natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ritonavir co-administration is likely to result in increased plasma concentrations of clorazepate, diazepam, estazolam and flurazepam and is therefore contraindicated (see section 4.3).
Ritonaviiri samaaegne manustamine suurendab tõenäoliselt klorasepaadi, diasepaami, estasolaami ja flurasepaami plasmakontsentratsioone ja on seetõttu vastunäidustatud (vt lõik 4. 3).
Co-administration with Norvir may cause a large increase in the concentration of this benzodiazepine.
Manustamine koos Norvir’ iga võib põhjustada selle bensodiasepiini kontsentratsiooni suurt tõusu.
No drug interaction study has been performed for the co-administration of Norvir with benzodiazepines.
Ravimite koostoimeuuringuid Norviri’ i kasutamise kohta koos bensodiasepiinidega ei ole läbi viidud.
Therefore, Norvir should not be co-administered with orally administered midazolam (see section 4.3), whereas caution should be used with co-administration of Norvir and parenteral midazolam.
Seetõttu ei tohi Norvir’ i manustada koos suu kaudu manustatava midasolaamiga (vt lõik 4. 3), samas kui koos parenteraalse midasolaamiga tuleb Norvir’ i manustada ettevaatusega.
Data from concomitant use of parenteral midazolam with other protease inhibitors suggest a possible 3 – 4 fold increase in midazolam plasma levels.
Andmed parenteraalse midasolaami samaaegse kasutamise kohta koos teiste proteaasi inhibiitoritega viitavad võimalikule 3… 4- kordsele midasolaami plasmataseme tõusule.
If Norvir is co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/or prolonged sedation.
Kui Norvir’ i manustatakse koos parenteraalse midasolaamiga, peab seda tegema intensiivraviüksuses (ICU) või sarnases kohas, mis kindlustab põhjaliku kliinilise jälgimise ja sobiva meditsiinilise abi respiratoorse depressiooni ja/ või pikenenud sedatsiooni korral.
0.125 single dose 200, 4 doses ↑ > 20 fold ↑ 87% Ritonavir co-administration is likely to result in increased plasma concentrations of triazolam and is therefore contraindicated (see section 4.3).
0, 125 mg 200 mg nelja ↑ > 20 korda ↑ 87% ühekordse annusena annusena Ritonaviiri samaaegne manustamine suurendab tõenäoliselt triasolaami plasmakontsentratsiooni ja on seetõttu vastunäidustatud (vt lõik 4. 3).
500 q12h
50 mg ühekordse 500 mg iga 12 ↓ 62% ↓ 59% suukaudse tunni järel
Normeperidine metabolite
Normeperidiin (metaboliit)
The use of meperidine and ritonavir is contraindicated due to the increased concentrations of the metabolite, normeperidine, which has both analgesic and CNS stimulant activity.
annusena ↑ 47% ↑ 87% Meperidiini ja ritonaviiri samaaegne manustamine on vastunäidustatud, kuna suureneb metaboliidi normeperidiini plasmakontsentratsioon, millel on omakorda nii analgeetiline kui KNS- i stimuleeriv toime.
Elevated normeperidine concentrations may increase the risk of CNS effects (eg, seizures), see section 4.3.
Normeperidiini plasmakontsentratsiooni suurenemine võib suurendada KNS- i kõrvaltoimete (nt krampide) tekkeohtu – vt lõik 4. 3.
1, single dose
Alprasolaam
Caution is warranted during the first several days when alprazolam is co-administered with ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer, before induction of alprazolam metabolism develops.
1 mg ühekordse 200 mg iga 12 ↑2, 5 korda ↔ suukaudse tunni järel, 2 annusena päeva 500 mg iga 12 ↓ 12% ↓ 16% tunni järel, 10 päeva
18 Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
18 Ritonaviiri toimed samaaegselt manustatavatele ravimitele (mitte retroviirusevastased ravimid)
Ritonavir dosed as a pharmacokinetic enhancer or as an antiretroviral agent inhibits CYP3A and as a result is expected to increase the plasma concentrations of buspirone.
Ritonaviir inhibeerib CYP3A isoensüüme sõltumata sellest, kas teda kasutatakse retroviirusevastase ravimina või farmakokineetilise toime tugevdajana ja selle tulemusel suureneb buspirooni plasmakontsentratsioon.
↑ 28%
Uinutid
↑ 22%
Zolpideem Suitsetamisvastased ravimid
Zolpidem and ritonavir may be co-administered with careful monitoring for excessive sedative effects.
5 mg 200 mg, nelja ↑ 28% ↑ 22% annusena Zolpideemi võib manustada koos ritonaviiriga, kui samaaegselt jälgitakse patsienti hoolikalt ülemääraste sedatiivsete toimete ilmnemise suhtes.
150 mg 150 mg
Bupropioon
100 mg q12h 600 mg q12h
150 mg 100 mg iga 12 ↓ 22% ↓ 21% tunni järel 150 mg 600 mg iga 12 ↓ 66% ↓ 62% tunni järel Bupropioon metaboliseeritakse peamiselt CYP2B6 kaudu.
Bupropion is primarily metabolised by CYP2B6.
See võib tuleneda bupropiooni metabolismi indutseerimisest.
Concurrent administration of bupropion with repeated doses of ritonavir is expected to decrease bupropion levels.
Siiski, võttes arvesse, et ritonaviir on näidanud uuringutes CYP2B6 inhibeerivat toimet in vitro, ei tohi bupropiooni tavalist päevaannust ületada.
These effects are thought to represent induction of bupropion metabolism.
Erinevalt pikka aega kestnud ritonaviiri manustamisest, ei tuvastatud bupropiooni madalate annuste lühiajalise manustamise korral (200 mg kaks korda päevas kahe päeva jooksul) märgatavaid koostoimeid bupropiooniga.
However, because ritonavir has also been shown to inhibit CYP2B6 in vitro, the recommended dose of bupropion should not be exceeded.
Sellest võib järeldada, et bupropiooni plasmataseme langus tekib mõne päeva jooksul pärast koosmanustamise algust ritonaviiriga.
Steroids Fluticasone propionate aqueous nasal spray
Steroidid Flutikasoonpropionaat (ninasprei, vesilahus)
200 µg qd
200 µg üks kord ööpäevas
↑ ~350-fold
↑ ~ 350 korda
↑ ~ 25-fold
↑ ~ 25 korda
Systemic corticosteroid effects including Cushing's syndrome and adrenal suppression (plasma cortisol levels were noted to be decreased 86% in the above study) have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasal fluticasone propionate; similar effects could also occur with other corticosteroids metabolised by CYP3A eg, budesonide.
Samasugused toimed võivad avalduda ka teiste CYP3A kaudu metaboliseeruvate kortikosteroidide (nt budesoniidi) samaaegsel manustamisel.
Consequently, concomitant administration of ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Ritonaviiri (sõltumata sellest, kas teda kasutatakse retroviirusevastase ravimina või farmakokineetilise toime tugevdajana) ja nimetatud glükokortikoidide samaaegne kasutamine ei ole soovitatav, välja arvatud juhul, kui ravist saadav potentsiaalne kasu ületab kortikosteroidi süsteemsest toimest tuleneva ohu (vt lõik 4. 4).
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may be required over a longer period.
Veelgi enam, glükokortikosteroid- ravi lõpetamisel peab annust pikema perioodi vältel astmeliselt vähendama.
19 Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
19 Ritonaviiri toimed samaaegselt manustatavatele ravimitele (mitte retroviirusevastased ravimid)
Careful monitoring of therapeutic and adverse effects is recommended when prednisolone is concomitantly administered with ritonavir.
Deksametasooni ja ritonaviiri samaaegsel kasutamisel soovitatakse hoolikat ravi mõju ja kõrvaltoimete hindamist.
Based on a parallel group comparison 2.
2.
Cardiac and neurologic events have been reported when ritonavir has been co-administered with disopyramide, mexiletine or nefazadone.
Ritonaviiri võtmisel koos disopüramiidi, meksiletiini või nefasadooniga on teatatud kardiaalsetest ja neuroloogilistest juhtudest.
The possibility of drug interaction cannot be excluded.
Koostoimeid ei saa välistada.
In addition to the interactions listed above, as ritonavir is highly protein bound, the possibility of increased therapeutic and toxic effects due to protein binding displacement of concomitant medications should be considered.
Kuna ritonaviir seondub ulatuslikult valkudega, tuleb lisaks ülaltoodud koostoimetele arvestada terapeutiliste ja toksiliste toimete suurenemisega samaaegselt manustatud ravimi seondumiskohtadelt väljatõrjumise tõttu.
Important information regarding drug interactions when ritonavir is used a pharmacokinetic enhancer is also contained in the Summary of Product Characteristics of the co-administered protease inhibitor.
Kui ritonaviiri kasutatakse teiste proteaasi inhibiitorite farmakokineetilise toime tugevdajana, tuleb olulise koostoimeid puudutava informatsiooni saamiseks lugeda ka samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõtet.
Proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists: proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists (e.g. omeprazole or ranitidine) may reduce concentrations for co-administered protease inhibitors.
Prootonpumba inhibiitorid ja H2- retseptorite antagonistid: prootonpumba inhibiitorid ja H2- retseptorite antagonistid (sh omeprasool ja ranitidiin) võivad põhjustada koosmanustatavate proteaasi inhibiitorite plasmakontsentratsiooni vähenemist.
For specific information regarding the impact of co-administration of acid reducing agents, refer to the SmPC of the co-administered protease inhibitor.
Täpse informatsiooni saamiseks happelisust vähendavate ravimite koosmanustamise kohta tutvuge proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõttega.
Based on interaction studies with the ritonavir boosted protease inhibitors (lopinavir/ritonavir, atazanavir), concurrent administration of omeprazole or ranitidine does not significantly modify ritonavir efficacy as a pharmacokinetic enhancer despite a slight change of exposure (about 6 - 18%).
Lähtudes andmetest, mis on saadud ritonaviiri poolt potentseeritud toimega proteaasi inhibiitorite manustamisel (lopinaviir/ ritonaviir, atasanaviir), ei mõjuta omeprasooli või ranitidiini samaaegne manustamine märkimisväärselt ritonaviiri toimet farmakokineetilise potentseerijana hoolimata mõningasest biosaadavuse muutumisest (ligikaudu 6... 18%).
These data largely refer to exposures where ritonavir was used in combination therapy and not at therapeutic ritonavir doses but at lower doses as a pharmacokinetic enhancer for other PIs.
Need andmed viitavad suurel määral juhtudele, kus ritonaviiri kasutati kombinatsioonravis ja mitte ritonaviiri raviannustes, vaid madalamates annustes teiste PI- de farmakokineetilise toime tugevdajana.
Animal data have shown reproductive toxicity (see 5.3).
Andmed loomkatsetest on näidanud reproduktsioonitoksilisust (vt 5. 3).
The use of Norvir may be considered in pregnancy only when the benefits outweigh the risk to the foetus.
Norvir’ i kasutamist raseduse ajal võib kaaluda vaid juhul, kui kasu ületab riskid lootele.
HIV infected women should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid transmission of HIV.
HIV– infektsiooniga naistel ei soovitata mitte ühelgi juhul last rinnaga toita, et hoida ära HIV ülekannet.
20 4.7 Effects on ability to drive and use machines
20 4. 7 Toime reaktsioonikiirusele
As somnolence and dizziness are known undesirable effects, this should be taken into account when driving or using machinery.
Siiski tuleb auto juhtimisel või masinatega töötamisel arvestada, et ritonaviiri kõrvaltoimeteks võivad olla somnolentsus ja pearinglus.
Adverse events associated with the use of ritonavir as a pharmacokinetic enhancer are dependent on the specific co-administered PI.
Kui ritonaviiri kasutatakse farmakokineetilise toime tugevdajana, sõltuvad kõrvaltoimed konkreetsest samaaegselt manustatavast proteaasi inhibiitorist.
For information on adverse events refer to the SPC of the specific co-administered PI.
Kõrvaltoimeid puudutava informatsiooni saamiseks tuleb lugeda ka vastava samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõtet (SPC).
In the original clinical studies (Phase II/III), adverse events with possible, probable or unknown relationship to ritonavir were reported in ≥ 2% of 1033 patients.
Originaalsetes kliinilistes uuringutes (faas II/ III) 1033 patsiendil teatati ≥ 2% patsientidel kõrvaltoimetest, mille seos ritonaviiriga on võimalik, tõenäoline või teadmata.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness: very common (> 1/10); common (> 1/100 to < 1/10); uncommon (> 1/1000 to < 1/100); rare( > 1/10,000 to < 1/1,000).
Igas esinemissageduse grupis on kõrvaltoimed toodud tõsiduse vähenemise järjekorras: väga sage (> 1/ 10); sage (> 1/ 100 kuni < 1/ 10); aeg- ajalt (> 1/ 1000 kuni < 1/ 100); harv (> 1/ 10000 kuni < 1/ 1000).
Undesirable Effects in Clinical Studies and Post-marketing in Adult Patients Immune system disorders
Kõrvaltoimed, mida täiskasvanud patsientidel täheldati nii kliinilistes uuringutes kui ka turustamisjärgselt Immuunsüsteemi häired
Allergic reactions including urticaria, mild skin eruptions, bronchospasm and angioedema
Allergilised reaktsioonid, sh urtikaaria, kerged nahalööbed, bronhospasm ja angiödeem
Anaphylaxis and Stevens Johnson syndrome
Anafülaksia ja Stevens Johnson’ i sündroom
Decreased WBC, decreased haemoglobin, decreased neutrophils, increased eosinophils
Vere valgeliblede, hemoglobiini ja neutrofiilide taseme langus ja eosinofiilide taseme tõus
Increased WBC, increased neutrophils and increased prothrombin time
Vere valgeliblede ja neutrofiilide taseme tõus ja protrombiini aja pikenemine
Unknown frequency
Teadmata esinemis -
Metabolic and nutritional disorders
sagedusega Ainevahetus - ja toitumishäired
Dehydration, diabetes mellitus
Dehüdratsioon ja suhkurtõbi
Hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, hyperuricaemia
Hüpertriglütserideemia, hüperkolesteroleemia, hüperurikeemia
Nervous system disorders
sagedusega Närvisüsteemi häired
Dizziness, paraesthesia, hyperaesthesia, somnolence, insomnia, anxiety
Maitsetundlikkuse muutused, suuümbruse ja perifeerne paresteesia, peavalu
Seizure, syncope
Krambid ja minestus
Vascular disorders
sagedusega Vaskulaarsed häired
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
sagedusega Respiratoorsed, rindkere ja mediastiinumi häired
Pharyngitis, cough increased
Farüngiit, sagenenud köha
Abdominal pain, nausea, diarrhoea, vomiting
Kõhuvalu, iiveldus, kõhulahtisus, oksendamine
Dyspepsia, anorexia, local throat irritation, flatulence, dry mouth, eructation, mouth ulcer
Düspepsia, isutus, paikne kurguärritus, meteorism, suukuivus, röhitised, haavand suus
Hepatobiliary disorders
Maksa ja sapiteede kõrvaltoimed
Hepatitis and jaundice
Hepatiit ja ikterus
Rash, pruritus, sweating, lipodystrophy
Lööve, kihelus, higierituse suurenemine ja lipodüstroofia
Musculosketal and connective tissue disorders
Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused
Increased CPK, myalgia
Kreatiinfosfokinaasi taseme suurenemine, müalgia
Myositis, rhabdomyolysis
Müosiit, rabdomüolüüs
Reproductive system and breast disorders
sagedusega Reproduktiivse süsteemi ja rinnanäärme häired
General disorders and administration site conditions
sagedusega Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
Fever, pain weight loss
Palavik, valu, kaalukaotus
Increased GGT, increased CPK, increased triglycerides, increased SGPT, increased SGOT, increased amylase, increased uric acid, decreased potassium, decreased free and total thyroxin
GGT, kreatiinfosfokinaasi, triglütseriidide, SGPT, SGOT, amülaasi, kusihappe sisalduse suurenemine; kaaliumi, vaba ning üldise türoksiini taseme langus.
Events noted as having Unknown frequency were identified via post-marketing surveillance.
Aeg- ajaltGlükoosi, magneesiumi, bilirubiini, alkaalse fosfataasi tasemete tõus; üldise kaltsiumitaseme langus Nähud, mille juures on märge „ Teadmata esinemissagedusega ” pärinevad turustamisjärgselt saadud andmetest.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
22 Kombineeritud retroviirusevastast ravi on seostatud keharasvkoe ümberjaotumisega (lipodüstroofia) HIV– patsientidel, sh perifeerse ja näopiirkonna rasvkoe kadu, intraabdominaalse ja vistseraalse rasvkoe hulga suurenemine, rinnanäärmete hüpertroofia ja rasvkoe kuhjumine dorsotservikaalselt (“ härja turi ”).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Kombineeritud retroviirusevastast ravi on seostatud ainevahetushäiretega, nagu hüpertriglütserideemia, hüperkolesteroleemia, insuliinresistentsus, hüperglükeemia ja hüperlakteemia (vt lõik 4. 4).
22 In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Raskekujulise immuunpuudulikkusega HIV- infektsiooniga patsientidel võib kombineeritud retroviirusevastase ravi alustamise ajal tekkida põletikuline reaktsioon asümptomaatilistele või residuaalsetele oportunistlikele infektsioonidele (vt lõik 4. 4).
In some cases fatalities have been observed.
Ritonaviirravi saavatel patsientidel, sh hüpertriglütserideemiaga patsientidel, on täheldatud pankreatiiti, mis on osadel juhtudel lõppenud surmaga.
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis (see section 4.4).
Kaugelearenenud HIV haigusega patsientidel võib olla suurem risk triglütseriidide tõusu ja pankreatiidi tekkeks (vt lõik 4. 4).
Pharmaco-therapeutic group: antiviral for systemic use, ATC code:
Farmakoterapeutiline grupp: viirusevastased ained süsteemseks kasutamiseks, ATC– kood:
For additional information on the effect of ritonavir on co-administered protease inhibitor metabolism, see section 4.5 and refer to the Summary of Product Characteristics of the particular co-administered PIs.
Täiendava info saamiseks ritonaviiri toime kohta samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori metabolismile, vaadake lõiku 4. 5 ja lugege vastava samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori ravimi omaduste kokkuvõtet.
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
23 Ritonaviir on suukaudselt toimiv peptidomimeetiline HIV– 1 ja HIV- 2– aspartüülproteaaside inhibiitor.
Inhibition of HIV protease renders the enzyme incapable of processing the gag-pol polyprotein precursor which leads to the production of HIV particles with immature morphology that are unable to initiate new rounds of infection.
Selle tulemusena toodetakse HIV osakesi, mille morfoloogia on ebaküps ja mis ei suuda nakatada uusi rakke.
Ritonavir has selective affinity for the HIV protease and has little inhibitory activity against human aspartyl proteases.
Ritonaviiril on selektiivne afiinsus HIV- proteaasi suhtes ja vähene pärssiv toime inimese aspartüülproteaasidesse.
However, due to ritonavir’s metabolic inhibitory properties its use as a 23 pharmacokinetic enhancer of other protease inhibitors is the prevalent use of ritonavir in clinical practice (see section 4.2).
Ritonaviiri metabolismi pärssivate omaduste tõttu kasutatakse teda kliinilises praktikas siiski peamiselt teiste proteaasi inhibiitorite farmakokineetilise toime tugevdajana (vt lõik 4. 2).
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 45 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
QTcF intervalli hinnati randomiseeritud, platseebo- kontrollitud ja aktiivses (moksifloksatsiin 400 mg üks kord ööpäevas) crossover- uuringus 45- l tervel täiskasvanul kolmandal uuringupäeval kaheteistkümne tunni jooksul teostatud kümne mõõtmise käigus.
The maximum mean (95% upper confidence bound) difference in QTcF from placebo was 5.5 (7.6) for 400 mg twice daily ritonavir.
Maksimaalne keskmine (95% - lise ülemise usalduspiiriga) QTcF erinevus platseebogrupi ja ritonaviirigrupi (400 mg kaks korda ööpäevas) vahel oli 5, 5 (7, 6).
The Day 3 ritonavir exposure was approximately 1.5 fold higher than that observed with the 600 mg twice daily dose at steady state.
Kolmandal päeval oli ritonaviiri ekspositsioon ligikaudu 1, 5 korda kõrgem, võrreldes 600 mg kaks korda ööpäevas manustatud annuse puhul esineva ekspositsiooniga tasakaalukontsentratsiooni tingimustes.
The mean changes from baseline in PR interval ranged from 11.0 to 24.0 msec in the 12 hour interval post dose.
Keskmine PR muutus algtasemega võrreldes oli11, 0 – 24, 0 ms 12 tunni jooksul pärast manustamist.
Maximum PR interval was 252 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
Maksimaalne PR intervall oli 252 ms, ning ei täheldatud teise või kolmanda astme atrioventrikulaarse blokaadi esinemist (vt lõik 4. 4).
Ritonavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and isolated from patients treated with therapeutic doses of ritonavir.
In vitro on selekteeritud ritonaviir- resistentseid HIV- 1 isolaate ja neid on isoleeritud ka patsientidelt, kes said ravi ritonaviiri terapeutiliste annustega.
Reduction in the antiretroviral activity of ritonavir is primarily associated with the protease mutations V82A/F/T/S and I84V.
Ritonaviiri retroviirusevastase toime langus on eeskätt seotud proteaasi mutatsioonidega V82A/ F/ T/ S ja I84V.
The effects of ritonavir (alone or combined with other antiretroviral agents) on biological markers of disease activity such as CD4 cell count and viral RNA were evaluated in several studies involving HIV-1 infected patients.
Ritonaviiri toimet (üksi või koos teiste retroviirusevastaste ainetega) haiguse aktiivsuse bioloogilistesse markeritesse, nagu CD4 rakkude arv ja viiruse RNA, on hinnatud mitmetes HIV– 1 nakkusega patsientidel läbiviidud uuringutes.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
Täiskasvanud Kontrollitud uuringus (lõppes 1996) raviti ritonaviiriga (annuste tõstmisel) HIV– 1 nakkusega patsiente, kes olid eelnevalt saanud ulatuslikku ravi nukleosiidi analoogidega ja kelle CD4 rakkude algväärtus oli ≤ 100 raku/ μl.
The mean average change from baseline over 16 weeks for HIV RNA levels was -0.79 log10 (maximum mean decrease:
16 nädala möödudes oli ritonaviiri grupis keskmine HIV RNA taseme muutus algväärtusest – 0, 79 log10 (maksimaalne langus keskmiselt:
1.29 log10) in the ritonavir group versus-0.01 log10 in the control group.
1, 29 log10) võrreldes kontrollgrupis saadud muutusega – 0, 01 log10.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
24 Uuringus (lõppes 1996) kergema staadiumi HIV– 1 nakkusega patsientidel (CD4 200– 500 rakku/ μl), kes ei olnud eelnevalt saanud retroviirusevastast ravi, vähendas ritonaviir kombinatsioonis zidovudiiniga või ilma viiruse hulka plasmas ja suurendas CD4 arvu.
The mean average change from baseline over 48 weeks for HIV RNA levels was -0.88 log10 in the ritonavir group versus -0.66 log10 in the ritonavir + zidovudine group versus -0.42 log10 in the zidovudine group.
Keskmine muutus algväärtusega võrreldes rohkem kui 48 nädala möödudes oli HIV RNA tasemete osas järgmine: – 0, 88 log10 ritonaviiri grupis versus – 0, 66 log10 ritonaviiri + zidovudiini grupis versus – 0, 42 log10 zidovudiini grupis.
The continuation of ritonavir therapy should be evaluated by viral load because of the possibility of the emergence of resistance as described under section 4.1 Therapeutic indications.
Suure viiruse hulga puhul tuleks kaaluda ritonaviir– ravi jätkamist võimaliku resistentsuse tekke tõttu, nagu kirjeldatud lõigus 4. 1 Näidustused.