natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is recommended that patients should be evaluated at least every second year in the 4-year period after initiation of treatment with Rebif and a decision for longer term treatment should then be made on an individual basis by the treating physician.
2 patsiente hinnataks 4- aastase raviperioodi jooksul vähemalt igal teisel aastal, otsus pikemaajalise ravi kohta langetatakse raviarsti individuaalsele hinnangule baseerudes.
Paediatric use No formal clinical trials or pharmacokinetic studies have been conducted in children or adolescents.
Kasutamine pediaatrias Lastel või noorukitel ei ole formaalseid kliinilisi katseid ega farmakokineetilisi uuringuid läbi viidud.
However, limited published data suggest that the safety profile in adolescents from 12 to 16 years of age receiving Rebif 22 micrograms subcutaneously three times per week is similar to that seen in adults.
Siiski viitavad piiratud avaldatud andmed, et ohutusprofiil 12... 16- aastastel noorukitel, kes saavad Rebif 22 mikrogrammi subkutaanselt kolm korda nädalas, on sarnane täiskasvanutel nähtuga.
There is very limited information on the use of Rebif in children under 12 years of age and therefore Rebif should not be used in this population.
Rebif’ i kasutamisest alla 12- aastastel lastel on väga vähe informatsiooni ja seetõttu ei tohiks Rebif’ i sellel patsiendirühmal kasutada.
• Initiation of treatment in pregnancy (see section 4.6). • Hypersensitivity to natural or recombinant interferon-β, or to any excipients. • Current severe depression and/ or suicidal ideation (see sections 4.4 and 4.8).
• Ravi alustamine raseduse ajal (vt lõik 4. 6). • Ülitundlikkus loodusliku või rekombinantse interferoon beeta või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes. • Raske depressioon ja/ või enesetapumõtted (vt lõik 4. 4 ja 4. 8).
Patients should be informed of the most frequent adverse reactions associated with interferon beta administration, including symptoms of the flu-like syndrome (see section 4.8).
Patsiente tuleb informeerida interferoon- beeta kasutamisega seostatud kõige sagedamatest kõrvaltoimetest, sh gripilaadse sündroomi sümptomaatikast (vt lõik 4. 8).
Rebif should be administered with caution to patients with previous or current depressive disorders in particular to those with antecedents of suicidal ideation (see section 4.3).
Rebif`i tuleb ettevaatusega manustada patsientidele, kellel on esinenud või esineb depressiivseid häireid, eriti nendele patsientidele, kellel on olnud enesetapumõtteid (vt lõik 4. 3).
Depression and suicidal ideation are known to occur in increased frequency in the multiple sclerosis population and in association with interferon use.
On teada, et sclerosis multiplex' iga patsientidel, aga ka seoses interferoonide kasutamisega, esineb tavalisest suurema sagedusega depressiooni ning enesetapumõtteid.
Patients treated with Rebif should be advised to immediately report any symptoms of depression and/ or suicidal ideation to their prescribing physician.
Rebif’ iga ravitavaid patsiente tuleb nõustada, et nad annaksid oma raviarstile koheselt teada igast depressiooni ja/ või enesetapumõtete sümptomist.
Patients exhibiting depression should be monitored closely during therapy with Rebif and treated appropriately.
Depressiooniga patsiente tuleb Rebif- ravi ajal täielikult jälgida ning sellele vastavalt ravida.
Cessation of therapy with Rebif should be considered (see sections 4.3 and 4.8).
Arvesse võib tulla ka Rebif- ravi lõpetamine (vt lõik 4. 3 ja 4. 8).
Rebif should be administered with caution to patients with a history of seizures, to those receiving treatment with anti-epileptics, particularly if their epilepsy is not adequately controlled with anti-epileptics (see sections 4.5 and 4.8).
Rebif’ i tuleb ettevaatusega manustada eelnevate epileptiliste haigustega patsientidele ning antiepileptilisi ravimeid saavatele patsientidele, eriti kui nende epilepsia ei allu ravile antiepileptikumidega adekvaatselt (vt lõik 4. 5 ja 4. 8).
Patients with cardiac disease, such as angina, congestive heart failure or arrhythmia, should be closely monitored for worsening of their clinical condition during initiation of therapy with interferon beta-1a.
Südamehaigustega (stenokardia, südame paispuudulikkus või südame rütmihäired) patsiente tuleb interferoon- beeta- 1a ravi alguses põhjalikult jälgida kliinilise seisundi halvenemise suhtes.
Symptoms of the flu-like syndrome associated with interferon beta-1a therapy may prove stressful to patients with cardiac conditions.
Interferoon- beeta- 1a- ravist tingitud gripilaadse sündroomi sümptomid võivad südamehaigustega patsientidele osutuda liiga kurnavaks.
Injection site necrosis (ISN) has been reported in patients using Rebif (see section 4.8).
Rebif’ i kasutavatel patsientidel on täheldatud nekroosi süstekohal (vt lõik 4. 8).
To minimise the risk of injection site necrosis patients should be advised to: • use an aseptic injection technique, • rotate the injection sites with each dose.
Viimaks süstekoha nekroosi tekke riski minimaalseks, tuleb patsiente õpetada: • kasutama aseptilist süstetehnikat, • vahetama süstekohti iga süstimise järel.
If the patient experiences any break in the skin, which may be associated with swelling or drainage of fluid from the injection site, the patient should be advised to consult with their physician before continuing injections with Rebif.
Patsient peab teadma, et kui tal tekib nahakahjustus, mis võib olla tingitud tursest või koevedeliku drenaažihäirest süstekohal, peab ta enne Rebif’ i süstimise jätkamist oma arsti poole pöörduma.
If the patient has multiple lesions, Rebif should be discontinued until healing has occurred.
Kui patsiendil esineb mitmeid nahakahjustusi, tuleb Rebif’ i manustamine katkestada seniks, kuni nahakahjustused on paranenud.
3 In clinical trials with Rebif, asymptomatic elevations of hepatic transaminases (particularly alanine aminotransferase (ALT)) were common and 1-3% of patients developed elevations of hepatic transaminases above 5 times the upper limit of normal (ULN).
Kliiniliste sümptomite
In the absence of clinical symptoms, serum ALT levels should be monitored prior to the start of therapy, at months 1, 3 and 6 on therapy and periodically thereafter.
3 puudumisel tuleb seerumi ALAT aktiivsust määrata enne ravi alustamist, 1., 3. ja 6. ravikuul ning seejärel perioodiliselt.
Dose reduction of Rebif should be considered if ALT rises above 5 times the ULN, and gradually re-escalated when enzyme levels have normalized.
Kui ensüümi aktiivsus normaliseerub, võib annust järk - järguliselt suurendama hakata.
Rebif should be initiated with caution in patients with a history of significant liver disease, clinical evidence of active liver disease, alcohol abuse or increased serum ALT (> 2.5 times ULN).
Nendel patsientidel, kellel on anamneesis märkimisväärne maksahaigus, esineb käesoleval hetkel maksahaiguse kliiniline sümptomaatika, kes kuritarvitavad alkoholi või kellel esineb seerumi ALAT aktiivsuse suurenemine (rohkem kui 2, 5 korda üle normi ülemise piiri), tuleb Rebif- ravi alustada ettevaatusega.
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.8).
Rebif- ravi tuleb katkestada, kui ilmnevad ikterus või teised maksa funktsioonihäirete sümptomid (vt lõik 4. 8).
Rebif, like other interferons beta, has a potential for causing severe liver injury (see section 4.8) including acute hepatic failure.
Sarnaselt teistele interferoon- beeta preparaatidele võib Rebif põhjustada rasket maksakahjustust (vt lõik 4. 8), sealhulgas ägedat maksapuudulikkust.
Therefore, in addition to those laboratory tests normally required for monitoring patients with multiple sclerosis, liver enzyme monitoring and complete and differential blood cell counts and platelet counts are recommended at regular intervals (1, 3 and 6 months) following introduction of Rebif therapy and then periodically thereafter in the absence of clinical symptoms.
Seetõttu on Rebif- ravi ajal lisaks sellistele laborianalüüsidele, mis on tavaliselt vajalikud sclerosis multiplex' iga patsientide jälgimiseks, soovitatav maksaensüümide aktiivsuse monitoorimine ning valgevererakkude koguarvu ja valgevere valemi ning trombotsüütide arvu määramine regulaarsete intervallidega (1, 3 ja 6 kuud) pärast Rebif- ravi alustamist ning seejärel kliiniliste sümptomite puudumisel perioodiliselt.
Patients being treated with Rebif may occasionally develop new or worsening thyroid abnormalities.
Rebif- ravi saavatel patsientidel võib mõnikord häiruda kilpnäärme talitlus või süveneda olemasolev patoloogia.
Thyroid function testing is recommended at baseline and if abnormal, every 6-12 months following initiation of therapy.
Seetõttu on soovitatav enne ravi algust hinnata kilpnäärme funktsiooni ning juhul, kui esineb funktsioonihäireid, tuleb vastavaid uuringuid korrata ravi käigus iga 6... 12 kuu möödumisel.
If tests are normal at baseline, routine testing is not needed but should be performed if clinical findings of thyroid dysfunction appear (see section 4.8).
Kui funktsiooninäitajate algväärtused on normi piires, ei ole rutiinne testimine vajalik, aga juhul kui tekivad kilpnäärme düsfunktsioonile viitavad nähud, tuleb uuringuid korrata (vt lõik 4. 8).
Caution should be used, and close monitoring considered when administering interferon beta-1a to patients with severe renal and hepatic failure and to patients with severe myelosuppression.
Ettevaatus ning hoolikas jälgimine on vajalikud interferoon- beeta- 1a manustamisel raske neeru - ja maksapuudulikkusega patsientidele ning neile patsientidele, kellel on luuüdi funktsioon tugevasti pärsitud.
Serum neutralising antibodies against interferon beta-1a may develop.
Vereseerumis võivad tekkida interferoon- beeta- 1a vastased neutraliseerivad antikehad.
Clinical data suggest that after 24 to 48 months of treatment with Rebif 22 micrograms, approximately 24% of patients develop persistent serum antibodies to interferon beta-1a.
Kliinilised andmed näitavad, et interferoon- beeta - 1a- vastased antikehad tekivad 24... 48- kuulise ravi järel Rebif 22 mikrogrammiga umbes 24% patsientidest.
The presence of antibodies has been shown to attenuate the pharmacodynamic response to interferon beta-1a (Beta-2 microglobulin and neopterin).
On näidatud, et antikehade olemasolu nõrgendab farmakodünaamilist vastust interferoon- beeta- 1a' le (beeta- 2- mikroglobuliin ja neopteriin).
If a patient responds poorly to therapy with Rebif, and has neutralising antibodies, the treating physician should reassess the benefit/ risk ratio of continued Rebif therapy.
Kui patsient reageerib Rebif- ravile halvasti ning tal esinevad neutraliseerivad antikehad, peab raviarst Rebif- ravi jätkamisega seotud kasu/ riskide tasakaalu uuesti hindama.
Only sparse safety and efficacy data are available from non-ambulatory patients with multiple sclerosis.
Ravimi kasutamise ohutuse ja efektiivsuse kohta hospitaliseeritud sclerosis multiplex’ i patsientidel on andmeid vähe.
Rebif has not yet been investigated in patients with primary progressive multiple sclerosis and should not be used in such patients.
Rebifi kasutamist primaarse progresseeruva sclerosis multiplex’ iga patsientidel ei ole veel uuritud ja seda ei tohi neil patsientidel kasutada.
This medicinal product contains 2.5 mg benzyl alcohol per dose.
Ravim sisaldab 2, 5 mg bensüülalkoholi annuse kohta.
Must not be given to premature babies or neonates.
Mitte manustada enneaegsetele imikutele ja vastsündinutele.
May cause toxic reactions and anaphylactoid reactions in infants and children up to 3 years old.
Võib tekitada toksilisi ja anafülaksiataolisi reaktsioone imikutel ja kuni 3- aastastel lastel.
No interaction studies have been performed with interferonbeta-1a in humans.
Inimestel ei ole koostoimete uuringuid interferoon- beeta- 1a- ga läbi viidud.
Interferons have been reported to reduce the activity of hepatic cytochrome P450-dependent enzymes in humans and animals.
On andmeid, et interferoonid inhibeerivad inimestel ja loomadel maksa tsütokroom P450- st sõltuvate ensüümide aktiivsust.
Caution should be exercised when administering Rebif in combination with medicinal products that have a narrow therapeutic index and are largely dependent on the hepatic cytochrome P450 system for clearance, e. g. antiepileptics and some classes of antidepressants.
4 laiusega ravimitega, mille metabolism on olulises sõltuvuses maksa tsütokroom P450 süsteemist, näiteks epilepsiavastased ravimid ning teatud liiki antidepressandid.
4 The interaction of Rebif with corticosteroids or adrenocorticotropic hormone (ACTH) has not been studied systematically.
Rebif’ i koostoimeid kortikosteroidide või adrenokortikotroopse hormooniga (AKTH) ei ole süstemaatiliselt uuritud.
Clinical studies indicate that multiple sclerosis patients can receive Rebif and corticosteroids or ACTH during relapses.
Kliinilised uuringud näitavad, et sclerosis multiplex' iga patsiendid võivad haiguse ägenemiste korral samaaegselt Rebif’ i ja kortikosteroide või AKTH tarvitada.
There is limited information on the use of Rebif in pregnancy.
Rebif’ i kasutamise kohta raseduse ajal ei ole piisavalt informatsiooni.
Therefore initiation of treatment is contraindicated during pregnancy (see section 4.3).
Seetõttu on ravi alustamine raseduse ajal vastunäidustatud (vt lõik 4. 3).
If the patient becomes pregnant or plans to become pregnant while taking Rebif she should be informed of the potential hazards and discontinuation of therapy should be considered (see section 5.3).
Patsiente, kes Rebif’ i kasutades rasestuvad või plaanivad rasestuda, tuleb informeerida potentsiaalsetest ohtudest ning kaaluda tuleks ravi katkestamist (vt lõik 5. 3).
In patients with a high relapse rate before treatment has started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Rebif in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
Kõrge ägenemiste arvuga patsientidel tuleks enne ravi alustamist kaaluda raseduse korral Rebif- ravi lõpetamisele järgneva raske ägenemise riski suhet võimaliku suurenenud iseenesliku abordi riski suhtes.
Because of the potential for serious adverse reactions in breast-fed infants, a decision should be made whether to discontinue breast-feeding or Rebif therapy.
Kuna potentsiaalselt on olemas võimalus raskete kõrvaltoimete kujunemiseks rinnaga toidetavatel imikutel, tuleb langetada otsus, kas katkestada rinnaga toitmine või ravi Rebif’ iga.
Central nervous system-related adverse events associated with the use of interferon beta (e. g. dizziness) might influence the patient's ability to drive or use machines (see section 4.8).
Kesknärvisüsteemi poolt vahendatud interferoon- beeta kasutamisega seotud kõrvaltoimed (nt pearinglus) võivad omada toimet autojuhtimisele ja masinate käsitsemise võimele (vt lõik 4. 8).
The highest incidence of adverse reactions associated with Rebif therapy is related to flu-like syndrome.
Kõige kõrgema esinemissagedusega Rebif- raviga seostatav kõrvaltoime on gripilaadne sündroom.
Approximately 70% of patients treated with Rebif can expect to experience the typical interferon flu-like syndrome within the first six months after starting treatment.
Umbes 70% Rebif- ravi saanud patsientidest võib esimese 6 kuu jooksul pärast ravi alustamist esineda interferoon- ravile tüüpiline gripitaoline sündroom.
Asymptomatic increases in laboratory parameters of hepatic function and decreases in white blood cells (WBC) are also common.
Samuti esineb sageli maksafunktsiooni laboratoorsete analüüside asümptoomseid muutusi ja vere valgeliblede hulga vähenemist.
The majority of adverse reactions observed with IFN beta-1a are usually mild and reversible, and respond well to dose reductions.
Enamus interferoon- beeta- 1a kasutamisel tekkivatest kõrvaltoimetest on tavaliselt kerged ja pöörduvad ning reageerivad annuse vähendamisele.
In case of severe or persistent undesirable effects, the dose of Rebif may be temporarily lowered or interrupted, at the discretion of the physician.
Raskete või püsivate kõrvaltoimete korral tuleb vastavalt arsti otsusele Rebif’ i annust ajutiselt vähendada või selle manustamine katkestada.
The adverse reactions reported below are classified according to frequency of occurrence as follows:
Alltoodud kõrvaltoimed on rühmitatud vastavalt nende esinemissagedusele järgmiselt:
Very Common Common Uncommon Rare
Aeg- ajalt:
Very rare
Harv:
< 1/ 10,000
Väga harv:
Cannot be estimated from the available data
≥1/ 10 ≥1/ 100 kuni < 1/ 10 ≥1/ 1000 kuni < 1/ 100 ≥1/ 10 000 kuni < 1/ 1000 < 1/ 10 000 ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel
The data presented is obtained from pooled clinical studies in multiple sclerosis (placebo=824 patients; Rebif 22 micrograms three times per week (TIW)=398 patients; Rebif 44 micrograms TIW=727 patients) and shows the frequency of adverse reactions observed at six months (excess over
Alltoodud andmed on saadud mitmetest sclerosis multiplex’ iga patsientidel läbiviidud uuringutest (neis said platseebot 824, Rebif 22 mikrogrammi 3 korda nädalas 398 ja Rebif 44 mikrogrammi 3 korda nädalas 727 patsienti) ning näitavad 6 kuu jooksul täheldatud kõrvaltoimete tekkesagedust
5 placebo).
5 (Rebif’ i saanud patsientidel enam kui platseebot saanutel).
Adverse reactions are listed below by frequency of occurrence and by MedDRA System Organ Class.
Alltoodud kõrvaltoimed on reastatud vastavalt nende esinemissagedusele ja MedDRA - organsüsteemi klassile.
Uncommon Injection site abscess
Abstsess süstekohal
Not known* Injection site infections, including cellulitis
Infektsioonid süstekohal, sh tselluliit
Neutropenia, lymphopenia, leucopenia, thrombocytopenia, anaemia
Neutropeenia, lümfopeenia, leukopeenia, trombotsüto - peenia, aneemia
Thyroid dysfunction most often presenting as hypothyroidism or hyperthyroidism
Kilpnäärme düsfunktsioon, kõige sagedamini hüpotüreoidism või hüpertüreoidism
Depression, insomnia
Depressioon, unetus
Suicide attempt
Suitsiidikatse
Seizures
Peavalu
Gastrointestinal disorders
Kõhulahtisus, oksendamine, iiveldus
Diarrhoea, vomiting, nausea
Krambid
Pruritus, rash, erythematous rash, maculo-papular rash
Pruritus, lööve, erütematoosne lööve, makulo - papulaarne lööve
Angioedema, urticaria, erythema multiforme, erythema multiforme-like skin reactions, Stevens-Johnson syndrome, hair loss
Angioödeem, urtikaaria, multiformne erüteem, multiformse erüteemi sarnased nahareaktsioonid, Stevens- Johnsoni sündroom, juuksekadu
Injection site inflammation, injection site reaction, influenza-like symptoms
Põletik süstekohal, reaktsioon süstekohal, gripitaolised sümptomid
Injection site pain, fatigue, rigors, fever
Valu süstekohal, väsimus, külmavärinad, palavik
Injection site necrosis, injection site mass
Nekroos süstekohal, kihn süstekohal
Asymptomatic transaminase increase
Transaminaaside aktiivuse asümptoomne suurenemine
Immune system disorders Vascular disorders
Immuunsüsteemi häired
Anaphylactic reactions Thromboembolic events
Anafülaktilised reaktsioonid
Hepatitis with or without icterus
Hepatiit, koos ikterusega või ilma
6 *Adverse reactions identified during post marketing surveillance (frequency not known)
6 * Toimed, mis ilmnesid turustamisjärgse seire käigus (esinemissagedus teadmata)
Interferon beta has a potential for causing severe liver injury.
Interferoon- beeta võib põhjustada rasket maksakahjustust.
The majority of the cases of severe liver injury occurred within the first six months of treatment.
Enamusel juhtudest tekkis raske maksakahjustus esimese kuue ravikuu jooksul.
No specific risk factors have been identified.
Kindlaid riskifaktoreid ei ole kindlaks tehtud.
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.4).
Ikteruse või teiste maksa funktsioonihäirele viitavate sümptomite ilmnemisel tuleb ravi Rebif’ iga lõpetada (vt lõik 4. 4).
The administration of interferons has been associated with anorexia, dizziness, anxiety, arythmias, vasodilation and palpitation, menorrhagia and metrorrhagia.
Interferoonide kasutamist on seostatud isutuse, pearingluse, ärevuse, südame rütmihäirete, vasodilatatsiooni ja palpitatsioonide, menorraagia ja metrorraagia tekkega.
An increased formation of auto-antibodies may occur during treatment with interferon beta.
Interferoon- beeta ravi ajal võib suureneda antikehade moodustumine.
Immunostimulants, Interferons, ATC code:
Farmakoterapeutiline grupp: immuunsüsteemi stimuleerivad ained, interferoonid, ATC- kood:
Interferons (IFNs) are a group of endogenous glycoproteins endowed with immunomodulatory, antiviral and antiproliferative properties.
Interferoonid (IFN- id) on rühm endogeenseid glükoproteiine, millel on immunomoduleerivad, viirustevastased ja antiproliferatiivsed omadused.
Rebif (interferon beta-1a) shares the same amino acid sequence with endogenous human interferon beta.
Rebifil (interferoon- beeta- 1a) on inimese endogeense interferoon- beeta- ga sama aminohappeline järjestus.
The precise mechanism of action of Rebif in multiple sclerosis is still under investigation.
Rebif’ i täpset toimemehhanismi sclerosis multiplex' i korral veel uuritakse.
The safety and efficacy of Rebif has been evaluated in patients with relapsing-remitting multiple sclerosis at doses ranging from 11 to 44 micrograms (3-12 million IU), administered subcutaneously three times per week.
Rebif’ i ohutust ja efektiivsust on uuritud retsidiveeruva kuluga sclerosis multiplex' iga patsientidel annustes, mis jäävad vahemikku 11… 44 mikrogrammi (3… 12 miljonit RÜ), manustatuna nahaalusi kolm korda nädalas.
At licensed posology, Rebif 22 micrograms has been demonstrated to decrease the incidence (approximately 30% over 2 years) and severity of clinical relapses in patients with at least 2 exacerbations in the previous 2 years and with an EDSS of 0-5.0 at entry.
Heakskiidetud annustamisskeemi korral alandab Rebif 22 mikrogrammi kliiniliste ägenemiste sagedust (umbes 30% 2 aasta kestel) ning raskust patsientidel, kellel on eelneva kahe aasta vältel esinenud vähemalt kaks haiguse ägenemist ning kelle EDSS ravi alustamisel on 0… 5, 0.
The proportion of patients with disability progression, as defined by at least one point increase in EDSS confirmed three months later, was reduced from 39% (placebo) to 30% (Rebif 22 micrograms).
Tegevusvõime langusega patsientide osakaal ehk nende patsientide osa, kelle tegevusvõime halvenes funktsionaalse süsteemi EDSS (Expanded Disability Status Scale) järgi 3 kuud hiljem vähemalt ühe ühiku võrra, vähenes Rebif 22 mikrogrammi kasutamisel 39% - lt (platseeborühm) 30% - le.
In a 3-year study in patients with secondary progressive multiple sclerosis (EDSS 3-6.5) with evidence of clinical progression in the preceding two years and who had not experienced relapses in the preceding 8 weeks, Rebif had no significant effect on progression of disability, but relapse rate was reduced by approximately 30%.
Ühes kolmeaastases sekundaarselt progresseeruva sclerosis multiplex' iga (EDSS 3… 6, 5) patsientidel (tõendatud kliiniline progressioon eelneva kahe aasta jooksul), kellel ei olnud esinenud ägenemisi eelneva 8 nädala jooksul, läbiviidud uuringus ei avaldanud Rebif märkimisväärset toimet puude süvenemisele, kuid ägenemiste arv vähenes ligikaudu 30% võrra.
If the patient population was divided into 2 subgroups (those with and those without relapses in the 2-year period prior to study entry), there was no effect on disability in patients without relapses, but in patients with relapses, the proportion with progression in disability at the end of the study was reduced from 70% (placebo) to 57% (Rebif 22 micrograms and 44 micrograms combined).
Kui uuritud patsiendid jaotati kahte alarühma (need, kellel 2- aastase perioodi kestel enne uuringusse arvamist oli esinenud ägenemisi ning need, kellel uuringueelse 2 aasta jooksul ägenemisi ei olnud), täheldati, et ravimil puudus toime puude süvenemisele nendel patsientidel, kellel enne uuringut haiguse ägenemisi ei olnud.
These results obtained in a subgroup of patients a posteriori should be interpreted cautiously.
Nendel Rebif 22 mikrogrammi / Rebif 44 mikrogrammi kombineeritud ravi saanud patsientidel, kellel 2 uuringueelse aasta jooksul esines ägenemisi, esines puude süvenemist 57%, samas kui platseeborühma vastav näitaja oli 70%.