natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Renal impairment In an oral single dose (200 mg) study in subjects with normal renal function and mild (creatinine clearance 41-60 ml/ min) to severe (creatinine clearance < 20 ml/ min) renal impairment, the pharmacokinetics of voriconazole were not significantly affected by renal impairment.
Neerukahjustusega patsiendid Ühekordse suukaudse annuse (200 mg) manustamisel normaalse neerufunktsiooniga ja kergekujulise (kreatiniini kliirens 41... 60 ml/ min) kuni tõsise neerufunktsiooni langusega (kreatiniini kliirens < 20 ml/ min) indiviididele ei täheldatud vorikonasooli farmakokineetikas märkimisväärseid erinevusi.
In an oral multiple dose study, AUCτ was similar in subjects with moderate hepatic cirrhosis (Child- Pugh B) given a maintenance dose of 100 mg twice daily and subjects with normal hepatic function given 200 mg twice daily.
41 Mitmekordse suukaudse annustamisega uuringus leiti, et mõõduka maksatsirroosiga (Child- Pugh B klass) indiviididel, kelle vorikonasooli säilitusannus oli 100 mg kaks korda ööpäevas ja normaalse maksafunktsiooniga indiviididel, kes kasutasid vorikonasooli annuses 200 mg kaks korda ööpäevas, oli AUCτ väärtus võrdlemisi sarnane.
40 Film-coat:
Õhuke polümeerikate:
HDPE tablet containers of 2, 30 and 100.
42 2, 30 või 100 tabletti HDPE plastikpurgis.
EU/ 1/ 02/ 212/ 013-024
EU/ 1/ 02/ 212/ 013- 024
Each ml contains 10 mg of voriconazole after reconstitution (see section 6.6) - once reconstituted further dilution is required before administration.
Iga milliliiter sisaldab pärast lahuse valmistamist 10 mg vorikonasooli (vt lõik 6. 6) – pärast valmistamist on enne manustamist vajalik edasine lahjendamine.
Each vial contains 200 mg of voriconazole.
Iga viaal sisaldab 200 mg vorikonasooli.
Excipient: each vial contains 217.6 mg sodium For a full list of excipients, see section 6.1.
Abiainete täielik loetelu vt lõik 6. 1.
White lyophilised powder
Valge lüofiliseeritud pulber.
Treatment of candidemia in non-neutropenic patients
Kandideemia ravi mitteneutropeenilistel patsientidel.
Treatment of fluconazole-resistant serious invasive Candida infections (including C. krusei)
Flukonasoolile resistentsete raskete invasiivsete Candida– infektsioonide ravis (sealhulgas C. krusei poolt põhjustatud infektsioonid).
VFEND should be administered primarily to patients with progressive, possibly life-threatening infections.
VFEND’ i tuleb peamiselt manustada nõrgestatud patsientidele, kellel on progresseeruvad ning eluohtlikud infektsioonid.
VFEND requires reconstitution and dilution (see section 6.6) prior to administration as an intravenous infusion.
Enne intravenoosset manustamist tuleb VFEND’ i pulber infusioonilahuse valmistamiseks süstevees lahustada ja täiendavalt lahjendada (vt lõik 6. 6).
It is recommended that VFEND is administered at a maximum rate of 3 mg/ kg per hour over 1 to 2 hours.
Soovitatav infundeerimise kiirus on 3 mg/ kg tunnis, manustatuna 1... 2 tunni vältel.
VFEND must not be infused into the same line or cannula concomitantly with other intravenous products.
VFEND’ i ei tohi infundeerida samasse voolikusse või kanüüli samaaegselt teiste intravenoossete toodetega.
VFEND must not be administered simultaneously with any blood product or any short-term infusion of concentrated solutions of electrolytes, even if the two infusions are running in separate lines.
VFEND’ i ei tohi manustada samaaegselt koos ükskõik milliste veretoodete või elektrolüütide kontsentreeritud lühiajaliste infusioonilahustega, isegi kui kaks infusiooni jooksevad erinevates voolikutes.
Total parenteral nutrition (TPN) need not be discontinued when prescribed with VFEND, but does need to be infused through a separate line (see section 6.2).
Täielikku parenteraalset toitmist (TPN) ei pea VFEND’ i kasutamise ajal katkestama, kuid seda tuleb infundeerida eraldi vooliku kaudu (vt lõik 6. 2).
42 VFEND is also available as 50 mg and 200 mg film-coated tablets and 40 mg/ ml powder for oral suspension.
VFEND on saadaval ka 50 ja 200 mg õhukese polümeerikattega tablettidena, ja 40 mg/ ml suukaudse suspensiooni pulbrina.
Use in adults Therapy must be initiated with the specified loading dose regimen of either intravenous or oral VFEND to achieve plasma concentrations on Day 1 that are close to steady state.
44 Kasutamine täiskasvanutel Ravi vorikonasooliga alustatakse kas intravenoosse või suukaudse küllastusannusega, et saavutada juba esimesel ravipäeval plasma püsikontsentratsiooni staadiumile lähedane vorikanasooli kontsentratsioon veres.
Dosage adjustment If patients are unable to tolerate treatment at 4 mg/ kg twice daily, reduce the intravenous dose to 3 mg/ kg twice daily.
Juhul, kui haige ei talu ravi vorikonasooli annuses 4 mg/ kg kaks korda ööpäevas, vähendatakse intravenoosset annust 3 mg/ kg- ni kaks korda ööpäevas.
Rifabutin or phenytoin may be coadministered with voriconazole if the maintenance dose of voriconazole is increased to 5 mg/ kg intravenously twice daily, see sections 4.4 and 4.5.
Kui vorikonasooli säilitusannust tõstetakse intravenoossel manustamisel 5 mg/ kg- ni kaks korda ööpäevas, võib jätkata rifabutiini ja fenütoiini kasutamist koos vorikonasooliga (vt ka lõigud 4. 4 ja 4. 5).
The duration of treatment with the intravenous formulation should be no longer than 6 months (see section 5.3).
Ravi intravenoosse ravimvormiga ei tohiks siiski väldata kauem kui 6 kuud (vt lõik 5. 3).
Use in patients with renal impairment In patients with moderate to severe renal dysfunction (creatinine clearance < 50 ml/ min), accumulation of the intravenous vehicle, SBECD, occurs.
Kasutamine neerukahjustuse korral Mõõduka kuni raskekujulise neerufunktsiooni langusega patsientidel (kreatiniini kliirens < 50 ml/ min) võib organismis kuhjuda VFEND’ i intravenoosses ravimvormis kasutatav kandjaaine SBECD.
Oral voriconazole should be administered to these patients, unless an assessment of the risk benefit to the patient justifies the use of intravenous voriconazole.
Nimetatud haigetel tuleks kasutada vorikonasooli tablette välja arvatud juhul, kui intravenoossest manustamisest saadav potentsiaalne kasu kaalub üles sellega seotud võimalikud ohud.
Serum creatinine levels should be closely monitored in these patients and, if increases occur, consideration should be given to changing to oral voriconazole therapy (see section 5.2).
Viimasel juhul tuleb hoolikalt jälgida seerumi kreatiniinisisaldust ja selle suurenemisel tuleb tõsiselt kaaluda suukaudsele manustamisele ülemineku vajadust (vt lõik 5. 2).
Voriconazole is haemodialysed with a clearance of 121 ml/ min.
Vorikonasool on hemodialüüsitav kliirensiga 121 ml/ min.
The intravenous vehicle, SBECD, is haemodialysed with a clearance of 55 ml/ min.
VFEND’ i intravenoosses ravimvormis kasutatav kandjaaine SBECD on hemodialüüsitav kliirensiga 55 ml/ min.
43 Use in patients with hepatic impairment No dose adjustment is necessary in patients with acute hepatic injury, manifested by elevated liver function tests (ALAT, ASAT) (but continued monitoring of liver function tests for further elevations is recommended).
Kasutamine maksakahjustuse korral Ägeda maksakahjustuse korral, mille väljenduseks on maksaensüümide (ALAT, ASAT) aktiivsuse tõus vereseerumis, ei ole vaja vorikonasooli annuseid kohandada (soovitatav on jätkata maksafunktsiooni teste ensüümide aktiivsuse edasist võimalikku tõusu silmas pidades).
It is recommended that the standard loading dose regimens be used but that the maintenance dose be halved in patients with mild to moderate hepatic cirrhosis (Child-Pugh A and B) receiving VFEND (see section 5.2).
Kerge või mõõduka maksatsirroosiga haigetel (Child- Pugh klassifikatsiooni A ja B klass) on soovitatav kasutada VFEND’ i standardseid küllastusannuseid, ent säilitusannust vähendada poole võrra.
VFEND has not been studied in patients with severe chronic hepatic cirrhosis (Child-Pugh C).
45 Raskekujulise maksatsirroosiga haigetel (Child- Pugh klassifikatsiooni C klass) ei ole VFEND’ iga uuringuid tehtud.
VFEND has been associated with elevations in liver function tests and clinical signs of liver damage, such as jaundice, and must only be used in patients with severe hepatic impairment if the benefit outweighs the potential risk.
VFEND’ i kasutamisel on täheldatud maksaensüümide aktiivsuse tõusu vereseerumis ja maksakahjustuse kliinilisi tunnuseid, nagu näiteks ikterust, seetõttu tohib raske maksapuudulikkusega haigetel VFEND‫ۥ‬i kasutada üksnes juhul, kui sellest saadav potentsiaalne kasu ületab võimalikud ohud.
Patients with severe hepatic impairment must be carefully monitored for drug toxicity (see also section 4.8).
Maksapuudulikkusega haigeid tuleb ravimi toksiliste toimete suhtes hoolikalt jälgida (vt lõik 4. 8).
Use in children VFEND is not recommended for use in children below 2 years due to insufficient data on safety and efficacy (see also sections 4.8 and 5.1).
Soovitatav säilitusravi annustamisskeem 2... < 12- aastastel lastel on järgmine:
The recommended maintenance dosing regimen in paediatric patients 2 to < 12 years is as follows:
Veenisisene *
Intravenous*
Suukaudne **
Oral**
Küllastusannus
No oral or intraveneous loading dose is recommended
Suukaudset ega veenisisest küllastusannust ei soovitata manustada.
Use in paediatric patients aged 2 to < 12 years with hepatic or renal insufficiency has not been studied (see section 4.8 and section 5.2).
Kasutamist maksa- või neerupuudulikkusega 2... < 12- aastastel lastel ei ole uuritud (vt lõigud 4. 8 ja 5. 2).
If paediatric patients are unable to tolerate an intravenous dose of 7 mg/ kg twice daily, a dose reduction from 7 mg/ kg to 4 mg/ kg twice daily may be considered based on the population pharmacokinetic analysis and previous clinical experience.
Kui lapsed ei ole võimelised taluma intravenoosset annust 7 mg/ kg kaks korda ööpäevas, tuleb kaaluda annuse vähendamist annuseni 4 mg/ kg kaks korda ööpäevas, põhinedes populatsiooni farmakokineetilisel analüüsil ja varasemal kliinilisel kogemusel.
This provides equivalent exposure to 3 mg/ kg twice daily in adults (see section 4.2 use in adults).
4. 3 Vastunäidustused
Adolescents (12 to 16 years of age): should be dosed as adults.
Ülitundlikkus toimeaine või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes.
44 Coadministration of VFEND with high dose ritonavir (400 mg and above twice daily) is contraindicated because ritonavir significantly decreases plasma voriconazole concentrations in healthy subjects at this dose (see section 4.5, for lower doses see section 4.4).
VFEND’ i kasutamine koos suure annuse ritonaviiriga (400 mg ja üle selle kaks korda ööpäevas) on vastunäidustatud, sest ritonaviir vähendab selles annuses oluliselt vorikonasooli plasmakontsentratsiooni tervetel katseisikutel (vt lõik 4. 5, väiksemate annuste kohta vt lõik 4. 4).
Coadministration of ergot alkaloids (ergotamine, dihydroergotamine), which are CYP3A4 substrates, is contraindicated since increased plasma concentrations of these medicinal products can lead to ergotism (see section 4.5).
Kasutamine koos ensüümsüsteem CYP3A4 poolt metaboliseeritavate tungaltera alkaloididega (ergotamiin, dihüdroergotamiin) on vastunäidustatud, sest nimetatud ravimite plasmakontsentratsiooni tõus võib viia ergotismile (vt lõik 4. 5).
Coadministration of voriconazole and sirolimus is contraindicated, since voriconazole is likely to increase plasma concentrations of sirolimus significantly (see section 4.5).
46 Vorikonasooli kasutamine koos siroliimusega on vastunäidustatud, sest vorikonasool võib oluliselt suurendada siroliimuse plasmakontsentratsiooni (vt lõik 4. 5).
Some azoles, including voriconazole have been associated with QT interval prolongation.
Mõnede asoolide, sealhulgas vorikonasooli kasutamist, on seostatud QT intervalli pikenemisega.
There have been rare cases of torsades de pointes in patients taking voriconazole who had risk factors, such as history of cardiotoxic chemotherapy, cardiomyopathy, hypokalaemia and concomitant medications that may have been contributory.
Harvadel juhtudel on täheldatud torsade de pointes’ i tüüpi arütmiat vorikonasooliga ravitavatel patsientidel, kellel esinesid anamneesis riskitegurid nagu kardiotoksiline kemoteraapia, kardiomüopaatia, hüpokaleemia ja samaaegselt teiste ravimite tarvitamine, mis võisid kõrvaltoime tekkimisele kaasa aidata.
Voriconazole should be administered with caution to patients with potentially proarrhythmic conditions, such as  Congenital or acquired QT-prolongation  Cardiomyopathy, in particular when heart failure is present  Sinus bradycardia  Existing symptomatic arrhythmias  Concomitant medication that is known to prolong QT interval Electrolyte disturbances such as hypokalaemia, hypomagnesaemia and hypocalcaemia should be monitored and corrected, if necessary, prior to initiation and during voriconazole therapy (see section 4.2).
Vorikonasooli tuleb ettevaatlikult manustada patsientidele, kellel esinevad potentsiaalselt arütmiaeelsed seisundid: • kaasasündinud või omandatud QT intervalli pikenemine • kardiomüopaatia, eriti südamepuudulikkuse korral • siinusbradükardia • sümptomaatilised arütmiad • samaaegne ravimite tarvitamine, mis teadaolevalt pikendavad QT intervalli.
A study has been conducted in healthy volunteers which examined the effect on QT interval of single doses of voriconazole up to four times the usual daily dose.
Enne vorikonasoolravi ja ravi ajal tuleb jälgida ja vajadusel korrigeerida elektrolüütide häired nagu hüpokaleemia, hüpomagneseemia ja hüpokaltseemia (vt lõik 4. 2).
No subject experienced an interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec (see section 5.1).
Tervetel vabatahtlikel tehtud uuringus, kus uuriti ühekordsete, rohkem kui 4 korda tavalist annust ületavate vorikonasooli annuste mõju QT intervallile, ei pikenenud intervall mitte ühelgi uuritaval üle potentsiaalselt kliiniliselt olulise (500 msek) (vt lõik 5. 1).
Infusion-related reactions:
Intravenoosse infusiooniga seonduvad reaktsioonid:
Depending on the severity of symptoms, consideration should be given to stopping treatment (see section 4.8).
Sõltuvalt nende reaktsioonide raskusastmest võib vahel osutuda vajalikuks intravenoosse manustamise katkestamine (vt lõik 4. 8).
Discontinuation of VFEND should be considered if clinical signs and symptoms are consistent with liver disease development.
Kui patsiendil ilmnevad VFEND’ i kasutamise ajal maksakahjustusele viitavad kliinilised nähud, tuleb tõsiselt kaaluda ravi katkestamise vajadust.
45 Renal adverse events:
Renaalsed kõrvaltoimed:
Patient being treated with voriconazole are likely to be treated concomitantly with nephrotoxic medications and have concurrent conditions that may result in decreased renal function (see section 4.8).
Sageli saavad vorikonasooliga ravitavad haigeid paralleelselt ka muid nefrotoksilisi ravimeid ja neil võib esineda kaasuvaid haigusseisundeid, mis võivad viia neerufunktsiooni langusele (vt lõik 4. 8).
Monitoring of renal function:
47 Neerufunktsiooni jälgimine:
Patients have rarely developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.
Harva on patsientidel VFEND- ravi ajal tekkinud eksfoliatiivsed nahareaktsioonid, näiteks Stevens- Johnsoni sündroom.
Safety and effectiveness in paediatric subjects below the age of two years has not been established (see also sections 4.8 and 5.1).
Efektiivsus ja ohutus alla 2 aastastel lastel pole tõestatud (vt lõigud 4. 8 ja 5. 1).
Frequent monitoring for adverse events and toxicity related to methadone, including QTc prolongation, is recommended when coadministered with voriconazole since methadone levels increased following co-administration of voriconazole.
Samaaegsel manustamisel koos vorikonasooliga on soovitatav metadooniga seotud kõrvaltoimete ja toksilisuse, sealhulgas QTc pikenemise, sage jälgimine, sest metadooni kontsentratsioonid suurenesid vorikonasooli samaaegse manustamise järgselt.
As the half-life of alfentanil is prolonged in a four-fold manner when alfentanyl is coadministered with voriconazole, a longer respiratory monitoring period may be necessary.
Kuna alfentaniili manustamisel koos vorikonasooliga pikeneb alfentaniili poolväärtusaeg neli korda, võib osutuda vajalikuks pikaajalisem hingamisfunktsiooni jälgimine.
Each vial of VFEND contains 217.6 mg of sodium.
Naatriumisisaldus: iga VFEND’ i viaal sisaldab 217, 6 mg naatriumi.
46 4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
48 4. 5 Koostoimed teiste ravimitega ja muud koostoimed
This section addresses the effects of other medicinal products on voriconazole, the effects of voriconazole on other medicinal products and two-way interactions.
Käesolevas lõigus on ära toodud teiste samaaegselt kasutatavate ravimite mõju vorikonasoolile, vorikonasooli mõju teistele samaaegselt kasutatavatele ravimitele ja mõlemasuunalised koostoimed.
Effects of other medicinal products on voriconazole
Teiste ravimite mõju vorikonasoolile
The effect of the coadministration of oral voriconazole (200 mg twice daily) and high dose (400 mg) and low dose (100 mg) oral ritonavir (400 mg and 100 mg) was investigated in two separate studies in healthy volunteers.
Suukaudse vorikonasooli (200 mg kaks korda ööpäevas) ja suukaudse ritonaviiri suure annuse (400 mg) ning väikese annuse (100 mg) koosmanustamise toimeid uuriti tervetel vabatahtlikel kahes eraldi uuringus.
High doses of ritonavir (400 mg twice daily) decreased the steady state Cmax and AUCτ of oral voriconazole by an average of 66% and 82%, whereas low doses of ritonavir (100 mg twice daily) decreased the Cmax and AUCτ of oral voriconazole by an average of 24% and 39% respectively.
Ritonaviir suures annuses (400 mg kaks korda ööpäevas) vähendas suukaudselt manustatud vorikonasooli tasakaaluoleku Cmax- i ja AUCτ- d keskmiselt 66% ja 82%, samal ajal kui ritonaviir väikeses annuses (100 mg kaks korda ööpäevas) vähendas vorikonasooli Cmax- i ja AUCτ- d keskmiselt vastavalt 24% ja 39%.
Administration of voriconazole did not have a significant effect on mean Cmax and AUCτ in the high dose study although a minor decrease in steady state Cmax and AUCτ of ritonavir with an average of 25% and 13% respectively was observed in the low dose ritonavir interaction study.
Vorikonasooli manustamine ei mõjutanud oluliselt ritonaviiri keskmist Cmax- i ja AUCτ- d suure annuse manustamise uuringus, siiski täheldati väikese annuse ritonaviiriga tehtud koostoimete uuringus ritonaviiri tasakaaluoleku Cmax- i ja AUCτ vähest vähenemist keskmiselt vastavalt 25% ja 13%.
Coadministration of voriconazole and high doses of ritonavir (400 mg and above twice daily) is contraindicated).
Vorikonasooli ja suure annuse ritonaviiri (400 mg kaks korda ööpäevas) koosmanustamine on vastunäidustatud.
Coadministration of voriconazole and low dose ritonavir (100 mg twice daily) should be avoided unless an assessment of the benefit/ risk justifies the use of voriconazole (see section 4.3 and 4.4).
Vorikonasooli ja väikese annuse ritonaviiri (100 mg kaks korda ööpäevas) koosmanustamist tuleb vältida, kui just kasu/ riski suhte hindamine ei õigusta vorikonasooli kasutamist (vt lõigud 4. 3 ja 4. 4).
Although not studied, carbamazepine or phenobarbital is likely to significantly decrease plasma voriconazole concentrations.
Ehkki vastavaid uuringuid pole läbi viidud, võib suure tõenäosusega oletada, et karbamasepiin ja fenobarbitaal vähendavad oluliselt vorikonasooli plasmakontsentratsiooni.
Cimetidine (400 mg twice daily) increased voriconazole Cmax and AUCτ by 18% and 23%, respectively.
Tsimetidiin annuses 400 mg kaks korda ööpäevas suurendas vorikonasooli Cmax- i ja AUCτ- d vastavalt 18% ja 23%.
Ranitidine (150 mg twice daily) had no significant effect on voriconazole Cmax and AUCτ.
Ranitidiin annuses 150 mg kaks korda ööpäevas ei avaldanud erilist mõju vorikonasooli Cmax- le ja AUCτ- le.
Erythromycin (CYP3A4 inhibitor; 1 g twice daily) and azithromycin (500 mg once daily) had no significant effect on voriconazole Cmax and AUCτ.
Erütromütsiin (CYP3A4 inhibiitor) annuses 1 g kaks korda ööpäevas ja asitromütsiin annuses 500 mg üks kord ööpäevas ei avaldanud erilist mõju vorikonasooli Cmax- le ja AUCτle.
In a clinical study in healthy volunteers, St John’ s Wort exhibited a short initial inhibitory effect followed by induction of voriconazole metabolism.
49 Naistepuna (CYP450 ja P- glükoproteiini indutseerija): tervetel vabatahtlikel läbi viidud kliinilises uuringus ilmnes esialgu naistepuna lühiajaline pärssiv toime, millele järgnes vorikonasooli metabolismi indutseerimine.
Effects of voriconazole on other medicinal products
Vorikonasooli mõju teistele ravimitele
Voriconazole inhibits the activity of cytochrome P450 isoenzymes, CYP2C19, CYP2C9 and CYP3A4.
Vorikonasool pärsib tsütokroom P450 isoensüümide CYP2C19, CYP2C9 ja CYP3A4 aktiivsust.
Voriconazole should be administered with caution in patients with concomitant medication that is known to prolong QT interval.
Vorikonasooli tuleb ettevaatlikult manustada patsientidele, kes saavad samaaegselt ravimeid, mis pikendavad teadaolevalt QT- intervalli.
In stable, renal transplant recipients, voriconazole increased ciclosporin Cmax and AUCτ by at least 13% and 70%, respectively.
Stabiilses üldseisundis siirdatud neeruga patsientidel suurendas vorikonasool tsüklosporiini Cmax- i ja AUCτ- d vastavalt 13% ja 70% võrra.
When initiating voriconazole in patients already receiving ciclosporin it is recommended that the ciclosporin dose be halved and ciclosporin level carefully monitored.
Kui tsüklosporiinravi saavatel patsientidel on vaja alustada ravi vorikonasooliga, on soovitatav kasutatavat tsüklosporiini annust poolevõrra vähendada ja hoolikalt jälgida tsüklosporiini plasmakontsentratsiooni.
Steady-state administration of oral voriconazole increased the AUC∞ of a single dose of alfentanil by 6-fold.
Vorikonasooli suukaudne manustamine püsikontsentratsiooni staadiumis suurendas alfentaniili ühekordse annuse AUCτ- d kuus korda.
Reduction in the dose of alfentanil and other short acting opiates similar in structure to alfentanil and metabolised by CYP3A4 (e. g fentanyl and sufentanil), should be considered when coadministered with voriconazole (see section 4.4).
Alfentaniili ja teiste sarnase keemilise struktuuriga CYP3A4 poolt metaboliseeritavate opiaatide (näiteks fentanüül ja sulfentaniil) manustamisel koos vorikonasooliga tuleb kaaluda nende annuste vähendamist (vt lõik 4. 4).
48 Tacrolimus (CYP3A4 substrate):
50 Takroliimus (CYP3A4 poolt metaboliseeritav ravim):
When initiating voriconazole in patients already receiving tacrolimus, it is recommended that the tacrolimus dose be reduced to a third of the original dose and tacrolimus level carefully monitored.
Kui takroliimusravi saavatel patsientidel on vaja alustada ravi vorikonasooliga, on soovitatav kasutatavat takroliimuse annust 2/ 3 võrra vähendada ja hoolikalt jälgida takroliimuse plasmakontsentratsiooni.
Oral anticoagulants:
Suukaudsed antikoagulandid
Close monitoring of prothrombin time is recommended if warfarin and voriconazole are coadministered.
Juhul, kui vorikonasooli ja varfariini on vaja samaaegselt kasutada, tuleb hoolikalt jälgida protrombiini aega.
Other oral anticoagulants e. g. phenprocoumon, acenocoumarol (CYP2C9, CYP3A4 substrates):
Teised suukaudsed antikoagulandid nagu näiteks fenprokumoon, atsenokumarool (CYP2C9 ja CYP3A4 poolt metaboliseeritavad ravimid):
If patients receiving coumarin preparations are treated simultaneously with voriconazole, the prothrombin time should be monitored at close intervals and the dosage of anticoagulants adjusted accordingly.
Juhul, kui kumariine kasutavale patsientidele on vaja manustada vorikonasooli, tuleb hoolikalt jälgida protrombiini aega ja suukaudsete antikoagulantide annust vajadusel kohandada.
Although not studied, voriconazole may increase the plasma levels of sulphonylureas (e. g. tolbutamide, glipizide, and glyburide) and therefore cause hypoglycaemia.
Sulfanüüluurea preparaadid (CYP2C9 poolt metaboliseeritavad ravimid): Ehkki vastavaid uuringuid pole läbi viidud, võib vorikonasool suurendada sulfanüüluurea preparaatide (tolbutamiid, glipisiid ja gliburiid) plasmakontsentratsiooni ja põhjustada hüpoglükeemiat.