleb hoiatada, et retroviirusevastane ravi ei taga kaitset HIV ülekandumise eest verega või seksuaalsel teel.
Appropriate precautions should continue to be used.
Tuleb jätkata sobivate ettevaatusabinõude kasutamist.
Patients with chronic diarrhoea or malabsorption:
Kroonilise kõhulahtisuse või malabsorptsiooniga patsiendid:
The relatively high frequency of diarrhoea during treatment with ritonavir may compromise the absorption and efficacy (due to decreased compliance) of ritonavir or other concurrent medications.
Kui ritonaviirravi ajal esineb kõhulahtisust suhteliselt tihti, võib see vähendada ritonaviiri või teiste samaaegselt manustatavate ravimite imendumist ja efektiivsust (vähenenud saadavuse tõttu).
Serious persistent vomiting and/ or diarrhoea associated with ritonavir use might also compromise renal function.
Raske ja püsiv oksendamine ja/ või kõhulahtisus, mida seostatakse ritonaviiri kasutamisega, võib ohustada ka neerufunktsiooni.
Haemophilia: there have been reports of increased bleeding, including spontaneous skin haematomas and haemarthroses, in haemophiliac patients type A and B treated with protease inhibitors.
Kirjeldatud on verejooksude sagedasemat esinemist, sh spontaanseid nahahematoome ja hemartroose A ja B tüüpi hemofiilia patsientidel, keda raviti proteaasi inhibiitoritega.
New onset diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbation of existing diabetes mellitus has been reported in patients receiving protease inhibitors.
Proteaasi inhibiitoreid saavatel patsientidel on esinenud esmakordselt diagnoositud suhkurtõbe, hüperglükeemiat või varem diagnoositud suhkurtõve ägenemist.
In some of these the hyperglycaemia was severe and in some cases also associated with ketoacidosis.
Mõningatel juhtudel oli hüperglükeemia raske ja mõnel juhul seotud ka ketoatsidoosiga.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Kombineeritud retroviirusevastast ravi on seostatud keha rasva ümberjaotumisega (lipodüstroofia) HIV patsientidel.
A connection between visceral lipomatosis and PIs and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
Hüpoteesina on esitatud seost vistseraalse lipomatoosi ja proteaasi inhibiitorite ning lipoatroofia ja nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorite (NRTI) vahel.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Suuremat lipodüstroofia riski on seostatud individuaalsete teguritega, nagu kõrgem iga ja ravimiga seotud teguritega, nagu retroviirusevastase ravi pikem kestus ja sellega seotud metaboolsed häired.
Consideration should be given to measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Kaaluda tuleb tühja kõhuga seerumi lipiidide ja veresuhkru määramist.
Patients who exhibit these signs or symptoms should be evaluated and Norvir therapy should be discontinued if a diagnosis of pancreatitis is made (see section 4.8).
Nende nähtude või sümptomitega patsientide seisundit tuleb hinnata ja Norvir– ravi katkestada, kui pankreatiidi diagnoos on kinnitatud (vt lõik 4. 8).
Immune Reactivation Syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymtomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
Raskekujulise immuunpuudulikkusega HIV - infektsiooniga patsientidel võib kombineeritud retroviirusevastase ravi (CART) alustamise ajal tekkida põletikuline reaktsioon asümptomaatilistele või residuaalsetele oportunistlikele patogeenidele ja põhjustada tõsist kliinilist seisundit või sümptomite halvenemist.
Typically, such reactions have been observed within the first few weeks or months of 6 initiation of CART.
6 Maksahaigus:
Any inflammatory symptoms should be evaluated and treatment instituted when necessary.
Kompenseerimata maksahaigusega patsientidele ei tohi ritonaviiri anda.
For patients with stable severe hepatic impairment (Child Pugh Grade C) without decompensation see section 4.2.
Stabiilse raske kompenseerimata maksakahjustusega (Child Pugh klass C) patsientide kohta vt lõik 4. 2.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk for severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Kroonilise B – või C– hepatiidiga patsientidel, kes saavad kombineeritud retroviirusevastast ravi, on suurem risk tõsiste ja potentsiaalselt eluohtlike maksa kõrvaltoimete tekkeks.
In case of concomitant antiviral therapy for hepatitis B or C, please refer to the relevant product information for these medicinal products.
Samaaegse B – või C– hepatiidiviiruse vastase ravi korral tutvuge palun ka nende preparaatide ravimi omaduste kokkuvõtetega.
Renal disease:
Neeruhaigus:
Since the renal clearance of ritonavir is negligible, the decrease in the total body clearance is not expected in patients with renal impairment.
Kuna ritonaviiri renaalne kliirens on ebaoluline, ei vähene neerupuudulikkusega patsientidel tõenäoliselt ka organismi totaalne kliirens.
For specific dosing information in patients with renal impairment, refer to the Summary of Product Characteristics (SPC) of the co-administered protease inhibitor.
Täpsemate annustamisjuhiste saamiseks neerupuudulikkusega patsientidele tutvuge samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõttega (SPC).
See also section 4.2.
Vt ka lõik 4. 2.
Ritonavir oral solution contains castor oil polyoxyl which may cause stomach upset and diarrhoea.
Ritonaviiri suukaudne lahus sisaldab polüoksüül kastoorõli, mis võib põhjustada maoärritust ja kõhulahtisust.
Ritonavir oral solution contains alcohol (43% v/ v), ie up to 258 mg per maximum dose of 600 mg, equivalent to 65 ml beer, 27 ml wine per dose.
Ritonaviiri suukaudne lahus sisaldab alkoholi (43 mahu%), s. o kuni 258 mg alkoholi maksimaalses ravimiannuses (600 mg) – see võrdub 65 ml õlle või 27 ml veiniga annuse kohta.
Each 100 mg dose contains up to 43 mg alcohol and each 200 mg dose contains 86 mg alcohol.
Iga 100 mg annus sisaldab 43 mg alkoholi ja iga 200 mg annus sisaldab 86 mg alkoholi.
Therefore concomitant administration of Norvir with disulfiram or medicines with disulfiram-like reactions (eg metronidazole) should be avoided.
Seetõttu tuleks vältida Norvir’ i kasutamist koos disulfiraami või disulfiraami– taolisi reaktsioone põhjustavate ravimitega (näiteks metronidasool).
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Kuigi osteonekroosi etioloogiat peetakse multifaktoriaalseks (hõlmates kortikosteroidide kasutamise, alkoholi tarvitamise, raske immuunsupressiooni ja kõrge kehamassi indeksi), on teatatud haiguse esinemisest eriti kaugelearenenud HIV- haigusega ja/ või pikaajalist kombineeritud retroviirusevastast ravi saanud patsientidel.
PR interval prolongation: ritonavir has been shown to cause modest asymptomatic prolongation of the PR interval in some healthy adult subjects.
PR- intervalli pikenemine: ritonaviir on uuringutes mõnedel tervetel täiskasvanutel näidanud mõõdukat asümptomaatilist PR- intervalli pikendavat toimet.
Rare reports of 2nd or 3rd degree atrioventricular block in patients with underlying structural heart disease and pre-existing conduction system abnormalities or in patients receiving drugs known to prolong the PR interval (such as verapamil or atazanavir) have been reported in patients receiving ritonavir.
Harva on teatatud teise või kolmanda astme atrioventrikulaarse blokaadi esinemisest kaasneva strukturaalse südamehaigusega või juhtehäiretega patsientidel, kes võtavad ravimeid, mis teadaolevalt pikendavad PR- intervalli (sh verapamiil või atasanaviir) koos ritonaviiriga.
Norvir should be used with caution in such patients (see section 5.1).
Norvir’ i tuleb sellistel patsientidel kasutada ettevaatusega (vt lõik 5. 1).
The following Warnings and Precautions should be considered when ritonavir is used as an antiretroviral agent.
Järgnevalt toodud hoiatuste ja ettevaatusabinõudega tuleb arvestada juhul, kui ritonaviiri kasutatakse retroviirusevastase ravimina.
When ritonavir is used as a pharmacokinetic enhancer, full details on the warnings and precautions relevant to that particular PI must be considered, therefore the Summary of Product Characteristics, section 4.4, for the particular PI must be consulted to determine if the information below is applicable.
Kui ritonaviiri kasutatakse farmakokineetilise toime tugevdajana, tuleb tutvuda ka kõigi hoiatuste ja ettevaatusabinõudega, mis puudutavad samaaegselt manustatavat proteaasi inhibiitorit ja seetõttu tuleb allpool toodud informatsiooni kehtivuse kontrollimiseks lugeda vastava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõtte lõiku 4. 4.
7 PDE5 inhibitors:
7 HMG- CoA reduktaasi inhibiitorid:
Particular caution should be used when prescribing sildenafil, tadalafil or vardenafil in patients receiving ritonavir.
HMG– CoA reduktaasi inhibiitorite simvastatiini ja lovastatiini ainevahetus sõltub oluliselt CYP3A isoensüümidest.
Co-administration of ritonavir with these medicinal products is expected to substantially increase their concentrations and may result in associated adverse events such as hypotension and prolonged erection (see section 4.5).
Seetõttu ei soovitata ritonaviiri samaaegset kasutamist simvastatiini või lovastatiiniga, kuna suureneb risk müopaatia (sh rabdomüolüüs) tekkeks.
The HMG-CoA reductase inhibitors simvastatin and lovastatin are highly dependent on CYP3A for metabolism, thus concomitant use of ritonavir with simvastatin or lovastatin is not recommended due to an increased risk of myopathy including rhabdomyolysis.
Samuti on ettevaatus vajalik, kui ritonaviiri võetakse koos atorvastatiiniga, mille ainevahetus sõltub vähem CYP3A isoensüümidest.
Caution must also be exercised and reduced doses should be considered if ritonavir is used concurrently with atorvastatin, which is metabolised to a lesser extent by CYP3A.
Sellisel juhul tuleb mõelda ka ritonaviiri annuste vähendamisele.
If treatment with an HMG-CoA reductase inhibitor is indicated, pravastatin or fluvastatin is recommended (see section 4.5).
Kui on näidustatud ravi HMG– CoA reduktaasi inhibiitoriga, soovitatakse kasutada pravastatiini või fluvastatiini (vt lõik 4. 5).
The increased digoxin levels may lessen over time (see section 4.5).
Suurenenud digoksiini tase võib aja jooksul väheneda (vt lõik 4. 5).
In patients who are already taking ritonavir when digoxin is introduced, digoxin should be introduced more gradually than usual.
Digoksiini määramisel ritonaviiri juba võtvatele patsientidele tuleb digoksiini manustamist alustada järk- järgulisemalt kui tavaliselt.
Ethinyl estradiol:
Etinüülöstradiool:
Barrier or other non-hormonal methods of contraception should be considered when administering ritonavir at therapeutic or low doses as ritonavir is likely to reduce the effect and change the uterine bleeding profile when co-administered with estradiol-containing contraceptives.
Kui ritonaviiri manustatakse kas terapeutilistes või ka madalamates annustes, tuleb kaaluda alternatiivse mittehormonaalse rasestumisvastase meetodi kasutamist, kuna samaaegsel kasutamisel koos etinüülöstraadiooli sisaldavate kontratseptiividega vähendab ritonaviir tõenäoliselt nende toimet ja põhjustab emaka verejookse.
Concomitant use of ritonavir and fluticasone or other glucocorticoids that are metabolised by CYP3A4 is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects, including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression (see section 4.5).
Ritonaviiri ja flutikasooni või teiste CYP3A4 kaudu metaboliseeruvate glükokortikoidide samaaegne kasutamine ei ole soovitatav, välja arvatud juhul, kui ravist saadav potentsiaalne kasu ületab kortikosteroidi süsteemsest toimest tuleneva ohu, sh Cushingi sündroom ja neerupealiste funktsiooni pärssimine (vt lõik 4. 5).
Adverse events of nausea, dizziness, hypotension and syncope have been observed in single dose interaction studies in healthy volunteers (see section 4.5)
Tervetel vabatahtlikel läbiviidud ühekordse annuse koostoimeuuringutes on täheldatud kõrvaltoimetena iiveldust, pearinglust, hüpotensiooni ja sünkoopi (vt lõik 4. 5).
The interaction profiles of HIV-protease inhibitors, co-administered with low dose ritonavir, are dependant on the specific co-administered protease inhibitor.
Madalas annuses ritonaviiri samaaegsel manustamisel PI- tega sõltub HIV– proteaasi inhibiitorite kõrvaltoimete profiil konkreetsest proteaasi inhibiitorist.
For a description of the mechanisms and potential mechanisms contributing to the interaction profile of the PIs, see section 4.5.
Mehhanismide ja võimalike proteaasi inhibiitorite koostoimeid mõjutavate mehhanismide kohta vt lõiku 4. 5.
Please also review the Summary of Product Characteristics for the particular boosted PI.
Palun tutvuge ka samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõttega.
Higher doses of ritonavir have been shown to be associated with an increased incidence of adverse events.
Ritonaviiri suuremate annuste kasutamisel on täheldatud kõrvaltoimete esinemissageduse suurenemist.
8 Co-administration of saquinavir and ritonavir has led to severe adverse events, mainly diabetic ketoacidosis and liver disorders, especially in patients with pre-existing liver disease.
Sakvinaviiri kasutamine koos ritonaviiriga on põhjustanud raskeid kõrvaltoimeid – peamiselt diabeetilist ketoatsidoosi ja maksahäireid (eelkõige maksahaigust põdevatel patsientidel).
Saquinavir/ ritonavir should not be given together with rifampicin, due to the risk of severe hepatotoxicity (presenting as increased hepatic transaminases) if the three medicines are given together (see section 4.5).
8 Sakvinaviiri/ ritonaviiri ei tohi võtta koos rifampitsiiniga seoses nende kolme ravimi koosmanustamisel tekkiva raske hepatotoksilisuse (väljendub maksa transaminaaside hulga suurenemisena) ohuga (vt lõik 4. 5).
Tipranavir: co-administered with 200 mg of ritonavir has been associated with reports of clinical hepatitis and hepatic decompensation including some fatalities.
Ritonaviiri samaaegset manustamist (annuses 200 mg) on seostatud kliinilise hepatiidi ja maksapuudulikkusega – täheldatud on ka mõningaid surmajuhtumeid.
Extra vigilance is warranted in patients with chronic hepatitis B or hepatitis C co-infection, as these patients have an increased risk of hepatotoxicity.
Eriti tähelepanelik tuleb olla patsientide suhtes, kellel on kaasuv krooniline hepatiit B või hepatiit C, kuna nendel patsientidel on hepatotoksiliste toimete avaldumise oht suurem.
Fosamprenavir:
Fosamprenaviir:
Co-administration of atazanavir with ritonavir in doses greater than 100 mg once daily has not been clinically evaluated.
Kliiniliselt ei ole hinnatud atasanaviiri samaaegset manustamist ritonaviiriga, kui viimase annus ületab 100 mg kaks korda ööpäevas.
The use of higher ritonavir doses might alter the safety profile of atazanavir (cardiac effects, hyperbilirubinemia) and therefore is not recommended.
Ritonaviiri suuremad annused võivad mõjutada atasanaviiri ohutusprofiili (kardiaalsed kõrvaltoimed, hüperbilirubineemia) ja ei ole seetõttu soovitatavad.
CYP3A4 > CYP2D6.
Ritonaviiril on tugev afiinsus mitmete tsütokroom P450 isoensüümide suhtes ning ta võib pärssida CYP3A4 > CYP2D6 suunal toimuvat oksüdeerumist.
Co-administration of Norvir and medicinal products primarily metabolised by CYP3A may result in increased plasma concentrations of the other medicinal product, which could increase or prolong its therapeutic and adverse effects.
Norvir’ i koosmanustamine CYP3A poolt metaboliseeritavate ravimitega võib põhjustada nende ravimite plasmakontsentratsiooni tõusu mis võib võimendada või pikendada terapeutilist toimet ja kõrvaltoimeid.
For select medicinal products (eg alprazolam) the inhibitory effects of ritonavir on CYP3A4 may decrease over time.
Teatud ravimite (nt alprasolaami) puhul võib ritonaviiri CYP3A4 metabolismi inhibeeriv toime aja jooksul taanduda.
Ritonavir also has a high affinity for P-glycoprotein and may inhibit this transporter.
Ritonaviiril on tugev afiinsus ka P- glükoproteiini suhtes ja ta võib selle transporteri aktiivsust inhibeerida.
The inhibitory effect of ritonavir (with or without other protease inhibitors) on P-gp activity may decrease over time (eg digoxin and fexofenadine-see table “ Ritonavir effects on non-antiretroviral drugs” below).
Ritonaviiri P- glükoproteiini inhibeeriv toime võib aja jooksul taanduda (nt digoksiin ja feksofenadiin – vt tabel “ Ritonaviiri toimed mitte retroviirusevastastele ravimitele ”), sõltumata sellest, kas teda kasutatakse koos teiste proteaasi inhibiitoritega või ilma.
Important information regarding drug interactions when ritonavir is used as a pharmacokinetic enhancer is also contained in the Summary of Product Characteristics of the co-administered protease inhibitor.
Ritonaviiri kasutamisel farmakokineetilise toime tugevdajana tuleb olulise koostoimeid puudutava info saamiseks lugeda ka samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõtet.
Drugs that affect ritonavir levels
Ravimid, mis mõjutavad ritonaviiri taset
Serum levels of ritonavir can be reduced by concomitant use of herbal preparations containing St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Samaaegne liht- naistepuna (Hypericum perforatum) sisaldavate taimsete preparaatide kasutamine võib vähendada ritonaviiri kontsentratsioone seerumis.
This is due to the induction of drug metabolising enzymes by St John’ s wort.
Põhjuseks on ravimit metaboliseerivate ensüümide aktiveerimine liht- naistepuna poolt.
Herbal preparations containing St John’ s wort must not be used in combination with ritonavir.
Liht- naistepuna sisaldavaid taimseid preparaate ei tohi kasutada koos ritonaviiriga.
Ritonavir levels may increase on stopping St John’ s wort.
Kui patsient juba tarvitab liht- naistepuna, tuleb selle võtmine peatada ja võimaluse korral kontrollida viiruste hulka veres.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’ s wort (see section 4.3).
Liht- naistepuna aktiveeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast selle manustamise katkestamist (vt lõik 4. 3).
Serum levels of ritonavir may be affected by select co-administered medicinal products (eg delavirdine, efavirenz, phenytoin and rifampicin).
Teatud ravimite (nt delavirdiin, efavirenz, fenütoiin ja rifampitsiin) samaaegne manustamine võib mõjutada ritonaviiri plasmakontsentratsiooni.
These interactions are noted in the drug interaction tables below.
Need koostoimed on ära märgitud alltoodud koostoimete tabelites.
9 Drugs that are affected by the use of ritonavir
Ravimid, mida mõjutab ritonaviiri kasutamine
Interactions between ritonavir and protease inhibitors, antiretroviral agents other than protease inhibitors and other non-antiretroviral drugs are listed in the tables below.
9 Ritonaviiri ja proteaasi inhibiitorite, retroviirusevastaste ainete (mitte proteaasi inhibiitorid) ja teiste mitte retroviirusevastaste ainete vahelised koostoimed on nimetatud alltoodud tabelites.
Drug Interactions – Ritonavir with Protease Inhibitors
Ravimkoostoimed – ritonaviir koos proteaasi inhibiitoritega Samaaegselt manustatav ravim
Dose of Co-administered
Samaaegselt manustatava ravimi annus (mg)
Dose of NORVIR
Norvir’ i annus (mg)
Drug
Hinnatud ravim
100 q12h
100 mg iga 12 tunni järel
↑ 64%
Amprenaviir 2 ↑ 64%
↑ 5 fold
↑ 5 korda
Norvir oral solution should not be co-administered with amprenavir oral solution to children due to the risk of toxicity from excipients in the two formulations.
Lastele ei tohi Norvir’ i suukaudset lahust koos amprenaviiri suukaudse lahusega manustada ravimite abiainetest tingitud toksiliste toimete tekkeohu tõttu.
For further information, physicians should refer to the Agenerase Summary of Product Characteristics.
Atasanaviir
Atazanavir
300 mg iga 24 tunni järel
100 q24h
100 mg iga 24
Atazanavir 300 q24h 100 q24h Atazanavir
Atasanaviir 300 mg iga 24 tunni järel 100 mg iga 24 Atasanaviir
Atazanavir1
tunni järel
↑ 2 fold
↑ 2 korda
↑ 3-7 fold
↑ 3… 7 korda
For further information, physicians should refer to the Reyataz Summary of Product Characteristics.
Täiendava informatsiooni saamiseks peaks raviarst lugema Reyataz’ i ravimi omaduste kokkuvõtet.
Darunavir 600, single 100 q12h Darunavir
100 mg iga 12 tunni Darunaviir järel
For further information, refer to the Summary of Product Characteristics for Prezista.
Lisainformatsiooni saamiseks tutvuge Prezista ravimi omaduste kokkuvõttega.
700 q12h
700 mg iga 12 tunni järel
↑ 2.4 fold
↑ 2, 4 korda
For further information, physicians should refer to the Telzir Summary of Product Characteristics.
Täiendava informatsiooni saamiseks peaks raviarst lugema Telzir’ i ravimi omaduste kokkuvõtet.
Indinavir3 Ritonavir
Indinaviir 3
↑ 178% ↑ 72%
↑ 178%
↑ 4 fold ↔
↔
100 q12h
100 mg
Nelfinavir 1250 q12h 100 q12h Nelfinavir
Nelfinaviir 1250 mg iga 12 tunni järel 100 mg iga 12 Nelfinaviir
↑ 20to39%
↑ 20… 39%
750, single
tunni järel
Nelfinavir Ritonavir
Nelfinaviir
↑ 152% ↔
↔
ND ↔
↔
Saquinavir
10 Sakvinaviir
Saquinavir4 Ritonavir
Sakvinaviir 4
↑ 1 5-fold ↔
↔
↑ 5-fold ↔
↔
↑ 17-fold ↔
↔
10 In a clinical study investigating the interaction of rifampicin 600 mg once daily and saquinavir 1000 mg with ritonavir 100 mg twice daily in healthy volunteers, severe hepatocellular toxicity with transaminase elevations up to > 20-fold the upper limit of normal after 1 to 5 days of co-administration was noted.
Kiinilises uuringus tervetel vabatahtlikel, milles uuriti rifampitsiini annuse 600 mg üks kord ööpäevas ja sakvinaviiri annuse 1000 mg koos 100 mg ritonaviiriga kaks korda ööpäevas koostoimeid, täheldati pärast 1 kuni 5 päeva kestnud koosmanustamist rasket hepatotsellulaarset toksilisust koos transaminaaside taseme tõusuga kuni > 20 korda üle normi ülemise piiri.
Due to the risk of severe hepatoxicity, saquinavir/ritonavir should not be given together with rifampicin.
Raske hepatotoksilisuse ohu tõttu ei tohi sakvinaviiri/ ritonaviiri koos rifampitsiiniga kasutada.
For further information, physicians should refer to the Invirase or Fortovase Summary of Product Characteristics.
Täiendava informatsiooni saamiseks peaks raviarst lugema Fortovase ravimi omaduste kokkuvõtet.
200 q12h
200 mg iga 12
Tipranavir 500 q12h 200 q12h Tipranavir
Tipranaviir 500 mg iga 12 tunni järel 200 mg iga 12 Tipranaviir
↑ 29 fold
↑ 29 korda
For further information, physicians should refer to the Aptivus Summary of Product Characteristics.
Täiendava informatsiooni saamiseks peaks raviarst lugema Aptivus’ e ravimi omaduste kokkuvõtet.
Not determined.
Ei ole kindlaks tehtud (not determined).
Drug Interactions – Ritonavir with Antiretroviral Agents Other Than Protease Inhibitors Co-
Ravimkoostoimed – ritonaviir koos retroviirusevastaste ravimitega (mitte proteaasi inhibiitoritega) Samaaegselt manustatav ravim
Dose of Co-
Samaaegselt manustatava ravimi annus (mg)
Dose of NORVIR (mg)
Norvir’ i annus (mg)
200 q12h
200 mg iga 12 tunni järel
600 q12h 2 h later
600 mg 2 tunni möödudes iga 12 tunni järel
Didanosine 200 q12h 600 q12h 2 h later Didanosine
Didanosiin ↓
↓ 13%
13%
As ritonavir is recommended to be taken with food and didanosine should be taken on an empty stomach, dosing should be separated by 2.5 h.
Kuna ritonaviiri tuleb manustada koos toiduga, didanosiini aga tühja kõhuga, tuleb ravimeid manustada eraldi – 2, 5 tunnise intervalliga.
400 q8h
400 mg iga 8 tunni järel
Delavirdine1 ↔ Ritonavir
Delavirdiin ↔
↔ ↑ 75%
↑ 75%
When used in combination with delavirdine, dose reduction of ritonavir may be considered.
Efavirens
Efavirenz
600 mg iga 24 tunni järel
500 q12h
500