natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(see section 5.1 Pharmacodynamic Properties)
Ravi võib kesta mitmeid kuid või isegi kauem (vt lõik 5. 1 Farmakodünaamilised omadused).
PANIC DISORDER
SOTSIAALFOOBIA
The recommended dose is 40 mg daily.
Soovitatav ööpäevane annus on 20 mg.
Patients should be started on 10 mg/ day and the dose gradually increased in 10 mg steps according to the patient’ s response up to the recommended dose.
Kui pärast mõnenädalast ravi soovitatava annusega ei ole piisavat ravivastust ilmnenud, võib annust järk- järgult suurendada 10 mg kaupa kuni maksimaalse annuseni 50 mg ööpäevas.
This period may be several months or even longer (see section 5.1 Pharmacodynamic Properties)
Pikaajaline ravi vajab regulaarset kontrolli (vt lõik 5. 1 Farmakodünaamilised omadused).
SOCIAL ANXIETY DISORDER/ SOCIAL PHOBIA
GENERALISEERUNUD ÄREVUSHÄIRE
If after some weeks on the recommended dose insufficient response is seen some patients may benefit from having their dose increased gradually in 10 mg steps up to a maximum of 50 mg/ day.
Kui pärast mõnenädalast ravi soovitatava annusega ei ole piisavat ravivastust ilmnenud, võib annust järk- järgult suurendada 10 mg kaupa kuni maksimaalse annuseni 50 mg ööpäevas.
Long-term use should be regularly evaluated (see section 5.1 Pharmacodynamic Properties).
Pikaajaline ravi vajab regulaarset kontrolli (vt lõik 5. 1 Farmakodünaamilised omadused).
GENERALISED ANXIETY DISORDER
POSTTRAUMAATILINE STRESSIHÄIRE
POST-TRAUMATIC STRESS DISORDER
ÜLDINFORMATSIOON.
The recommended dose is 20 mg daily.
PAROKSETIINRAVI LÕPETAMISEL ILMNEVAD SÜMPTOMID.
If after some weeks on the recommended dose insufficient response is seen some patients may benefit from having their dose increased gradually in 10 mg steps up to a maximum of 50 mg/ day.
Kui pärast annuse vähendamist või ravi lõpetamist tekivad talumatud sümptomid, võib kaaluda eelnevalt kasutatud annuse uuesti kasutuselevõtmist.
Long-term use should be regularly evaluated (see section 5.1 Pharmacodynamic Properties).
Seejärel võib arst jätkata annuse vähendamist, kuid väiksemate osade kaupa.
GENERAL INFORMATION
Patsientide erigrupid
WITHDRAWAL SYMPTOMS SEEN ON DISCONTINUATION OF PAROXETINE Abrupt discontinuation should be avoided (see section 4.4 Special Warnings and Special Precautions for Use and section 4.8 Undesirable Effects).
Eakal patsiendil võib paroksetiini plasmakontsentratsioon suureneda, kuid kontsentratsioonivahemik kattub osaliselt nooremate patsientide omaga.
The taper phase regimen used in clinical trials involved decreasing the daily dose by 10 mg at weekly intervals.
Annustamist tuleb alustada täiskasvanu algannusega, annust võib suurendada kuni 40 mg- ni ööpäevas.
If intolerable symptoms occur following a decrease in the dose or upon discontinuation of treatment, then resuming the previously prescribed dose may be considered.
• Lapsed ja noorukid (7... 17- aastased) Paroksetiini ei tohi kasutada laste ja noorukite ravimiseks, kuna kontrollitud kliinilistest uuringutest on ilmnenud, et paroksetiini kasutamisel on suurenenud suitsidaalse käitumise ja vaenulikkuse tekke oht.
Subsequently, the physician may continue decreasing the dose, but at a more gradual rate.
Lisaks ei leidnud nendes uuringutes tõestust ravimi piisav efektiivsus (vt lõik 4. 4 Hoiatused ja ettevaatusabinõud kasutamisel ja lõik 4. 8 Kõrvaltoimed).
CHMP/ 187488/ 2004 Special Populations:
CHMP/ 187488/ 2004
59/ 72
60/ 72
Dosing should commence at the adult starting dose.
Alla 7- aastastel lastel ei ole paroksetiini kasutamist uuritud.
Increasing the dose might be useful in some patients, but the maximum dose should not exceed 40 mg daily.
Kuna paroksetiini ohutus ja toimivus ei ole kindlaks tehtud, ei tohi seda kasutada selle vanusegrupi patsientidel.
• Children and adolescents (7-17 years) Paroxetine should not be used for the treatment of children and adolescents as controlled clinical trials have found paroxetine to be associated with increased risk for suicidal behaviour and hostility.
• Neeru - või maksakahjustus Raske neerukahjustusega (kreatiniini kliirens alla 30 ml/ min) ja maksakahjustusega patsientidel suureneb paroksetiini kontsentratsioon plasmas.
In addition, in these trials efficacy has not been adequately demonstrated (see section 4.4 Special Warnings and Special Precautions for use and section 4.8 Undesirable Effects).
Seetõttu tuleb kasutada võimalikult väikest terapeutilist annust
Paroxetine should not be used, as long as safety and efficacy in this age group have not been established.
4. 3 Vastunäidustused
Therefore, dosage should be restricted to the lower end of the dosage range.
Ülitundlikkus paroksetiini või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes.
- two weeks after discontinuation of an irreversible MAOI, or
- kaks nädalat pärast ravi lõpetamist pöördumatu toimega MAO inhibiitoriga või
- at least 24hrs after discontinuation of a reversible MAOI (e. g. moclobemide).
- vähemalt 24 tundi pärast ravi lõpetamist pöörduva toimega MAO inhibiitoriga (nt
Paroxetine should not be used in combination with thioridazine, because, as with other drugs which inhibit the hepatic enzyme CYP450 2D6, paroxetine can elevate plasma levels of thioridazine (see section 4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interaction).
Paroksetiini ei tohi kasutada koos tioridasiiniga, kuna sarnaselt teiste CYP450 2D6 pärssivate ravimitega võib paroksetiin põhjustada tioridasiini plasmakontsentratsiooni suurenemist (vt lõik 4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed).
Administration of thioridazine alone can lead to QTc interval prolongation with associated serious ventricular arrhythmia such as torsades de pointes, and sudden death.
Tioridasiini monoteraapia võib viia QT- intervalli pikenemise ja sellega seotud raskete ventrikulaarsete rütmihäirete (nt torsade de pointes) ja äkksurma tekkeni.
4.4 Special Warnings and Special Precautions for use
4. 4 Hoiatused ja ettevaatusabinõud kasutamisel
Dosage of paroxetine should be increased gradually until an optimal response is reached (see section 4.3 Contraindications and section 4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interaction).
Paroksetiini annust tuleb suurendada järk- järgult kuni optimaalse ravivastuse saavutamiseni (vt lõik 4. 3 Vastunäidustused ja lõik 4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed).
Children and Adolescents (7-17 years)
Lapsed ja noorukid (7... 17- aastased).
Paroxetine should not be used in the treatment of children and adolescents under the age of 18 years.
Paroksetiini ei tohi kasutada laste ja alla 18- aastaste noorukite raviks.
In clinical trials increased suicidal related behaviours (suicide attempts and suicidal thoughts) and hostility (predominantly aggression, oppositional behaviour and anger) were more frequently observed in children and adolescents treated with paroxetine compared to those treated with placebo.
Lisaks ei leidnud nendes uuringutes tõestust piisav efektiivsus.
In addition, in these trials efficacy has not been adequately demonstrated and long-term safety data in
Puuduvad lastelt ja noorukitelt saadud pikaajalised ohutusandmed, mis puudutavad kasvu, küpsemist ning kognitiiv - käitumuslikku arengut (vt lõik 4. 8 Kõrvaltoimed).
60/ 72
61/ 72
children and adolescents concerning growth, maturation and cognitive and behavioural development are lacking (see section 4.8 Undesirable Effects).
Puuduvad piisavad andmed suitsidaalse käitumise ohu kohta varem ravi mittesaanud patsientidel, kuid tagatud peaks olema nende hoolikas jälgimine.
Suicide/ suicidal ideation Depression is associated with an increased risk of suicidal thoughts, self harm and suicide.
Patsiente (ja nende hooldajaid) tuleb teavitada vajadusest jälgida suitsiidimõtete/ suitsidaalse käitumise või enesevigastamise mõtete teket ja pöörduda kohe arsti poole, kui need sümptomid püsivad.
As improvement may not occur during the first few weeks or more of treatment, patients should be closely monitored until such improvement occurs.
Akatiisia Paroksetiini kasutamist on seostatud akatiisia tekkega, mida iseloomustab sisemine rahutus ja psühhomotoorne agitatsioon, näiteks suutmatus rahulikult istuda või seista.
It is general clinical experience with all antidepressant therapies that the risk of suicide may increase in the early stages of recovery.
Nende sümptomite korral võib annuse suurendamine olla kahjulik.
Other psychiatric conditions for which paroxetine is prescribed can also be associated with an increased risk of suicidal behaviour.
Serotoniini sündroom/ maliigne neuroleptiline sündroom Harva võivad paroksetiinraviga seoses tekkida serotoniini sündroomi või maliigse neuroleptilise sündroomi sarnased ilmingud, eriti kui seda kasutatakse koos teiste serotoniinergiliste ja/ või neuroleptiliste ravimitega.
The same precautions observed when treating patients with major depressive disorder should therefore be observed when treating patients with other psychiatric disorders.
Kuna need sündroomid võivad viia potentsiaalselt eluohtlike seisunditeni, tuleb selliste ilmingute korral (mida iseloomustavad järgmiste sümptomite kogumid: hüpertermia, rigiidsus, müokloonus, autonoomne ebastabiilsus koos eluliste näitajate võimaliku kiire muutumisega, vaimse seisundi muutused, sh segasus, ärrituvus, äärmuslik agiteeritus, mis progresseerub deliiriumi ja koomani) paroksetiinravi katkestada ja alustada sümptomaatilist toetavat ravi.
Patients with a history of suicidal behaviour or thoughts, or those exhibiting a significant degree of suicidal ideation prior to commencement of treatment, are at a greater risk of suicidal thoughts or suicide attempts, and should receive careful monitoring during treatment.
Paroksetiini ei tohi kasutada koos serotoniini lähteainetega (nt L- trüptofaan, oksitriptaan), kuna esineb oht serotonergilise sündroomi tekkeks (vt lõik 4. 3 Vastunäidustused ja lõik 4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed).
There is a possibility of an increased risk of suicide related behaviour in young adults ages 18-29.
Mania Sarnaselt teistele antidepressantidele tuleb paroksetiini manustada ettevaatlikult patsientidele, kellel on anamneesis mania.
Young adults should therefore be monitored carefully throughout treatment.
Kui patsient läheb üle maniakaalsesse faasi, tuleb paroksetiini kasutamine lõpetada.
There are insufficient data concerning the risk of suicide related behaviour in treatment naïve patients, but careful monitoring might be warranted.
Maksa - või neerukahjustus Raske neerukahjustuse või maksakahjustusega patsiente tuleb ravida ettevaatusega (vt lõik 4. 2 Annustamine ja manustamisviis).
Patients, (and caregivers of patients) should be alerted about the need to monitor for the emergence of suicidal ideation/ behaviour or thoughts of harming themselves and to seek medical advice immediately if these symptoms present.
Vajalikuks võib osutuda insuliini ja/ või suukaudsete hüpoglükeemiliste ravimite annuse korrigeerimine.
Akathisia The use of paroxetine has been associated with the development of akathisia, which is characterized by an inner sense of restlessness and psychomotor agitation such as an inability to sit or stand still usually associated with subjective distress.
Epilepsia Nagu ka teiste antidepressantide puhul, tuleb olla ettevaatlik paroksetiini kasutamisel epilepsiahaigetel.
This is most likely to occur within the first few weeks of treatment.
Krambid Vähem kui 0, 1% paroksetiiniga ravitud patsientidest tekivad krambid.
In patients who develop these symptoms, increasing the dose may be detrimental.
Krampide tekkimisel tuleb ravimi kasutamine lõpetada.
Paroxetine should not be used in combination with serotonin-precursors (such as L-tryptophan, oxitriptan) due to the risk of serotonergic syndrome.
Elekterkrampravi (EKR) EKR ja paroksetiini kooskasutamise kohta on vähe kliinilisi andmeid.
Paroxetine should be discontinued in any patient entering a manic phase.
Glaukoom Sarnaselt teistele serotoniini tagasihaarde inhibiitoritele põhjustab paroksetiin harva müdriaasi ning seda tuleb ettevaatusega manustada kinnise nurga glaukoomi või selle anamneesiga patsientidele.
Renal/ hepatic impairment Caution is recommended in patients with severe renal impairment or in those with hepatic impairment.
Südamehaigused Südamehaigustega patsientide ravimisel tuleb rakendada tavalisi ettevaatusabinõusid.
CHMP/ 187488/ 2004 Diabetes
CHMP/ 187488/ 2004 Hüponatreemia
61/ 72
62/ 72
In patients with diabetes, treatment with an SSRI may alter glycaemic control.
Harva, põhiliselt eakatel patsientidel, on tekkinud hüponatreemia.
Insulin and/ or oral hypoglycaemic dosage may need to be adjusted.
Ettevaatusega tuleb ravida ka neid patsiente, kellel on oht hüponatreemia tekkeks, näiteks samaaegselt kasutatavate ravimite või tsirroosi tõttu.
Epilepsy As with other antidepressants, paroxetine should be used with caution in patients with epilepsy.
Üldiselt on hüponatreemia paroksetiinravi katkestamisel pöörduv.
Seizures Overall the incidence of seizures is less than 0.1% in patients treated with paroxetine.
Verejooks SSRI’ de kasutamisel on kirjeldatud naha veritsust, näiteks verevalumite ja purpuri teket.
The drug should be discontinued in any patient who develops seizures.
Kirjeldatud on ka muid, näiteks seedetrakti verejookse.
ECT There is little clinical experience of the concurrent administration of paroxetine with ECT.
Eakatel patsientidel võib see oht suureneda.
Glaucoma As with other SSRI's, paroxetine infrequently causes mydriasis and should be used with caution in patients with narrow angle glaucoma or history of glaucoma.
< Parabeenid > < Paroksetiini peroraalne suspensioon sisaldab metüül - ja propüülhüdroksübensoaati (parabeenid), mis teadaolevalt põhjustavad urtikaariat; üldjuhul hilist tüüpi reaktsioone nagu kontaktdermatiit, kuid harva kiiret tüüpi reaktsiooni koos bronhospasmiga. > (Lisada rahvuslik informatsioon)
Cardiac Conditions The usual precautions should be observed in patients with cardiac conditions.
Paroksetiinravi lõpetamisel ilmnevad sümptomid
Hyponatraemia Hyponatraemia has been reported rarely, predominantly in the elderly.
Ravi lõpetamisel tekivad sageli võõrutusnähud, eriti kui ravi lõpetatakse järsku (vt lõik 4. 8 Kõrvaltoimed).
Caution should also be exercised in those patients at risk of hyponatraemia e. g. from concomitant medications and cirrhosis.
Kliinilistes uuringutes tekkisid ravi lõpetamise järgselt kõrvalnähud 30% patsientidest paroksetiinravi grupis ja 20% patsientidest, kes said platseebot.
The hyponatraemia generally reverses on discontinuation of paroxetine.
Võõrutusnähtude teke ei ole sama sõltuvuse tekkega.
Haemorrhage There have been reports of cutaneous bleeding abnormalities such as ecchymoses and purpura with SSRIs.
Võõrutusnähtude tekke risk võib sõltuda mitmetest teguritest, sealhulgas ravi kestus, ravimi annus ja annuse vähendamise kiirus.
Other haemorrhagic manifestations e. g. gastrointestinal haemorrhage have been reported.
Kirjeldatud on pearinglust, tundlikkushäireid (sh paresteesia ja elektrilöögi tunne), unehäireid (sh hirmuunenäod), agitatsiooni või ärevust, iiveldust, treemorit, segasust, higistamist, peavalu, kõhulahtisust, südamepekslemist, emotsionaalset ebastabiilsust, ärrituvust ja nägemishäireid.
Elderly patients may be at an increased risk.
Need sümptomid on üldjuhul kerged või mõõdukad, kuid mõnel patsiendil võivad need olla ka raskekujulised.
Caution is advised in patients taking SSRI’ s concomitantly with oral anticoagulants, drugs known to affect platelet function or other drugs that may increase risk of bleeding (e. g. atypical antipsychotics such as clozapine, phenothiazines, most TCA’ s, acetylsalicylic acid, NSAID’ s, COX-2 inhibitors) as well as in patients with a history of bleeding disorders or conditions which may predispose to bleeding.
Need sümptomid taanduvad tavaliselt iseeneslikult 2 nädala jooksul, kuigi võivad mõnel inimesel püsida kauem (2... 3 kuud või enam).
< Parabens > < Paroxetine oral suspension contains methyl and propyl hydroxybenzoate (parabens), which are known to cause urticaria; generally delayed type reactions, such as contact dermatitis, but rarely immediate reaction with bronchospasm. > [To be completed nationally].
Seetõttu soovitatakse ravi lõpetada annust järk- järgult vähendades mitme nädala või kuu jooksul, vastavalt patsiendi vajadusele (vt lõik 4. 2 Annustamine ja manustamisviis, „ Paroksetiinravi lõpetamisel ilmnevad sümptomid “).
Withdrawal symptoms seen on discontinuation of paroxetine treatment
4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed
In clinical trials adverse events seen on treatment discontinuation occurred in 30% of patients treated with paroxetine compared to 20% of patients treated with placebo.
Serotoniinergilised ravimid Nagu ka teiste SSRI’ de puhul, võib samaaegsel serotoniinergiliste ravimite (sh MAO inhibiitorid, L - trüptofaan, triptaanid, tramadool, linesoliid, SSRI’ d, liitium ja naistepunaürti (Hypericum perforatum) sisaldavad preparaadid) kasutamisel suureneda 5- HT- ga seotud toimete esinemissagedus (serotoniini sündroom: vt lõik 4. 3 Vastunäidustused ja lõik 4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed).
The occurrence of withdrawal symptoms is not the same as the drug being addictive or dependence producing.
Kui neid ravimeid manustatakse koos paroksetiiniga, on vajalik ettevaatus ja patsiendi hoolikam kliiniline jälgimine.
The risk of withdrawal symptoms may be dependent on several factors including the duration and dose of therapy and the rate of dose reduction.
Ravimit metaboliseerivad ensüümid Paroksetiini metabolism ja farmakokineetika võivad muutuda teda metaboliseerivate ensüümide indutseerimise või inhibeerimise tulemusena.
Dizziness, sensory disturbances (including paraesthesia and electric shock sensations), sleep disturbances (including intense dreams), agitation or anxiety, nausea, tremor, confusion, sweating, headache, diarrhoea, palpitations, emotional instability, irritability, and visual disturbances have been reported.
Kui samaaegselt paroksetiiniga manustatakse ravimit, millel on ensüüme inhibeerivad omadused, tuleb kasutada paroksetiini võimalikult väikest toimivat annust.
Generally these symptoms are mild to moderate, however, in some patients they may be severe in intensity.
Paroksetiinravi alustamisel ei ole annuse muutmine vajalik, kui seda manustatakse koos ravimit metaboliseerivate ensüümide indutseerijatega (nt karbamasepiin, rifampitsiin, fenobarbitaal, fenütoiin).
They usually occur within the first few days of discontinuing treatment, but there have been very rare reports of such symptoms in patients who have inadvertently missed a dose.
Annust tuleb vajadusel korrigeerida ravi käigus, olenevalt kliinilisest toimest (talutavusest ja efektiivsusest).
62/ 72
63/ 72
Generally these symptoms are self-limiting and usually resolve within 2 weeks, though in some individuals they may be prolonged (2-3 months or more).
Paroksetiini igapäevasel manustamisel suureneb märkimisväärselt protsüklidiini sisaldus plasmas.
It is therefore advised that paroxetine should be gradually tapered when discontinuing treatment over a period of several weeks or months, according to the patient’ s needs (see "Withdrawal Symptoms Seen on Discontinuation of Paroxetine", Section 4.2 Posology and Method of Administration).
Kolinoblokeeriva toime ilmnemisel tuleb protsüklidiini annust vähendada.
4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interaction
Antikonvulsandid: karbamasepiin, fenütoiin, naatriumvalproaat.
Serotonergic drugs As with other SSRIs, co-administration with serotonergic drugs (including MAOIs, L-tryptophan, triptans, tramadol, linezolid, SSRIs, lithium and St.
Paroksetiini CYP2D6 inhibeeriv toime Sarnaselt teistele antidepressantidele (kaasa arvatud teistele SSRI’ dele) inhibeerib paroksetiin maksa tsütokroom P450 ensüümi CYP2D6.
John's Wort – Hypericum perforatum – preparations) may lead to an incidence of 5-HT associated effects (serotonin syndrome: see Section 4.3 Contraindications and Section 4.4 Special Warnings and Special Precautions for Use).
Need ravimid on järgmised: teatud tritsüklilised antidepressandid (nt klomipramiin, nortriptüliin ja desipramiin), fenotiasiinirühma neuroleptikumid (nt perfenasiin ja tioridasiin, vt lõik 4. 3 Vastunäidustused), risperidoon, teatud Ic klassi antiarütmikumid (nt propafenoon ja flekainiid) ning metoprolool.
Caution should be advised and a closer clinical monitoring is required when these drugs are combined with paroxetine.
Paroksetiini ei soovitata manustada koos südamepuudulikkuse raviks kasutatava metoprolooliga viimase kitsa terapeutilise indeksi tõttu antud näidustuse puhul.
Drug metabolising enzymes The metabolism and pharmacokinetics of paroxetine may be affected by the induction or inhibition of drug metabolising enzymes.
Alkohol Sarnaselt teiste psühhotroopsete ravimitega on soovitatav paroksetiinravi ajal hoiduda alkoholi tarvitamisest.
When paroxetine is to be co-administered with a known drug metabolising enzyme inhibitor, consideration should be given to using paroxetine doses at the lower end of the range.
Suukaudsed antikoagulandid Paroksetiini ja suukaudsete antikoagulantide vahel võivad tekkida farmakodünaamilised koostoimed.
No initial dosage adjustment is considered necessary when the drug is to be co-administered with known drug metabolising enzyme inducers (e. g. carbamazepine, rifampicin, phenobarbital, phenytoin).
Paroksetiini ja suukaudsete antikoagulantide samaaegsel kasutamisel võib suureneda verehüübimist takistav toime ja verejooksuoht.
Any subsequent dosage adjustment should be guided by clinical effect (tolerability and efficacy).
Seetõttu peab paroksetiini ettevaatusega kasutama patsientidel, kes saavad ravi suukaudsete antikoagulantidega (vt lõik 4. 4 Hoiatused ja ettevaatusabinõud kasutamisel).
Daily administration of paroxetine increases significantly the plasma levels of procyclidine.
Mittesteroidsed põletikuvastased ravimid (MSPVA) ja atsetüülsalitsüülhape ning teised trombotsüütide funktsiooni pärssivad ravimid Paroksetiini ja MSPVA/ atsetüülsalitsüülhappe vahel võivad tekkida farmakodünaamilised koostoimed.
If anti-cholinergic effects are seen, the dose of procyclidine should be reduced.
Paroksetiini ja MSPVA/ atsetüülsalitsüülhappe samaaegsel kasutamisel võib suureneda verejooksuoht (vt lõik 4. 4 Hoiatused ja ettevaatusabinõud kasutamisel).
Anticonvulsants: carbamazepine, phenytoin, sodium valproate.
4. 6 Rasedus ja imetamine
CYP2D6 inhibitory potency of paroxetine As with other antidepressants, including other SSRIs, paroxetine inhibits the hepatic cytochrome P450 enzyme CYP2D6.
Paroksetiini tohib raseduse ajal kasutada vaid äärmisel vajadusel.
Inhibition of CYP2D6 may lead to increased plasma concentrations of co- administered drugs metabolised by this enzyme.
Naised, kes planeerivad rasedust või rasestuvad ravi ajal, peavad nõu pidama arstiga.
These include certain tricyclic antidepressants (e. g. clomipramine, nortriptyline, and desipramine), phenothiazine neuroleptics (e. g. perphenazine and thioridazine, see section 4.3 Contraindications), risperidone, certain Type 1c antiarrhythmics (e. g. propafenone and flecainide) and metoprolol.
Raseduse ajal tuleb hoiduda ravi järsust lõpetamisest (vt lõik 4. 2 Annustamine ja manustamisviis, „ Paroksetiinravi lõpetamisel ilmnevad sümptomid “).
Alcohol As with other psychotropic drugs patients should be advised to avoid alcohol use while taking paroxetine.
Vastsündinuid tuleb jälgida, kui ema kasutab paroksetiini raseduse lõpuosas, eriti kolmandal trimestril.
Concomitant use of paroxetine and oral anticoagulants can lead to an increased anticoagulant activity and haemorrhagic risk.
Kui ema kasutab paroksetiini raseduse lõpuosas, võivad vastsündinul ilmneda järgmised sümptomid: respiratoorne distress, tsüanoos, apnoe, krambid, temperatuuri kõikumine, imemisraskused, oksendamine, hüpoglükeemia, lihastoonuse tõus, hüperrefleksia, treemor, närvilisus, ärrituvus, letargia, püsiv nutt, unisus ja unehäired.
Therefore, paroxetine should be used with caution in patients who are treated with oral anticoagulants.
Nende sümptomite näol võib tegemist olla nii serotoniinergiliste toimete kui võõrutusnähtudega.
(see section 4.4 Special Warnings and Special Precautions for use)
Enamikel juhtudest ilmnevad tüsistused vahetult või varsti (vähem kui 24 tundi) pärast sünnitust.