natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conversely, withdrawal symptoms may also be associated with suboptimal dosing.
Vastupidiselt, võõrutussümptomite teket võib seostada ka suboptimaalse annuse kasutamisega.
The risk of serious undesirable effects such as overdose or treatment dropout is greater if a patient is under dosed with Suboxone and continues to self medicate withdrawal symptoms with opioids, alcohol or other sedative-hypnotics in particular benzodiazepines.
Raskete kõrvaltoimete, nagu üleannustamine või ravi katkestamine, risk on suurem juhul, kui patsiendile manustatakse liiga väikeses koguses Suboxone’ i ja sellest tulenevalt leevendab patsient ise jätkuvalt võõrutusnähte opioidide, alkoholi või teiste rahustavate ainete, eriti bensodiasepiinide manustamisega.
Dependence:
Sõltuvus:
Buprenorphine is a partial agonist at the mu-opiate receptor and chronic administration produces dependence of the opioid type.
Buprenorfiin on müü- opioidiretseptori osaline agonist ja selle krooniline kasutamine põhjustab opioidsõltuvuse sarnast sõltuvusseisundit.
Discontinuation of treatment may result in a withdrawal syndrome that may be delayed.
Nii loomkatsed kui ka kliiniline kogemus on näidanud, et buprenorfiin võib põhjustada sõltuvust, kuid oluliselt väiksemal määral kui morfiin.
4 Suboxone may cause drowsiness, particularly when taken together with alcohol or central nervous system depressants (such as tranquilisers, sedatives or hypnotics) (see section 4.5).
4 Hingamise pärssimine:
A number of cases of death due to respiratory depression have been reported, particularly when buprenorphine was used in combination with benzodiazepines (see section 4.5), or when buprenorphine was not used according to prescribing information.
Kirjeldatud on mitmeid surmajuhtumeid hingamise pärssumise tõttu ning seda eriti juhtudel, kui buprenorfiini manustati koos bensodiasepiinidega (vt lõik 4. 5) või kui buprenorfiini kasutati vastuolus juhistega.
Deaths have been reported in association with concomitant administration of buprenorphine and other depressants such as alcohol or other opioids.
Buprenorfiini koosmanustamise tõttu alkoholi või opioididega on samuti esinenud surmajuhtumeid.
Hepatitis and hepatic events:
Hepatiit ja maksasümptomid:
Cases of acute hepatic injury have been reported in opioid-dependent addicts both in clinical trials and in post marketing adverse event reports.
Opioidsõltlastel on nii kliinilistes uuringutes kui ka turustamisjärgsetes kõrvaltoimete teatamise vormides kirjeldatud ägedaid maksakahjustuse juhtusid.
The spectrum of abnormalities ranges from transient asymptomatic elevations in hepatic transaminases to case reports of hepatic failure, hepatic necrosis, hepatorenal syndrome and hepatic encephalopathy.
Maksakahjustuse vormid varieeruvad mööduvast asümptomaatilisest maksa transaminaaside väärtuste tõusust kuni maksapuudulikkuse, maksanekroosi, hepatorenaalse sündroomi ja hepaatilise entsefalopaatiani.
In many cases the presence of pre-existing liver enzyme abnormalities, infection with hepatitis B or hepatitis C virus, concomitant use of other potentially hepatotoxic medicines, and ongoing injecting drug use may have a causative or contributory role.
Paljudel juhtudel võib nii põhjustava kui soodustava tegurina omada tähtsust juba varem esinenud maksaensüümide aktiivsuse tõus, B - või C- viirushepatiit, teiste potentsiaalselt hepatotoksiliste ravimite samaaegne manustamine ja narkootikumi jätkuv süstimine.
These underlying factors must be taken into consideration before prescribing Suboxone and during treatment.
Nimetatud tegureid tuleb Suboxone’ i määramisel ja ravi ajal arvestada.
When a hepatic event is suspected, further biological and etiological evaluation is required.
Kui kahtlustatakse maksasümptomite teket, on vajalik põhjalikum bioloogiline ja etioloogiline kontroll.
Depending upon the findings, the medicinal product may be discontinued cautiously so as to prevent withdrawal symptoms and to prevent a return to illicit drug use.
Sõltuvalt analüüside tulemustest võib olla vajalik ravimi manustamise ettevaatlik katkestamine, et vältida võõrutusnähtude süvenemist ja ennetada illegaalse ravimikasutuse taasteket.
If the treatment is continued, hepatic function should be monitored closely.
Kui ravi jätkatakse, tuleb hoolikalt jälgida maksafunktsiooni.
As buprenorphine is an opioid, pain as a symptom of a disease may be attenuated.
Kuna buprenorfiin on opioid, võib valu kui haiguse sümptom nõrgeneda.
Athletes must be aware that this medicine may cause a positive reaction to ‘ anti-doping’ tests.
Sportlased peavad teadma, et ravim võib anda anti- dopingu analüüsil positiivse tulemuse.
As with other opioids, caution is requested in patients using buprenorphine and having head injury, increased intracranial pressure, hypotension, prostatic hypertrophy or urethral stenosis.
Sarnaselt teiste opioididega tuleb buprenorfiini kasutamisel peatraumaga, tõusnud intrakraniaalse rõhu, hüpotensiooni, eesnäärme hüperplaasia või kusejuha stenoosiga patsientidel olla ettevaatlik.
This product should be used with care in patients with: asthma or respiratory insufficiency (cases of respiratory depression have been reported with buprenorphine); renal insufficiency (30% of the administered dose is eliminated by the renal route; thus, renal elimination may be prolonged); hepatic insufficiency (hepatic metabolism of buprenorphine may be altered) (see section 4.3).
Ravimit tuleb ettevaatusega kasutada patsientidel, kellel esineb: astma või hingamispuudulikkus (buprenorfiini kasutamisel on kirjeldatud respiratoorse depressiooni esinemist); neerupuudulikkus (30% manustatud annusest elimineerub neerude kaudu; seega võib eliminatsiooni aeg olla pikenenud); maksapuudulikkus (buprenorfiini maksametabolism võib olla muutunud) (vt lõik 4. 3).
Medicines that inhibit the enzyme CYP3A4 may give rise to increased concentrations of buprenorphine.
Ensüümi CYP3A4 süsteemi inhibeerivad ravimid võivad põhjustada buprenorfiini plasmakontsentratsiooni suurenemist.
A reduction of the Suboxone dose may be needed.
Vajalikuks võib osutuda Suboxone’ i annuse vähendamine.
Patients already treated with CYP3A4 inhibitors should have their dose of Suboxone titrated carefully since a reduced dose may be sufficient in these patients (see section 4.5).
Patsientidel, kes juba kasutavad ensüüm CYP3A4 inhibiitoreid, tuleb Suboxone’ i annust tiitrida ettevaatlikult, sest need patsiendid võivad vajada väiksemat annust (vt lõik 4. 5).
The concomitant use of monoamine oxidase inhibitors (MAOI) might produce exaggeration of the effects of opioids, based on experience with morphine.
Põhinedes kogemusele morfiiniga, võib monoamiini oksüdaasi inhibiitorite (MAOI) samaaegne kasutamine tugevdada opioidide toimet.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose- galactose malabsorption should not take this medicine.
Patsiendid, kellel on tegemist selliste harvaesinevate pärilike haigustega nagu galaktoosi talumatus, Lappi laktaasi puudulikkus või glükoosi- galaktoosi malabsorptsioon, ei tohi antud ravimit kasutada.
Suboxone should not be taken together with:
Suboxone’ i ei tohi koos manustada järgnevate ainetega:
• alcoholic drinks or medications containing alcohol, as alcohol increases the sedative effect of buprenorphine (see section 4.7).
• alkohoolsed joogid või alkoholi sisaldavad ravimid, sest alkohol suurendab buprenorfiini sedatiivset toimet (vt lõik 4. 7).
Suboxone should be used cautiously when co-administered with:
Suboxone’ i tuleb kasutada ettevaatusega koosmanustamisel:
This combination may result in death due to respiratory depression of central origin.
• bensodiasepiinidega: nimetatud kombinatsioon võib tsentraalse hingamiskeskuse pärssimise tõttu põhjustada surma.
Therefore, dosages must be limited and this combination must be avoided in cases where there is a risk of misuse (see section 4.4).
Seetõttu tuleb kasutada piiratud annuseid ja väärkasutamise ohu korral tuleb nimetatud kombinatsiooni vältida (vt lõik 4. 4).
• other central nervous system depressants, other opioid derivatives (e. g. methadone, analgesics and antitussives), certain antidepressants, sedative H1-receptor antagonists, barbiturates, anxiolytics other than benzodiazepines, neuroleptics, clonidine and related substances: these combinations increase central nervous system depression.
5 • teised kesknärvisüsteemi depressandid, teised opioidi derivaadid (n metadoon, analgeetikumid ja köhavaigistid), teatud antidepressandid, sedatiivsed H1- retseptori antagonistid, barbituraadid, anksiolüütikumid, mis ei kuulu bensodiasepiinide gruppi, neuroleptikumid, klonidiin ja teised sarnased ained: need kombinatsioonid suurendavad kesknärvisüsteemi depressiooni.
The reduced level of alertness can make driving and using machines hazardous.
Tähelepanuvõime languse tõttu võib autojuhtimine ja masinate käsitsemine olla ohtlik.
• CYP3A4 inhibitors: an interaction study of buprenorphine with ketoconazole (a potent inhibitor of CYP3A4) resulted in increased Cmax and AUC (area under the curve) of buprenorphine (approximately 70% and 50% respectively) and, to a lesser extent, of norbuprenorphine.
• CYP3A4 inhibiitorid: buprenorfiini ja ketokonasooli (potentsiaalne CYP3A4 inhibiitor) koostoimeuuringus suurenes buprenorfiini ja vähemal määral norbuprenorfiini Cmax ja AUC (joonealune pindala) (vastavalt 70% ja 50%).
Patients receiving Suboxone should be closely monitored, and may require dose-reduction if combined with potent CYP3A4 inhibitors (e. g. protease inhibitors like ritonavir, nelfinavir or indinavir or azole antifungals such as ketoconazole or itraconazole).
Suboxone’ i kasutavaid patsiente tuleb hoolikalt jälgida ja tuleb arvestada, et kooskasutamisel CYP3A4 inhibiitoritega (näiteks proteaasi inhibiitorid nagu ritonaviir, nelfinaviir või indinaviir või asoolide rühma kuuluvad antimükootikumid nagu ketokonasool ja itrakonasool) võib vajalikuks osutuda annuse vähendamine.
• CYP3A4 inducers: the interaction of buprenorphine with CYP3A4 inducers has not been investigated.
• CYP3A4 indutseerijad: buprenorfiini koostoimeid CYP3A4 indutseerijatega ei ole uuritud.
Therefore it is recommended that patients receiving Suboxone should be closely monitored if inducers (e. g. phenobarbital, carbamazepine, phenytoin, rifampicin) are co- administered.
Seetõttu tuleb nende ravimite (näiteks fenobarbitaal, karbamasepiin, fenütoiin, rifampitsiin) kooskasutamisel Suboxone’ iga patsiente hoolikalt jälgida.
To date, no notable interaction has been observed with cocaine, the agent most frequently used by multi-drug abusers in association with opioids.
Käesolevaks ajaks ei ole kokaiini (kõige sagedamini koos opioididega kasutatav aine mitme aine sõltlaste hulgas) koostoimeid buprenorfiiniga täheldatud.
There is very limited experience with buprenorphine/ naloxone in pregnant women.
Rasedus: buprenorfiini/ naloksooni kasutamise kohta rasedatel ei ole piisavalt andmeid.
Towards the end of pregnancy high doses of buprenorphine may induce respiratory depression in the neonate even after a short period of administration.
Raseduse lõpuperioodil võivad isegi lühiajaliselt kasutatud suured buprenorfiini annused põhjustada vastsündinul hingamise pärssumist.
Long-term administration of buprenorphine during the last three months of pregnancy may cause a withdrawal syndrome in the neonate.
Pikema- ajaline buprenorfiini kasutamine raseduse viimase kolme kuu vältel võib vastsündinul põhjustada ärajätunähte.
Suboxone should not be used during pregnancy.
Suboxone’ i ei tohi kasutada raseduse ajal.
If it is the prescriber’ s opinion that therapy in pregnancy is required, the use of buprenorphine may be considered according to the local buprenorphine labeling.
Kui arst otsustab, et ravi raseduse ajal on vajalik, võib kaaluda buprenorfiini kasutamist vastavalt kohalikele juhistele buprenorfiini kasutamise kohta.
In case pregnancy occurs while on Suboxone treatment, the mother and the unborn child should be closely monitored and switched to buprenorphine if further treatment is required.
Kui naine rasestub Suboxone’ i ravi ajal tuleb ema ja sündimata lapse seisundit hoolikalt jälgida ning edasise ravi vajaduse korral see ümberlülitada buprenorfiinile.
It is unknown whether naloxone is excreted in human breast milk.
Imetamine: naloksooni eritumise kohta rinnapiima puuduvad andmed.
In rats buprenorphine has been found to inhibit lactation.
Rottidel tehtud uuringud näitavad, et buprenorfiin pärsib rinnapiima eritumist.
Therefore, breast-feeding should be discontinued during treatment with Suboxone.
Seetõttu tuleb imetamine Suboxone- ravi ajal katkestada.
In general Suboxone has minor to moderate influence on the ability to move safely in traffic, use machines, or perform other hazardous activities.
Üldiselt on Suboxone’ l vähene kuni mõõdukas mõju võimele liikuda ohutult liikluses, käsitseda masinaid või sooritada muid ohtlikke tegevusi.
Suboxone may cause drowsiness, dizziness, or impaired thinking, particularly when taken together with alcohol or central nervous system depressants.
Suboxone võib põhjustada uimasust, pearinglust või mõtlemise häireid, seda eriti juhul, kui manustada koos alkoholi või kesknärvisüsteemi depressantidega.
Therefore caution is advised when performing the above mentioned activities (see sections 4.4 and 4.5).
Seetõttu on vajalik ettevaatus nimetatud tegevuste sooritamisel (vt lõigud 4. 4 ja 4. 5).
6 The most common-treatment related undesirable effects reported during clinical trials with Suboxone were those related to withdrawal symptoms (e. g. abdominal pain, diarrhoea, muscle aches, anxiety, sweating).
Kliinilistes uuringutes olid kõige sagedasemad Suboxone’ i kasutamisega seotud kõrvaltoimed võõrutusnähtudega seotud toimed (nt kõhuvalu, kõhulahtisus, lihasvalu, ärevus, higistamine).
In the pivotal clinical study of Suboxone, 342 of 472 patients (72.5%) reported treatment related adverse reactions.
Keskses kliinilises uuringus Suboxone’ iga kirjeldas raviga seotud kõrvaltoimeid 342 patsienti 472st (72, 5%).
These reactions are listed in Table 1 by system organ class and frequency (very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 to ≤ 1/ 100)).
Need kõrvaltoimed on loetletud organsüsteemide ja esinemissageduse järgi Tabelis 1 (väga sage (> 1/ 10), sage (> 1/ 100, < 1/ 10), aeg- ajalt (> 1/ 1000 kuni ≤ 1/ 100)).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
6 Igas esinemissageduse grupis on kõrvaltoimed toodud tõsiduse vähenemise järjekorras.
Treatment-related undesirable effects reported in the pivotal clinical study of Suboxone (≥ 0.1% of Suboxone-treated patients)
Raviga seotud kõrvaltoimete esinemissagedus keskses kliinilises uuringus Suboxone’ iga (≥ 0, 1% Suboxone’ iga ravitud patsientidest)
Infection Uncommon:
Infektsioon Aeg- ajalt:
Vaginitis Blood and lymphatic system disorders
Vaginiit Vere ja lümfisüsteemi häired
Anaemia, thrombocytopenia, leucopenia, lymphadenopathy, leukocytosis Immune system disorders
Aneemia, trombotsütopeenia, leukopeenia, lümfadenopaatia, leukotsütoos Immuunsüsteemi häired
Allergic reaction Metabolism and nutrition disorders
Allergiline reaktsioon Ainevahetus - ja toitumishäired
Peripheral oedema, weight decreased Uncommon:
Perifeersed tursed, alanenud kehakaal Aeg- ajalt:
Hyperglycaemia, hyperlipemia, hypoglycemia Psychiatric disorders
Hüperglükeemia, hüperlipeemia, hüpoglükeemia Psühhiaatrilised häired
Anxiety, nervousness, depression, libido decreased, thinking abnormal Uncommon:
Ärevus, närvilisus, depressioon, libiido langus, muutunud mõtlemine Aeg- ajalt:
Drug dependence, amnesia, hostility, speech disorder, depersonalization, abnormal dream, apathy, euphoria Nervous system disorders
Ravimsõltuvus, amneesia, vaenulikkus, kõnehäired, depersonalisatsioon, halvad unenäod, apaatia, eufooria Närvisüsteemi häired
Very Common:
Unetus Sage:
Somnolence, dizziness, paresthesia, hypertonia Uncommon:
Lakrimatsioonihäired, amblüoopia Aeg- ajalt:
Convulsion, agitation, tremor, hyperkinesia
Mioos, konjunktiviit Südame häired
Eye disorders
Aeg- ajalt:
Lacrimation disorder, amblyopia Uncommon:
Riniit, farüngiit, suurenenud köha Aeg- ajalt:
Miosis, conjunctivitis Cardiac disorders
Düspnoe, astma, haigutamine Seedetrakti häired
Myocardial infarction, angina pectoris, palpitation, tachycardia, bradycardia
Haavandiline stomatiit, keele värvuse muutus
7 Vascular disorders
7
Liver function abnormal Skin and subcutaneous tissue disorders
Naha ja nahaaluskoe kahjustused
Sweating Common:
Higistamine Sage:
Rash, pruritus, urticaria Uncommon:
Lööve, sügelus, nõgestõbi Aeg- ajalt:
Exfoliative dermatitis, acne, skin nodule, alopecia, dry skin Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders
Eksfoliatiivne dermatiit, akne, nahasõlmed, alopeetsia, kuiv nahk Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused
Arthralgia, myalgia, leg cramps Uncommon:
Aeg- ajalt:
Arthritis Renal and urinary disorders
Liigesvalu, lihasvalu, jalakrambid Artriit Neerude ja kuseteede häired
Albuminuria, urine abnormality Uncommon:
Albuminuuria, uriini muutused Aeg- ajalt:
Haematuria, kidney calculus, increased creatinine, urinary tract infection, dysuria, urinary retention Reproductive system and breast disorders
Hematuuria, neerukivid, kreatiniinitaseme tõus, kuseteede infektsioon, düsuuria, uriini retentsioon Reproduktiivse süsteemi ja rinnanäärme häired
Impotence, amenorrhoea, abnormal ejaculation, menorrhagia, metrorrhagia General disorders
Impotentsus, amenorröa, ejakulatsioonihäired, menorraagia, metrorraagia Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid Võõrutussündroom, peavalu Väga sage:
Withdrawal syndrome, headache Common:
Vigastus, mürgistus ja protseduuri tüsistused
Buprenorphine used alone for treatment of opioid dependency has been associated with the following symptoms (> 1%): constipation, headache, insomnia, asthenia, drowsiness, nausea and vomiting, fainting and dizziness, orthostatic hypotension, and sweating.
Buprenorfiini monoteraapia kasutamisel opioidsõltuvuse raviks on kirjeldatud järgnevaid sümptomeid (> 1%): kõhukinnisus, peavalu, unetus, asteenia, uimasus, iiveldus ja oksendamine, minestus ja pearinglus, ortostaatiline hüpotensioon ja higistamine.
Other undesirable effects (< 0.1%) have been reported in association with buprenorphine alone.
Buprenorfiini monoteraapia puhul on kirjeldatud ka teisi kõrvaltoimeid (< 0, 1%).
These are: • respiratory depression (see sections 4.4 and 4.5), • hepatic necrosis and hepatitis (see section 4.4), • hallucinations,
Nendeks on: • hingamise pärssumine (vt lõik 4. 4 ja 4. 5), • maksanekroos ja hepatiit (vt lõik 4. 4), • hallutsinatsioonid, • bronhospasm, angioneurootiline ödeem ja anafülaktiline šokk.
In cases of intravenous misuse, local reactions, sometimes septic, and potentially serious acute hepatitis have been reported (see section 4.4).
Intravenoosse väärkasutuse puhul on kirjeldatud paikseid reaktsioone, mis on vahel septilised ning potentsiaalselt ohtlikku maksapõletikku (vt lõik 4. 4).
In patients presenting with marked drug dependence, initial administration of buprenorphine can produce a withdrawal effect similar to that associated with naloxone.
Raske sõltuvusega patsientidel võib buprenorfiini esmane manustamine põhjustada naloksooniga sarnase võõrutussündroomi.
Spontaneous abortion has been reported with both buprenorphine and buprenorphine-naloxone.
Nii buprenorfiini kui buprenorfiin- naloksooni kasutamisel on esinenud teateid spontaansetest abortidest.
It is not possible to establish a causal relationship, since cases typically involve other drug use or risk factors for spontaneous abortion (see section 4.6).
Põhjuslikku seost ravimiga ei ole võimalik kindlaks teha, kuna nende juhtude puhul tüüpiliselt kaasneb ka teiste ravimite kasutamine või esinevad spontaanse abordi riskifaktorid (vt lõik 4. 6).
A neonatal abstinence syndrome has been reported among newborns of women who have received buprenorphine during pregnancy.
Neil naistel, kes said raseduse ajal buprenorfiini, on vastsündinud lastel esinenud vastsündinute abstinentsi sündroomi.
The syndrome may be milder and more protracted than that from short acting full µ-opioid agonists.
See sündroom võib olla nõrgem ja enam pikaleveninud võrreldes lühitoimeliste μ- retseptorite täisagonistide kasutamise korral esinevaga.
The nature of the syndrome may vary depending upon the mother’ s drug use history (see section 4.6).
Sündroomi iseloom võib varieeruda sõltuvalt ema opioidsõltuvuse ajaloost (vt lõik 4. 6).
In the event of overdose, general supportive measures should be instituted, including close monitoring of respiratory and cardiac status of the patient.
Üleannustamise puhul tuleb rakendada üldtoetavat ravi, sealhulgas patsiendi hingamise ja südame seisundi pidevat jälgimist.
The major symptom requiring intervention is respiratory depression, which could lead to respiratory arrest and death.
Põhiline sekkumist vajav sümptom on hingamise pärssumine, mis võib viia hingamisseiskuse tekkimiseni ja põhjustada patsiendi surma.
Symptomatic treatment of respiratory depression, and standard intensive care measures, should be implemented.
Ravi: rakendada tuleb hingamispuudulikkuse sümptomaatilist ravi ja standardseid intensiivravi võtteid.
A patent airway and assisted or controlled ventilation must be assured.
Tuleb tagada vabad hingamisteed ja kasutada abistavat või kontrollitud ventilatsiooni.
The patient should be transferred to an environment within which full resuscitation facilities are available.
Patsient tuleb viia osakonda, kus on kõik elustamiseks vajalikud vahendid.
Use of an opioid antagonist (i. e., naloxone) is recommended, despite the modest effect it may have in reversing the respiratory symptoms of buprenorphine compared with its effects on full agonist opioid agents.
Soovitatav on kasutada opioidi antagonisti (nt naloksooni) vaatamata sellele, et naloksoon omab mõõdukat toimet buprenorfiini poolt põhjustatud hingamispuudulikkuse taandamisele võrreldes tema toimega opioidi täielikele agonistidele.
The long duration of action of Suboxone should be taken into consideration when determining the length of treatment and medical surveillance needed to reverse the effects of an overdose.
Üleannustamisest tingitud toimete möödumiseks ning ravi pikkuse ja meditsiinilise jälgimise kestuse määramisel tuleb arvestada Suboxone’ i pikka toimeaega.
Drugs used in opioid dependence, ATC code:
Farmakoterapeutiline grupp: opioidsõltuvusvastased ained, ATC- kood:
Buprenorphine is an opioid partial agonist/ antagonist which binds to the μ (mu) and κ (kappa) receptors of the brain.
Buprenorfiin on osaline opioidretseptori agonist/ antagonist, mis seostub μ (müü) ja κ (kappa) retseptoritega ajus.
Its activity in opioid maintenance treatment is attributed to its slowly reversible properties with the μ receptors, which over a prolonged period, might minimise the need of addicted patients for drugs.
Ravimi toime opioidsõltuvuse ravis põhineb selle aeglaselt pöörduval toimemehhanismil μ retseptori suhtes, mistõttu pikema perioodi vältel võib väheneda sõltuvuses patsiendi vajadus ravimi järele.
Opioid agonist ceiling effects were observed during clinical pharmacology studies in opioid-dependent persons.
Opioidsõltlastel tehtud kliinilise farmakoloogia uuringutes kirjeldati opioidretseptori agonistidel lagiefekti.
Naloxone is an antagonist at μ (mu)-opioid receptors.
Naloksoon on μ (müü) retseptori antagonist.
When administered orally or sublingually in usual doses to patients experiencing opioid withdrawal, naloxone exhibits little or no pharmacological effect because of its almost complete first pass metabolism.
Suukaudsel või keelealusel manustamisel võõrutussündroomiga opioidsõltlastele ei oma naloksoon (või omab vähest) farmakoloogilist toimet seoses peaaegu täieliku esmase maksapassaažiga.
However, when administered intravenously to opioid dependent persons, the presence of naloxone in Suboxone produces marked opioid antagonist effects and opioid withdrawal, thereby deterring intravenous abuse.
Siiski intravenoossel manustamisel opioidsõltlastele põhjustab Suboxone’ is olev naloksoon olulisi opioidretseptori antagonisti toimeid ja opioid - võõrutusnähte ning takistab seeläbi ravimi intravenoosset kuritarvitamist.