natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No evidence of clinical interactions or relevant increase of blood strontium levels with medicinal products expected to be commonly prescribed concomitantly with OSSEOR in the target population were found during clinical trials.
Kliinilistes uuringutes ei leitud kliinilisi kõrvaltoimeid ega vere strontsiumisisalduse olulist tõusu ravimitega, mida võidakse tavaliselt sihtpopulatsioonile määrata koos OSSEOR’ ega.
These included: nonsteroidal anti-inflammatory agents (including acetylsalicylic acid), anilides (such as paracetamol), H2 blockers and proton pump inhibitors, diuretics, digoxin and cardiac glycosides, organic nitrates and other vasodilators for cardiac diseases, calcium channel blockers, beta blockers, ACE inhibitors, angiotensin II antagonists, selective beta-2 adrenoceptor agonists, oral anticoagulants, platelet aggregation inhibitors, statins, fibrates and benzodiazepine derivatives.
Nende hulka kuulusid: mittesteroidsed põletikuvastased ained (kaasa arvatud atsetüülsalitsüülhape), aniliidid (nt paratsetamool), H2 blokaatorid ja prootonpumba inhibiitorid, diureetikumid, digoksiin ja südameglükosiidid, orgaanilised nitraadid ja muud vasodilataatorid südamehaiguste ravis, kaltsiumikanalite blokaatorid, beetablokaatorid, AKE inhibiitorid, angiotensiin II antagonistid, selektiivsed beeta- 2 adrenoretseptori agonistid, peroraalsed antikoagulandid, trombotsüütide agregatsiooni inhibiitorid, statiin, fibraadid ja bensodiasepiini derivaadid.
OSSEOR is only intended for use in postmenopausal women.
OSSEOR on ette nähtud kasutamiseks ainult postmenopausis naistele.
No clinical data on exposed pregnancies are available for strontium ranelate.
Strontsiumranelaadi kasutamise kohta raseduse ajal kliinilised andmed puuduvad.
At high doses, animal studies have shown reversible bone effects in the offspring of rats and rabbits treated during pregnancy (see section 5.3).
Loomkatsetes on suurte annuste korral ilmnenud pöörduv mõju tiinuse ajal ravitud rottide ja küülikute järeltulijate luudele (vt lõik 5. 3).
If OSSEOR is used inadvertently during pregnancy, treatment must be stopped.
Kui OSSEOR’ t kasutatakse juhuslikult raseduse ajal, tuleb ravi lõpetada.
Strontium is excreted in milk.
Strontsium eritub rinnapiima.
Strontium ranelate should not be given to nursing women.
Strontsiumranelaati ei tohi anda rinnaga toitvatele naistele.
OSSEOR has been studied in clinical trials involving nearly 8,000 participants.
OSSEOR’ t on uuritud peaaegu 8000 osavõtjaga kliinilistes uuringutes.
Long-term safety has been evaluated in postmenopausal women with osteoporosis treated for up to 60 months with strontium ranelate 2 g/ day (n=3,352) or placebo (n=3,317) in phase III studies.
Pikaajalist ohutust on hinnatud postmenopausis osteoporoosiga naistel, keda raviti kuni 60 kuud strontsiumranelaadiga 2 g/ päevas (n = 3352) või platseeboga (n = 3317) III faasi uuringutes.
Mean age was 75 years at inclusion and 23% of the patients enrolled were 80 to 100 years of age.
Keskmine vanus uuringusse lülitamise ajal oli 75 aastat ning 23% uuringusse võetud patsientidest olid 80... 100 aasta vanused.
Overall incidence rates for adverse events with strontium ranelate did not differ from placebo and adverse events were usually mild and transient.
Strontsiumranelaadi kõrvalnähtude üldine esinemissagedus platseebost ei erinenud ning kõrvalnähud olid tavaliselt kerged ja mööduva iseloomuga.
The most common adverse events consisted of nausea and diarrhoea, which were generally reported at the beginning of treatment with no noticeable difference between groups afterwards.
Kõige sagedasemad kõrvalnähud olid iiveldus ja diarröa, millest teatati tavaliselt ravi algul ja mille puhul hiljem märgatavaid rühmadevahelisi erinevusi ei olnud.
Discontinuation of therapy was mainly due to nausea (1.3% and 2.2% in the placebo and strontium ranelate groups respectively).
Ravi katkestati põhiliselt iivelduse tõttu (platseeborühmas ja strontsiumranelaadi rühmas vastavalt 1, 3% ja 2, 2%).
Adverse reactions, defined as adverse events considered at least possibly attributable to strontium ranelate treatment in phase III studies are listed below using the following convention (frequencies versus placebo): very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100 ,< 1/10); uncommon (> 1/1 ,000, < 1/100); rare (> 1/10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/10 ,000).
Alljärgnevalt on loetletud strontsiumranelaadi kasutamisega seotud kõrvaltoimed III faasi uuringutes, järgides tava (sagedus platseeborühmaga võrreldes): väga sage (> 1/ 10); sage (> 1/ 100, < 1/ 10); aeg- ajalt (> 1/ 1000, < 1/ 100); harv (> 1/ 10 000, < 1000); väga harv (< 1/ 10 000).
Nervous system disorders Common: headache (3.3% vs.
Närvisüsteemi häired Sage: peavalu (3, 3% vs.
Gastrointestinal disorders Common: nausea (7.1% vs.
Seedetrakti häired Sage: iiveldus (7, 1% vs.
5.0%), loose stools (1.0% vs.
4, 6%), diarröa (7, 0% vs. 5, 0%), vedel iste (1, 0% vs.
Skin and subcutaneous tissue disorders Common: dermatitis (2.3% vs.
4 Naha ja nahaaluskoe kahjustused Sage: dermatiit (2, 3% vs.
2.0%), eczema (1.8% vs.
2, 0%), ekseem (1, 8% vs.
1.4%)
1, 4%)
4 There were no differences in the nature of adverse events between treatment groups regardless of whether patients were aged below or above 80 at inclusion.
Ravirühmadel ei olnud kõrvalnähtude iseloomus erinevusi olenemata sellest, kas patsiendid olid uuringusse lülitamise ajal alla või üle 80 aasta vanused.
In phase III studies, the annual incidence of venous thromboembolism (VTE) observed over5 years was approximately 0.7%, with a relative risk of 1.4 (95% CI = [1.0; 2.0]) in strontium ranelate treated patients as compared to placebo (see section 4.4).
III faasi uuringutes täheldati 5 aasta vältel tehtud vaatlustel, et strontsiumranelaadi ravi saavatel patsientidel, võrreldes platseeborühmaga, oli tromboemboolia (VTE) esinemissagedus aasta kohta ligikaudu 0, 7%, koos suhtelise riskiga 1, 4 (95% CI = [1, 0; 2, 0]) (vt lõik 4. 4).
In phase III studies, over 5 years, nervous system disorders were reported with higher frequency in patients treated with strontium ranelate, compared with placebo: disturbances in consciousness (2.6% vs.
III faasi uuringutes 5 aasta jooksul anti teada närvisüsteemi häirete kõrgemast sagedusest strontsiumranelaadiga ravitavatel patsientidel, võrreldes platseeborühmaga: teadvushäired (2, 6% vs.
2.1%), memory loss (2.5% vs.
2, 1%), mälukaotus (2, 5% vs.
0.1%).
2, 0%) ja krambid (0, 4% vs 0, 1%).
Laboratory test findings Transient emergent increases (> 3 times the upper limit of the normal range) in creatine kinase (CK) activity (musculo-skeletal fraction) were reported in 1.4% and 0.6% of the strontium ranelate and placebo groups respectively.
Laboratoorsed analüüsid Kreatiniinkinaasi (CK) aktiivsuse (luu - ja lihaskonna fraktsioon) mööduva iseloomuga järske tõuse (> 3- kordne tõus normi ülemisest piirist) täheldati strontsiumranelaadi rühmas ja platseeborühmas vastavalt 1, 4% ja 0, 6%.
The following events have been reported in post-marketing experience:
Turustamisjärgses perioodis on teatatud järgmistest:
Gastrointestinal disorders Frequency unknown: vomiting, abdominal pain, oral mucosal irritation including stomatitis and/ or mouth ulceration Skin and subcutaneous tissue disorders Frequency unknown: hypersensitivity skin reactions including rash, pruritus, urticaria, angioedema, Stevens-Johnson syndrome. Cases of severe hypersensitivity syndromes including drug rash with eosinophilia and systemic symptoms (DRESS) (see section 4.4).
Teatatud on raske ülitundlikkussündroomi juhtudest, mida iseloomustavad ravimilööve koos eosinofiilia ja süsteemsete sümptomitega (DRESS- sündroom) (vt lõik 4. 4).
Musculoskeletal and connective tissue disorders Frequency unknown: musculoskeletal pain including muscle spasm, myalgia, bone pain, arthralgia and pain in extremity.
Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused Sagedus teadmata: lihas- skeleti valu, sh lihasespasmid, lihasevalu, luuvalu, liigesevalu ning valud kätes ja jalgades.
General disorders and administration site conditions Frequency unknown: peripheral oedema Psychiatric disorders Frequency unknown: confusional state
Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid Sagedus teadmata: perifeersed tursed Psühhiaatrilised häired Sagedus teadmata: segasusseisund
Following episodes of overdoses during clinical trials (up to 4 g/ day for a maximal duration of 147 days), no clinically relevant events were observed.
Kliinilistes uuringutes üleannustamise järel (kuni 4 g päevas maksimaalselt 147 päeva jooksul) kliiniliselt olulisi nähte ei täheldatud.
Drugs for the treatment of bone diseases - Other drugs affecting bone structure and mineralisation ATC code:
Ravimid luuhaiguste raviks – Luustruktuuri ja mineralisatsiooni mõjutavad muud ravimid ATC- kood:
In vitro, strontium ranelate:
5 In vitro, strontsiumranelaat:
- increases bone formation in bone tissue culture as well as osteoblast precursor replication and
- suurendab luu moodustumist luukoekultuuris, samuti osteoblastide eellasrakkude replikatsiooni
collagen synthesis in bone cell culture;
ja kollageenisünteesi luurakukultuuris;
- reduces bone resorption by decreasing osteoclast differentiation and resorbing activity.
- vähendab luuresorptsiooni vähendades osteoklastide diferentseerumist ja resorptsiooni
5 This results in a rebalance of bone turnover in favour of bone formation.
Selle tulemusena tasakaalustuvad luukoe protsessid taas luukoe moodustumise suunas.
The activity of strontium ranelate was studied in various non-clinical models.
Strontsiumranelaadi toimet uuriti erinevates mitte- kliinilistes mudelites.
In iliac crest bone biopsies obtained after up to 60 months of treatment with strontium ranelate 2 g/ day in phase III trials, no deleterious effects on bone quality or mineralisation were observed.
III faasi uuringutes ei täheldatud niudeluu biopsiates pärast 60- kuulist ravi strontsiumranelaadiga 2 g/ päevas kahjulikke toimeid luu kvaliteedile ja mineralisatsioonile.
The combined effects of strontium distribution in bone (see section 5.2) and increased X-ray absorption of strontium as compared to calcium, leads to an amplification of bone mineral density (BMD) measurement by dual-photon X-ray absorptiometry (DXA).
Strontsiumi jaotumise kombineeritud toimed luudes (vt lõik 5. 2) ja strontsiumi suurenenud röntgenkiirte imendumine võrreldes kaltsiumiga, viib luu mineraaltiheduse (BMD) võimendumiseni, mõõdetuna kahe footoniga röntgenabsorptsiomeetria abil (DXA).
Available data indicate that these factors account for approximately 50% of the measured change in BMD over 3 years of treatment with OSSEOR 2 g/ day.
Kättesaadavad andmed näitavad, et need faktorid käivad ligikaudu 50% mõõdetud BMD muutuste kohta 3 aastase pikkuse ravi jooksul OSSEOR’ ega 2 g/ päevas.
This should be taken into account when interpreting BMD changes during treatment with OSSEOR.
Seda tuleb arvesse võtta BMD muutuste tõlgendamisel OSSEOR’ ega ravimise ajal.
In phase III studies, which demonstrated the anti-fracture efficacy of OSSEOR treatment, measured mean BMD increased from baseline with OSSEOR by approximately 4% per year at the lumbar spine and 2% per year at the femoral neck, reaching 13% to 15% and 5% to 6% respectively after 3 years, depending on the study.
III faasi uuringutes, mis näitasid OSSEOR’ ega ravimise luumurdude vastast toimet, tõusis OSSEOR’ t kasutades mõõdetud BMD keskmine nulljoonelt ligikaudu 4% aastas nimmelülides ja 2% aastas reieluukaelas, jõudes vastavalt 13% kuni 15% - ni ja 5% kuni 6% - ni pärast 3 aastat, uuringust sõltuvalt.
In phase III studies, as compared to placebo, biochemical markers of bone formation (bone-specific alkaline phosphatase and C-terminal propeptide of type I procollagen) increased and those of bone resorption (serum C-telopeptide and urinary N-telopeptide cross links) decreased from the third month of treatment up to 3 years.
III faasi uuringutes luukoe moodustumise biokeemiliste markerite (luukoele spetsiifiline alkaalne fosfataas ja I tüübi prokollageeni C- terminali propetiid) hulk suurenes ja luuresorptsiooni markerite (seerumi C- telopeptiidi ja uriini N- telopeptiidi ristsidemed) hulk vähenes võrreldes platseeboga alates kolmandast ravikuust kuni 3 aastani.
Clinical efficacy Osteoporosis is defined as BMD of the spine or hip 2.5 SD or more below the mean value of a normal young population.
Kliiniline efektiivsus Osteoporoos määratletakse, kui selgroo või puusa BMD on 2, 5 SD- d või rohkem alla keskmise väärtuse normaalse noorte populatsiooni kohta.
The anti-fracture studies program of OSSEOR was made up of two placebo-controlled phase III studies:
OSSEOR’ e luumurdude uuringu programm koosnes kahest platseebo- kontrollitud III faasi uuringust:
SOTI study and TROPOS study.
SOTI uuring ja TROPOS uuring.
TROPOS involved 5,091 postmenopausal women with osteoporosis (low femoral neck BMD and prevalent fracture in more than half of them) and a mean age of 77 years.
TROPOS’ sse oli kaasatud 5091 postmenopausaalses eas osteoporoosi põdevat naist (reieluukaela madal BMD ja luumurrud valdavalt enam kui pooles neist) keskmise vanusega 77 aastat.
Together, SOTI and TROPOS enrolled 1,556 patients over 80 years at inclusion (23.1% of the study population).
Kokku osales SOTI- s ja TROPOS- es 1556 patsienti, kes olid uuringusse lülitumisel üle 80 aasta vanad (23, 1% uuritavast populatsioonist).
In addition to their treatment (2 g/ day strontium ranelate or placebo), the patients received adapted calcium and vitamin D supplements throughout both studies.
Lisaks ravile (2 g päevas strontsiumranelaati või platseebot) said patsiendid mõlema uuringu vältel kaltsiumi ja D- vitamiiniga kohandatud toidulisandeid.
With respect to clinical vertebral fractures (defined as fractures associated with back pain and/ or a body height loss of at least 1 cm), the relative risk was reduced by 38%.
Kliiniliste vertebraalmurdude osas (mida määratletakse luumurdudena koos seljavaluga ja/ või keha pikkuse vähenemisega vähemalt 1 cm) vähenes suhteline risk 38%.
Quality of life assessment on the QUALIOST specific scale as well as the General Health perception score of the SF-36 general scale indicated benefit of OSSEOR, compared with placebo.
OSSEOR’ e kasulikkust võrreldes platseeboga näitasid nii elukvaliteedi hindamine QUALIOST eriskaalaga, kui ka elukvaliteedi tajumise näitajad SF- 36 küsimustikku üldskaalal.
6 Efficacy of OSSEOR to reduce the risk of new vertebral fracture was confirmed in the TROPOS study, including for osteoporotic patients without fragility fracture at baseline.
TROPOS uuring kinnitas OSSEOR’ e efektiivsust uute vertebraalmurdude riski kahandamisel; kaasa arvatud osteoporoosi põdevate patsientide hulgas, kellel uuringu alguses luumurde ei olnud.
Incidence of patients with vertebral fracture and relative risk reduction
Vertebraalmurdudega patsientide esinemissagedus ja suhtelise riski vähenemine
Relative Risk Reduction vs. placebo (95%CI), p value
Suhtelise riski vähenemine vs. platseebo (95% CI), p väärtus
N=723
N = 723
N=719
N = 719
vertebral fracture over 3 years
Uus vertebraalmurd 3 aasta jooksul Uus vertebraalmurd 1. aastal
32.8%
32, 8% 11, 8%
20.9%
20, 9% 6, 1%
41% (27-52), p < 0.001
41% (27- 52), p < 0, 001 49% (26- 64), p < 0, 001
vertebral fracture
Kliiniliselt uus vertebraalmurd 3 aasta jooksul
11.8%
17, 4%
New clinical vertebral fracture over 3 years
11, 3%
38% (17-53), p < 0.001
38% (17- 53), p < 0, 001
N=1823
N = 1823
N=1817
N = 1817
vertebral fracture over 3 years
Uus vertebraalmurd 3 aasta jooksul
20.0%
20, 0%
12.5%
12, 5%
39% (27-49), p < 0.001
39% (27- 49), p < 0, 001
26.5% with placebo).
SOTI ja TROPOS uuringute ühine analüüs patsientide kohta, kes olid uuringusse lülitamise ajal üle 80 aasta vanused, näitas, et OSSEOR vähendas uute selgroolülimurdude suhtelist riski 3 aasta jooksul 32% (19, 1% esinemissagedus strontsiumranelaadiga vs 26, 5% platseeboga).
In an a-posteriori analysis of patients from the pooled SOTI and TROPOS studies with baseline lumbar spine and / or femoral neck BMD in the osteopenic range and without prevalent fracture but with at least one additional risk factor for fracture (N=176), OSSEOR reduced the risk of a first vertebral fracture by 72% over 3 years (incidence of vertebral fracture 3.6% with strontium ranelate vs.
SOTI ja TROPOSE uuringute ühine järelanalüüsis patsientide hulgas, kellel ravi alustades oli nimmelülides ja/ või reieluukaelas BMD osteopeeniat näitavas vahemikus ja kellel valdavalt luumurde ei olnud, kuid oli vähemalt üks murru lisa riskifaktor (N = 176), vähendas OSSEOR esimese vertebraalmurru riski 72% 3 aasta jooksul (vertebraalmurru esinemissagedus strontsiumranelaadiga 3, 6% vs.
12.0% with placebo).
12, 0% platseeboga).
An a-posteriori analysis was performed on a subgroup of patients from the TROPOS study of particular medical interest and at high-risk of fracture [defined by a femoral neck BMD T-score ≤ - 3 SD (manufacturer’ s range corresponding to -2.4 SD using NHANES III) and an age ≥ 74 years (n=1,977, i. e.
Konkreetse meditsiinilise huviga ja kõrge luumurruriskiga [määratletud reieluukaela BMD T- tulemusega ≤ - 3 SD (tootja antud vahemik, mis vastab 2, 4 SD- le NHANES III kasutamisel) ja vanuses ≥ 74 aastat (n = 1, 977, s. t.
In this group, over 3 years of treatment, OSSEOR reduced the risk of hip fracture by 36% relative to the placebo group (table 2).
Selles grupis vähendas OSSEOR 3 raviaasta jooksul puusaluumurru riski 36% võrreldes platseebogrupiga (tabel 2).
Incidence of patients with hip fracture and relative risk reduction in patients with BMD ≤ -2.4 SD (NHANES III) and age ≥ 74 years
Puusaluumurruga patsientide esinemissagedus ja suhtelise riski vähenemine patsientidel, kelle BMD ≤ - 2. 4 SD (NHANES III) ja vanus ≥ 74 aastat Suhtelise riski vähenemine vs.
Relative Risk Reduction vs. placebo (95%CI), p value
platseebo (95% CI), p väärtus
N=995
N = 995
N=982
N = 982
Hip fracture over 3 years
Puusaluumurd 3 aasta jooksul
6.4%
6, 4%
4.3%
4, 3%
36% (0-59), p=0.046
36% (0- 59), p = 0, 046
The pharmacokinetics of strontium and ranelic acid have been assessed in healthy young men and healthy postmenopausal women, as well as during long-term exposure in postmenopausal osteoporotic women including elderly women.
Strontsiumi ja raneelhappe farmakokineetikat on hinnatud noortel tervetel meestel ja tervetel postmenopausis naistel, samuti osteoporoosiga postmenopausis, sealhulgas eakatel naistel pikaajalise tarvitamise ajal.
7 The absolute bioavailability of strontium is about 25% (range 19-27%) after an oral dose of 2 g strontium ranelate.
7 Imendumine Strontsiumi absoluutne biosaadavus pärast 2 g strontsiumranelaadi suukaudset annust on umbes 25% (vahemikus 19... 27%).
Maximum plasma concentrations are reached 3-5 hours after a single dose of 2 g.
Maksimaalne plasmakontsentratsioon saavutatakse 3... 5 tundi pärast 2 g üksikannust.
Steady state is reached after 2 weeks of treatment.
Stabiilne tase saavutatakse pärast 2- nädalast ravi.
Intake of strontium ranelate with calcium or food reduces the bioavailability of strontium by approximately 60-70%, compared with administration 3 hours after a meal.
Strontsiumranelaadi tarvitamine koos kaltsiumi või toiduga vähendab strontsiumi biosaadavust ligikaudu 60... 70% võrreldes manustamisega 3 tundi pärast sööki.
Due to the relatively slow absorption of strontium, food and calcium intake should be avoided both before and after administration of OSSEOR.
Strontsiumi suhteliselt aeglase imendumise tõttu tuleb vältida toidu ja kaltsiumi tarvitamist nii enne kui pärast OSSEOR’ e manustamist.
Oral supplementation with vitamin D has no effect on strontium exposure.
Suukaudne D- vitamiini lisaks tarvitamine strontsiumi toimet ei mõjuta.
Distribution Strontium has a volume of distribution of about 1 l/ kg.
Jaotumine Strontsiumi jaotusruumala on ligikaudu 1 l/ kg.
Measurement of strontium concentration in iliac crest bone biopsies from patients treated for up to 60 months with strontium ranelate 2 g/ day indicate that bone strontium concentrations may reach a plateau after about 3 years of treatment.
Strontsium seondub inimeste plasmavalkudega vähesel määral (25%) ja strontsiumil on luukoe suhtes suur afiinsus. Strontsiumi kontsentratsiooni mõõtmine niudeluu biopsiates, mis on võetud patsientidelt, keda raviti 60 kuud strontsiumranelaadiga 2 g päevas, näitab, et luu strontsiumikonstentratsioonid võivad stabiilse taseme saavutada umbes pärast 3 raviaastat.
Biotransformation As a divalent cation, strontium is not metabolised.
Biotransformatsioon Strontsium kui kahevalentne katioon ei metaboliseeru.
Elimination The elimination of strontium is time and dose independent.
Eliminatsioon Strontsiumi eliminatsioon on ajast ja annusest sõltuv.
Its plasma clearance is about 12 ml/ min (CV 22%) and its renal clearance about 7 ml/ min (CV 28%).
Selle plasma kliirens on ligikaudu 12 ml/ min (CV 22%) ja neerukliirens ligikaudu 7 ml/ min (CV 28%).
Elderly Population pharmacokinetic data showed no relationship between age and apparent clearance of strontium in the target population.
Eakad inimesed Populatsiooni farmakokineetilised andmed ei näidanud sihtpopulatsioonis mingit seost vanuse ja strontsiumi kliirensi vahel.
Patients with renal impairment In patients with mild-to-moderate renal impairment (30-70 ml/ min creatinine clearance), strontium clearance decreases as creatinine clearance decreases (approximately 30% decrease over the creatinine clearance range 30 to 70 ml/ min) and thereby induces an increase in strontium plasma levels.
Neerukahjustusega patsiendid Kerge või mõõduka neerukahjustusega patsientide korral (kreatiniini kliirens 30... 70 ml/ min) väheneb strontsiumi kliirens, kuna väheneb kreatiniini kliirens (ligikaudu 30% vähenemine kreatiniini kliirensi vahemikus 30 kuni 70 ml/ min) ja seetõttu kutsub see esile tõusu strontsiumi plasmatasemetes.
In phase III studies, 85% of the patients had a creatinine clearance between 30 and 70 ml/ min and 6% below 30 ml/ min at inclusion, and the mean creatinine clearance was about 50 ml/ min.
III faasi uuringutes oli uuringusse kaasamise hetkel 85% - l patsientidest kreatiniini kliirens 30 kuni 70 ml/ min vahel ja 6% - l alla 30 ml/ min, ja keskmine kreatiniini kliirens oli 50 ml/ min.
There is no pharmacokinetic data in patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 30 ml/ min).
Raske neerukahjustusega patsientide kohta farmakokineetilised andmed puuduvad (kreatiniini kliirens alla 30 ml/ min).
Patients with hepatic impairment There is no pharmacokinetic data in patients with hepatic impairment.
Maksakahjustusega patsiendid Maksakahjustusega patsientide kohta farmakokineetilised andmed puuduvad.
Chronic oral administration of strontium ranelate at high doses in rodents induced bone and tooth abnormalities, mainly consisting of spontaneous fractures and delayed mineralisation.
Strontsiumranelaadi krooniline suukaudne manustamine närilistele suurtes annustes tekitas luukoe ja hammaste väärarenguid, mis seisnesid peamiselt spontaansetes luumurdudes ja mineralisatsiooni viivitumises.
These effects were reported at bone strontium levels 2-3 times higher than long-term clinical bone strontium levels and were reversible after cessation of treatment.
Need toimed olid luu strontsiumitasemetel 2... 3 korda kõrgemad kui pikaajalistel kliinilistel luu strontsiumitasemetel ja taastusid pärast ravi katkestamist.
8 Developmental toxicity studies in rats and rabbits resulted in bone and tooth abnormalities (e. g. bent long bones and wavy ribs) in the offspring.
8 Arenduslikud toksilisuse uuringud rottidel ja küülikutel andsid tulemuseks luu - ja hammaste väärarengud (näiteks, paindunud pikad luud ja lainelised ribid) nende järglastel.
Paper/ polyethylene/ aluminium/ polyethylene sachets.
Paber/ polüetüleen/ alumiinium/ polüetüleenkotikesed.
Pack sizes Boxes containing 7, 14, 28, 56, 84 or 100 sachets.
Pakendi suurused Karbid sisaldavad 7, 14, 28, 56, 84 või 100 kotikest.
LES LABORATOIRES SERVIER 22, rue Garnier 92200 Neuilly-sur-Seine France
LES LABORATOIRES SERVIER 22, rue Garnier 92200 Neuilly- sur- Seine Prantsusmaa
9 21/ 09/ 2004
21/ 09/ 2004
11 A MANUFACTURING AUTHORISATION HOLDER RESPONSIBLE FOR BATCH RELEASE
TOOTMISLOA HOIDJA, KES VASTUTAB RAVIMIPARTII KASUTAMISEKS VABASTAMISE EEST