natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Adverse Reaction cough, nasopharyngeal pain
köha, nasofarüngeaalne valu
Skin and subcutaneous tissue disorders
37 Organsüsteem Naha ja nahaaluskoe kahjustused
38 System Organ Class Infections and infestations
Infektsioonid ja infestatsioonid
Neoplasms benign, malignant and unspecified
Hea -, pahaloomulised ja täpsustamata kasvajad,
Immune system disorders
38 Organsüsteem Immuunsüsteemi häired
Uncommon
Sagedus Aeg- ajalt
systemic lupus erythematosus, angioedema, drug hypersensitivity
Kõrvaltoime süsteemne erütematoosluupus, angioödeem, hüpersensitiivsus ravimitele
serum sickness, seasonal allergy
seerumtõbi, sesoonne allergia
39 Injection site reactions
Süstekoha reaktsioonid
The infections consisted primarily nasopharyngitis, upper respiratory tract infection, and sinusitis.
Infektsioonid olid põhiliselt nasofarüngiit, ülemiste hingamisteede infektsioonid ja sinusiit.
In controlled and open label studies with Humira, serious infections (including fatal infections, which occurred rarely) have been reported, which include reports of tuberculosis (including miliary and extra-pulmonary locations) and invasive opportunistic infections (e. g. disseminated or extrapulmonary histoplasmosis, blastomycosis, coccidioidomycosis, pneumocystis candidiasis, aspergillosis and listeriosis).
Kontrollitud ja avatud Humira- uuringutes on olnud teateid rasketest infektsioonidest (sh harva fataalsed infektsioonid): tuberkuloosijuhud (sh miliaarsed ja ekstrapulmonaarsed lokatsioonid) ja invasiivsed oportunistlikud infektsioonid (nt dissemineerunud või ekstrapulmonaalne histoplasmoos, blastomükoos, koktsioidmükoos, pneumotsüstiit, kandidoos, aspergilloos ja listerioos).
During the controlled portions of pivotal Humira trials at least 12 weeks in duration in patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis, Crohn’ s disease or psoriasis, malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancer, were observed at a rate (95% confidence interval) of 5.9 (3.5, 9.9) per 1,000 patient-years among 3,853 Humira treated patients versus a rate of 4.3 (1.8, 10.4) per 1,000 patient-years among 2,183 control patients (median duration of treatment was 5.5 months for Humira and 3.9 months for control-treated patients).
Humira kesksete uuringute kontrollitud osades, kestusega vähemalt 12 nädalat, täheldati mõõduka kuni raske aktiivse reumatoidartriidiga, psoriaatilise artriidiga, anküloseeriva spondüliidiga, Crohni tõvega ja psoriaasiga patsientidel pahaloomulisi kasvajaid (v. a lümfoom või mittemelanoom nahavähk) sagedusega (95% - usaldusvahemik) 5, 9 juhtu (3, 5; 9, 9) 1000 patsientaasta kohta 3853 Humira’ t saanud patsiendi hulgas versus 4, 3 juhtu (1, 8; 10, 4) 1000 patsientaasta kohta 2183 kontrollgrupi patsiendi hulgas (keskmine ravikestus oli Humira’ t saanud patsientidel 5, 5 kuud ja kontrollgrupis 3, 9 kuud).
The rate (95% confidence interval) of non-melanoma skin cancers was 8.8 (5.7, 13.5) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 2.6 (0.8, 8.0) per 1,000 patient-years among control patients.
Mittemelanoom nahavähkide esinemissagedus (95% - usaldusvahemik) oli 8, 8 juhtu (5, 7; 13, 5) 1000 patsientaasta kohta Humira’ t saanud patsientidel ja 2, 6 juhtu (0, 8; 8, 0) 1000 patsientaasta kohta kontrollgrupi patsientidel.
The rate (95% confidence interval) of lymphomas was 0.8 (0.2, 3.3) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 0.9 (0.1, 6.1) per 1,000 patient-years among control patients.
Lümfoomide esinemissagedus (95% - usaldusvahemik) oli 0, 8 juhtu (0, 2; 3, 3) 1000 patsientaasta kohta Humira’ t saanud patsientidel ja 1, 0 juhtu (0, 1; 7, 3) 1000 patsientaasta kohta kontrollgrupi patsientidel.
When combining controlled portions of these trials and ongoing open label extension studies with a median duration of approximately 1.7 years including 6,539 patients and over 16,000 patient-years of therapy, the observed rate of malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancers is approximately 10.1 per 1,000 patient years.
39 Kui kombineerida kontrollitud osad nendest kliinilistest uuringutest ja käimasolevast laiendatud avatud uuringut, mille keskmiseks kestuseks on ligikaudu 1, 7 aastat ja mis hõlmab 6539 patsienti ning milles ravikestus ületab 16000 patsientaastat, on pahaloomuliste kasvajate (v. a lümfoomid või mittemelanoom nahavähid) esinemissageduseks ligikaudu 10, 1 juhtu 1000 patsientaasta kohta.
The observed rate of non-melanoma skin cancers is approximately 9.0 per 1,000 patient years, and the observed rate of lymphomas is approximately 1.1 per 1,000 patient years.
Mittemelanoom nahavähkide esinemissagedus on ligikaudu 9, 0 juhtu 1000 patsientaasta kohta ja lümfoomide esinemissagedus ligikaudu 1, 1 juhtu 1000 patsientaasta kohta.
40 Autoantibodies
Autoantikehad
In patients with early rheumatoid arthritis (disease duration of less than 3 years) (RAstudy V), elevations of ALT were more common in the combination arm (Humira / methotrexate) compared to the methotrexate monotherapy arm or the Humira monotherapy arm.
Varajase reumatoidartriidiga patsientidel (haiguse kestus vähem kui 3 aastat) (RA uuring V) olid ALAT tõusud sagedasemad kombinatsioonravi korral (Humira/ metotreksaat), võrreldes metotreksaat - või Humira monoteraapiaga.
Table 2 Undesirable Effects in Postmarketing Surveillance and Phase IV Clinical Studies
40 Tabel 2 Kõrvaltoimed turustamisjärgsel järelevalvel ja 4. faasi kliinilistes uuringutes
Adverse Reaction intestinal perforation reactivation of hepatitis B demyelinating disorders (e. g. optic neuritis, Guillain-Barré syndrome)
demüelinisatsiooni häired (nt optiline neuriit, Guillain- Barré sündroom)
Skin and subcutaneous tissue disorders Immune system disorders Neoplasm benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps)
Hea -, pahaloomulised ja täpsustamata kasvajad (sh tsüstid ja polüübid)
41 No dose-limiting toxicity was observed during clinical trials.
Kliinilistes uuringutes ei täheldatud annust piiravat toksilisust.
After treatment with Humira, a rapid decrease in levels of acute phase reactants of inflammation (C-reactive protein (CRP) and erythrocyte sedimentation rate (ESR)) and serum cytokines (IL-6) was observed compared to baseline in patients with rheumatoid arthritis.
Reumatoidartriidiga patsientidel täheldati pärast Humira- ravi ägeda faasi põletikunäitajate (C - reaktiivne valk (CRV) ja erütrotsüütide settereaktsioon (ESR)) ning seerumi tsütokiinide (IL- 6) kiiret langust võrreldes lähteväärtustega.
Clinical trials
41 Kliinilised uuringud
Humira was evaluated in over 3000 patients in all rheumatoid arthritis clinical trials.
Reumatoidartriidi kliinilistes uuringutes on Humira’ t uuritud enam kui 3000 patsiendil.
RA study I evaluated 271 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, had failed therapy with at least one disease-modifying, anti rheumatic drug and had insufficient efficacy with methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg (10 mg if methotrexate-intolerant) every week and whose methotrexate dose remained constant at 10 to 25 mg every week.
RA uuringus I osales 271 mõõduka või raske ägeda reumatoidartriidiga patsienti vanuses ≥ 18 eluaasta, kes polnud allunud ravile vähemalt ühe haigust moduleeriva antireumaatilise ravimiga ja kellel metotreksaadi iganädalaste annuste 12, 5... 25 mg (10 mg metotreksaadi talumatuse korral) toime oli olnud ebapiisav ja kelle iganädalane metotreksaadi annus olid muutumatu (10... 25 mg).
RA study III evaluated 619 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, and who had an ineffective response to methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg or have been intolerant to 10 mg of methotrexate every week.
RA uuringus III osales 619 mõõduka või raske ägeda reumatoidartriidiga patsienti vanuses ≥ 18 eluaasta ja kellel metotreksaadi annuste 12, 5... 25 mg ravivastus oli olnud ebapiisav või kellel oli talumatus 10 mg metotreksaadi üks kord nädalas manustatava annuse suhtes.
The second received 20 mg of Humira every
Teine sai 20 mg Humira’ t kord nädalas 52 nädala jooksul.
Table 3 ACR Responses in Placebo-Controlled Trials (Percent of Patients)
42 Tabel 3 ACR vastused platseebokontrolliga uuringutes (patsientide protsent) a Vastus
There
Lisaks jäid ACR vastuse määrad enamusel patsientidel püsima ka järgnevas avatud disainiga lisafaasis kuni 104. nädalani.
43 were 114 out of 207 patients who continued on Humira 40 mg every other week for 60 months.
114 patsienti 207- st said 40 mg Humira’ t igal teisel nädalal 60 kuu kestel.
Table 4 ACR Responses in RA Study V (percent of patients)
43 Tabel 4 ACR vastused RA uuringus V (protsent patsientidest)
104
52. nädal 104. nädal
56.0%
62, 6% 56, 0%
49.3%
54, 4% 49, 3%
69.4%
72, 8% 69, 4%
0.002
0, 013 0, 002
< 0.001
< 0, 001 < 0, 001
0.140
0, 043 0, 140
ACR 50 52
ACR 50
42.8%
45, 9% 42, 8%
36.9%
41, 2% 36, 9%
59.0%
61, 6% 59, 0%
< 0.001 < 0.001
< 0, 001 < 0, 001 < 0, 001 < 0, 001
< 0.001 < 0.001
0, 317 0, 162
0.656
ACR 70
28.4%
27, 2% 28, 4%
28.1%
25, 9% 28, 1%
46.6%
45, 5% 46, 6%
0.864
0, 656 0, 864
a. p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b. p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c. p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
a. p- väärtus on leitud pärast metotreksaadi monoteraapia ja Humira/ metotreksaadi kombinatsioonravi tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi. b. p- väärtus on leitud pärast Humira monoteraapia ja Humira/ metotreksaadi kombinatsioonravi tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi. c. p- väärtus on leitud pärast Humira monoteraapia ja metotreksaadi monoteraapia tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi.
In RA study III, where Humira treated patients had a mean duration of rheumatoid arthritis of approximately 11 years, structural joint damage was assessed radiographically and expressed as change in modified Total Sharp Score (TSS) and its components, the erosion score and joint space narrowing score.
RA uuringus III, kus Humira’ ga ravitud patsientidel oli keskmine reumatoidartriidi kestus umbes 11 aastat, hinnati strukturaalset liigesekahjustust radiograafiliselt ja väljendati muutusena modifitseeritud Sharp Koguskooris (modified Total Sharp Score) ja tema komponentides, erosiivsuse astmes (erosion score) ja liigesepilu kitsenemise skooris (joint space narrowing score).
Data from
Humira/ metotreksaadi patsientidel täheldati 6. ja 12. ravikuul märkimisväärselt vähem radiograafilist progressiooni kui patsientidel, kes said ainult metotreksaati (vt tabel 5).
44 the open-label extension phase indicate that the reduction in rate of progression of structural damage is maintained for 60 months in a subset of patients.
Avatud lisafaasi andmed näitasid, et liigesekahjustuse progressiooni vähenenud määr säilitatakse grupil patsientidel 60 kuu jooksul.
Table 5 Radiographic Mean Changes Over 12 Months in RA Study III
44 Tabel 5 Keskmised radiograafilised muutused 12 kuu jooksul RA uuringus III
week
< 0, 001c
2.7 1.6 1.0
0, 001
p-valuea
väärtusa väärtusb väärtusc
confidence interval)
1, 3 (0, 5- 2, 1) < 0, 001 0, 0020 < 0, 001
Total Sharp Score
Erosiivsuse aste
5.7 (4.2-7.3)
3, 7 (2, 7- 4, 7)
3.0 (1.7-4.3)
1, 7 (1, 0- 2, 4)
1.3 (0.5-2.1) < 0.001
0, 8 (0, 4- 1, 2)
Erosion score JSN score a
JSN skoor
p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
a p- väärtus on leitud pärast metotreksaadi monoteraapia ja Humira/ metotreksaadi kombinatsioonravi tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi. b p- väärtus on leitud pärast Humira monoteraapia ja Humira/ metotreksaadi kombinatsioonravi tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi. c p- väärtus on leitud pärast Humira monoteraapia ja metotreksaadi monoteraapia tulemuste paariviisilist võrdlemist, kasutades Mann- Whitney U testi.
Following 52 weeks and 104 weeks of treatment, the percentage of patients without progression (change from baseline in modified Total Sharp Score ≤ 0.5) was significantly higher with Humira/ methotrexate combination therapy (63.8% and 61.2% respectively) compared to methotrexate monotherapy (37.4% and 33.5% respectively, p < 0.001) and Humira monotherapy (50.7%, p < 0.002 and 44.5%, p < 0.001 respectively).
Pärast 52 nädalat ja 104 nädalat kestnud ravi oli haiguse progressioonita (muutus algväärtusest modifitseerituna Sharp Koguskooris ≤ 0, 5) patsientide protsent märkimisväärselt suurem Humira/ metotreksaadi kombinatsioonravi saanud patsientide hulgas (vastavalt 63, 8% ja 61, 2%), võrrelduna metotreksaadi monoteraapiat saanutega (vastavalt 37, 4% ja 33, 5%, p < 0, 001) ning Humira monoteraapiat saanud patsientidega (vastavalt 50, 7%, p < 0, 002 ja 44, 5%, p < 0, 001).
45 Health-related quality of life and physical function was assessed using the disability index of the Health Assessment Questionnaire (HAQ) in the four original adequate and well-controlled trials, which was a pre-specified primary endpoint at Week 52 in RA study III.
Neljas originaalses, adekvaatses ja kontrollitud uuringus kasutati tervisega seotud elukvaliteedi ja füüsilise funktsiooni hindamiseks tervise hindamise küsimustiku (Health Assessment Questionnaire – HAQ) puude indeksit, mis oli III RA uuringu 52. nädala eelnevalt määratletud esmane tulemusnäitaja.
In RA study III, improvement in physical function was maintained through Week 260 (60 months) of open-label treatment.
RA uuringus III püsis füüsilise funktsiooni paranemine avatud ravi 260 nädala (60 kuu) kestel.
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non-MTX- treated.
MTX (metotreksaadiga) ravitavad või mitte- MTX - ravitavad.
Patients demonstrating a Pediatric ACR 30 response at Week 16 were eligible to be randomised into the double blind (DB) phase and received either Humira 24 mg/ m2 up to a maximum of 40 mg, or placebo every other week for an additional 32 weeks or until disease flare.
Patsiendid, kellel esines 16 ravinädalaks Pediaatriline ACR 30 ravivastus, olid sobivad randomiseeritavaks topeltpimedasse faasi (DB) ning said, kas Humira’ t 24 mg/ m2 kuni maksimaalselt 40 mg või platseebot igal teisel nädalal, järgneva 32 nädala jooksul või kuni haiguse ägenemiseni.
After 32 weeks or at disease flare, patients were eligible to enroll into the open label extension phase
32 nädala möödumisel või haiguse ägenemisel olid patsiendid sobivad liitumaks avatud jätku- uuringuga.
46 Table 8 Ped ACR Responses in the JIA study
PedACR vastused JIA uuringus
Taking these results into consideration, Humira is recommended for use in combination with MTX and for use as monotherapy in patients for whom MTX use is not appropriate (see section 4.2).
Neid tulemusi arvestades soovitatakse Humira’ t kasutada kombinatsioonis MTX’ ga või monoteraapiana patsientidel, kellel MTX’ i kasutamine ei ole kohane (vt lõik 4. 2)
47 Table 9 ACR Response in Placebo-Controlled Psoriatic Arthritis Studies (Percent of Patients)
47 Tabel 9 ACR vastus platseebokontrollitud psoriaatilise artriidi uuringutes (protsent patsientidest)
Week 12 Week 24 ACR 70
12. nädal
4% 6%
4%
36%*** 39%***
36% ***
2% N/ A
2%
25%*** N/ A
25% ***
Week 12 Week 24
24. nädal
1% 1%
6%
20%*** 23%***
39% ***
0% N/ A
N/ A
14% * N/ A
N/ A
*** p < 0.001 for all comparisons between Humira and placebo
12. nädal 24. nädal
*
1% 1%
p < 0.05 for all comparisons between Humira and placebo
20% *** 23% ***
N/ A not applicable
14% * N/ A
Humira treatment reduced the rate of progression of peripheral joint damage compared with placebo treatment as measured by change from baseline in mTSS (mean ± SD) 0.8 ± 2.5 in the placebo group (at Week 24) compared with 0.0 ± 1.9; (p < 0.001) in the Humira group (at Week 48).
Humira ravi pidurdas perifeerse liigesekahjustuse süvenemist platseeboga võrreldes, mõõdetuna lähteväärtuselt keskmise mTSS järgi (keskväärtus ± Standardhälve) 0, 8 ± 2, 5 platseebogrupis (24. nädalal) ja 0, 0 ± 1, 9; p < 0, 001 Humira grupis (48. nädalal).
Seventy-nine (20.1%) patients were treated concomitantly with disease modifying anti − rheumatic drugs, and 37 (9.4%) patients with glucocorticoids.
79 (20, 1%) patsienti raviti samaaegselt haigust modifitseerivate antireumaatiliste ainetega ja 37 (9, 4%) patsienti glükokortikoididega.
Subjects (n=215, 54.7%) who failed to achieve ASAS 20 at Weeks 12, or 16 or 20 received early escape open-label adalimumab 40 mg every other week subcutaneously and were subsequently treated as non-responders in the double-blind statistical analyses.
Isikud (n = 215, 54, 7%), kes ei saavutanud 12., 16. või 20. nädalal ASAS- i 20, said üle nädala varajases avatud uuringus subkutaanselt 40 mg adalimumab’ i ja järgnevates topelt- pimedates statistilistes analüüsides käsitleti neid kui ravile mittevastanuid.
48 Table 10 – Efficacy Responses in Placebo-Controlled AS Study – Study I Reduction of Signs and Symptoms
48 Tabel 10 – Tõhususe vastused platseebokontrollitud AS uuringus – Uuring I Nähtude ja sümptomite vähenemine
Concomitant stable doses of aminosalicylates, corticosteroids, and/ or immunomodulatory agents were permitted and 79% of patients continued to receive at least one of these medications.
Samaaegne aminosalitsülaatide, kortikosteroidide, ja/ või immunomoduleerivate ainete stabiilsete annuste kasutamine oli lubatud ja 79% patsientidest jätkas vähemalt ühe sellise ravimi võtmist.
In CD Study I, 299 TNF-antagonist naive patients were randomised to one of four treatment groups; placebo at Weeks 0 and 2, 160 mg Humira at Week 0 and 80 mg at Week 2, 80 mg at Week 0 and 40 mg at Week 2, and 40 mg at Week 0 and 20 mg at Week 2.
CD uuringus I randomiseeriti 299 TNF- antagoniste varem mitte saanud patsiendid ühte neljast ravigrupist; platseebo 0 - ja 2. nädalal, 160 mg Humira’ t 0- nädalal ja 80 mg 2. nädalal, 80 mg 0- nädalal ja 40 mg 2. nädalal ning 40 mg 0- nädalal ja 20 mg 2. nädalal.
In CD Study II, 325 patients who had lost response or were intolerant to infliximab were randomised to receive either 160 mg Humira at Week 0 and 80 mg at Week 2 or placebo at Weeks 0 and 2.
CD uuringus II randomiseeriti 325 patsienti, kellel oli ravivastus kadunud või kes ei talunud infliximabi; manustati kas 160 mg Humira’ t 0- nädalal ja 80 mg 2. nädalal või platseebot 0 - ja 2. nädalal.
Patients in clinical response (decrease in CDAI ≥ 70) at Week 4 were stratified and analysed separately from those not in clinical response at Week 4.
49 kliinilise vastuse (vähenemine CDAI ≥ 70) 4. nädalal stratifitseeriti ja analüüsiti eraldi nendest, kellel 4. nädalaks ei olnud kliinilist vastust.
CD study I and CD study II induction of remission and response rates are presented in Table 11.
CD uuringus I ja CD uuringus II saavutatud paranemise induktsioon ja vastuse määrad on toodud tabelis 11.
CDStudy I:
CD uuring I:
InCD Study III, at Week 4, 58% (499/ 854) of patients were in clinical response and were assessed in the primary analysis.
CD uuringus III esines 4. nädalal 58% (499/ 854) patsientidest kliiniline vastus ja neid hinnati primaaranalüüsiga.
Clinical remission results remained relatively constant irrespective of previous TNF-antagonist exposure.
Kliinilise paranemise tulemused jäävad suhteliselt konstantseks olenemata eelnevast TNF antagonistide manustamisest.
50 Table 12 Maintenance of Clinical Remission and Response (Percent of Patients)
Tabel 12 Kliinilise paranemise ja ravivastuse säilimine (Patsientide protsent)
Week 26 Clinical remission Clinical response (CR-100)
26. nädal Kliiniline paranemine Kliiniline vastus (CR- 100) Patsiendid steroididevabal paranemisel > =90 päevaa
N=170 17% 27%
N=170 17% 27% 3% (2/ 66)
N=172 40%* 52%*
N=172 40% * 52% * 19% (11/ 58) **
N=157 47%* 52%*
N=157 47% * 52% * 15% (11/ 74) **
Week 56 Clinical remission Clinical response (CR-100)
56. nädal Kliiniline paranemine Kliiniline vastus (CR- 100)
N=172 36%* 41%*
N=172 36% * 41% *
N=157 41%* 48%*
N=157 41% * 48% *
29% (17/ 58)*
29% (17/ 58) *
20% (15/ 74)**
20% (15/ 74) **
Among patients who were not in response at Week 4, 43% of Humira maintenance patients responded by Week 12 compared to 30% of placebo maintenance patients.
50 Patsientide hulgast, kellel ei olnud vastust 4. nädalal, saavutas 43% Humira’ t saavat patsienti, võrreldes 30% platseebogrupi patsientidega, ravivastuse 12. nädalaks.
Therapy continued beyond 12 Weeks did not result in significantly more responses (see section 4.2).
Ravi, mis kestis kauem kui 12 nädalat, ei andnud tulemuseks märkimisväärselt rohkem ravivastuseid (vt lõik 4. 2).
Table 13 Ps Study I (REVEAL) - Efficacy Results at 16 Weeks
Tabel 13 Ps uuring I (REVEAL) − Efektiivsuse tulemused 16. nädalal Humira 40 mg üle Platseebo nädala N=398 N=814 n (%) n (%)
Clear/ minimal
3 (0. 8)
Table 14 Ps Study II (CHAMPION) Efficacy Results at 16 Weeks
51 Tabel 14 Ps uuring II (CHAMPION) Efektiivsuse tulemused 16. nädalal
Humira 40 mg eow N=108 n (%)
Humira 40 mg üle nädala N=108 n (%)
Clear/ minimal a p < 0.001 Humira vs. placebo b p < 0.001 Humira vs. methotrexate c p < 0.01 Humira vs. placebo d p < 0.05 Humira vs. methotrexate
Selge/ minimaalne a p < 0. 001 Humira versus platseebo b p < 0. 001 Humira versus metotreksaat c p < 0. 01 Humira versus platseebo d p < 0. 05 Humira versus metotreksaat
52 Immunogenicity
Immunogeensus
In patients not given concomitant methotrexate, the incidence was 16/ 185 (8.6%), compared to 1/ 19 (5.3%) when adalimumab was used as add-on to methotrexate.
Patsientidel, kes ei saanud samaaegselt metotreksaati, oli esinemissagedus 8, 6% (16/ 185), võrreldes 5, 3% - ga (1/ 19), kui adalimumabi kasutati lisaks metotreksaadile.
In patients with Crohn’ s disease, anti-adalimumab antibodies were identified in 7/ 269 subjects (2.6%) treated with adalimumab.
52 Crohni tõvega patsientidel identifitseeriti adalimumabi antikehade olemasolu 7 adalimumabiga ravitud isikul 269- st (2, 6%).
53 In patients with Crohn’ s disease, the loading dose of 80 mg Humira on Week 0 followed by 40 mg Humira on Week 2 achieves serum adalimumab trough concentrations of approximately 5.5 µg/ ml during the induction period.
Crohni tõvega patsientidel saavutatakse sissejuhatava perioodi jooksul küllastusannusega 80 mg Humira’ t 0- nädalal, millele järgneb annus 40 mg Humira’ t 2. nädalal, adalimumabi minimaalsed seerumi kontsentratsioonid ligikaudu 5, 5 μg/ l.
Humira has not been studied in patients with hepatic or renal impairment.
Humira kasutamist ei ole uuritud maksa - või neerukahjustusega patsientidel.
An embryo-foetal developmental toxicity/ perinatal developmental study has been performed in cynomologous monkeys at 0, 30 and 100 mg/ kg (9-17 monkeys/ group) and has revealed no evidence of harm to the foetuses due to adalimumab.
Embrüo- loote arenguhäirete/ perinataalse arengu uuring on teostatud ahvidel, kellele manustati 0, 30 ja 100 mg/ kg (9... 17 ahvi/ grupis) ning ei ilmnenud adalimumabist tingitud kahjulikku toimet loodetele.
Neither carcinogenicity studies, nor a standard assessment of fertility and postnatal toxicity, were performed with adalimumab due to the lack of appropriate models for an antibody with limited cross-reactivity to rodent TNF and to the development of neutralizing antibodies in rodents.
Adalimumabiga ei ole kartsinogeensusuuringuid ega viljakuse ja postnataalse toksilisuse hindamist 53 teostatud, kuna puuduvad sobivad antikehamudelid, millel oleks vähene ristuv reaktiivsus närilise TNF- iga ja närilistel tekkivatele neutraliseerivatele antikehadele.