natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prograf and associated names (see Annex I) 0.5 mg hard capsules Prograf and associated names (see Annex I) 1 mg hard capsules Prograf and associated names (see Annex I) 5 mg hard capsules
Prograf ja seotud nimetused (vt Lisa I) 0, 5 mg kõvakapslid Prograf ja seotud nimetused (vt Lisa I) 1 mg kõvakapslid Prograf ja seotud nimetused (vt Lisa I) 5 mg kõvakapslid
[See Annex I – To be completed nationally]
[Vt Lisa I - täidetakse riiklikult]
Prophylaxis of transplant rejection in liver, kidney or heart allograft recipients.
Äratõukereaktsiooni profülaktika maksa -, neeru - või südamesiirdamise retsipientidel.
< Invented name > therapy requires careful monitoring by adequately qualified and equipped personnel.
Ravi < (Väljamõeldud) nimetus > eeldab hoolikat jälgimist vastava kvalifikatsiooniga ja varustusega personali poolt.
General considerations The recommended initial dosages presented below are intended to act solely as a guideline .< Invented name > dosing should primarily be based on clinical assessments of rejection and tolerability in each patient individually aided by blood level monitoring (see below for recommended target whole blood trough concentrations).
Üldsõnaline juhend Allpool toodud soovitatavad algannused on mõeldud kasutamiseks üksnes juhtnöörina. < (Väljamõeldud) nimetus > annustamine peab eelkõige põhinema äratõukereaktsiooni ja taluvuse kliinilisel hindamisel individuaalselt iga patsiendi puhul, toetudes kontsentratsiooni jälgimisele veres (vt allpool soovituslik toimiv täisvere minimaalne kontsentratsioon).
If clinical signs of rejection are apparent, alteration of the immunosuppressive regimen should be considered .< Invented name > can be administered intravenously or orally.
Kui äratõukereaktsiooni kliinilised sümptomid on selgesti nähtavad, tuleb kaaluda immunosupressiivse raviskeemi muutmist. < (Väljamõeldud) nimetus > saab manustada intravenoosselt ja suukaudselt.
In general, dosing may commence orally; if necessary, by administering the capsule contents suspended in water, via nasogastric tubing .< Invented name > is routinely administered in conjunction with other immunosuppressive agents in the initial post-operative period.
Üldiselt võib annustamist alustada suukaudselt; vajadusel manustada kapsli sisu suspendeerituna vees nasogastraalse sondi kaudu.
The< Invented name > dose may vary depending upon the immunosuppressive regimen chosen.
Postoperatiivse perioodi alguses manustatakse < (Väljamõeldud) nimetus > tavaliselt koos teiste immunosupressiivsete toimeainetega. < (Väljamõeldud) nimetus > annus võib varieeruda sõltuvalt immunosupressiivse raviskeemi valikust.
Method of administration It is recommended that the oral daily dose be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Manustamisviis Soovitav on ööpäevane suukaudne annus manustada kaheks annuseks jaotatuna (näiteks hommikul ja õhtul).
Capsules should generally be administered on an empty stomach or at least 1 hour before or 2 to 3 hours after a meal, to achieve maximal absorption (see section 5.2).
Üldiselt tuleb kapslid sisse võtta tühja kõhuga või vähemalt 1 tund enne või 2- 3 tundi pärast sööki, et saavutada maksimaalne imendumine (vt lõik 5. 2).
Duration of dosing
Annustamise kestus
18 To suppress graft rejection, immunosuppression must be maintained; consequently, no limit to the duration of oral therapy can be given.
17 Et pärssida siiriku äratõuget, tuleb säilitada immunosupressioon; järelikult ei saa anda suukaudse ravi kestuse limiiti.
Dosage recommendations – Liver transplantation Prophylaxis of transplant rejection - adults Oral< Invented name > therapy should commence at 0.10 - 0.20 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Soovitatavad annused - maksa transplantatsioon Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – täiskasvanud < (Väljamõeldud) nimetus > suukaudset ravi tuleb alustada annustest 0, 10 – 0, 20 mg/ kg/ päevas, manustades kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.01 - 0.05 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Kui annust ei saa manustada suukaudselt patsiendi kliinilise seisundi tõttu, tuleb alustada intravenoosse raviga 0, 01 – 0, 05 mg/ kg/ päevas pideva 24- tunnise infusioonina.
Prophylaxis of transplant rejection - children An initial oral dose of 0.30 mg/ kg/ day should be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – lapsed Suukaudne algannus 0, 30 mg/ kg/ päevas tuleb manustada jaotatult kahe annusena (st hommikul ja õhtul).
If the clinical condition of the patient prevents oral dosing, an initial intravenous dose of 0.05 mg/ kg/ day should be administered as a continuous 24-hour infusion.
Kui patsiendi kliiniline seisund välistab suukaudse annustamise, tuleb alustada esialgse intravenoosse annuse 0, 05 mg/ kg/ päevas manustamisega pideva 24- tunnise infusioonina.
Dose adjustment during post-transplant period in adults and children< Invented name > doses are usually reduced in the post-transplant period.
Annuse korrigeerimine transplantatsioonijärgsel perioodil täiskasvanutel ja lastel Transplantatsioonijärgsel perioodil tavaliselt vähendatakse < (Väljamõeldud) nimetus > annuseid.
It is possible in some cases to withdraw concomitant immunosuppressive therapy, leading to< Invented name > monotherapy.
Mõnel juhul on võimalik ära jätta kaasuv immunosupressiivne ravi ning viia patsient üle < (Väljamõeldud) nimetus > monoteraapiale.
Rejection therapy – adults and children Increased< Invented name > doses, supplemental corticosteroid therapy, and introduction of short courses of mono-/polyclonal antibodies have all been used to manage rejection episodes.
Äratõukereaktsiooni ravi – täiskasvanud ja lapsed Äratõukereaktsiooni episoodide ohjamiseks on kasutatud suurendatud < (Väljamõeldud) nimetus > annuseid, täiendavat kortikosteroidravi ja lühiajalist kuuri mono/ polüklonaalsete antikehadega.
If signs of toxicity are noted (e. g. pronounced adverse reactions - see section 4.8) the dose of< Invented name > may need to be reduced.
Kui täheldatakse toksilisuse sümptomeid (nt tugevalt avaldunud kõrvaltoimed – vt lõik 4. 8), tuleb < (Väljamõeldud) nimetus > annust vähendada.
For conversion to< Invented name >, treatment should begin with the initial oral dose recommended for primary immunosuppression.
Üleminekul < (Väljamõeldud) nimetus > kasutamisele tuleks ravi alustada primaarse immunosupressiooni soovitatava suukaudse algannusega.
For information on conversion from ciclosporin to< Invented name >, see below under “Dose adjustments in specific patient populations”.
Ülemineku kohta ravilt tsüklosporiiniga < (Väljamõeldud) nimetus > vt informatsiooni “ Annuse kohandamine patsientide erigruppides ” alt.
Dosage recommendations - Kidney transplantation Prophylaxis of transplant rejection – adults Oral< Invented name > therapy should commence at 0.20 - 0.30 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Soovitatavad annused - neeru transplantatsioon Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – täiskasvanud < (Väljamõeldud) nimetus > suukaudset ravi tuleb alustada annustest 0, 20 – 0, 30 mg/ kg/ päevas, manustades kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.05 - 0.10 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Kui annust ei saa manustada suukaudselt patsiendi kliinilise seisundi tõttu, tuleb alustada intravenoosse raviga 0, 05 – 0, 1 mg/ kg/ päevas pideva 24- tunnise infusioonina.
Prophylaxis of transplant rejection – children An initial oral dose of 0.30 mg/ kg/ day should be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – lapsed Suukaudne algannus 0, 30 mg/ kg/ päevas tuleb manustada jaotatult kahe annusena (nt hommikul ja õhtul).
If the clinical condition of the patient prevents oral dosing, an initial intravenous dose of 0.075 – 0.100 mg/ kg/ day should be administered as a continuous 24-hour infusion.
Kui patsiendi kliiniline seisund välistab suukaudse annustamise, tuleb alustada intravenoosse annuse 0, 075 – 0, 100 mg/ kg/ päevas manustamisega pideva 24- tunnise infusioonina.
It is possible in some cases to withdraw concomitant immunosuppressive therapy, leading to< Invented name > -based dual- therapy.
Mõnel juhul on võimalik ära jätta kaasuv immunosupressiivne ravi ning minna üle < (Väljamõeldud) nimetus > põhinevale duaalteraapiale.
For information on conversion from ciclosporin to< Invented name >, see below under “Dose adjustments in specific patient populations”.
Ülemineku kohta ravilt tsüklosporiiniga < (Väljamõeldud) nimetus > vt informatsiooni “ Annuse kohandamine patsientide eripopulatsioonides ” alt.
Dosage recommendations - Heart transplantation Prophylaxis of transplant rejection – adults
Soovitatavad annused - südame transplantatsioon Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – täiskasvanud
19< Invented name > can be used with antibody induction (allowing for delayed start of < Invented name > therapy) or alternatively in clinically stable patients without antibody induction.
18 (Väljamõeldud nimetus) saab kasutada koos antikehade induktsiooniga (mis võimaldab hilisemat ravi algust( Väljamõeldud nimetus) ’ ga) või teise võimalusena kliiniliselt stabiilsetel patsientidel ilma antikehade induktsioonita.
Following antibody induction, oral< Invented name > therapy should commence at a dose of 0.075 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Antikehade induktsiooni järgselt tuleb < (Väljamõeldud) nimetus > suukaudset ravi alustada annustest 0, 075 mg/ kg/ päevas, manustades kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.01 to 0.02 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Kui annust ei saa manustada suukaudselt patsiendi kliinilise seisundi tõttu, tuleb alustada intravenoosset ravi annuses 0, 01 - 0, 02 mg/ kg/ päevas pideva 24- tunnise infusioonina.
This approach was reserved for patients without organ dysfunction (e. g. renal dysfunction).
Sellist meetodit kasutati neil patsientidel, kellel ei olnud organite düsfunktsiooni (nt neerudüsfunktsioon).
In that case, an initial oral tacrolimus dose of 2 to 4 mg per day was used in combination with mycophenolate mofetil and corticosteroids or in combination with sirolimus and corticosteroids.
Sel juhul suukaudne takroliimuse algannus 2 - 4 mg päevas manustati kombinatsioonis siroliimuse ja kortikosteroididega Transplantaadi äratõukereaktsiooni profülaktika – lapsed Pediaatrias on südame siirdamisel < (Väljamõeldud) nimetus > kasutatud nii antikehade induktsiooniga kui ka ilma.
In patients without antibody induction, if< Invented name > therapy is initiated intravenously, the recommended starting dose is 0.03 - 0.05 mg/kg/day as a continuous 24-hour infusion targeted to achieve tacrolimus whole blood concentrations of 15 - 25 ng/ml.
Ilma antikehade induktsioonita patsientidel, kui < (Väljamõeldud) nimetus > - ravi alustatakse intravenoosselt, on soovitatav lähteannus on 0, 03 – 0, 05 mg/ kg/ päevas pideva 24- tunnise infusioonina, saavutamaks täisveres takroliimuse sihtkontsentratsiooni 15 – 25 ng/ ml.
The first dose of oral therapy should be 0.30 mg/ kg/ day starting 8 to 12 hours after discontinuing intravenous therapy.
Suukaudse ravi esimene annus 0, 30 mg/ kg/ päevas tuleb manustada 8 – 12 tundi peale intravenoosse ravi lõpetamist.
Following antibody induction, if< Invented name > therapy is initiated orally, the recommended starting dose is 0.10 - 0.30 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Jälgides antikehade induktsiooni, kui < (Väljamõeldud) nimetus > - ravi alustatakse suukaudselt, on soovitatav algannus 0, 01 – 0, 03 mg/ kg/ päevas, manustatuna kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
In adult patients converted to< Invented name >, an initial oral dose of 0.15 mg/kg/day should be administered in two divided doses (e.g. morning and evening).
Täiskasvanud patsientidel üleminekul < (Väljamõeldud) nimetus > tuleks suukaudne algannus 0, 15 mg/ kg/ päevas manustada kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
In paediatric patients converted to< Invented name >, an initial oral dose of 0.20 - 0.30 mg/kg/day should be administered in two divided doses (e.g. morning and evening).
Lapspatsientidel üleminekul < (Väljamõeldud) nimetus > tuleks suukaudne algannus 0, 20 – 0, 30 mg/ kg/ päevas manustada kahe eraldi annusena (nt hommikul ja õhtul).
For information on conversion from ciclosporin to< Invented name >, see below under “Dose adjustments in specific patient populations”.
Ülemineku kohta ravilt tsüklosporiiniga vt informatsiooni “ Annuse kohandamine patsientide eripopulatsioonides ” alt.
Dosage recommendations - Rejection therapy, other allografts The dose recommendations for lung, pancreas and intestinal transplantation are based on limited prospective clinical trial data.
Soovitatav annustamine – äratõukereaktsiooni ravi, teised siirikud Kopsu -, pankrease - ja soolesiirdamise korral soovitatavad annused põhinevad piiratud prospektiivse kliinilise uuringu andmetel.
In lung-transplanted patients< Invented name > has been used at an initial oral dose of 0.10 - 0.15 mg/kg/day, in pancreas-transplanted patients at an initial oral dose of 0.2 mg/kg/day and in intestinal transplantation at an initial oral dose of 0.3 mg/kg/day.
Kopsusiirikuga patsientidel on kasutatud < (Väljamõeldud) nimetus > suukaudset algannust alates 0, 10 – 0, 15 mg/ kg/ päevas, kõhunäärmesiirikuga patsientidel suukaudset algannust alates 0, 2 mg/ kg/ päevas ja soolesiiriku korral suukaudset algannust alates 0, 3 mg/ kg/ päevas.
Dosage adjustments in specific patient populations Patients with liver impairment Dose reduction may be necessary in patients with severe liver impairment in order to maintain the blood trough levels within the recommended target range.
Annuse kohandamine patsientide erigruppides Maksakahjustusega patsiendid Tõsise maksakahjustusega patsientide puhul võib olla vajalik annuse vähendamine nii, et minimaalset toimivat kontsentratsiooni veres säilitataks soovitavas efektiivses vahemikus.
Patients with kidney impairment As the pharmacokinetics of tacrolimus are unaffected by renal function, no dose adjustment should be required.
Neerukahjustusega patsiendid Kuna neerufunktsioon ei mõjuta takroliimuse farmakokineetikat, pole annuse kohandamine vajalik.
However, owing to the nephrotoxic potential of tacrolimus careful monitoring of renal function is recommended (including serial serum creatinine concentrations, calculation of creatinine clearance and monitoring of urine output).
Kuna takroliimus omab nefrotoksilist toimet, on soovitav hoolikalt jälgida neerufunktsiooni (k. a. seerumi kreatiniinisisaldus, kreatiniini kliirensi arvutamine ja uriinierituse jälgimine).
Paediatric patients In general, paediatric patients require doses 1½ - 2 times higher than the adult doses to achieve similar blood levels.
Lapspatsiendid Üldiselt vajavad lapspatsiendid 1½ - 2 korda suuremat annust kui täiskasvanud, et saavutada samasugust kontsentratsiooni veres.
Conversion from ciclosporin
Eakad patsiendid Hetkel puudub tõendusmaterjal, mis viitaks sellele, et eakatel patsientidel tuleks annustamist vastavalt korrigeerida.
Dosing should be delayed in the presence of elevated ciclosporin blood levels.
19 Üleminek tsüklosporiinilt Tuleb olla ettevaatlik, kui patsiente viiakse tsüklosporiinil põhinevalt ravilt üle < (Väljamõeldud) nimetus > põhinevale ravile (vt lõigud 4. 4 ja 4. 5). < (Väljamõeldud) nimetus > - ravi tuleb alustada peale tsüklosporiini kontsentratsiooni määramist veres ja patsiendi kliinilise seisundi hindamist.
In practice ,< Invented name > therapy has been initiated 12 - 24 hours after discontinuation of ciclosporin.
Praktikas on < (Väljamõeldud) nimetus > - ravi alustatud 12 – 24 tundi pärast tüsklosporiinravi katkestamist.
Target whole blood trough concentration recommendations Dosing should primarily be based on clinical assessments of rejection and tolerability in each individual patient.
Täisvere sihtkontsentratsiooni soovitused Annustamine peaks eelkõige põhinema äratõukereaktsiooni ja taluvuse kliinilisel hindamisel iga patsiendi puhul individuaalselt.
As an aid to optimise dosing, several immunoassays are available for determining tacrolimus concentrations in whole blood including a semi-automated microparticle enzyme immunoassay (MEIA).
Optimaalse annustamise abiks on olemas mitmed erinevad immuunanalüüsid takroliimuse kontsentratsiooni määramiseks täisveres, kaasaarvatud poolautomaatne mikroosakeseline ensüüm - immuunanalüüs [semiautomated microparticle enzyme immunoassay (MEIA)].
As< Invented name > is a medicinal product with low clearance, adjustments to the dosage regimen may take several days before changes in blood levels are apparent.
Kuna < (Väljamõeldud) nimetus > on madala kliirensiga ravim, siis annustamisskeemi muutmise järgselt võib mööduda mitmeid päevi, enne kui ilmnevad kontsentratsiooni muutused veres.
Blood trough levels of tacrolimus should also be monitored following dose adjustment, changes in the immunosuppressive regimen, or following co-administration of substances which may alter tacrolimus whole blood concentrations (see section 4.5).
Takroliimuse minimaalseid kontsentratsioone veres tuleb jälgida ka peale annuse kohandamist, immunosupressiivse raviskeemi muutmist või peale samaaegset teiste ravimite manustamist, mis võivad mõjutada takroliimuse kontsentratsioone täisveres (vt lõik 4. 5).
Clinical study analysis suggests that the majority of patients can be successfully managed if tacrolimus blood trough levels are maintained below 20 ng/ ml.
Kliiniliste uuringute analüüsist selgub, et enamikke patsiente saab edukalt ravida, kui takroliimuse minimaalset kontsentratsiooni veres säilitatakse alla 20 ng/ ml.
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ ml in kidney and heart transplant patients in the early post- transplant period.
Üldiselt on kliinilises praktikas varajases transplantatsioonijärgses perioodis olnud täisvere minimaalsed kontsentratsioonid maksasiiriku retsipientidel vahemikus 5 – 20 ng/ ml ning neeru - ja südamesiirikuga patsientidel vahemikus 10 – 20 ng/ ml.
Subsequently, during maintenance therapy, blood concentrations have generally been in the range of 5 - 15 ng/ ml in liver, kidney and heart transplant recipients.
Järgneva säilitusravi käigus on maksa -, neeru - ja südamesiirikuga retsipientidel kontsentratsioonid veres olnud üldiselt vahemikus 5 – 15 ng/ ml.
During the initial post-transplant period, monitoring of the following parameters should be undertaken on a routine basis: blood pressure, ECG, neurological and visual status, fasting blood glucose levels, electrolytes (particularly potassium), liver and renal function tests, haematology parameters, coagulation values, and plasma protein determinations.
Transplantatsioonijärgse perioodi alguses tuleb rutiinses korras jälgida järgmisi parameetreid: vererõhk, EKG, neuroloogiline ja nägemise seisund, tühja kõhuga veresuhkru väärtused, elektrolüüdid (eriti kaalium), maksa - ja neerufunktsiooni kontroll, hematoloogilised parameetrid, koagulatsiooni väärtused ja plasmavalkude määramine.
John’ s Wort (Hypericum perforatum) or other herbal preparations should be avoided when taking< Invented name > due to the risk of interactions that lead to decrease in blood concentrations of tacrolimus and reduced clinical effect of tacrolimus (see section 4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interactions).
Kui täheldatakse kliiniliselt olulisi muutusi, tuleb kaaluda immunosupressiivse raviskeemi korrigeerimist. < (Väljamõeldud) nimetus > kasutamisel tuleb hoiduda naistepunaürti (Hypericum perforatum) sisaldavate või muude taimsete preparaatide võtmisest koostoimete ohu tõttu, mis viivad takroliimuse kontsentratsiooni ja kliinilise toime vähenemiseni (vt lõik 4. 5).
Most cases have been reversible, occurring primarily in children with
Enamik juhtudest on olnud pöörduvad, esinedes eelkõige lastel, kellel takroliimuse minimaalne
21 tacrolimus blood trough concentrations much higher than the recommended maximum levels.
20 kontsentratsioon veres on palju kõrgem kui soovitatud maksimaalne kontsentratsioon.
Other factors observed to increase the risk of these clinical conditions included pre-existing heart disease, corticosteroid usage, hypertension, renal or hepatic dysfunction, infections, fluid overload, and oedema.
Teised faktorid, kaasaarvatud olemasolev südamehaigus, kortikosteroidide kasutamine, hüpertensioon, neeru - või maksatalitluse häired, infektsioonid, vedeliku ülekoormus ja tursed võivad suurendada nende kliiniliste seisundite tekke riski.
Accordingly, high-risk patients, particularly young children and those receiving substantial immunosuppression should be monitored, using such procedures as echocardiography or ECG pre- and post-transplant (e. g. initially at three months and then at 9-12 months).
Järelikult tuleb kõrge riskiga patsiente, nagu immunosupressiivset ravi saavaid väikeseid lapsi jälgida enne ja pärast siirdamist, kasutades protseduure nagu ehhokardiograafia või EKG (nt alguses kolme kuu ja seejärel 9- 12 kuu järel).
If abnormalities develop, dose reduction of< Invented name > therapy, or change of treatment to another immunosuppressive agent should be considered.
Kui ilmnevad kõrvalekalded, tuleb kaaluda < (Väljamõeldud) nimetus > - ravi annuste vähendamist või ravimi vahetamist mõne teise immunosupressiivse toimeaine vastu.
Patients switched to< Invented name > therapy should not receive anti- lymphocyte treatment concomitantly.
< (Väljamõeldud) nimetus > ravitud patsientidel on täheldatud EBV- ga seotud lümfoproliferatiivsete haiguste teket. < (Väljamõeldud) nimetus > - ravile üleviidavatele patsientidele ei tohi samaaegselt manustada antilümfotsütaarseid ravimeid.
Very young (< 2 years), EBV-VCA-negative children have been reported to have an increased risk of developing lymphoproliferative disorders.
Väga noortel (< 2 aastat), EBV- VCA- negatiivsetel lastel on täheldatud suurenenud riski lümfoproliferatiivsete haiguste tekkeks.
During treatment, careful monitoring with EBV-PCR is recommended.
Seetõttu tuleb nende patsientide puhul enne ravi algust teha EBV– VCA seroloogiline analüüs ning ravi vältel on soovitav jälgida EBV - PCR.
Positive EBV-PCR may persist for months and is per se not indicative of lymphoproliferative disease or lymphoma.
Positiivne EBV- PCR võib esineda mitmeid kuid, kuid ei ole otseselt lümfoproliferatiivse haiguse või lümfoomi näitaja.
As with other immunosuppressive agents, owing to the potential risk of malignant skin changes, exposure to sunlight and UV light should be limited by wearing protective clothing and using a sunscreen with a high protection factor.
Nagu ka teiste immunosupressiivste ravimite puhul, esineb potentsiaalne oht pahaloomuliste nahamuutuste tekkeks, mistõttu tuleb päikesevalgust ja UV- kiirgust piirata kaitsva riietuse ja kõrge kaitsefaktoriga päikesefiltri abil.
Metabolic interactions Systemically available tacrolimus is metabolised by hepatic CYP3A4.
Metaboolsed koostoimed Süsteemselt imendunud takroliimus metaboliseeritakse maksas CYP3A4 vahendusel.
It is therefore recommended to monitor tacrolimus blood levels whenever substances which have the potential to alter CYP3A metabolism are used concomitantly and to adjust the tacrolimus dose as appropriate in order to maintain similar tacrolimus exposure (see sections 4.2 and 4.4).
Seetõttu on potentsiaalselt CYP3A metabolismi muutvate ainete samaaegsel kasutamisel soovitav jälgida takroliimuse kontsentratsiooni veres ja korrigeerida vastavalt takroliimuse annuseid, et säiliks samasugune toime (vt lõigud 4. 2 ja 4. 4).