natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first compared the effects of five days’ treatment with Altargo to those of placebo (a dummy treatment) in 213 patients, and the second compared Altargo to fusidic acid (another antibiotic ointment) in 519 patients.
Esimeses võrreldi viiepäevase Altargo- ravi toimet platseeboga (näiv ravi) 213 patsiendil ja teises võrreldi Altargot fusiidhappega (samuti antibiootikumsalv) 519 patsiendil.
The other three studies 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
Kolmes ülejäänud uuringus võrreldi viiepäevase Altargo- ravi 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
(44-20) 74 18 84 00 Fax (44-20) 74 18 84 16 E-mail: mail@emea. europa. eu http: / /www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged compared the effects of five days’ treatment with Altargo to those of cefalexin (an oral antibiotic medicine): two studies were carried out in a total of 1,918 patients with infected skin wounds, and the final study was carried out in 545 patients with infected dermatitis (skin inflammation).
(44- 20) 74 18 84 00 Fax (44- 20) 74 18 84 16 E- mail: mail@ emea. europa. eu http: // www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged toimet tsefaleksiini (suukaudne antibiootikum) toimega: viidi läbi kaks uuringut kokku 1918 patsiendiga, kellel olid infitseerunud nahahaavad, ja viimases uuringus osales 545 patsienti infitseerunud dermatiidiga (nahapõletik).
In patients with impetigo, Altargo was more effective than placebo, with 119 (85.6%) of the 139 patients using Altargo and 37 (52.1%) of the 71 using placebo responding to treatment.
Impetiigoga patsientidel oli Altargo platseebost efektiivsem – ravivastus tekkis 119 patsiendil (85, 6%) 139 patsiendist, kes kasutasid Altargot, ja 37 patsiendil (52, 1%) 71 platseebot kasutanud patsiendist.
Altargo was at least as effective as fusidic acid, with 314 (99.1%) of 317 and 141 (94.0%) of 150 patients, respectively, responding to treatment.
Altargo oli vähemalt niisama efektiivne kui fusiidhape – ravivastus tekkis vastavalt 314 patsiendil (99, 1%) 317- st ja 141 patsiendil (94, 0%) 150- st.
For the treatment of infected skin wounds, Altargo and cefalexin had similar response rates: when the results of both skin wound studies were taken together, around 90% of both groups of patients responded to treatment.
Infitseerunud nahahaavade ravimisel tekkis ravivastus Altargo ja tsefaleksiini puhul sarnaselt: mõlema nahahaavade uuringu kokkuvõttes tekkis ravivastus mõlemas rühmas ligikaudu 90% - l patsientidest.
However, these two studies found that Altargo was not sufficiently effective in the treatment of abscesses (cavities containing pus) or of infections known or likely to be caused by MRSA.
Neis kahes uuringus leiti siiski, et Altargo ei olnud piisavalt efektiivne abstsesside (mädapaised) ega metitsilliinresistentsete Staphylococcus aureus' e tüvede poolt teadaolevalt või arvatavasti põhjustatud nakkuste ravimiseks.
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Altargo’ s benefits are greater than its risks for the short term treatment of the following superficial skin infections: • impetigo, • infected small lacerations, abrasions or sutured wounds.
Inimtervishoius kasutatavate ravimite komitee jõudis otsusele, et Altargo kasulikkus on suurem kui sellega kaasnevad riskid järgmiste pindmiste nahanakkuste lühiajalisel ravimisel: • impetiigo, • väikesed infitseerunud rebendid, marrastused või õmmeldud haavad.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Altargo to Glaxo Group Ltd on 24 May 2007.
Muu teave Altargo kohta Euroopa Komisjon väljastas Altargo müügiloa, mis kehtib kogu Euroopa Liidu territooriumil, ettevõttele Glaxo Group Ltd 24. mail 2007.
This summary was last updated in 07-2007.
07- 2007.
EMEA Procedure number
EMEA protseduuri number
Route of administration Packaging
Pakendi iseloomustus
Ointment Ointment Ointment Ointment
Kutaanne Kutaanne Kutaanne Kutaanne
Cutaneous use Sachet (alu) Cutaneous use Tube (alu) Cutaneous use Tube (alu) Cutaneous use Tube (alu)
Kotike (alu) Tuub (alu) Tuub (alu) Tuub (alu)
0.5g 5g 10g 15g
0, 5 g 5g 10 g 15 g
12 sachets 1 tube 1 tube 1 tube
12 kotikest 1 tuub 1 tuub 1 tuub
Altargo 1% ointment
Altargo 1% salv
1 g contains 10 mg retapamulin (1% w/ w).
1 g sisaldab 10 mg retapamuliini (1% w/ w).
Short term treatment of the following superficial skin infections:
Järgmiste pindmiste nahainfektsioonide lühiajaline ravi:
See sections 4.4 and 5.1 for important information regarding the clinical activity of retapamulin against different types of Staphylococcus aureus.
Vt lõigud 4. 4 ja 5. 1 – oluline teave retapamuliini kliinilise toime kohta Staphylococcus aureus’ e erinevate tüvede vastu.
Consideration should be given to official guidance on the appropriate use of antibacterial agents.
Arvesse tuleb võtta antibakteriaalsete ravimite asjakohase kasutamise ametlikke juhiseid.
Adults (aged 18-65 years), adolescents (aged 12-17 years), infants and children (aged from nine months to 11 years)
Täiskasvanud (vanuses 18... 65 aastat), noorukid (vanuses 12... 17 aastat), imikud ja lapsed (vanuses 9 kuud kuni 11 aastat)
• Impetiginous lesions > 10 in number and exceeding 100 cm2 in total surface area.
• Impetiigo kollete arv > 10 ja kogupind üle 100 cm2.
• Infected lesions that exceed 10 cm in length or a total surface area > 100 cm2.
• Infitseeritud kolded, mille pikkus ületab 10 cm või kogupind > 100 cm2.
In patients aged less than 18 years the total surface area treated should be no more than 2% of the body surface area.
Alla 18- aastastel patsientidel ei tohi ravitav piirkond ületada 2% kehapinnast.
2 Patients not showing a clinical response within two to three days should be re-evaluated and alternative therapy should be considered (see section 4.4).
Patsiente, kellel ei ilmne kliinilist ravivastust 2... 3 päeva jooksul, tuleb uuesti uurida ja kaaluda alternatiivse ravi kasutamist (vt lõik 4. 4).
Infants under nine months of age
Alla 9 kuu vanused imikud
The safety and efficacy of retapamulin ointment has not been established in paediatric patients less than nine months of age.
2 Alla üheksa kuu vanustel lastel ei ole retapamuliini salvi ohutus ja efektiivsus kindlaks tehtud.
Elderly (aged 65 and older)
Eakad (65- aastased ja vanemad)
See section 5.3.
Vt lõik 5. 3.
Known or suspected hypersensitivity to retapamulin or to the excipient.
Teadaolev või kahtlustatav ülitundlikkus retapamuliini või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes.
Retapamulin should not be used to treat infections known or thought likely to be due to MRSA (see section 5.1).
Retapamuliini ei tohi kasutada infektsioonide raviks, mis on teadaolevalt või tõenäoliselt põhjustatud MRSA poolt (vt lõik 5. 1).
In clinical studies of secondarily infected open wounds, the efficacy of retapamulin was inadequate in patients with infections caused by methicillin-resistant Staphylococcus aureus (MRSA).
Sekundaarselt infitseerunud lahtiste haavade kliinilistes uuringutes ei olnud retapamuliini toime piisav patsientidel, kelle infektsioon oli põhjustatud metitsilliinresistentse Staphylococcus aureus’ e (MRSA) poolt.
Alternative therapy should be considered if there is no improvement or a worsening in the infected area after 2-3 days of treatment.
Alternatiivse ravi kasutamist tuleb kaaluda juhtudel, kui 2... 3 päeva kestnud ravi järgselt ei ole infitseerunud piirkonnas tekkinud paranemist või on haigusnähud süvenenud.
Retapamulin ointment contains butylated hydroxytoluene, which may cause local skin reaction (e. g. contact dermatitis), or irritation to the eyes and mucous membranes.
Retapamuliini salv sisaldab butüülhüdroksütolueeni, mis võib põhjustada paikseid nahareaktsioone (nt kontaktdermatiiti) või silmade ja limaskestade ärritust.
As with other antibacterial agents, prolonged use of retapamulin may result in overgrowth of non-susceptible micro-organisms, including fungi.
Sarnaselt teiste antibakteriaalsete ainetega võib retapamuliini pikaajalisel kasutamisel tekkida mittetundlike mikroorganismide, sh seente vohamine.
The effect of concurrent application of retapamulin and other topical products to the same area of skin has not been studied, and is not recommended.
Retapamuliini ja teiste toopiliste preparaatide samaaegset manustamist samale nahapiirkonnale ei ole uuritud ning seda ei soovitata.
3 In human liver microsomes, retapamulin was a strong inhibitor of CYP3A4.
Inimese maksa mikrosoomides oli retapamuliin tugev CYP3A4 inhibiitor.
Based on the low plasma concentration achieved in humans after topical application to abraded skin or infected superficial wounds, a clinically relevant inhibition is not expected in vivo (see section 5.2)
Madala plasmakontsentratsiooni põhjal, mis saavutatakse inimestel pärast ravimi paikset manustamist marrastunud nahale või infitseerunud pindmistele haavadele, ei ole oodata kliiniliselt olulist inhibeerimist in vivo (vt lõik 5. 2).
Co-administration of oral ketoconazole 200mg twice daily increased mean retapamulin AUC(0-24) and Cmax by 81% after topical application of retapamulin 1% ointment on the abraded skin of healthy adult males.
Suukaudse ketokonasooli samaaegsel manustamisel annuses 200 mg kaks korda päevas suurenesid retapamuliini keskmine AUC( 0- 24) ja Cmax 81% pärast retapamuliini 1% salvi paikset manustamist tervete täiskasvanud meeste marrastunud nahale.
Due to low systemic exposure following topical application in patients, dosage adjustments are considered to be unnecessary when topical retapamulin is applied during systemic treatment with CYP3A4 inhibitors.
Kuna ravimi süsteemne ekspositsioon pärast paikset manustamist on väike, ei ole annuse kohandamine vajalik retapamuliini paiksel manustamisel süsteemse ravi ajal CYP3A4 inhibiitoritega.
Pregnancy No clinical data on exposed pregnancies are available.
Rasedus Ravimi kasutamise kohta raseduse ajal ei ole kliinilisi andmeid.
Animal studies have shown reproductive toxicity after oral administration and are insufficient with respect to effects on parturition and fetal/ postnatal development (see Section 5.3).
Loomkatsetes on suukaudse manustamise järgselt täheldatud reproduktsioonitoksilisust ning nende käigus ei ole piisavalt hinnatud toimeid sünnitusele ja loote/ postnataalsele arengule (vt lõik 5. 3).
Retapamulin ointment should only be used in pregnancy when topical antibacterial therapy is clearly indicated and the use of retapamulin is considered to be preferable to administration of a systemic antibacterial agent.
Retapamuliini salvi tohib raseduse ajal kasutada ainult juhul, kui paikne antibakteriaalne ravi on selgelt näidustatud ja retapamuliini kasutamist loetakse eelistatuks süsteemsele antibakteriaalsele ravile.
Lactation It is unknown whether retapamulin is excreted in human breast milk.
Imetamine Ei ole teada, kas retapamuliin eritub inimese rinnapiima.
A decision on whether to continue/ discontinue breast-feeding or to continue/ discontinue therapy with Altargo should be made taking into account the benefit of breast-feeding to the child and the benefit of Altargo therapy to the woman.
Otsuse langetamisel, kas jätkata/ katkestada rinnaga toitmine või jätkata/ katkestada ravi Altargo’ ga, tuleb kaaluda rinnaga toitmisest saadavat kasu lapsele ja Altargo- ravist saadavat kasu naisele.
Altargo is administered topically and is unlikely to have an effect on the ability to drive or use machines.
Altargo’ t manustatakse paikselt ning toime autojuhtimise või masinate käsitsemise võimele ei ole tõenäoline.
In clinical studies in which 2150 patients with superficial skin infections applied Altargo, the most commonly reported adverse reaction was application site irritation, which affected approximately 1% of patients.
Kliinilistes uuringutes, kus Altargo’ t kasutasid 2150 pindmiste nahainfektsioonidega patsienti, oli kõige sagedamini kirjeldatud kõrvaltoime manustamiskoha ärritus, mis tekkis ligikaudu 1% patsientidest.
The following convention has been used for the classification of frequency:
Esinemissageduse klassifitseerimisel on kasutatud järgmist liigitust:
> 1/ 100 to< 1/10 > 1/1000 to< 1/100
≥1/ 100 kuni < 1/ 10 ≥1/ 1000 kuni < 1/ 100
General disorders and administration site conditions
Organsüsteem Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
Application site reactions
Sage Manustamiskoha reaktsioonid
Application site reactions
Aeg- ajalt Manustamiskoha reaktsioonid
Pain Pruritus Erythema
Valu Sügelus Punetus
ATC code:
Dermatoloogilised preparaadid, ATC- kood:
Retapamulin is a semi-synthetic derivative of the compound pleuromutilin, which is isolated through fermentation from Clitopilus passeckerianus (formerly Pleurotus passeckerianus).
Toimemehhanism Retapamuliin on pleuromutiliini poolsünteetiline derivaat, mis isoleeritakse fermentatsiooni käigus Clitopilus passeckerianus’ est (varem nimetatud Pleurotus passeckerianus).
Retapamulin selectively inhibits bacterial protein synthesis by interacting at a unique site on the 50S subunit of the bacterial ribosome that is distinct from the binding sites of other non- pleuromutilin antibacterial agents that interact with the ribosome.
Retapamuliin inhibeerib selektiivselt bakteriaalset valgusünteesi, seondudes ainulaadse saidiga bakteri ribosoomi 50S allüksusel, mis erineb teiste ribosoomiga seonduvate mitte- pleuromutiliin antibakteriaalsete ainete seondumiskohtadest.
Data indicate that the binding site involves ribosomal protein L3 and is in the region of the ribosomal P site and peptidyl transferase centre.
Andmed näitavad, et seondumiskoht hõlmab ribosoomi valku L3 ning paikneb ribosoomi P- saidi ja peptidüültransferaasse keskuse piirkonnas.
By virtue of binding to this site, pleuromutilins inhibit peptidyl transfer, partially block P-site interactions, and prevent normal formation of active 50S ribosomal subunits.
Selle saidiga seondumise tulemusena inhibeerivad pleuromutiliinid peptidüültransferaasi, blokeerivad osaliselt P- saidiga seondumise ja takistavad aktiivsete 50S ribosoomi allüksuste normaalset moodustumist.
Retapamulin is predominantly bacteriostatic against S. aureus and S. pyogenes.
Retapamuliinil on peamiselt bakteriostaatiline toime S. aureus' e ja S. pyogenes' e vastu.
Mechanism of Resistance
Resistentsusmehhanism
Due to its distinct mechanism of action, retapamulin does not demonstrate target specific cross-resistance with other classes of antibacterial agents.
Erineva toimemehhanismi tõttu ei esine retapamuliini puhul spetsiifilist ristresistentsust teiste antibakteriaalsete ainete rühmadega.
In vitro, two mechanisms have been identified which reduce susceptibility to retapamulin.
In vitro on kindlaks tehtud kaks mehhanismi, mis vähendavad tundlikkust retapamuliini suhtes.
One involves mutations in ribosomal protein L3, the other is a non- specific efflux mechanism (ABC transporter vgaAv).
Üks hõlmab mutatsioone ribosoomi valgus L3, teine on mittespetsiifiline väljavoolumehhanism (ABC transportsüsteem vgaAv).
5 No development of resistance was observed during treatment with retapamulin in the clinical study programme and all clinical isolates were inhibited by retapamulin concentrations of < 2µg/ ml.
Resistentsuse teket ei täheldatud retapamuliinravi ajal kliiniliste uuringute programmi raames ning kõiki kliinilisi isolaate inhibeeris retapamuliin kontsentratsioonides ≤2 µg/ ml.
Streptococcus pyogenes*
Sageli tundlikud tüved
Streptococcus agalactiae
Staphylococcus aureus * $Streptococcus pyogenes * Streptococcus agalactiae
$In vitro, retapamulin was equally active against methicillin-susceptible and methicillin- resistant strains of S. aureus.
Enterobacteriaceae Pseudomonas aeruginosa Enterococcus faecalis $In vitro oli retapamuliin võrdselt efektiivne S. aureus’ e metitsilliintundlike ja metitsilliinresistentsete tüvede vastu.
However, see section 4.4 and below regarding clinical efficacy against MRSA.
Kuid MRSA vastase kliinilise efektiivsuse kohta vt lõik 4. 4 ja allpool toodud teavet.
Retapamulin should not be used to treat infections known or thought likely to be due to MRSA.
5 Retapamuliini ei tohi kasutada infektsioonide raviks, mis on teadaolevalt või tõenäoliselt põhjustatud MRSA poolt.
Information from clinical trials
Informatsioon kliinilistest uuringutest
Very few MRSA were isolated in studies in impetigo and all were clinical successes (100%:
Impetiigo uuringutes isoleeriti väga vähe MRSA- d ja kõigil juhtudel oli ravi kliiniliselt efektiivne (100%:
In studies in impetigo and in two studies of secondarily infected open wounds (SIOW), clinical success rates were high for retapamulin in patients with mupirocin-resistant S. aureus (100%:
Impetiigo uuringutes ja kahes sekundaarselt infitseerunud lahtiste haavade (SIOW) uuringus oli kliinilise efektiivsuse tase kõrge retapamuliini kasutamisel mupirotsiini suhtes resistentse S. aureus’ e (100%:
11/ 11) or fusidic acid-resistant S. aureus (96.7%:
11/ 11) või fusidiinhappe suhtes resistentse S. aureus’ ega (96, 7%:
29/ 30).
29/ 30) patsientidel.
However, in the two studies that enrolled patients with SIOW the efficacy of retapamulin in infections due to MRSA was inadequate (75.7%).
Ent kahes uuringus, kus osalesid sekundaarselt infitseerunud lahtiste haavadega patsiendid, oli retapamuliini efektiivsus MRSA poolt põhjustatud infektsioonide korral ebapiisav (75, 7%).
No differences were observed in the in vitro activity of retapamulin versus S. aureus whether the isolates were susceptible or resistant to methicillin.
Retapamuliini S. aureus’ e vastase in vitro aktiivsuse osas ei täheldatud erinevusi, kui isolaadid olid tundlikud või resistentsed metitsilliini suhtes.
In the case of treatment failure associated with S. aureus, the presence of strains possessing additional virulence factors (such as Panton-Valentine Leukocidin) should be considered.
Kui S. aureus’ e vastane ravi on ebaefektiivne, tuleks kaaluda täiendavate virulentsusfaktoritega (nt Panton- Valentine leukotsidiin) tüvede võimalikku olemasolu.
6 Clinical Success Rates at Follow up for SIOW patients with S. aureus
Kliiniline efektiivsus järelkontrolli ajal S. aureus’ ega nakatunud ja sekundaarselt infitseerunud lahtiste haavadega patsientidel
Phenotype/ PFGE
Fenotüüp/ PFGE
RETAPAMULIN
RETAPAMULIIN
type
tüüp
Success 95% Exact n/ N
Efektiivsus 95% täpne n/ N (%) CI
n/ N Success 95% Exact n/ N
Efektiivs us (%)
Success
S. aureus
Rate (%)
(kõik) $
CI
88, 9
Rate (%)
(85, 3, 91, 9) 155/ 186
S. aureus (all) MRSA $MSSA
MRSA MSSA
337/ 379 28/ 37 309/ 342
28/ 37 309/ 342
88.9 75.7 90.4
75, 7 90, 4
155/ 186 21/ 26 133/ 159
(58, 8, 88, 2) 21/ 26 (86, 7, 93, 3) 133/ 159
83.3 80.8 83.6
80, 8 83, 6
Exact CI is calculated using the F-distribution method. $: the response rate for MRSA due to PVL+ MRSA was 8/ 13 (62%)
MRSA vastane efektiivsus PVL+ MRSA tõttu oli 8/ 13 (62%)
In a study of healthy adult subjects, 1% retapamulin ointment was applied daily to intact and to abraded skin under occlusion for up to 7 days.
Tervete täiskasvanutega läbiviidud uuringus manustati 1% retapamuliini salvi iga päev tervele ja marrastunud nahale oklusioonsideme all kuni 7 päeva jooksul.
The geometric mean Cmax value in plasma after application to 200 cm2 of abraded skin was 9.75 ng/ ml on day 1 and 8.79 ng/ ml on day 7 and the maximum individual systemic exposure (Cmax) recorded was 22.1 ng/ ml.
Geomeetriline keskmine Cmax väärtus plasmas pärast manustamist 200 cm2 suurusele marrastunud nahapinnale oli 9, 75 ng/ ml 1. päeval ja 8, 79 ng/ ml 7. päeval ning maksimaalne registreeritud individuaalne süsteemne ekspositsioon (Cmax) oli 22, 1 ng/ ml.
Single plasma samples were obtained from 516 adult and paediatric patients who received topical treatment with retapamulin 1% ointment twice daily for 5 days for the treatment of secondarily infected traumatic lesions.
Ühekordsed plasmaproovid saadi 516 täiskasvanult ja lapselt, kes said paikset ravi retapamuliini 1% salviga kaks korda päevas 5 päeva jooksul sekundaarselt infitseerunud traumaatiliste vigastuste raviks.
Sampling occurred pre-dose for adult subjects on days 3 or 4, and between 0-12 hours after the last application for paediatric subjects on days 3 or 4.
Täiskasvanutelt võeti proovid enne ravimi manustamist päevadel 3 või 4 ja lastelt 0... 12 tundi pärast viimast manustamist päevadel 3 või 4.
The majority of samples (89%) were below the lower limit of quantitation (0.5 ng/ ml).
Enamikes proovides (89%) oli ravimi sisaldus väiksem alumisest määratavuse piirist (0, 5 ng/ ml).
Of the samples that had measurable concentrations 90% had retapamulin concentrations less than 2.5 ng/ ml.
Proovides, kus retapamuliini sisaldus oli määratav, oli see 90% juhtudest alla 2, 5 ng/ ml.
The maximum measured plasma concentration of retapamulin was 10.7 ng/ ml in adults and 18.5 ng/ ml in paediatric patients.
Retapamuliini maksimaalne mõõdetud plasmakontsentratsioon oli täiskasvanutel 10, 7 ng/ ml ja lastel 18, 5 ng/ ml.
In vitro, retapamulin was shown to be a P-glycoprotein (Pgp) substrate and inhibitor.
6 In vitro on retapamuliin P- glükoproteiini (Pgp) substraat ja inhibiitor.
However, the maximum individual systemic exposure in humans following topical application of 1% ointment on 200 cm2 of abraded skin (Cmax= 22 ng/ ml; AUC(0-24) = 238 ng. h/ ml) was 660-fold lower than the retapamulin IC50 for Pgp inhibition.
Kuid maksimaalne individuaalne süsteemne ekspositsioon inimestel pärast 1% salvi paikset manustamist 200 cm2 suurusele marrastunud nahapinnale (Cmax = 22 ng/ ml; AUC( 0- 24) = 238 ng. h/ ml) oli 660 korda väiksem kui Pgp inhibeerimiseks vajalik retapamuliini IC50.
The in vitro oxidative metabolism of retapamulin in human liver microsomes was primarily mediated by CYP3A4 with minor contributions from CYP2C8 and CYP2D6 (see section 4.5).
Retapamuliini in vitro oksüdatiivset metabolismi inimese maksa mikrosoomides vahendas peamiselt CYP3A4, väiksem roll oli ensüümidel CYP2C8 ja CYP2D6 (vt lõik 4. 5).
7 Special Patient Populations
Patsientide erirühmad
No pharmacokinetic data are available in children aged less than 2 years, or in patients with renal or hepatic impairment.
Alla 2 aasta vanuste laste ja neeru- või maksakahjustusega patsientide kohta farmakokineetilised andmed puuduvad.
In 14-day (50, 150 or 450 mg/ kg) oral toxicity studies in rats there was evidence of adaptive hepatic and thyroid changes.
14- päevastes (50, 150 või 450 mg/ kg) suukaudse mürgistuse uuringutes rottidel leidsid kinnitust adaptatiivsed muutused maksas ja kilpnäärmes.
In monkeys dosed orally (50, 150 or 450 mg/ kg) for 14 days there was dose-related emesis.
Ahvidel, kes said ravimit suukaudselt (50, 150 või 450 mg/ kg) 14 päeva jooksul, täheldati annusega seotud oksendamist.
There was no evidence of genotoxicity when evaluated in vitro for gene mutation and/ or chromosomal effects in the mouse lymphoma cell assay, in cultured human peripheral blood lymphocytes, or when evaluated in vivo for chromosomal effects in a rat micronucleus test.
Puudusid tõendid genotoksilisusest, kui seda hinnati in vitro geenimutatsioonide ja/ või kromosomaalsete muutuste suhtes hiire lümfoomirakkude testis, inimese perifeerse vere lümfotsüütide kultuuris või in vivo kromosomaalsete muutuste suhtes roti mikrotuumade testis.
There was no evidence of impaired fertility in male or female rats at oral doses of 50, 150, or 450 mg/ kg/ day, resulting in exposure margins of up to 5-times the highest human estimated exposure (topical application to 200 cm2 abraded skin:
Puudusid tõendid viljakuse vähenemisest isastel või emastel rottidel, kes said suu kaudu 50, 150 või 450 mg/ kg päevas, mille tulemusena saavutatud ekspositsioon ületas kuni 5- kordselt kõrgeimat inimesel saavutatavat ekspositsiooni (paikne manustamine 200 cm2 suurusele marrastunud nahapinnale:
AUC 238 ng. h/ ml).
AUC 238 ng. h. ml).