natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therapy with Zeffix should be initiated by a physician experienced in the management of chronic hepatitis B.
Ravi Zeffix’ iga peab alustama kroonilise hepatiit B ravile spetsialiseerunud arst.
Adults: the recommended dosage of Zeffix is 100 mg once daily.
Täiskasvanud: soovitatav annus on 100 mg üks kord ööpäevas.
• In patients with HBeAg positive chronic hepatitis B (CHB) treatment should be administered for at least 3-6 months after HBeAg seroconversion (HBeAg and HBV DNA loss with HBeAb detection) is confirmed, to limit the risk of virological relapse, or until HBsAg seroconversion.
• HBeAg positiivse kroonilise B- hepatiidiga patsientidel peab ravi kestma vähemalt 3... 6 kuud pärast HBeAg serokonversiooni (HBeAg ja HBV DNA kadumine koos HBeAb kindlakstegemisega) kinnitamist, et vähendada viroloogilise ravivastuse kadumise riski, või kuni HBsAg serokonversioonini.
This recommendation is based on limited data (see section 5.1). • In patients with HBeAg negative CHB (pre-core mutant), the optimal duration of treatment is unknown.
See soovitus põhineb piiratud andmetel (vt lõik 5. 1). • HBeAg negatiivse kroonilise B- hepatiidiga (pre- core mutantse HBV- ga) patsientidel ei ole ravi optimaalne kestus teada.
Treatment discontinuation may be considered following HBsAg seroconversion. • In patients with either HBeAg positive or HBeAg negative CHB, the development of YMDD variant HBV may result in a diminished therapeutic response to lamivudine, indicated by a rise in HBV DNA and ALT from previous on-treatment levels.
Ravi katkestamist võib kaaluda HBsAg serokonversiooni järgselt. • Patsientidel, kellel on kas HBeAg positiivne või HBeAg negatiivne krooniline B- hepatiit, võib YMDD variantse HBV teke viia ravivastuse vähenemiseni lamivudiini suhtes, mida näitab HBV DNA taseme ja ALT aktiivsuse suurenemine eelnevalt raviga saavutatud väärtustega võrreldes.
In patients with extended-duration YMDD variant HBV, a switch to or addition of an alternative agent should be considered (see section 5.1). • In patients with decompensated liver disease and liver transplant recipients, treatment cessation is not recommended.
Pikaajalise Kestusega YMDD variantse HBV- ga patsientidel tuleb kaaluda üleminekut alternatiivsele ravimile või selle lisamist raviskeemi (vt lõik 5. 1). • Dekompenseeritud maksahaigusega ja maksatransplantaadiga patsientidel ravi lõpetamist ei soovitata.
If there is a loss of efficacy attributable to the emergence of YMDD variant HBV in these patients, additional or alternative therapies should be considered (see section 5.1).
Kui neil patsientidel ilmneb YMDD variantse HBV tekkest tingitud efektiivsuse kadumine, tuleb kaaluda täiendava või alternatiivse ravi alustamist (vt lõiku 5. 1).
2 If Zeffix is discontinued, patients should be periodically monitored for evidence of recurrent hepatitis (see section 4.4).
2 Kui Zeffix- ravi ära jäetakse, tuleb patsiente regulaarselt kontrollida hepatiidi retsidiveerumise osas (vt 4. 4).
Children (less than 12 years of age) and adolescents (12 to 17 years of age):
Lapsed (alla 12- aastased) ja noorukid (12... 17- aastased):
Zeffix is not recommended for use in children below age 12 and adolescents age 12 to 17 due to lack of data on safety and efficacy (see section 5.2).
Zeffix’ it ei soovitata kasutada lastel vanuses alla 12 aasta ja noorukitel vanuses 12... 17 aastat ohutuse ja efektiivsuse andmete puudumise tõttu (vt lõik 5. 2).
Renal impairment: lamivudine serum concentrations (AUC) are increased in patients with moderate to severe renal impairment due to decreased renal clearance.
Neerukahjustus: mõõduka ja raske neerupuudulikkuse korral on lamivudiini plasmakontsentratsioon (AUC) suurenenud kliirensi aeglustumise tõttu.
The dosage should therefore be reduced for patients with a creatinine clearance of < 50 ml/ minute.
Seetõttu tuleb annust vähendada patsientidel, kelle kreatiniini kliirens on alla 50 ml/ min.
Dosage of Zeffix in patients with decreased renal clearance.
Zeffix’ i annustamine aeglustunud renaalse kliirensiga patsientidel.
Creatinine clearance ml/ min
ml/ min
First Dose of Zeffix oral solution *
annus *
Maintenance Dose Once daily
üks kord ööpäevas
30 to < 50
30... < 50
15 to < 30
15... < 30
5 to < 15
5... < 15
* Zeffix oral solution containing 5 mg/ ml lamivudine.
* Suukaudne lahus sisaldab 5 mg/ ml lamivudiini.
Data available in patients undergoing intermittent haemodialysis (for less than or equal to 4 hrs dialysis 2-3 times weekly), indicate that following the initial dosage reduction of lamivudine to correct for the patient’ s creatinine clearance, no further dosage adjustments are required while undergoing dialysis.
Vahelduvat hemodialüüsi (≤ 4 tundi 2… 3 korda nädalas) saavatelt patsientidelt pärinevad andmed näitavad, et pärast algannuse vähendamist vastavalt patsiendi kreatiniini kliirensile ei ole edasine annuse kohandamine hemodialüüsi korral vajalik.
Hepatic impairment: data obtained in patients with hepatic impairment, including those with end-stage liver disease awaiting transplant, show that lamivudine pharmacokinetics are not significantly affected by hepatic dysfunction.
Maksakahjustus: maksapuudulikkusega patsientidelt (sealhulgas need, kellel esineb lõppstaadiumis maksahaigus ja kes ootavad transplantaati) saadud andmed näitavad, et maksafunktsiooni häire ei mõjuta oluliselt lamivudiini farmakokineetikat.
Lamivudine has been administered to children (2 years and above) and adolescents with compensated chronic hepatitis B.
Lamivudiini on manustatud kompenseeritud kroonilise hepatiit B- ga lastele (2- aastased ja vanemad) ja noorukitele.
However, due to limitations of the data, the administration of lamivudine to this patient population is not currently recommended (see section 5.1).
Andmete vähesuse tõttu ei ole ravimi kasutamine nendel patsientidel praegu soovitatav (vt 5. 1).
The efficacy of lamivudine in patients co-infected with Delta hepatitis or hepatitis C has not been established.
Lamivudiini efektiivsus ei ole kindlaks tehtud patsientidel, kellel esineb B- hepatiidiga samaaegselt delta- hepatiit või C- hepatiit.
Data are limited on the use of lamivudine in HBeAg negative (pre-core mutant) patients and in those receiving concurrent immunosuppressive regimes, including cancer chemotherapy.
Piiratud on andmed lamivudiini kasutamise kohta HBeAg negatiivsetel patsientidel (pre- core mutantse HBV korral) ning patsientidel, kes saavad samaaegset immuunsupressiivset ravi, sealhulgas vähivastast keemiaravi.
During treatment with Zeffix patients should be monitored regularly.
Zeffix- ravi ajal tuleb patsiente regulaarselt jälgida.
Serum ALT levels should be monitored at 3 month intervals and HBV DNA and HBeAg should be assessed every 6 months.
Seerumi ALT aktiivsust tuleb kontrollida 3- kuuliste intervallide järel ning HBV DNA ja HBeAg taset iga 6 kuu tagant.
3 Exacerbations of hepatitis
3 Hepatiidi ägenemine
HBV viral subpopulations with reduced susceptibility to lamivudine (YMDD variant HBV) have been identified with extended therapy.
Pikaajalise ravi käigus on identifitseeritud HBV subpopulatsioone, mis on lamivudiini suhtes vähem tundlikud (YMDD variantne HBV).
In some patients the development of YMDD variant HBV can lead to exacerbation of hepatitis, primarily detected by serum ALT elevations and re-emergence of HBV DNA.
Mõnedel patsientidel võib YMDD variantse HBV teke põhjustada hepatiidi ägenemist, mida näitab eeskätt ALT taseme tõus ja HBV DNA uuesti ilmumine.
In patients who have YMDD variant HBV and worsening liver disease (increasing ALT with or without decompensated cirrhosis) or recurrent hepatitis B after liver transplantation, a switch to or addition of an alternative agent should be considered.
Patsientidel, kellel esineb YMDD variantne HBV ja süvenev maksahaigus (ALT aktiivsuse suurenemine koos dekompenseeritud tsirroosiga või ilma) või maksasiirdamise järgne retsidiveeruv hepatiit, tuleb kaaluda alternatiivse ravimi lisamist raviskeemi.
If Zeffix is discontinued or there is a loss of efficacy due to the development of YMDD variant HBV (see section 4.2), some patients may experience clinical or laboratory evidence of recurrent hepatitis.
Kui Zeffix- ravi ära jäetakse või ilmneb YMDD variantse HBV tekkest tingitud ravi efektiivsuse puudumine (vt 4. 2), võivad mõnel patsiendil tekkida hepatiidi retsidiveerumise kliinilised või laboratoorsed tunnused.
If Zeffix is discontinued, patients should be periodically monitored both clinically and by assessment of serum liver function tests (ALT and bilirubin levels), for at least four months, and then as clinically indicated.
Sellisel juhul tuleb patsiente regulaarselt uurida nii kliiniliselt kui maksafunktsiooni testide (ALT ja bilirubiin) hindamise teel vähemalt nelja kuu vältel, edasi tuleb patsiente jälgida vastavalt kliinilistele näidustustele.
Exacerbation of hepatitis has primarily been detected by serum ALT elevations, in addition to the re-emergence of HBV DNA.
Hepatiidi ägenemist näitab eeskätt ALT taseme tõus, millele lisandub HBV DNA uuesti ilmumine.
See Table 3 in Section 5.1 Clinical experience for more information regarding frequency of post treatment ALT elevations.
Ravijärgse ALT tõusu esinemissageduse kohta on rohkem teavet tabelis 3 (5. 1 Kliiniline kogemus).
Most events have been self- limited, however some fatalities have been observed.
Enamik juhtudest on taandunud spontaanselt, samas on esinenud üksikuid surmajuhtusid.
For patients who develop evidence of recurrent hepatitis post-treatment, there are insufficient data on the benefits of re-initiation of lamivudine treatment.
Patsientide kohta, kellel tekib ravi järgselt hepatiidi retsidiveerumine, on andmed lamivudiinravi taasalustamise kasulikkuse kohta ebapiisavad.
Transplantation recipients and patients with advanced liver disease are at greater risk from active viral replication.
Transplantatsioonipatsientidel ning kaugelearenenud maksahaigusega patsientidel on suurem risk aktiivseks viiruse replikatsiooniks.
These patients should be monitored for clinical, virological and serological parameters associated with hepatitis B, liver and renal function, and antiviral response during treatment (at least every month), and, if treatment is discontinued for any reason, for at least 6 months after treatment.
Nendel patsientidel tuleb jälgida hepatiit B- ga seotud kliinilisi, viroloogilisi ja seroloogilisi parameetreid, maksa - ja neerufunktsiooni ning viirusevastast toimet ravi ajal (vähemalt kord kuus) või kui ravi on mingil põhjusel katkestatud, siis vähemalt 6 kuud pärast ravi.
Laboratory parameters to be monitored should include (as a minimum) serum ALT, bilirubin, albumin, blood urea nitrogen, creatinine, and virological status:
Laboratoorsed parameetrid, mida tuleb jälgida, on järgmised: seerumi ALT, bilirubiin, albumiin, vereplasma uurea - ja kreatiniinisisaldus ning viroloogiline staatus:
HBV antigen/ antibody, and serum HBV DNA concentrations when possible.
HBV antigeen/ antikeha ja võimalusel seerumi HBV DNA kontsentratsioonid.
For the treatment of patients who are co-infected with HIV and are currently receiving or plan to receive treatment with lamivudine or the combination lamivudine-zidovudine, the dose of lamivudine prescribed for HIV infection (usually 150 mg/ twice daily in combination with other antiretrovirals) should be maintained.
Patsientide puhul, kellel esineb samaaegne HIV- infektsioon ja kes saavad või kellel plaanitakse ravi lamivudiiniga või lamivudiini ja zidovudiini kombinatsiooniga, tuleb kinni pidada HIV- infektsiooni raviks määratud lamivudiini annusest (tavaliselt 150 mg kaks korda ööpäevas kombinatsioonis teiste retroviirusevastaste preparaatidega).
For HIV co-infected patients not requiring anti-retroviral therapy, there is a risk of HIV mutation when using lamivudine alone for treating chronic hepatitis B.
Samaaegse HIV- infektsiooniga patsientidel, kes ei vaja retroviirusevastast ravi, on oht HIV mutatsiooniks, kui lamivudiini kasutatakse kroonilise hepatiit B korral monoteraapiana.
Transmission of hepatitis B
B- hepatiidi ülekanne
The likelihood of metabolic interactions is low due to limited metabolism and plasma protein binding and almost complete renal elimination of unchanged substance.
4 Kuna lamivudiin metaboliseerub maksas vähesel määral ja seonduvus plasmavalkudega on samuti vähene ning ravim eritub peaaegu täielikult muutumatul kujul neerude kaudu, on koostoimed teiste ravimitega ebatõenäolised.
4 Lamivudine is predominantly eliminated by active organic cationic secretion.
Lamivudiin eritub peamiselt aktiivse orgaanilise katioonsekretsiooni teel.
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently should be considered, particularly when their main route of elimination is active renal secretion via the organic cationic transport system e. g. trimethoprim.
Arvestada tuleb koostoimete võimalusega teiste samaaegselt manustatavate ravimitega, eriti kui nad erituvad samuti neerude kaudu orgaanilise katioontransportsüsteemi teel (nt trimetoprim).
Other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Osaliselt sel teel erituvad ravimid (nt ranitidiin ja tsimetidiin) ei anna lamivudiiniga koostoimeid.
Administration of trimethoprim/ sulphamethoxazole 160 mg/ 800 mg increased lamivudine exposure by about 40%.
Trimetoprimi/ sulfametoksasooli manustamisel annuses 160 mg/ 800 mg suurenes lamivudiini plasmakontsentratsioon umbes 40%.
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) was not significantly altered.
Lamivudiini manustamisel koos zidovudiiniga täheldati viimase maksimaalse plasmakontsentratsiooni mõõdukat tõusu (28%), üldine plasmakontsentratsioon (AUC) oluliselt ei muutunud.
Zidovudine had no effect on the pharmacokinetics of lamivudine (see section 5.2).
Zidovudiin ei mõjuta lamivudiini farmakokineetikat (vt 5. 2).
Lamivudine has no pharmacokinetic interaction with alpha-interferon when the two medicinal products are concurrently administered.
Lamivudiini ja alfa- interferooni koosmanustamisel puuduvad farmakokineetilised koostoimed.
There were no observed clinically significant adverse interactions in patients taking lamivudine concurrently with commonly used immunosuppressant medicinal products (e. g. cyclosporin A).
Lamivudiini manustamisel koos sagedamini kasutatavate immuunsupressantidega (nt tsüklosporiin A) ei kirjeldatud kliiniliselt olulisi koostoimeid.
Zeffix is therefore not recommended to be used in combination with zalcitabine.
Seetõttu ei soovitata Zeffixi kasutamist kombinatsioonis zaltsitabiiniga.
Pregnancy: there are no adequate data from the use of lamivudine in pregnant women.
Rasedus: lamivudiini kasutamise kohta rasedatel ei ole piisavalt andmeid.
Consistent with passive transmission of the substance across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Sünnihetkel oli lamivudiini kontsentratsioon lapse vereplasmas sarnane ravimi kontsentratsioonile ema ja nabaväädi vereplasmas.
Although animal reproductive studies are not always predictive of the human response, administration is not recommended during the first three months of pregnancy (see section 4.4).
Kuigi loomkatsete tulemused ei ole alati ülekantavad inimesele, ei soovitata lamivudiini esimese kolme raseduskuu jooksul kasutada (vt 4. 4).
Lactation: following oral administration, lamivudine was excreted in breast milk at similar concentrations to those found in serum.
Imetamine: pärast suukaudset manustamist eritub lamivudiin rinnapiima ning selle kontsentratsioon rinnapiimas on sarnane kontsentratsioonile vereplasmas.
It is therefore recommended that mothers taking lamivudine do not breast feed their infants.
Seetõttu soovitatakse lamivudiinravi ajal last rinnaga mitte toita.
In clinical studies of patients with chronic hepatitis B, lamivudine was well tolerated.
Kliinilistes uuringutes kroonilise hepatiit B- ga patsientidel oli lamivudiin hästi talutav.
The incidence of adverse events and laboratory abnormalities (with the exception of elevations of ALT and CPK, see below) were similar between placebo and lamivudine treated patients).
Kõrvaltoimete ja laboratoorsete kõrvalekallete (välja arvatud ALT ja kreatiinfosfokinaasi taseme tõus, vt allpool) esinemissagedus oli sarnane platseebot ja lamivudiinravi saanud patsientidel.
The most common adverse events reported were malaise and fatigue, respiratory tract infections, throat and tonsil discomfort, headache, abdominal discomfort and pain, nausea, vomiting and diarrhoea.
Kõige sagedamini täheldatud kõrvaltoimeteks olid halb enesetunne ja väsimus, hingamisteede infektsioonid, ebamugavustunne kurgus ja mandlipiirkonnas, peavalu, ebamugavustunne kõhus ja kõhuvalu, iiveldus, oksendamine ja kõhulahtisus.
Frequency categories are only assigned to those adverse reactions considered to be at least possibly causally related to lamivudine.
Esinemissagedus on esitatud ainult nende kõrvaltoimete puhul, mille põhjuslik seos lamivudiiniga loetakse vähemalt
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1000) and very rare (< 1/ 10,000).
Esinemissagedused on defineeritud järgmiselt: väga sage (≥ 1/ 10), sage (≥ 1/ 100, < 1/ 10), aeg- ajalt (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), harv (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1000) ja väga harv (< 1/ 10 000).
5 The frequency categories assigned to the adverse reactions below are estimates: for most events, suitable data for calculating incidence are not available.
Järgnevatele kõrvaltoimetele omistatud esinemissageduse kategooriad on hinnangulised: enamike kõrvaltoimete puhul puuduvad sobivad andmed esinemissageduse arvutamiseks.
Very common and common adverse drug reaction frequency categories were determined from clinical trial data and the background incidence in placebo groups was not taken into account.
Kategooriad väga sage ja sage määrati kindlaks kliiniliste uuringute andmete põhjal ning arvesse ei võetud esinemissagedust platseebogrupis.
Adverse drug reactions identified through post-marketing surveillance were categorised as rare or very rare.
Müügiletuleku järgsel perioodil täheldatud kõrvaltoimed jaotati kategooriatesse harv ja väga harv.
Thrombocytopenia
trombotsütopeenia
Hepatobiliary disorders:
Maksa ja sapiteede Väga sage:
Very common:
häired:
ALT elevations (see section 4.4).
ALT taseme tõus (vt 4. 4).
Exacerbations of hepatitis, primarily detected by serum ALT elevations, have been reported ‘ on- treatment’ and following lamivudine withdrawal.
Ravi ajal ja pärast lamivudiini ärajätmist on kirjeldatud hepatiidi ägenemist, mis avaldub eeskätt ALT taseme tõusuna seerumis.
Most events have been self-limited, however fatalities have been observed very rarely (see section 4.4).
Enamik ägenemisi on taandunud iseenesest, ent väga harva on täheldatud ka surmajuhtusid (vt lõik 4. 4).
Common:
Sage: kreatiinfosfokinaasi taseme tõus.
Elevations of CPK Muscle disorders, including myalgia, cramps and rhabdomyolysis
lihaskahjustused, sh lihasvalu, - krambid ja rabdomüolüüs
In patients with HIV infection, cases of pancreatitis and peripheral neuropathy (or paresthesia) have been reported.
HIV- infektsiooniga patsientidel on kirjeldatud pankreatiidi ja perifeerse neuropaatia (paresteesiad) esinemist.
In patients with chronic hepatitis B there was no observed difference in incidence of these events between placebo and lamivudine treated patients.
Kroonilise hepatiit B- ga patsientidel ei ole täheldatud erinevust nende kõrvaltoimete esinemissageduse osas platseebo - ja lamivudiingrupi vahel.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of combination nucleoside analogue therapy in patients with HIV.
Kombineeritud ravi korral nukleosiidi analoogidega HIV- infektsiooniga patsientidel on kirjeldatud laktatsidoosi juhtusid, mis on mõnikord lõppenud surmaga ning on tavaliselt seotud raske hepatomegaalia ja steatoosiga.
There have been rare reports of lactic acidosis in patients receiving lamivudine for hepatitis B.
B- hepatiidi raviks lamivudiini kasutavatel patsientidel on harva kirjeldatud laktatsidoosi teket.
Pharmacotherapeutic group - nucleoside analogue, ATC Code:
Farmakoterapeutiline grupp: nukleosiidi analoog, ATC- kood:
The intracellular half life of the triphosphate in hepatocytes is 17-19 hours in vitro.
Lamivudiintrifosfaadi intratsellulaarne poolväärtusaeg hepatotsüütides in vitro on 17… 19 tundi.
The formation of further viral DNA is blocked by incorporation of lamivudine-TP into the chain and subsequent chain termination.
6 Viiruse DNA edasise moodustumise blokeerib lamivudiintrifosfaadi liitumine ahelaga ja sellele järgnev ahela katkestamine.
6 Lamivudine-TP does not interfere with normal cellular deoxynucleotide metabolism.
Lamivudiintrifosfaat ei sekku normaalsesse tsellulaarse deoksünukleotiidi metabolismi.
It is also only a weak inhibitor of mammalian DNA polymerases alpha and beta.
Ta on imetajate DNA alfa - ja beetapolümeraasi nõrk inhibiitor.
It has a very low potential to decrease mitochondrial DNA content, is not permanently incorporated into mitochondrial DNA, and does not act as an inhibitor of mitochondrial DNA polymerase gamma.
Tal on väga madal potentsiaal mitokondrite DNA sisalduse vähendamiseks, ta ei liitu püsivalt mitokondriaalse DNA- ga ega ole mitokondriaalse DNA gamma- polümeraasi inhibiitoriks.
Experience in patients with HBeAg positive CHB and compensated liver disease: in controlled studies, 1 year of lamivudine therapy significantly suppressed HBV DNA replication [34-57% of patients were below the assay detection limits (Abbott Genostics solution hybridization assay, LLOD < 1.6pg/ ml)}, normalised ALT level (40-72% of patients), induced HBeAg seroconversion (HBeAg loss and HBeAb detection with HBV DNA loss [by conventional assay], 16-18% of patients), improved histology (38-52% of patients had a ≥ 2 point decrease in the Knodell Histologic Activity Index [HAI]) and reduced progression of fibrosis (in 3-17% of patients) and progression to cirrhosis.
HBeAg positiivse kroonilise B- hepatiidi ja kompenseeritud maksahaigusega patsientide ravikogemus: kontrollitud uuringute põhjal pärssis 1- aastane lamivudiinravi oluliselt HBV DNA replikatsiooni 34… 57% patsientidest jäi see allapoole määratavuse piiri( Abbott Genostics lahuse hübridisatsiooni määramine, LLOD < 1. 6pg/ ml)), normaliseeris ALT taseme (40… 72%), kutsus esile HBeAg serokonversiooni (HBeAg kadumine ja HBeAb kindlakstegemine koos HBV DNA kadumisega [tavaline analüüs], 16… 18% patsientidest), paranes ka histoloogiline pilt (38… 52% patsientidest vähenes Knodelli histoloogilise aktiivsuse indeks [HAI] ≥2 punkti võrra) ning aeglustus fibroosi progresseerumine (3… 17% patsientidest) ja progresseerumine tsirroosiks.
Continued lamivudine treatment for an additional 2 years in patients who had failed to achieve HBeAg seroconversion in the initial 1 year controlled studies resulted in further improvement in bridging fibrosis.
Lamivudiinravi jätkumine veel 2 aasta jooksul patsientidel, kes ei olnud saavutanud HBeAg serokonversiooni esialgsete 1- aastaste kontrollitud uuringute vältel, ilmnes sildfibroosi täiendav paranemine.
In patients with YMDD variant HBV, 41/ 82 (50%) patients had improvement in liver inflammation and 40/ 56 (71%) patients without YMDD variant HBV had improvement.
Paranemine ilmnes 50% (41/ 82) YMDD variantse HBV- ga ja 71% (40/ 56) ilma YMDD variandita patsientidest.
Improvement in bridging fibrosis occurred in 19/ 30 (63%) patients without YMDD variant and 22/ 44 (50%) patients with the variant.
Sildfibroosi paranemine ilmnes 63% (19/ 30) ilma YMDD variandita ja 50% (22/ 44) YMDD variandiga patsientidest.
Five percent (3/ 56) of patients without the YMDD variant and 13% (11/ 82) of patients with YMDD variant showed worsening in liver inflammation compared to pre-treatment.
Viiel protsendil (3/ 56) ilma YMDD variandita patsientidest ja 13% (11/ 82) YMDD variantse HBV- ga patsientidest tekkis haiguse süvenemine ravieelse seisundiga võrreldes.