natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most frequent reactions were increase in AP (2.7%), AST (2.3%), ALT (2.0%), blood bilirubin (1.6%) and liver function test abnormal (1.5%).
Kõige sagedasemad kõrvaltoimed olid alkaalse fosfataasi (2, 7%), ASAT (2, 3%) ja ALAT (2, 0%) aktiivsuse suurenemine, vere bilirubiinisisalduse suurenemine (1, 6%) ning kõrvalekalded maksafunktsiooni testides (1, 5%).
Few patients (1.1%; 0.4% serious) discontinued treatment due to a hepatic event.
Mõnel patsiendil (1, 1%, 0, 4% rasked juhud) katkestati ravi maksa kõrvaltoime tõttu.
Cases of serious hepatic dysfunction occurred uncommonly (see section 4.4).
Aeg- ajalt esines tõsiseid maksafunktsiooni häireid (vt lõik 4. 4).
Paediatric patients The incidence of some adverse reactions (listed in the table below) was higher in paediatric patients than in adult patients.
Lapsed Mõnede kõrvaltoimete (loetletud alltoodud tabelis) esinemissagedus oli lastel suurem kui täiskasvanutel.
Additionally, paediatric patients < 1 year of age experienced about two times more often an increase in ALT, AST and AP than older paediatric patients (see section 4.4).
Lisaks esines < 1- aastastel lastel ALAT, ASAT ja AP aktiivsuse tõusu ligikaudu kaks korda sagedamini kui vanematel lastel (vt lõik 4. 4).
At the time of entering the study, the proportion of paediatric patients with neutropenia was several-fold higher than in adult patients (40.2% and 7.3% of children and adults, respectively), as well as allogeneic HSCT (29.4% and 13.4%, respectively) and haematological malignancy (29.1% and 8.7%, respectively).
Uuringusse sisenemisel oli neutropeeniaga laste osakaal mitu korda kõrgem kui täiskasvanutel (lastel ja täiskasvanutel vastavalt 40, 2% ja 7, 3%), samuti oli laste hulgas rohkem allogeense hematopoeetilise tüviraku siirdamise läbinud patsiente (vastavalt 29, 4% ja 13, 4%) ja pahaloomuliste hematoloogiliste kasvajatega patsiente (vastavalt 29, 1% ja 8, 7%).
Blood and lymphatic system disorders common
Vere ja lümfisüsteemi häired sage trombotsütopeenia
Cardiac disorders
Südame häired sage tahhükardia
Vascular disorders common
Vaskulaarsed häired sage hüpertensioon, hüpotensioon
Hepatobiliary disorders
Maksa ja sapiteede häired sage hüperbilirubineemia, hepatomegaalia
7 Renal and urinary disorders common
Neerude ja kuseteede häired sage äge neerupuudulikkus, vere uureasisalduse suurenemine
Repeated daily doses up to 8 mg/kg (maximum total dose 896 mg) in adult patients have been administered in clinical trials with no reported dose-limiting toxicity.
Kliinilistes uuringutes on täiskasvanud patsientidele korduvate ööpäevaste annustena manustatud kuni 8 mg/ kg kohta (maksimaalne koguannus 896 mg) ilma annust limiteeriva toksilisuse ilmnemiseta.
One case of mis-dosage of 7.8 mg/kg/day for 7 days was reported in a newborn patient.
Ühel juhul manustati vastsündinud patsiendile vale annust 7, 8 mg/ kg ööpäevas 7 päeva jooksul.
Other antimycotics for systemic use, ATC code:
Teised seentevastased ained, mis on mõeldud süsteemseks kasutamiseks, ATC- kood:
J02AX05
J0AX05
Mode of action Micafungin non-competitively inhibits the synthesis of 1,3-β-D-glucan, an essential component of the fungal cell wall.
Toimemehhanism Mikafungiin inhibeerib mittekonkureerivalt seeneraku seina tähtsa komponendi 1, 3- β- D- glükaani sünteesi.
1,3-β-D-glucan is not present in mammalian cells.
1, 3- β- D- glükaani ei leidu imetajarakkudes.
PK/PD relationship An additive or synergistic pharmacodynamic interaction of micafungin and amphotericin B was found in a mouse model of pulmonary aspergillosis (immunosuppression with hydrocortisone, intranasal infection with Aspergillus fumigatus).
Farmakokineetika/ farmakodünaamika suhe Aditiivne või sünergistlik farmakodünaamiline koostoime leiti mikafungiini ja amfoteritsiin B vahel kopsu aspergilloosi hiiremudelis (immunosupressioon hüdrokortisooniga, intranasaalne infektsioon Aspergillus fumigatus’ ega).
Mechanism(s) of resistance As for all antimicrobial agents, cases of reduced susceptibility and resistance have been reported and cross-resistance with other echinocandins cannot be excluded.
Resistentsusmehhanism( id) Nagu kõigi antimikroobsete ainete korral on teatatud vähenenud tundlikkuse ja resistentsuse juhtudest; välistada ei saa ka ristresistentsust teiste ehhinokandiinidega.
Reduced susceptibility to echinocandins has been associated with mutations in the Fks1 gene coding for a major subunit of glucan synthase.
Langenud tundlikkust ehhinokandiinidele on seostatud mutatsioonidega glükaansüntaasi suurt alaühikut kodeerivas Fks1 geenis.
Breakpoints Susceptibility testing was performed with modifications according to the Clinical and Laboratory Standards Institute (CLSI) methods M27-A2 (Candida species) and M38-A (Aspergillus species), respectively.
Läviväärtused Tundlikkustestid viidi läbi kasutades modifitseeritud Kliiniliste ja Laboratoorsete Standardite Instituudi meetodeid M27- A2 (Candida liigid) ja M38- A (Aspergillus liigid).
To date, standardised techniques for susceptibility testing for 1,3-β-D-glucan synthesis inhibitors have not been established and results of susceptibility testing do not necessarily correlate with clinical outcome.
Siiani ei ole 1, 3- β- D- glükaani sünteesi inhibiitorite suhtes tundlikkuse testimise standardiseeritud meetodeid välja töötatud ning tundlikkustestide tulemused ei pruugi tingimata olla korrelatsioonis kliinilise ravitulemusega.
Although no MIC breakpoints for echinocandins have been established, a MIC of < 2 mg/l encompasses > 99% of all clinical isolates of Candida spp. without bisecting any species group and represents a concentration that is easily maintained throughout the dosing interval.
Kuigi ehhinokandiinide minimaalse inhibeeriva kontsentratsiooni (MIC) läviväärtuseid ei ole välja töötatud, hõlmab MIC ≤ 2 mg/ l > 99% kõigist Candida spp kliinilistest isolaatidest ilma liikide rühmi eraldamata ning tähistab kontsentratsiooni, mida on võimalik annustamisintervalli jooksul kergesti säilitada.
Infections due to Candida spp. in this MIC range are likely to respond to therapy.
Sellesse MIC vahemikusse jäävate Candida spp tüvede tekitatud infektsioonid tõenäoliselt reageerivad ravile.
The prevalence of resistance may vary geographically and with time for selected species and local information on resistance is desirable, particularly when treating severe infections.
Resistentsuse levimus võib erinevates geograafilistes piirkondades ja ajas teatud liikide suhtes varieeruda, mistõttu on ravimisel vajalik kohalik info resistentsuse kohta, eriti raskete infektsioonide puhul.
This information is only a guide to the probabilities of whether micro-organisms will be susceptible to micafungin or not.
Järgnev info on ainult viide, mis näitab mikroorganismi mikafungiinitundlikkuse esinemise tõenäosust.
Where applicable the information on the European range of acquired resistance for the individual micro-organisms is indicated in brackets.
Võimalusel on sulgudes toodud individuaalsete mikroorganismide omandatud resistentsuse vahemik Euroopas.
Commonly susceptible species [MIC ranges in Europe, mg/l]
Tavaliselt tundlikud liigid [MICi väärtuste vahemik Euroopas, mg/ l] Candida albicans [0, 007- 0, 25] Candida glabrata [0, 007- 0, 12]
8 Candida albicans [0.007 - 0.25] Candida glabrata [0.007 - 0.12] Candida tropicalis [0.007 - 0.12] Candida krusei [0.015 - 0.12] Candida kefyr [0.03 - 0.06] Candida parapsilosis [0.12 - 2] Candida guilliermondii [0.5] Candida lusitaniae [0.12 - 0.25] Candida spp.
8 Candida tropicalis [0, 007- 0, 12] Candida krusei [0, 015- 0, 12] Candida kefyr [0, 03- 0, 06] Candida parapsilosis [0, 12- 2] Candida guilliermondii [0, 5] Candida lusitaniae [0, 12- 0, 25] Candida spp.
C. famata, C. dubliniensis, C. lipolytica, C. pelliculosa, C. rugosa, C. stellatoidea and C. zeylanoides)
[0, 015- 0, 5] (sh C. famata, C. dubliniensis, C. lipolytica, C. pelliculosa, C. rugosa, C. stellatoidea ja C. zeylanoides)
Histoplasma capsulatum, Blastomyces dermatitidis, Coccidioides immitis)
Dimorfsete seente mütseelid (nt Histoplasma capsulatum, Blastomyces dermatitidis, Cocciodioides immitis)
Species for which acquired resistance may be a problem None
Liigid, mille korral võib probleemiks olla omandatud resistentsus Puuduvad
Inherently resistant organisms Cryptococcus spp.
Loomuomaselt resistentsed organismid Cryptococcus spp.
Pseudallescheria spp.
Pseudoallescheria spp.
Information from clinical studies Candidaemia and Invasive Candidiasis:
Teave kliinilistest uuringutest Kandideemia ja invasiivne kandidoos:
Micafungin (100 mg/day or 2 mg/kg/day) was as effective as and better tolerated than liposomal amphotericin B (3 mg/kg) as first-line treatment of candidaemia and invasive candidiasis in a randomised, double-blind, multinational non-inferiority study.
Mikafungiin (100 mg ööpäevas või 2 mg / kg kohta ööpäevas) oli sama tõhus ja paremini talutav kui liposomaalne amfoteritsiin B (3 mg/ kg), mis oli kandideemia ja invasiivse kandidoosi esmavalikuravim randomiseeritud, topeltpimedas, rahvusvahelises samaväärsuse uuringus.
Micafungin demonstrated a smaller mean peak decrease in estimated glomerular filtration rate during treatment (p < 0.001) and a lower incidence of infusion-related reactions (p=0.001) than liposomal amphotericin B.
Mikafungiini ravi ajal täheldati väiksemat keskmise glomerulaarfiltratsiooni kiiruse langust (p < 0, 001) ning väiksemat infusiooniga seotud reaktsioonide esinemissagedust (p=0, 001) kui liposomaalse amfoteritsiin B puhul.
Amphotericin B
Liposomaalne amfoteritsiin B
[95% CI]
% erinevus [95% CI]
Adult Patie nts
Täiskasvanud patsiendid
n (%) N
n arv (%) N
181 (89.6) 190
202 181 (89, 6) 190 170 (89, 5)
170 (89.5) 0.1 [-5.9, 6.1] †
0, 1 [- 5, 9, 6, 1] †
18 (75.0)
18 (75, 0)
12 (80.0)
12 (80, 0)
0.7 [-5.3, 6.7] ‡
0, 7 [- 5, 3, 6, 7] ‡
158 (90.3)
178 163 (91, 6) 175 158 (90, 3)
Paediatric Patients
- 2, 7 [- 17, 3, 11, 9] §
Overall Treatment Success < 2 years old Premature Infants Neonates (0 days to < 4 weeks)
Enneaegsed imikud Vastsündinud (vanus 0 päeva kuni < 4 nädalat)
48 26 10 7
10 7
35 (72.9) 21 (80.8) 7 (70.0) 7 (100)
7 (70, 0) 7 (100)
50 31 9 5
9 5
38 (76.0) 24 (77.4) 6 (66.7) 4 (80)
6 (66, 7) 4 (80)
-2.7 [-17.3, 11.9] §
2
2 to 15 years old
- 15 aasta vanused
14 (63.6)
14 (63, 6)
14 (73.7)
14 (73, 7)
Candida albicans Non-albicans species ¶: all C. tropicalis C. parapsilosis C. glabrata C. krusei
Candida albicans
102 151 59 48 23 9
102 91 (89, 2)
91 (89.2) 133 (88.1) 54 (91.5) 41 (85.4) 19 (82.6) 8 (88.9)
98
98 140 51 44 17 7
89 (90, 8)
89 (90.8) 123 (87.9) 49 (96.1) 35 (79.5) 14 (82.4) 6 (85.7)
151 133 (88, 1) 140 123 (87, 9) 59 54 (91, 5) 51 49 (96, 1) 48 41 (85, 4) 44 35 (79, 5) 23 19 (82, 6) 17 14 (82, 4) 9 8 (88, 9) 7 6 (85, 7)
† Micafungin rate minus the liposomal amphotericin B rate, and 2-sided 95% confidence interval for the difference in overall success rate based on large sample normal approximation. ‡ Adjusted for neutropenic status; primary endpoint. § The paediatric population was not sized to test for non-inferiority. ¶ Clinical efficacy was also observed (< 5 patients) in the following Candida species:
† Mikafungiini määr miinus liposomaalse amfoteritsiin B määr ning üldise efektiivsuse sageduse erinevuse kahepoolne 95% usaldusintervall suure valimi normaalse lähendamise põhjal. ‡ Kohandatud neutropeenilise staatuse järgi; esmane tulemusnäitaja. § Laste arv ei olnud piisav samaväärsuse hindamiseks. ¶ Kliinilist tõhusust täheldati (< 5 patsiendil) ka järgmiste Candida liikide korral:
C. guilliermondii, C. famata, C. lusitaniae, C. utilis, C. inconspicua and C. dubliniensis.
C. guilliermondii, C. famata, C. lusitaniae, C. utilis, C. inconspicua ja C. dubliniensis.
Oesophageal Candidiasis:
Söögitoru kandidoos:
In a randomised, double-blind study of micafungin versus fluconazole in the first-line treatment of oesophageal candidiasis, 518 patients received at least a single dose of study drug.
Radomiseeritud topeltpimedas uuringus, milles uuriti mikafungiini vs flukonasooli söögitoru kandidoosi esmavalikuravina, manustati 518 patsiendile vähemalt üks uuringuravimi annus.
An endoscopic grade of 0 (endoscopic cure) at the end of treatment was observed for 87.7% (228/260) and 88.0% (227/258) of patients in the micafungin and fluconazole groups, respectively (95% CI for difference:
Ravi lõpus täheldati endoskoopilise leiu 0 astet (endoskoopilist paranemist) 87, 7% (228/ 260) mikafungiini ja 88, 0% (227/ 258) flukonasooli rühma patsientidest (erinevuse 95% usalduspiirid:
[-5.9%, 5.3%]).
[- 5, 9%, 5, 3%]).
The lower limit of the 95% CI was above the predefined non-inferiority margin of -10%, proving non-inferiority.
95% usalduspiiride alumine piir oli kõrgem kui eelnevalt määratletud samaväärsuse piirväärtus - 10%, tõestades, et ravimid olid samaväärsed.
Prophylaxis:
Profülaktika:
Micafungin was more effective than fluconazole in preventing invasive fungal infections in a population of patients at high risk of developing a systemic fungal infection (patients undergoing haematopoietic stem cell transplantation [HSCT] in a randomised, double-blind, multicentre study).
Süsteemse seeninfektsiooni tekke suhtes kõrge riskiga patsientidel (vereloome tüvirakkude siirdamise läbi teinud patsientidel randomiseeritud topeltpimedas mitmekeskuselises uuringus) oli mikafungiin seeninfekstioonide ennetamises flukonasoolist tõhusam.
Most patients (97%, N=882) had neutropenia at baseline (< 200 neutrophils/µL).
Enamikel patsientidel (97%, N=882) esines ravieelselt neutropeenia (< 200 neutrofiili/ µl).
There was a fixed daily dose of 50 mg (1.0 mg/kg) for micafungin and 400 mg (8 mg/kg) for fluconazole.
Mikafungiini fikseeritud ööpäevane annus oli 50 mg (1, 0 mg/ kg) ja flukonasooli fikseeritud ööpäevane annus oli 400 mg (8 mg/ kg).
The rate of treatment success was statistically significantly higher for micafungin than fluconazole (1.6% versus 2.4% breakthrough infections).
Ravi efektiivsuse määr oli mikafungiini puhul statistiliselt oluliselt suurem võrreldes flukonasooliga (1. 6% versus 2. 4% läbimurdeinfektsioonid).
Breakthrough Aspergillus infections were observed in 1 versus 7 patients, and proven or probable breakthrough Candida infections were observed in 4 versus 2 patients in the micafungin and fluconazole groups, respectively.
Aspergillus´e läbimurdeinfektsioone täheldati 1- l patsiendil 7- st ning tõestatud ja tõenäolisi Candida läbimurdeinfektsioone mikafungiini rühmas ja flukonasooli rühmas vastavalt 4- l ja 2- l patsiendil.
Absorption Micafungin is an intravenously administered medication.
Imendumine Mikafungiin on intravenoosselt manustatav ravim.
Pharmacokinetics are linear over the daily dose range of 12.5 mg to 200 mg and 3 mg/kg to 8 mg/kg.
Farmakokineetika on lineaarne ööpäevase annusevahemiku 12, 5 - 200 mg ja 3 - 8 mg/ kg piirides.
Distribution Following intravenous administration concentrations of micafungin show a biexponential decline.
Jaotumine Veenisisese manustamise järgselt leiab aset mikafungiini kontsentratsiooni kahefaasiline langus.
10 In systemic circulation, micafungin is highly bound to plasma protein (> 99%), primarily to albumin.
10 Süsteemses vereringes seondub mikafungiin ulatuslikult plasmavalkudega (> 99%), peamiselt albumiiniga.
Binding to albumin is independent of micafungin concentration (10-100 µg/ml).
Albumiiniga seondumine ei sõltu mikafungiini kontsentratsioonist (10 - 100 µg/ ml).
Metabolism Unchanged micafungin is the principal circulating compound in systemic circulation.
Metabolism Mikafungiin on muutumatul kujul põhiline tsirkuleeriv ühend süsteemses vereringes.
Micafungin has been shown to be metabolised to several compounds; of these M-1 (catechol form), M-2 (methoxy form of M-1) and M-5 (hydroxylation at the side chain) of micafungin have been detected in systemic circulation.
Mikafungiin metaboliseerub mitmeteks ühenditeks; süsteemses vereringes on nendest leitud M- 1 (katehhoolvorm), M- 2 (M- 1 metoksüvorm) ja M- 5 (külgahela hüdroksüülimine).
Elimination and excretion The mean terminal half-life is approximately 10-17 hours and stays consistent across doses up to 8 mg/kg and after single and repeated administration.
Eliminatsioon ja eritumine Keskmine terminaalne poolväärtusaeg on ligikaudu 10 - 17 tundi ja see püsib muutumatuna annuste kuni 8 mg/ kg manustamisel ning pärast ühekordset ja korduvat manustamist.
Total clearance was 0.15-0.3 ml/min/kg in healthy subjects and adult patients and is independent of dose after single and repeated administration.
Tervetel isikutel ja täiskasvanud patsientidel oli kogukliirens 0, 15 - 0, 3 ml/ min/ kg ning see ei sõltu annusest pärast ühekordset ja korduvat manustamist.
Following a single intravenous dose of 14C-micafungin (25 mg) to healthy volunteers, 11.6% of the radioactivity was recovered in the urine and 71.0% in the faeces over 28 days.
Pärast 14C- mikafungiini ühekordse intravenoosse annuse (25 mg) manustamist tervetele vabatahtlikele avastati 11, 6% radioaktiivsusest uriinis ja 71, 0% roojas 28 päeva jooksul.
In plasma, metabolites M-1 and M-2 were detected only at trace concentrations and metabolite M-5, the more abundant metabolite, accounted for a total of 6.5% relative to parent compound.
Plasmas leidus metaboliite M- 1 ja M- 2 väga vähe ning metaboliit M- 5 (suurema sisaldusega metaboliit) moodustas kokku 6, 5% toimeaine suhtes.
Special populations Paediatric patients:
Patsientide erirühmad Lapsed:
In paediatric patients AUC values were dose proportional over the dose range of 0.5-4 mg/kg.
Lastel olid AUC väärtused proportsionaalsed annusega vahemikus 0, 5 - 4 mg/ kg.
Clearance was influenced by age, with mean values of clearance in younger children (2-11 years) being approximately 1.3 -fold greater than those in older children (12-17 years).
Vanusel oli mõju kliirensile, keskmised kliirensi väärtused väiksematel lastel (2 - 11- aastased) olid ligikaudu 1, 3 korda suuremad kui vanematel lastel (12 - 17- aastased).
Older children had mean clearance values similar to those determined in adult patients.
Suurematel lastel olid keskmised kliirensi väärtused sarnased täiskasvanud patsientidega.
Mean clearance in premature infants (gestational age approximately 26 weeks) is approximately 5-fold greater than in adults.
Enneaegsetel imikutel (raseduse kestus ligikaudu 26 nädalat) oli keskmine kliirens ligikaudu 5 korda suurem kui täiskasvanutel.
When administered as a single 1-hour infusion of 50 mg the pharmacokinetics of micafungin in the elderly (aged 66-78 years) were similar to those in young (20-24 years) subjects.
50 mg manustamisel ühekordse 1- tunnise infusioonina oli mikafungiini farmakokineetika eakatel (vanuses 66 - 78 aastat) sarnane noorte (20 - 24- aastaste) inimestega.
In a study performed in patients with moderate hepatic impairment (Child-Pugh score 7-9), (n=8), the pharmacokinetics of micafungin did not significantly differ from those in healthy subjects (n=8).
Mõõduka maksakahjustusega (Child- Pugh skoor 7 - 9) patsientidel (n=8) tehtud uuringus ei erinenud mikafungiini farmakokineetika oluliselt ravimi farmakokineetikast tervetel uuritavatel (n=8).
The pharmacokinetics of micafungin has not been studied in patients with severe hepatic insufficiency.
Raske maksapuudulikkusega patsientidel ei ole mikafungiini farmakokineetikat uuritud.
Severe renal impairment (Glomerular Filtration Rate [GFR] < 30 ml/min) did not significantly affect the pharmacokinetics of micafungin.
Raske neerukahjustus (glomerulaarfiltratsiooni kiirus < 30 ml/ min) ei mõjutanud oluliselt mikafungiini farmakokineetikat.
Gender/Race:
Sugu/ rass:
Gender and race (Caucasian, Black and Oriental) did not significantly influence the pharmacokinetic parameters of micafungin.
Sugu ja rass (valge, must rass, asiaadid) ei mõjutanud oluliselt mikafungiini farmakokineetilisi omadusi.
The development of foci of altered hepatocytes (FAH) and hepatocellular tumours in rats was dependent on both dose and duration of micafungin treatment.
Muundunud hepatotsüütidega kollete ja hepatotsellulaarsete kasvajate teke rottidel sõltus nii mikafungiin- ravi annusest kui ka kestusest.
FAH recorded after treatment for 13 weeks or longer persisted after a 13-week withdrawal period and developed into hepatocellular tumours following a treatment free period which covered the life span of rats.
13- nädalase või pikema ravi järel registreeritud muundunud hepatotsüütidega kolded püsisid pärast 13- nädalast jälgimisperioodi ja arenesid rottide eluiga hõlmava ravivaba perioodi jooksul hepatotsellulaarseteks kasvajateks.
No standard carcinogenicity studies have been conducted but the development of FAH was assessed in female rats after up to 20 and 18 months after cessation of a 3 and 6 month treatment, respectively.
Standardseid kartsinogeensuse uuringuid ei ole läbi viidud, kuid emastel rottidel hinnati 3 - ja 6- kuulise ravi lõpetamise järel vastavalt 20 ja 18 kuu pärast muundunud hepatotsüütide koldeid.
In both studies
Mõlemas uuringus täheldati 18 ja 20 ravivaba kuu järel hepatotsellulaarsete kasvajate suuremat esinemissagedust / arvu nii kõrgema annuse rühmas (32 mg kehakaalu kg kohta ööpäevas) kui ka madalama annuse rühmas
11 increased incidences/numbers of hepatocellular tumours were observed after the 18 and 20 month treatment free period in the high dose group of 32 mg/kg/day as well as in a lower dose group (although not statistically significant).
11 (kuigi siin statistiliselt ebaolulisel määral).
The toxicology of micafungin following repeated intravenous dosing in rats and/or dogs showed adverse responses in liver, urinary tract, red blood cells, and male reproductive organs.
Mikafungiini toksikoloogilistes uuringutes põhjustas korduv veenisisene manustamine rottidel ja/ või koertel kõrvaltoimeid maksas, kuseteedes, punastes verelibledes ja isasloomade reproduktiivsetes organites.
In repe ated dose toxicity studies in rat signs of hepatotoxicity consisted of increased liver enzymes and degenerative changes of hepatocytes which were accompanied by signs of compensatory regeneration.
Korduvannuse toksilisuse uuringutes rottidel ilmnenud hepatotoksilisuse tunnused seisnesid maksaensüümide aktiivsuse suurenemises ja hepatotsüütide degeneratiivsetes muutustes, millega kaasnesid kompensatoorse regeneratsiooni nähud.
In rats, vacuolation of the renal pelvic epithelium as well as vacuolation and thickening (hyperplasia) of the bladder epithelium were observed in 26-week repeat dose studies.
Rottidel täheldati 26- nädalaste korduva manustamise uuringute käigus neeruvaagna epiteeli vakuolisatsiooni ning samuti põieepiteeli vakuolisatsiooni ja paksenemist (hüperplaasiat).
In a second 26-week study hyperplasia of transitional cells in the urinary bladder occurred with a much lower incidence.
Teises 26 - nädalases uuringus esines kusepõie üleminekurakkude hüperplaasiat palju väiksema esinemissagedusega.
These findings showed reversibility over a follow-up period of 18 months.
Nende leidude osas esines 18- kuulise jälgimisperioodi jooksul taandumise tunnuseid.
The duration of micafungin dosing in these rat studies (6 months) exceeds the usual duration of micafungin dosing in patients (see section 5.1).
Nendes rottidel tehtud uuringutes ületas mikafungiini kasutamise kestus (6 kuud) tavalist mikafungiini kasutamise kestust patsientidel (vt lõik 5. 1).
In reproductive and developmental toxicity studies, reduced birth weight of the pups was noted.
Reproduktsiooni - ja arengutoksilisuse uuringutes täheldati poegade sünnikaalu langust.
One abortion occurred in rabbits at 32 mg/kg/day.
Üks abort leidis aset küülikutel annuse 32 mg/ kg/ päevas kasutamisel.
Male rats treated intravenously for 9 weeks showed vacuolation of the epididymal ductal epithelial cells, increased epididymis weights and reduced number of sperm cells (by 15%), however, in studies of 13 and 26 weeks duration these changes did not occur.
Isastel rottidel, keda raviti 9 nädala jooksul veenisiseselt, tekkis munandimanuse juhade epiteelirakkude vakuolisatsioon, munandimanuste kaalu suurenemine ja spermatosoidide arvu vähenemine (15% võrra), kuigi 13 - ja 26- nädalastes uuringutes neid muutuseid ei tekkinud.