natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kidney calculus, urine abnormality, albuminuria, hypercalcinuria, nephritis, hyperuricemia
Neerukivid, uriini muutused, albuminuuria, hüperkaltsinuuria, nefriit, hüperurikeemia
Uncommon
Ejakulatsiooni häired, amenorröa, rindade suurenemine, günekomastia, impotentsus, menorraagia
Abnormal ejaculation, amenorrhoea, breast enlargement, gynecomastia, impotence, menorrhagia
Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
General disorders and administration site conditions
Sage
Common
Asteenia, valu
Asthenia, pain
Aeg- ajalt
Uncommon
57 Uuringud
Chest pain, chest pain substernal, chills, fever, flu syndrome, malaise, peripheral oedema, drug interaction
Triglütseriidide tõus, üldkolesterooli tõus, GGT tõus
Very common (Grade 3 or 4)
Sage (järk 3 või 4)
Increased triglycerides, increased total cholesterol, increased GGT
Glükoosi tõus, amülaasi aktiivsuse tõus, SGOT/ ASAT ja SGPT/ ALAT aktiivsuse tõus, hälbed maksafunktsioonitestide tulemustes
Increased glucose, increased amylase, increased
Glükoosi tolerantsuse tõus, kaalu suurenemine või alanemine, bilirubiini tõus, hormoonitaseme muutused, hälbed laboritestide tulemustes
Common (Grade 3 or 4)
Vt lõik 4. 4: lipiidide taseme tõus ja pankreatiit.
SGOT/ AST, increased SGPT/ ALT, liver function tests abnormal
Ohutuse aspektist ei erine ravimi kasutamine 2- aastastel ja vanematel lastel ravimi kasutamisest täiskasvanutel.
Decreased glucose tolerance, weight gain, 1 2
Lastel kliinilistes uuringutes avaldunud kõrvaltoimed
This event had a fatal outcome.
Infektsioonid ja nakkused Närvisüsteemi häired Seedetrakti häired
Uncommon
Sage Sage Sage
weight loss, increased bilirubin, hormone level altered, lab test abnormal
Viirusinfektsioon Maitsmishäired Kõhukinnisus, oksendamine, pankreatiit *
See section 4.4: pancreatitis and lipids
Maksa ja sapiteede häired Naha ja nahaaluskoekahjustused Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
55 Paediatric patients
Sage Sage Sage
In children 2 years of age and older, the nature of the safety profile is similar to that seen in adults.
Hepatomegaalia Lööve, kuiv nahk Palavik
Common
Uuringud
Viral infection
Sage (kraad 3 või 4)
Nervous system disorders
* vt lõik 4. 4: lipiidide taseme tõus ja
Common
pankreatiit.
Taste perversion
Ravimi turustamisjärgne kogemus:
Gastrointestinal disorders
Kaletra- ravi saanud patsientidel on esinenud hepatiiti ja harva kollatõbe, seda patsientidel kindlate hepatiidi riskifaktoritega kui ka ilma nendeta.
Common
Teatatud on Stevens- Johnson’ i sündroomist ja multiformsest erüteemist.
Constipation, vomiting, pancreatitis*
Kõrvaltoimete esinemise sagedus pole teada (vt lõik 4. 4).
Hepatobiliary disorders
4. 9 Üleannustamine
Common
Praeguseks on andmeid Kaletra üleannustamise kohta inimestel vähe.
Hepatomegaly
Hiirtel, rottidel ja koertel täheldatud toksilisussümptomiteks olid aktiivsuse langus, ataksia, kõhnumine, dehüdratatsioon ja treemor.
Skin and subcutaneous tissue disorders
Samuti võib manustada aktiveeritud sütt.
Common
5.
Rash, dry skin
FARMAKOLOOGILISED OMADUSED
General disorders and administration site conditions
5. 1 Farmakodünaamilised omadused
Common
J05AE06.
Fever
Toimemehhanism:
Investigations
Toimed elektrokardiogrammile:
Common (Grade 3 or 4)
Maksimaalne PR intervall oli 286 ms, ning ei täheldatud teise või kolmanda astme atrioventrikulaarse blokaadi esinemist (vt lõik 4. 4).
Increased activated partial thromboplastin time, decreased haemoglobin, decreased platelets, increased sodium, increased potassium, increased calcium, increased bilirubin, increased SGPT/ ALT, increased SGOT/ AST, increased total cholesterol, increased amylase, increased uric acid, decreased sodium, decreased potassium, decreased calcium, decreased neutrophils
Lopinaviiri keskmine IC50 viie erineva laboratoorse HIV- 1 tüve vastu oli inimese seerumi puudumisel 19 nM.
*see section 4.4: pancreatitis and lipids
59 Resistentsus:
Post marketing experience
In vitro resistentsuse valik:
Hepatitis, and rarely jaundice, have been reported in patients on Kaletra therapy in the presence or absence of identifiable risk factors for hepatitis.
In vitro on välja selekteeritud HIV- 1 isolaate, mille tundlikkus lopinaviiri suhtes on vähenenud.
Stevens-Johnson syndrome and erythema multiforme have been reported.
Resistentsuse analüüs patsientidel, kellel AIDS- iga seotud viirusi (ARV) ei esinenud:
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Resistentsust nelfinaviiri suhtes, mida määratleti proteaaside D30N või L90M mutatsioonide olemasolu järgi, täheldati 41/ 96 (43%) patsientidest.
The frequency of this is unknown (see section 4.4).
Resistentsuse puudumist lopinaviiri suhtes kinnitasid ka fenotüübi analüüsid.
4.9 Overdose
Resistentsuse analüüs proteaasi inhibiitoriga (PI) ravitud patsientidel:
To date, there is limited human experience of acute overdose with Kaletra.
Kõige sagedamini ilmnesid mutatsioonid V82A, I54V ja M46I.
The adverse clinical signs observed in dogs included salivation, emesis and diarrhoea/ abnormal stool.
Uuriti lopinaviiri viirusvastast toimet in vitro 112 kliinilisel isolaadil, mis olid võetud patsientidelt, kelle puhul ravi ühe või mitme proteaasi inhibiitoriga oli ebaõnnestunud.
The signs of toxicity observed in mice, rats or dogs included decreased activity, ataxia, emaciation, dehydration and tremors.
L10F/ I/ R/ V, K20M/ R, L24I, M46I/ L, F53L, I54L/ T/ V, L63P, A71I/ L/ T/ V, V82A/ F/ T, I84V ja L90M.
There is no specific antidote for overdose with Kaletra.
60 HIV algviirustüvede vastu.
Treatment of overdose with Kaletra is to consist of general supportive measures including monitoring of vital signs and observation of the clinical status of the patient.
Kõigil 16 viirusel, millel esines enam kui 20- kordne tundlikkuse muutus, olid toimunud mutatsioonid positsioonides 10, 54, 63 pluss 82 ja/ või 84.
If indicated, elimination of unabsorbed active substance is to be achieved by emesis or gastric lavage.
Lisaks sellele kandsid nad keskmiselt 3 mutatsiooni aminohapete positsioonides 20, 24, 46, 53, 71 ja 90.
Since Kaletra is highly protein bound, dialysis is unlikely to be beneficial in significant removal of the active substance.
Lisaks ülalkirjeldatud mutatsioonidele on pärast infektsiooni taasteket Kaletra- ravi saavatelt patsientidelt (keda eelnevalt raviti proteaasi inhibiitoritega) isoleeritud viirustel, mille tundlikkus lopinaviiri suhtes oli langenud, täheldatud ka mutatsioone V32I ja I47A.
PHARMACOLOGICAL PROPERTIES
Lisaks ülalkirjeldatud mutatsioonidele on pärast infektsiooni taasteket Kaletra- ravi saavatelt patsientidelt isoleeritud viirustel, mille tundlikkus lopinaviiri suhtes oli langenud, täheldatud ka mutatsioone I47A ja L76V.
5.1 Pharmacodynamic properties
Järeldused teatud mutatsioonide või mutatsioonide mustrite olulisuse kohta muutuvad lisainformatsiooni ilmnemisel, alati on soovitatav vaadata järgi kehtivatest resistentsuse määramise andmete analüüsi interpretatsioonisüsteemidest.
Pharmaco-therapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
Kaletra viirusvastane aktiivsus patsientidel, kellel ravi proteaasi inhibiitoritega ebaõnnestus.
J05AE06
Lopinaviiri EC50 väärtus 56 erineva algse viirustüve suhtes varieerus ulatuslikult võrreldes EC50 väärtusega metsikut tüüpi HIV suhtes – nende omavaheline suhe kõikus vahemikus 0, 6... 96- korda.
Lopinavir provides the antiviral activity of Kaletra.
48- nädalase kombineeritud Kaletra -, efavirens - ja nukleosiidse pöördtranskriptaasravi järel täheldati HIV RNA koopiaid ≤ 400 koopia/ ml patsientidel järgmiselt:
Lopinavir is an inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 proteases.
93% (25/ 27) patsientidest lopinaviir- tundlikkuse vähenemine algväärtusest < 10 korra, 73% (11/ 15) 10... 40 korda, ja 25% (2/ 8) > 40 korra.
Inhibition of HIV protease prevents cleavage of the gag-pol polyprotein resulting in the production of immature, non-infectious virus.
Uuringus ei olnud kontrollrühma, kus oleks kombinatsioonist puudunud Kaletra.
Effects on the electrocardiogram:
Ristuv resistentsus:
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 39 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
Teiste proteaasi inhibiitorite toime eelnevalt proteaasi inhibiitoreid saanud patsientidelt isoleeritud viirustesse, millel tekkis täiendav resistentsus lopinaviiri suhtes pärast Kaletra - ravi:
The maximum mean (95% upper confidence bound) differences in QTcF from placebo were 3.6 (6.3) and 13.1(15.8) for 400/ 100 mg twice daily and supratherapeutic 800/ 200 mg twice daily LPV/ r, respectively.
Nende 18- ne isolaadi puhul oli lopenaviiri keskmine IC50 vastavalt 6, 9- kordne (enne ravi) ja 63 - kordne (taastekkinud infektsioonide puhul), võrreldes metsikut tüüpi viirusega.
The induced QRS interval prolongation from 6 ms to 9.5 ms with high dose lopinavir/ ritonavir (800/ 200 mg twice daily) contributes to QT prolongation.
Täheldati ka amprenaviiri toime tagasihoidlikku nõrgenemist – keskmine IC50 suurenes vastavalt 3, 7 (enne ravi) kuni 8 korda (taastekkinud infektsioonide puhul isoleeritud viirustel).
The two regimens resulted in exposures on Day 3 which were approximately 1.5 and 3- fold higher than those observed with recommended once daily or twice daily LPV/ r doses at steady state.
Enne ravi isoleeritud viirused säilitasid oma tundlikkuse tipranaviiri suhtes – keskmine IC50 suurenes vastavalt 1, 9 korda (enne ravi isoleeritud viirustel) ja 1, 8 korda (taastekkinud infektsioonide puhul isoleeritud viirustel), võrreldes metsikut tüüpi viirusega.
No subject experienced an increase in QTcF of ≥ 60 msec from baseline or a QTcF interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec.
Täiendava info saamiseks tipranaviiri kasutamise kohta lopinaviir - resistentsete HIV- 1 infektsioonide ravis, sealhulgas eeldatavalt tundlike viiruste genotüüpide kohta, vt Aptivis’ e ravimi omaduste kokkuvõtet.
Maximum PR interval was 286 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
Kliinilise farmakodünaamika andmed:
In the absence of human serum, the mean IC50 of lopinavir against five different HIV-1 laboratory strains was 19 nM.
Kaletra toimet (kombinatsioonis teiste retroviirusvastaste preparaatidega) bioloogilistele markeritele (HIV RNA tasemele plasmas ja CD4 arvule) on uuritud 48- nädalase kestusega kontrollitud kliinilises Kaletra- uuringus ja 360- nädalases Kaletra- uuringus.
Resistance
61 Kasutamine täiskasvanutel
In vitro selection of resistance:
Patsiendid, kes pole retroviirusvastast ravi varem saanud
HIV-1 isolates with reduced susceptibility to lopinavir have been selected in vitro.
Patsientide osakaal, kellel 48. nädalaks HIV RNA tase oli alla 400 koopia/ ml oli Kaletra- rühmas 75% ja nelfinaviiri rühmas 63%.
HIV-1 has been passaged in vitro with lopinavir alone and with lopinavir plus ritonavir at concentration ratios representing the range of plasma concentration ratios observed during Kaletra therapy.
Keskmine CD4 rakkude arv oli 259 rakku/ mm3 (vahemikus 2... 949 rakku/ mm3) ja keskmine vereplasma HIV- 1 RNA tase oli 4, 9 log10 koopiat/ ml (vahemikuks 2, 6... 6, 8 log10 koopiat/ ml).
Genotypic and phenotypic analysis of viruses selected in these passages suggest that the presence of ritonavir, at these concentration ratios, does not measurably influence the selection of lopinavir-resistant viruses.
48 - nädalase ravi kestel oli Kaletra- rühma patsientide osakaal, kellel oli plasmas RNA hulk < 50 koopia/ ml 67% ning nelfinaviiri rühmas 52%.
Overall, the in vitro characterisation of phenotypic cross-resistance between lopinavir and other protease inhibitors suggest that decreased susceptibility to lopinavir correlated closely with decreased susceptibility to ritonavir and indinavir, but did not correlate closely with decreased susceptibility to amprenavir, saquinavir, and nelfinavir.
Kogu 48 nädalat kestnud uuringu vältel oli nende patsientide osakaal, kelle HIV RNA tase oli < 50 koopia/ ml, statistiliselt oluliselt suurem Kaletra- rühmas kui nelfinaviiri- rühmas.
Analysis of resistance in ARV-naïve patients:
Kõik patsiendid viidi üle avatud uuringule Kaletra annusega 400/ 100 mg kaks korda ööpäevas 48. ja 72. nädala vahel.
In a Phase II study (M97-720) through 204 weeks of treatment, genotypic analysis of viral isolates was successfully conducted in 11 of 16 patients with confirmed HIV RNA above 400 copies/ ml revealed no primary or active site mutations in protease (amino acids at positions 8, 30, 32, 46, 47, 48, 50, 82, 84 and 90) or protease inhibitor phenotypic resistance.
360- nädalase ravi kestel oli patsientide määr, kellel esines HIV RNA- d < 400 (< 50) koopiat/ ml 61% (59%) ja CD4 rakkude arvu vastav suurenemine oli 501 rakku/ mm3 Kolmkümmend üheksa patsienti (39%) katkestasid uuringu, sh 16 katkestasid kõrvaltoimete tõttu (16%), millest üks oli seotud surmaga.
In a Phase III study (M98-863) of 653 patients randomised to receive stavudine plus lamivudine with either lopinavir/ ritonavir or nelfinavir, 113 nelfinavir-treated subjects and 74 lopinavir/ ritonavir- treated subjects had an HIV RNA above 400 copies/ ml while on treatment from Week 24 through Week 96.
Intent- to- treat- analüüsi käigus loeti puuduvate väärtustega patsiendid viroloogiliselt mitteparanenuiks.
Of these, isolates from 96 nelfinavir-treated subject and 51 lopinavir/ ritonavir-treated
36 patsiendil, kes said Kaletra’ t annuses 400/ 100 mg, oli 24. nädalaks HIV RNA < 400 (< 50) koopia/ ml 75% (58%) ja CD4 rakkude algväärtuse keskmine tõus oli 174 rakku/ mm3.
57 subjects could be amplified for resistance testing.
24. ja 48. uuringunädala vahemikus viidi varem Kaletra’ t annuses 400/ 100 mg saanud patsientide annus samuti 533/ 133 mg- le.
Resistance to nelfinavir, defined as the presence of the D30N or L90M mutation in protease, was observed in 41/ 96 (43%) subjects.
Keskmine CD4 rakkude algtase oli 220 rakku/ mm3 (vahemikus 13... 1030 rakku/ mm3).
Resistance to lopinavir, defined as the presence of any primary or active site mutations in protease (see above), was observed in 0/ 51 (0%) subjects.
Intent- to- treat- analüüsi käigus arvestati puuduvate väärtustega patsiendid viroloogiliselt mitteparanenuiks (mõlemas Kaletra annusegrupis, n=57).
Lack of resistance to lopinavir was confirmed by phenotypic analysis.
48. nädalaks oli HIV RNA < 400 koopiat/ ml patsientide osakaal 65% ning keskmine CD4 rakkude arvu tõus oli 94 rakku / mm3.
Analysis of resistance in PI-experienced patients:
Kasutamine pediaatrias
Incremental resistance was most common in subjects whose baseline isolates had several protease inhibitor-associated mutations, but < 40-fold reduced susceptibility to lopinavir at baseline.
Ükski
Mutations L33F, I50V and V32I combined with I47V/ A were also observed.
62 patsientidest ei olnud varem saanud ravi mitte- nukleosiidse pöördtranskriptaasi inhibiitoritega.
The 19 isolates demonstrated a 4.3-fold increase in IC50 compared to baseline isolates (from 6.2- to 43-fold, compared to wild-type virus).
Patsiendid randomiseeriti kas 230 mg lopinaviir/ 57, 5 mg ritonaviir/ m2- rühma või 300 mg lopinaviir/ 75 mg ritonaviir/ m2- rühma.
Genotypic correlates of reduced phenotypic susceptibility to lopinavir in viruses selected by other protease inhibitors.
Varasemat ravi mittesaanud patsientidele manustati ka nukleosiidset pöördtranskriptaasi inhibiitorit.
The in vitro antiviral activity of lopinavir against 112 clinical isolates taken from patients failing therapy with one or more protease inhibitors was assessed.
Varasemat viirusvastast ravi saanud patsientidele manustati nevirapiini koos kuni kahe nukleosiidse pöördtranskriptaasi inhibiitoriga.
Within this panel, the following mutations in HIV protease were associated with reduced in vitro susceptibility to lopinavir:
Nende kahe raviskeemi ohutust, efektiivsust ja farmakokineetilisi omadusi hinnati 3- nädalase ravi järel kõigil patsientidel.
L10F/ I/ R/ V, K20M/ R, L24I, M46I/ L, F53L, I54L/ T/ V, L63P, A71I/ L/ T/ V, V82A/ F/ T, I84V and L90M.
Seejärel jätkati kõigil patsientidel ravi skeemi 300 mg lopinaviir/ 75 mg ritonaviir/ m2 alusel.
The median EC50 of lopinavir against isolates with 0 − 3, 4 − 5, 6 − 7 and 8 − 10 mutations at the above amino acid positions was 0.8, 2.7 13.5 and 44.0-fold higher than the EC50 against wild type HIV, respectively.
Patsientide keskmine vanus oli 5 aastat (vahemik 6 kuud kuni 12 aastat).
The 16 viruses that displayed > 20-fold change in susceptibility all contained mutations at positions 10, 54, 63 plus 82 and/ or 84.
14 patsienti olid nooremad kui 2 aastat ja 6 patsienti nooremad kui 1 aasta.
In addition, they contained a median of 3 mutations at amino acid positions 20, 24, 46, 53, 71 and 90.
Keskmine CD4 rakkude algtase oli 838 rakku/ mm3 ja keskmine HIV- 1 RNA algtase 4, 7 log10 koopiat/ ml.
In addition to the mutations described above, mutations V32I and I47A have been observed in rebound isolates with reduced lopinavir susceptibility from protease inhibitor experienced patients receiving Kaletra therapy.
CD4 rakkude arvu keskmine tõus oli vastavalt 404 rakku/ mm3 ja 284 rakku/ mm3.
Antiviral activity of Kaletra in patients failing protease inhibitor therapy: the clinical relevance of reduced in vitro susceptibility to lopinavir has been examined by assessing the virologic response to Kaletra therapy, with respect to baseline viral genotype and phenotype, in 56 patients previous failing therapy with multiple protease inhibitors.
Lopinaviir metaboliseerub olulisel määral CYP3A kaudu.
The EC50 of lopinavir against the 56 baseline viral isolates ranged from 0.6 to 96-fold higher than the EC50 against wild type HIV.
Ritonaviir inhibeerib lopinaviiri metabolismi ning suurendab sel viisil lopinaviiri kontsentratsiooni vereplasmas.
After 48 weeks of treatment with Kaletra, efavirenz and nucleoside reverse transcriptase inhibitors, plasma HIV RNA ≤ 400 copies/ ml was observed in 93% (25/ 27), 73% (11/ 15), and 25% (2/ 8) of patients with< 10-fold, 10 to 40-fold, and > 40-fold reduced susceptibility to lopinavir at baseline, respectively.
Vaadates ristuv - uuringuid, milles Kaletra’ t manustatakse HIV- infektsiooniga patsientidele annuses 400/ 100 mg kaks korda ööpäevas, kujunes püsikontsentratsiooni tingimustes lopinaviiri plasmakontsentratsiooni väärtus 15... 20 korda kõrgemaks kui ritonaviiri sama näitaja.
In addition, virologic response was observed in 91% (21/ 23), 71% (15/ 21) and 33% (2/ 6) patients with 0 − 5, 6 − 7, and 8 − 10 mutations of the above mutations in HIV protease associated with reduced in vitro susceptibility to lopinavir.
Ritonaviiri tase vereplasmas oli vähem kui 7% sellest, mis kujunes ritonaviiri annustamisel 600 mg kaks korda ööpäevas.
Since these patients had not previously been exposed to either Kaletra or efavirenz, part of the response may be attributed to the antiviral activity of efavirenz, particularly in patients harbouring highly lopinavir resistant virus.
Lopinaviiri viirusvastane EC50 on in vitro umbes 10 korda madalam kui ritonaviiril.
The study did not contain a control arm of patients not receiving Kaletra.
Seetõttu on Kaletra viirusvastane toime tingitud lopinaviirist.
Cross-resistance:
Imendumine:
The presence of cross resistance to other protease inhibitors was analysed in 18 rebound isolates that had demonstrated evolution of resistance to lopinavir during 3 Phase II and one Phase III studies of Kaletra in protease inhibitor-experienced patients.
Kaletra 400/ 100 mg korduval manustamisel kaks korda ööpäevas, 3... 4 nädala jooksul ilma dietaarsete piiranguteta kujunes lopinaviiri maksimaalseks plasmakontsentratsiooniks (Cmax) ± SD 9, 6±4, 4 μg/ ml, mis saabus ligikaudu 4 tundi pärast manustamist.
The median fold IC50 of lopinavir for these 18 isolates at baseline and rebound was 6.9- and 63-fold, respectively, compared to wild type virus.
Keskmiselt oli püsiseisundi madalaim kontsentratsioon enne hommikuse annuse manustamist 5, 5±4, 0 μg/ ml.
In general, rebound isolates either retained (if cross-resistant at baseline) or developed significant cross-resistance to indinavir, saquinavir and atazanavir.
Lopinaviiri AUC oli 12 tunnise annustamisintervalli juures 82, 8±44, 5 μg • h/ ml.
Modest decreases in amprenavir activity were noted with a median increase of IC50 from 3.7- to 8-fold in the baseline and rebound isolates, respectively.
Lopinaviir+ritonaviir kombinatsioonpreparaadi absoluutset biosaadavust inimestel ei ole kindlaks tehtud.
58 Characteristics for additional information on the use of tipranavir, including genotypic predictors of response, in treatment of lopinavir-resistant HIV-1 infection.
Kaletra tablettide ühekordsel 400/ 100 mg annuse manustamisel pärast sööki (kõrge rasvasisaldusega, 872 kcal, sellest 56% rasvast), võrrelduna manustamisega tühja kõhuga ei olnud olulisi erinevusi Cmax ja AUCinf.
Clinical pharmacodynamic data
Seetõttu võib Kaletra tablette võtta koos söögiga või ilma.
The effects of Kaletra (in combination with other antiretroviral agents) on biological markers (plasma HIV RNA levels and CD4 counts) have been investigated in a controlled study of Kaletra of 48 weeks duration, and in additional studies of Kaletra of 360 weeks duration.
Kaletra tablettidel on näidatud ka väiksemaid erinevusi farmakokineetikas sõltuvalt toidust kui Kaletra pehmekapslitel.
Patients without prior antiretroviral therapy
Jaotumine: püsitingimustes on lopinaviir umbes 98... 99% ulatuses seondunud vereseerumi valkudega.
Study M98-863 is a randomised, double-blind trial of 653 antiretroviral treatment naïve patients investigating Kaletra (400/ 100 mg twice daily) compared to nelfinavir (750 mg three times daily) plus nucleoside reverse transcriptase inhibitors.
Metabolism: in vitro eksperimendid inimese maksarakkude mikrosoomidel on näidanud, et lopinaviir allub ennekõike oksüdatiivsele metabolismile.
By intent to treat analysis where patients with missing values are considered virologic failures, the proportion of patients at 48 weeks with HIV RNA < 400 copies/ ml in the Kaletra arm was 75% and 63% in the nelfinavir arm.
Lopinaviir metaboliseerub ulatuslikult maksas tsütokroom P450 süsteemis, pea täielikult CYP3A isosüümi kaudu.
Mean baseline CD4 cell count was 259 cells/ mm3 (range:
Ritonaviir on tugev CYP3A inhibiitor, mis inhibeerib lopinaviiri metabolismi ning suurendab seeläbi tema plasmaväärtust.
2 to 949 cells/ mm3) and mean baseline plasma HIV-1 RNA was 4.9 log10 copies/ ml (range:
Ühes 14 C- lopinaviiriga inimestel teostatud uuringus leiti, et 89% vereplasmast määratud radioaktiivsusest oli tingitud ühekordse 400/ 100 mg Kaletra annuse manustamise järgselt lähteravimist.
2.6 to 6.8 log10 copies/ ml).
Inimesel on identifitseeritud vähemalt 13 lopinaviiri oksüdatiivset metaboliiti.
Through 48 weeks of therapy, the proportion of patients in the Kaletra arm with plasma RNA < 50 copies/ ml was 67% and 52% in the nelfinavir arm.
Olulisemateks viirusvastase toimega metaboliitideks on 4- oksü - ja 4- hüdroksü- metaboliitide epimeeripaarid.
The mean increase from baseline in CD4 cell count was 207 cells/ mm3 in the Kaletra arm and 195 cells/ mm3 in the nelfinavir arm.
Plasma üldradioaktiivsusest langeb neile aga väga väike osa.
Through 48 weeks of therapy, a statistically significantly higher proportion of patients in the Kaletra arm had HIV RNA < 50 copies/ ml compared to the nelfinavir arm.
Lopinaviiri
Sustained virological response to Kaletra (in combination with nucleoside/ nucleotide reverse transcriptase inhibitors) has been also observed in a small Phase II study (M97-720) through 360 weeks of treatment.
63 annustamiseelsed kontsentratsioonid alanevad korduva manustamise käigus, stabiliseerudes ligikaudu 10 päeva kuni 2 nädala jooksul.
One hundred patients were originally treated with Kaletra in the study (including 51 patients receiving 400/ 100 mg twice daily and 49 patients at either 200/ 100 mg twice daily or 400/ 200 mg twice daily).
Eritumine: pärast 400/ 100 mg 14C- lopinaviir/ ritonaviiri annuse manustamist on 14C- lopinaviirist umbes 10, 4 ±2, 3% leitav uriinist ning 82, 6 ± 2, 5% roojast.