natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tasmar should be discontinued if substantial clinical benefits are not seen within 3 weeks of the initiation of the treatment regardless of dose.
Tasmar’ i kasutamine tuleb lõpetada juhul, kui sõltumata annusest ravi alustamisele järgneva 3 nädala jooksul ei ilmne märkimisväärset ravivastust.
Because of the risk of rare but potentially fatal acute liver injury, Tasmar is only indicated for use in patients with levodopa-responsive idiopathic Parkinson’ s disease and motor fluctuations, who failed to respond to or are intolerant of other COMT inhibitors.
Harvaesineva, kuid potentsiaalselt eluohtliku ägeda maksakahjustuse ohu tõttu on Tasmar’ i kasutamine näidustatud vaid levodopa- ravile alluva idiopaatilise Parkinsoni tõve ja motoorsete fluktuatsioonidega patsientidel, kellel ei ole efektiivsed või kes ei talu teisi COMT inhibiitoreid.
However, it is generally believed that early detection of medication-induced hepatic injury along with immediate withdrawal of the suspect medication enhances the likelihood for recovery.
Ent üldjuhul arvatakse, et ravist tingitud maksakahjustuse varajane avastamine koos kahtlusaluse ravimi kohese ärajätmisega suurendab paranemise tõenäosust.
Liver injury has most often occurred between 1 month and 6 months after starting treatment with Tasmar.
Maksakahjustus on kõige sagedamini tekkinud 1… 6 kuud pärast Tasmar- ravi alustamist.
It should also be noted that female patients may have a higher risk of liver injury (see 4.8).
Samuti tuleb märkida, et naispatsientidel võib olla suurem oht maksakahjustuse tekkeks (vt 4. 8).
Before starting treatment:
Enne ravi alustamist:
If liver function tests are abnormal or there are signs of impaired liver function, Tasmar should not be prescribed.
Tasmar’ it ei tohi määrata, kui esinevad kõrvalekalded maksafunktsiooni testides või maksafunktsiooni häire sümptomid.
If Tasmar is to be prescribed, the patient should be informed about the signs and symptoms which may indicate liver injury, and to contact the physician immediately.
Kui Tasmar’ it siiski määratakse, tuleb patsienti informeerida, millised on maksakahjustusele viitavad sümptomid, mille ilmnemisel on koheselt vaja võtta ühendust arstiga.
Liver function should be monitored every 2 weeks for the first year of therapy, every 4 weeks for the next 6 months and every 8 weeks thereafter.
Ravi ajal: maksafunktsiooni tuleb kontrollida iga 2 nädala järel esimesel raviaastal, iga 4 nädala järel järgneva 6 kuu jooksul ning seejärel iga 8 nädala tagant.
If the dose is increased to 200 mg tid, liver enzyme monitoring should take place before increasing the dose and then be re-initiated following the sequence of frequencies as above.
Kui annust suurendatakse 200 mg- ni kolm korda ööpäevas, tuleb maksaensüümide aktiivsust määrata enne annuse suurendamist ning seejärel eespool toodud sagedusega.
Treatment should be immediately discontinued if ALT and/ or AST exceed the upper limit of normal or if symptoms or signs suggesting the onset of hepatic failure (persistent nausea, fatigue, lethargy, anorexia, jaundice, dark urine, pruritus, right upper quadrant tenderness) develop.
Kui ALT ja/ või AST aktiivsus ületab normivahemiku ülempiiri või esinevad algavale maksapuudulikkusele viitavad sümptomid (püsiv iiveldus, väsimus, letargia, isutus, ikterus, tume uriin, sügelus ja valulikkus paremal pool ülakõhus), tuleb Tasmar’ i kasutamine otsekohe lõpetada.
Patients who show evidence of acute liver injury while on Tasmar and are withdrawn from the drug may be at increased risk for liver injury if Tasmar is re- introduced.
Kui ravi lõpetatakse: patsientidel, kellel tekib Tasmar- ravi ajal äge maksakahjustus ja kellel jäetakse ravim ära, võib olla suurem oht maksakahjustuse tekkeks Tasmar’ i uuesti kasutuselevõtmisel.
In Parkinson`s patients, NMS tends to occur when discontinuing or stopping dopaminergic- enhancing medications.
Parkinsoni tõvega patsientidel tekib maliigne neuroleptiline sündroom sagedamini dopamiinergiliste ravimitega ravi katkestamisel või lõpetamisel.
Therefore, if symptoms occur after discontinuing Tasmar, physicians should consider increasing the patient’ s levodopa dose (see 4.2).
Seetõttu, kui Tasmar’ i annuse vähendamise või ravi lõpetamise järgselt ilmnevad vastavad sümptomid, peab arst kaaluma patsiendi levodopa annuse suurendamist (vt 4. 2).
Isolated cases consistent with NMS have been associated with Tasmar treatment.
Tasmar- raviga on seostatud maliigse neuroleptilise sündroomi üksikjuhte.
Symptoms have usually onset during Tasmar treatment or shortly after Tasmar has been discontinued.
Sümptomid on tavaliselt ilmnenud Tasmar- ravi ajal või vahetult pärast ravi lõpetamist.
Under such a diagnosis Tasmar should be immediately discontinued and the patient should be followed up closely.
Sellise diagnoosi korral tuleb Tasmar- ravi koheselt lõpetada ning patsienti hoolikalt jälgida.
To reduce the risk of NMS, Tasmar should not be prescribed for patients with severe dyskinesia or a previous history of NMS including rhabdomyolysis or
4 Enne ravi alustamist: maliigse neuroleptilise sündroomi ohu vähendamiseks ei määrata Tasmar’ it patsientidele, kellel esineb raske düskineesia või on anamneesis maliigne neuroleptiline sündroom, kaasa arvatud rabdomüolüüs või hüpertermia (vt 4. 3).
Patients receiving multiple medications with effects on different CNS pathways (e. g. antidepressants, neuroleptics, anticholinergics) may be at greater risk of developing NMS.
Korraga mitut erinevat kesknärvisüsteemi mõjutavat ravimit (nt antidepressandid, neuroleptikumid, antikoliinergilised ravimid) saavatel patsientidel võib olla suurem oht maliigse neuroleptilise sündroomi tekkeks.
Patients may experience an increase in levodopa-associated adverse reactions.
Düskineesia, iiveldus ja muud levodopaga seotud kõrvaltoimed: suureneda võib levodopaga seotud kõrvaltoimete esinemissagedus.
Reducing the dose of levodopa (see 4.2) may often mitigate these adverse reactions.
Need kõrvaltoimed taanduvad sageli levodopa annuse vähendamisel (vt 4. 2).
In clinical trials, diarrhoea developed in 16% and 18% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 8% of patients receiving placebo.
Kõhulahtisus: kliinilistes uuringutes tekkis kõhulahtisus 16% ja 18% patsientidest, kes said vastavalt 100 mg ja 200 mg kolm korda ööpäevas, võrreldes 8% - ga platseebot saanud patsientidel.
Diarrhoea associated with Tasmar usually began 2 to 4 months after initiation of therapy.
Tasmar’ iga seotud kõhulahtisus tekkis tavaliselt 2... 4 kuud pärast ravi alustamist.
Diarrhoea led to withdrawal of 5% and 6% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 1% of patients receiving placebo.
Kõhulahtisuse tõttu katkestas uuringu 5% ja 6% patsientidest, kes said vastavalt 100 mg ja 200 mg kolm korda ööpäevas, võrreldes 1% - ga platseebot saanud patsientidel.
Due to the interaction between high dose benserazide and tolcapone (resulting in increased levels of benserazide), the prescriber should, until more experience has been gained, be observant of dose-related adverse events (see 4.5).
Koostoime benserasiidiga: koostoime võimaluse tõttu suures annuses benserasiidi ja tolkapooni vahel (mis põhjustab benserasiidi kontsentratsiooni suurenemist) tuleb kuni täiendava informatsiooni selgumiseni patsiente jälgida annusega seotud kõrvaltoimete suhtes (vt 4. 5).
MAO inhibitors:
MAO inhibiitorid:
Tasmar should not be given in conjunction with non-selective monoamine oxidase (MAO) inhibitors (e. g. phenelzine and tranylcypromine).
Tasmar’ it ei tohi kasutada koos mitteselektiivsete monoamiini oksüdaasi (MAO) inhibiitoritega (nt fenelsiin ja tranüültsüpromiin).
The combination of MAO-A and MAO-B inhibitors is equivalent to non-selective MAO-inhibition, therefore they should not both be given concomitantly with Tasmar and levodopa preparations (see also 4.5).
MAO- A ja MAO- B inhibiitorite kombinatsioon on samaväärne mitteselektiivse MAO inhibeerimisega, mistõttu neid ei tohi kasutada koos Tasmar’ i ja levodopa preparaatidega (vt ka 4. 5).
Selective MAO-B inhibitors should not be used at higher than recommended doses (e. g. selegiline 10 mg/ day) when co- administered with Tasmar.
Selektiivseid MAO- B inhibiitoreid ei tohi Tasmar- ravi ajal kasutada soovitatust suuremates annustes (nt selegiliin 10 mg ööpäevas).
Since clinical information is limited regarding the combination of warfarin and tolcapone, coagulation parameters should be monitored when these drugs are co-administered.
Kuna kliinilised andmed varfariini ja tolkapooni kombineerimise kohta on piiratud, tuleb nende ravimite kooskasutamise ajal jälgida hüübimisnäitajaid.
Each tablet contains 7.5 mg lactose; this quantity is probably not sufficient to induce symptoms of lactose intolerance.
Laktoositalumatus: iga tablett sisaldab 7, 5 mg laktoosi; see kogus ei ole arvatavasti piisav laktoositalumatuse sümptomite esilekutsumiseks.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose- galactose malabsorption should not take this medicine.
Seda ravimit ei tohi kasutada patsiendid, kellel on harvaesinev pärilik galaktoositalumatus, Lapp’ i laktaasidefitsiit või glükoosi- galaktoosi imendumishäire.
Patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/ min) should be treated with caution.
Patsientide erigrupid: raske neerufunktsiooni häirega (kreatiniini kliirens < 30 ml/ min) patsiente tuleb ravida ettevaatusega.
No information on the tolerability of tolcapone in these populations is available (see 5.2).
Puuduvad andmed tolkapooni talutavuse kohta nendel patsientidel (vt 5. 2).
Patients must be informed of this and advised to exercise caution while driving or operating machines during treatment with levodopa.
Patsiente tuleb sellest teavitada ja soovitada ettevaatust autojuhtimisel või masinate käsitsemisel levodopa- ravi ajal.
Patients who have experienced somnolence and/ or an episode of sudden sleep onset must refrain from driving or operating machines.
Patsiendid, kellel on tekkinud somnolentsus ja/ või äkilise uinumise episood, peavad hoiduma autojuhtimisest või masinate käsitsemisest.
Furthermore a reduction of levodopa dosage or termination of therapy may be considered.
Peale selle võib kaaluda levodopa annuse vähendamist või ravi lõpetamist.
Although tolcapone is highly protein bound, in vitro studies have shown that tolcapone did not displace warfarin, tolbutamide, digitoxin and phenytoin from their binding sites at therapeutic concentrations.
Seonduvus valkudega: kuigi tolkapooni seonduvus valkudega on ulatuslik, on in vitro uuringud näidanud, et terapeutilistes kontsentratsioonides ei tõrjunud tolkapoon valkudega seosest välja varfariini, tolbutamiidi, digitoksiini ja fenütoiini.
Tolcapone may influence the pharmacokinetics of drugs metabolised by COMT.
5 Katehhoolid ja teised katehhool- O- metüültransferaasi (COMT) vahendusel metaboliseeruvad ravimid: tolkapoon võib mõjutada COMTi vahendusel metaboliseeruvate ravimite farmakokineetikat.
The plasma concentrations of benserazide observed after co-administration of tolcapone and benserazide-25 mg/ levodopa were still within the range of values observed with levodopa/ benserazide alone.
Benserasiidi plasmakontsentratsiooni väärtused olid pärast tolkapooni ja benserasiidi( 25 mg) / levodopa samaaegset manustamist samas vahemikus kui pärast ainult levodopa/ benserasiidi manustamist.
On the other hand, after co-administration of tolcapone and benserazide-50 mg/ levodopa the benserazide plasma concentrations could be increased above the levels usually observed with levodopa/ benserazide alone.
Samas võib benserasiidi plasmakontsentratsioon pärast tolkapooni ja benserasiidi( 50 mg) / levodopa samaaegset manustamist saavutada suuremad väärtused kui tavaliselt pärast levodopa/ benserasiidi manustamist.
The effect of tolcapone on the pharmacokinetics of other drugs metabolised by COMT such as α -methyldopa, dobutamine, apomorphine, adrenaline and isoprenaline have not been evaluated.
Ei ole uuritud tolkapooni toimet teiste COMTi vahendusel metaboliseeruvate ravimite (nt α- metüüldopa, dobutamiin, apomorfiin, adrenaliin ja isoprenaliin) farmakokineetikale.
The prescriber should be observant of adverse effects caused by putative increased plasma levels of these drugs when combined with Tasmar.
Silmas tuleb pidada kõrvaltoimeid, mis on tingitud nende ravimite arvatavast plasmakontsentratsiooni suurenemisest Tasmar’ iga kombineerimisel.
Due to its affinity for cytochrome CYP2C9 in vitro, tolcapone may interfere with drugs whose clearance is dependent on this metabolic pathway, such as tolbutamide and warfarin.
Tolkapooni toime teiste ravimite metabolismile: in vitro afiinsuse tõttu tsütokroom CYP2C9 suhtes võib tolkapoon mõjutada ravimite toimet, mille kliirens sõltub sellest ensüümist (nt tolbutamiid ja varfariin).
Therefore, clinically relevant interactions involving cytochrome CYP2C9 appear unlikely.
Seetõttu ei ole tõenäoline tsütokroom CYP2C9- ga seotud kliiniliselt oluliste koostoimete teke.
Tolcapone did not change the pharmacokinetics of desipramine, even though both drugs share glucuronidation as their main metabolic pathway.
Tolkapoon ei muutnud desipramiini farmakokineetikat, kuigi mõlemad ravimid metaboliseeruvad põhiliselt glükuronisatsiooni teel.
Since tolcapone interferes with the metabolism of catecholamines, interactions with other drugs affecting catecholamine levels are theoretically possible.
Katehhoolamiinide sisaldust suurendavad ravimid: kuna tolkapoon mõjutab katehhoolamiinide metabolismi, on teoreetiliselt võimalikud koostoimed teiste katehhoolamiinide sisaldust suurendavate ravimitega.
Tolcapone did not influence the effect of ephedrine, an indirect sympathomimetic, on hemodynamic parameters or plasma catecholamine levels, either at rest or during exercise.
Tolkapoon ei mõjutanud kaudse toimega sümpatomimeetikumi efedriini toimet hemodünaamikale või katehhoolamiinide sisaldusele plasmas nii puhkeolekus kui füüsilise koormuse ajal.
Since tolcapone did not alter the tolerability of ephedrine, these drugs can be co-administered.
Kuna tolkapoon ei muutnud efedriini talutavust, võib neid ravimeid koos manustada.
When Tasmar was given together with levodopa/ carbidopa and desipramine, there was no significant change in blood pressure, pulse rate and plasma concentrations of desipramine.
Kui Tasmar’ it manustati koos levodopa/ karbidopa ja desipramiiniga, ei ilmnenud vererõhu, pulsisageduse ega desipramiini plasmakontsentratsiooni olulist muutust.
Overall, the frequency of adverse events increased slightly.
Kõrvaltoimete üldine esinemissagedus suurenes vähesel määral.
These adverse events were predictable based on the known adverse reactions to each of the three drugs individually.
Need kõrvaltoimed olid prognoositavad kõigi kolme eraldi ravimi teadaolevate kõrvaltoimete põhjal.
Therefore, caution should be exercised when potent noradrenaline uptake inhibitors such as desipramine, maprotiline, or venlafaxine are administered to Parkinson’ s disease patients being treated with Tasmar and levodopa preparations.
Seetõttu peab olema ettevaatlik tugevatoimeliste noradrenaliini tagasihaarde inhibiitorite (nt desipramiin, maprotiliin või venlafaksiin) manustamisel Parkinsoni tõvega patsientidele, kes saavad ravi Tasmar’ i ja levodopa preparaatidega.
In clinical trials, patients receiving Tasmar/ levodopa preparations reported a similar adverse event profile independent of whether or not they were also concomitantly administered selegiline (a MAO-B inhibitor).
Kliinilistes uuringutes oli Tasmar’ it/ levodopa preparaate saavatel patsientidel kõrvaltoimete profiil sarnane sõltumata sellest, kas neile manustati või ei manustatud samaaegselt ka selegiliini (MAO- B inhibiitor).
In rats and rabbits, embryo-foetal toxicity was observed after tolcapone administration (see 5.3).
Rasedus: rottidel ja küülikutel täheldati pärast tolkapooni manustamist toksilist toimet embrüole/ lootele (vt 5. 3).
There are no adequate data from the use of tolcapone in pregnant women.
Puuduvad piisavad andmed tolkapooni kasutamise kohta rasedatel.
Therefore, Tasmar should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Seetõttu tohib Tasmar’ it raseduse ajal kasutada vaid juhul, kui potentsiaalne kasu ületab võimaliku ohu lootele.
In animal studies, tolcapone was excreted into maternal milk.
Imetamine: loomkatsetes eritus tolkapoon rinnapiima.
The safety of tolcapone in infants is unknown; therefore, women should not breast-feed during treatment with Tasmar.
Tolkapooni ohutus imikutel ei ole teada; seetõttu ei tohi Tasmar- ravi ajal last rinnaga toita.
There is no evidence from clinical studies that Tasmar adversely influences a patient’ s ability to drive and use machines.
Kliinilistes uuringutes ei ole ilmnenud Tasmar’ i ebasoodsat toimet patsiendi autojuhtimise ja masinate käsitsemise võimele.
However patients should be advised that their ability to drive and operate machines may be compromised due to their Parkinson’ s disease symptoms.
Ent patsiente tuleb teavitada sellest, et nende autojuhtimise ja masinatega töötamise võime võib alaneda Parkinsoni tõve sümptomite tõttu.
Patients being treated with Levodopa and presenting with somnolence and/ or sudden sleep episodes must be informed to refrain from driving or engaging in activities where impaired alertness may put themselves or others at risk of serious injury or death (e. g. operating machines) until such recurrent episodes and somnolence have resolved (see also Section 4.4)
Patsiente, kes saavad ravi levodopaga ja kellel esineb somnolentsust ja/ või äkilise uinumise episoode, tuleb teavitada, et nad hoiduksid autojuhtimisest ja tegevustest, mille puhul võib tähelepanuvõime vähenemine seada neid ennast või teisi tõsise vigastuse või surma ohtu (nt masinatega täöötamisel), kuni korduvad episoodid ja somnolentsus on taandunud (vt ka lõik 4. 4).
The most commonly observed adverse events associated with the use of Tasmar, occurring more frequently than in placebo-treated patients are listed in the table below.
Alljärgnevas tabelis on loetletud Tasmar’ i kasutamisega seoses kõige sagedamini täheldatud kõrvaltoimed, mida esines sagedamini kui platseebot saanud patsientidel.
However, Tasmar, as a COMT inhibitor, is known to increase the bioavailability of the co-adminstered levodopa.
COMT inhibiitorina suurendab Tasmar teadaolevalt samaaegselt manustatud levodopa biosaadavust.
The only adverse event commonly leading to discontinuation of Tasmar in clinical trials was diarrhoea (see 4.4).
Ainus kõrvaltoime, mille tõttu lõpetati kliinilistes uuringutes sageli ravi Tasmar’ iga, oli kõhulahtisus (vt 4. 4).
Increases to more than three times the upper limit of normal (ULN) in alanine aminotransferase (ALT) occurred in 1% of patients receiving Tasmar 100 mg three times daily, and 3% of patients at 200 mg three times daily.
Alaniinaminotransferaasi (ALT) aktiivsuse suurenemine üle 3 x normivahemiku ülempiirist tekkis 1% patsientidest, kes said 100 mg Tasmar’ it kolm korda ööpäevas, ning 3% patsientidest, kes said 200 mg kolm korda ööpäevas.
Increases were approximately two times more likely in females.
ALT aktiivsuse suurenemist esines umbes kaks korda sagedamini naistel.
The increases usually appeared within 6 to 12 weeks of starting treatment, and were not associated with any clinical signs or symptoms.
See ilmnes tavaliselt 6... 12 nädala jooksul pärast ravi alustamist ning ei põhjustanud kliinilisi sümptomeid.
In about half the cases, transaminase levels returned spontaneously to baseline values whilst patients continued Tasmar treatment.
Umbes pooltel juhtudel taastus esialgne maksaensüümide aktiivsus spontaanselt Tasmar- ravi jätkamisel.
Rare cases of severe hepatocellular injury resulting in death have been reported during marketed use (see 4.4).
Turustamisjärgselt on teatatud harvadest raske maksakahjustuse juhtudest, mis lõppesid surmaga (vt 4. 4).
Isolated cases of patients with symptoms suggestive of Neuroleptic Malignant Syndrome Symptom Complex (see 4.4) have been reported following reduction or discontinuation of Tasmar and following introduction of Tasmar when this was accompanied by a significant reduction in other concomitant dopaminergic medications.
Üksikutel juhtudel on maliigsele neuroleptilisele sündroomile viitavaid sümptomeid (vt 4. 4) kirjeldatud pärast Tasmar’ i annuse vähendamist või ravi lõpetamist ning pärast Tasmar’ i kasutuselevõtmist, kui sellega kaasnes teiste samaaegselt kasutatavate dopamiinergiliste ravimite annuse oluline vähendamine.
Tolcapone and its metabolites are yellow and can cause a harmless intensification in the colour of the patient’ s urine.
Uriini värvuse muutus: tolkapoon ja tema metaboliidid on kollased ning võivad põhjustada patsiendi uriini värvuse ohutut intensiivistumist.
Experience with Tasmar obtained in parallel placebo-controlled randomised studies in patients with Parkinson’ s disease is shown in the following table, which lists adverse reactions with a potential relationship to Tasmar.
Järgnevas tabelis on toodud Tasmar’ iga võimalikult seotud kõrvaltoimed, mis saadi Parkinsoni tõvega patsientidel läbiviidud paralleelgruppides, platseebokontrollitud randomiseeritud uuringutest.
Summary of potentially Tasmar-related adverse reactions, with crude incidence rates for the phase III placebo-controlled studies:
Kokkuvõte Tasmar’ iga võimalikult seotud kõrvaltoimetest, mille esinemissagedus baseerub III faasi platseebokontrollitud uuringutel:
Incidence*
Esinemissagedus *
Adverse Events Placebo N=298 (%)
Kõrvalnähud Platseebo N=298 (%)
Tolcapone N=296 (%)
Tolkapoon N=296 (%)
Tolcapone N=298 (%)
Tolkapoon N=298 (%)
Gastrointestinal disorders Very common Nausea Anorexia Diarrhoea Common Vomiting Constipation Xerostomia
Iiveldus 17, 8 Anoreksia 12, 8 Kõhulahtisus 7, 7
17.8 12.8 7.7 3.7 5.0 2.3
34, 9 22, 8 18, 1
30.4 18.9 15.5 8.4 6.4 4.7
Oksendamine 3, 7 Kõhukinnisus 5, 0 Suukuivus 2, 3 Valu kõhu 2, 7 piirkonnas
34.9 22.8 18.1 9.7 8.4 6.4
8, 4 6, 4 4, 7 4, 7
Abdominal pain 2.7 Dyspepsia 1.7
9, 7 8, 4 6, 4 5, 7
4.7 4.1
Düspepsia 1, 7
5.7 3.0
3, 0
Chest pain 1.3
Valu rinnus 1, 3
3.4
3, 4
Upper 3.4 respiratory tract infection
Ülemiste 3, 4 hingamisteede infektsioon
4.7
4, 7
7.4
7, 4
Nervous system disorders Very common Dyskinesia Dystonia Headache Dizziness Common Hypokinesia Psychiatric disorders Very common Sleep disorder Excessive dreaming
Düskineesia 19, 8 Düstoonia 17, 1 Peavalue 7, 4 Peapööritus 9, 7
19.8 17.1 7.4 9.7 0.7 18.1 17.1
41, 9 18, 6 9, 8 13, 2
41.9 18.6 9.8 13.2 0.7 23.6 21.3
51, 3 22, 1 11, 4 6, 4
51.3 22.1 11.4 6.4 2.7 24.8 16.4
Hüpokineesia 0, 7
13.4 8.7 5.4 0.7
0, 7
17.9 10.5 8.4 2.4
2, 7
14.4 10.4 10.4 7.4
14, 4 10, 4 10, 4
Respiratory, thoracic and Common Influenza mediastinal disorders
Neerude ja kuseteede häired
1.7
Sage
3.0
2, 4
4.0
7, 4
Skin and subcutaneous Common Sweating tissue disorders increased
Respiratoorsed, rindkere ja mediastinumi häired
Vascular disorders Very common Orthostatic complaints
16, 8
16.8
Sage
Common Syncope
Minestus 2, 7
* Very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100< 1/10), uncommon (> 1/1,000 < 1/ 100); rare (1/10,000 < 1/ 1,000); very rare (< 1/10,000)
* Väga sage (> 1/ 10); sage (> 1/ 100 < 1/ 10); aeg- ajalt (> 1/ 1000 < 1/ 100); harv (1/ 10 000 < 1/ 1000); väga harv (< 1/ 10 000)
The highest dose of tolcapone administered to humans was 800 mg three times daily, with and without levodopa coadministration, in a one week study in healthy elderly volunteers.
Selle
The peak plasma concentrations of tolcapone at this dose were on average 30 µg/ ml (compared to 3 and 6 µg/ ml with 100 mg tid and 200 mg tid of tolcapone respectively).
8 annuse puhul oli tolkapooni maksimaalne plasmakontsentratsioon keskmiselt 30 µg/ ml (võrreldes väärtustega 3 ja 6 µg/ ml vastavalt pärast 100 mg ja 200 mg tolkapooni manustamist kolm korda ööpäevas).
Hospitalisation is advised.
Üleannustamise ravi: soovitatav on hospitaliseerimine.
Based on the physicochemical properties of the compound, hemodialysis is unlikely to be of benefit.
Ühendi füüsikalis- keemiliste omaduste põhjal ei ole hemodialüüs suure tõenäosusega efektiivne.