natgillin/translations-raw huggingface dataset:
48-week efficacy data from study AI266073 in which Atripla was administered to virologically suppressed patients on combination antiretroviral therapy
48- nädala efektiivsuse andmed uuringust AI266073, kus Atripla’ t manustati kombineeritud retroviirusevastase ravi toimel viroloogilise supressiooni saavutanud patsientidele
Treatment group
Atripla (N=203)
Endpoint
raviskeemi
Atripla (N=203) n/ N (%)
n/ N (%)
Stayed on original treatment regimen
jätkumine
Difference between Atripla and original treatment regimen
raviskeemi vahel
(N=97) n/ N (%)
(N=97) n/ N (%)
(95%CI)
(95% CI)
patients with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml PVR (KM)
patsiendid HIV- 1 RNA tasemega < 50 koopiat/ ml PVR (KM)
94.5%
94, 5%
85.5%
85, 5%
8.9% (-7.7% to 25.6%)
8, 9% (- 7, 7... 25, 6%)
M=Excluded M=Failure
M=välja arvatud M=ebaefektiivsus Modifitseeritud LOCF
179/ 181 (98.9%) 179/ 203 (88.2%)
179/ 181 (98, 9%) 179/ 203 (88, 2%) 190/ 203 (93, 6%)
85/ 87 (97.7%) 85/ 97 (87.6%)
85/ 87 (97, 7%) 85/ 97 (87, 6%) 94/ 97 (96, 9%)
1.2% (-2.3% to 6.7%) 0.5% (-7.0% to 9.3%)
1, 2% (- 2, 3... 6, 7%) 0, 5% (- 7, 0... 9, 3%) - 3, 3 (- 8, 3%... 2. 7%)
patients with HIV-1 RNA < 200 copies/ ml PVR (KM)
patsiendid HIV- 1 RNA tasemega < 200 koopiat/ ml PVR (KM)
98.4%
98, 4%
98.9%
98, 9%
-0.5% (-3.2% to 2.2%)
- 0, 5% (- 3, 2... 2, 2%)
M=Excluded
M=välja arvatud
0% (-2.4% to 4.2%)
0% (- 2, 4... 4, 2%)
M=Failure
M=ebaefektiivsus
181/ 203 (89.2%)
181/ 203 (89, 2%)
87/ 97 (89.7%)
87/ 97 (89, 7%)
-0.5% (-7.6% to 7.9%)
- 0, 5% (- 7, 6... 7, 9%)
Pure virologic response assessed using the Kaplan Meier (KM) method M:
Puhas viroloogiline ravivastus, hinnatuna Kaplan Meieri (KM) meetodil M:
Missing Modified LOCF:
Puudub Modifitseeritud LOCF:
Post-hoc analysis where patients who failed virologically or discontinued for adverse events were treated as failures; for other drop-outs, the LOCF (last observation carried forward) method was applied
29 ebaõnnestumist või kõrvaltoime tõttu uuringu katkestamist kui ravi ebaõnnestumist; ülejäänud katkestamiste osas rakendati viimaste andmete edasikandmise meetodit (LOCF - Last Observation Carried Forward).
When the two strata were analysed separately, response rates in the stratum with prior PI-treatment were numerically lower for patients switched to Atripla [92.4% versus 94.0% for the PVR (sensitivity analysis) for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of -1.6% (-10.0%, 6.7%)].
Kui kaht valimit analüüsiti eraldi, oli ravivastuse määr eelnevalt proteaasiinhibiitoritega ravitud patsientidel numbriliselt väiksem Atripla' le üle viidud patsientidel [PVR 92, 4% versus 94, 0% (tundlikkuse analüüsis) vastavalt Atripla ja varasema raviga jätkanud patsientidel; erinevus (95% CI) 1, 6% (- 10, 0%, 6. 7%).
In the prior-NNRTI stratum, response rates were 98.9% vs 97.4% for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of 1.4% (-4.0%, 6.9%).
Eelnevalt NNRTI ravi saanud valimis oli ravivastus vastavalt 98, 9% versus 97, 4% vastavalt Atripla ja varasema raviga jätkanud patsientidel; erinevus (95% CI) 1, 4% (- 4, 0%, 6, 9%)].
Patients coinfected with HIV and HBV: limited clinical experience in patients co-infected with HIV and HBV suggests that treatment with emtricitabine or tenofovir disoproxil fumarate in antiretroviral combination therapy to control HIV infection also results in a reduction in HBV DNA (3 log10 reduction or 4 to 5 log10 reduction, respectively) (see section 4.4).
HIV ja HBV koinfektsiooniga patsiendid: piiratud kliiniline kogemus HIV ja HBV koinfektsiooniga patsientidel osutab, et emtritsitabiini või tenofoviirdisoproksiilfumaraadi kasutamine retroviirusevastases kombineeritud ravis HIV- infektsiooni kontrollimiseks vähendab ka HBV DNA- d (vähenemine vastavalt 3 log10 või 4… 5 log10) (vt lõik 4. 4).
The separate pharmaceutical forms of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used to determine the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, administered separately in HIV infected patients.
Efavirensi, emtritsitabiini ja tenofoviirdisoproksiilfumaraadi farmakokineetika uurimiseks HIV- infektsiooniga patsientidel kasutati nende toimeainete eraldi ravimvorme.
The bioequivalence of one Atripla film-coated tablet with one efavirenz 600 mg film-coated tablet plus one emtricitabine 200 mg hard capsule plus one tenofovir disoproxil 245 mg film-coated tablet (equivalent to 300 mg tenofovir disoproxil fumarate) administered together, was established following single dose administration to fasting healthy subjects in study GS-US-177-0105 (see Table 7).
Ühe Atripla õhukese polümeerikattega tableti bioekvivalentsus ühe efavirensi 600 mg õhukese polümeerikattega tableti pluss ühe emtritsitabiini 200 mg kõvakapsli pluss ühe tenofoviirdisoproksiili 245 mg õhukese polümeerikattega tabletiga (ekvivalentne 300 mg tenofoviirdisoproksiilfumaraadiga) tuvastati pärast ühekordse annuse manustamist tühja kõhuga tervetele isikutele uuringus GS- US- 177- 0105 (vt tabel 7).
28 Table 7:
Tabel 7:
Summary of pharmacokinetic data from study GS-US-177-0105
Uuringust GS- US- 177- 0105 saadud farmakokineetiliste andmete kokkuvõte
Tenofovir disoproxil
Efavirens (n=45)
Efavirenz (n=45)
Emtritsitabiin (n=45) GMR
GMR (%)
(%)
Emtricitabine (n=45) GMR (%)
(%)
fumarate (n=45) GMR (%)
GMR (%)
Reference (90%CI) Test 98.79
Referents (90% CI) Test Referents (90% CI) Test 98, 79 88, 84
Reference (90%CI) Test Reference (90%CI) 88.84
Referents (90% CI) 91, 46
2,264.3
2264, 3
2,308.6
2308, 6
(92.28,
(92, 28,
2,130.6
2130, 6
2,384.4
2384, 4
(84.02,
(84, 02,
325.1
325, 1
352.9
352, 9
(84.64,
(84, 64,
(26.8)
(26, 8)
(30.3)
(30, 3)
105.76) 95.84
105, 76) 95, 84
(25.3)
(25, 3)
(20.4)
(20, 4)
93.94) 97.98
93, 94) 97, 98
(34.2)
(34, 2)
(29.6)
(29, 6)
98.83) 99.29
98, 83) 99, 29
125,623.6 132,795.7
AUC0- viimane 125623, 6 132795, 7
(90.73,
(90, 73,
10,682.6 10,874.4
10682, 6 10874, 4
(94.90,
(94, 90,
1,948.8
1948, 8
1,969.0
1969, 0
(91.02,
(91, 02,
(25.7) (27.0)
(ng· h/ ml) (25, 7) (27, 0)
101.23) 95.87
101, 23) 95, 87
(18.1) (14.9)
(18, 1) (14, 9)
101.16) 97.96
101, 16) 97, 96
(32.9)
(32, 9)
(32.8)
(32, 8)
108.32) 100.45
108, 32) 100, 45
146,074.9 155,518.6
AUCin 146074, 9 155518, 6
(89.63,
(89, 63,
10,854.9 11,054.3
10854, 9 11054, 3
(94.86,
(94, 86,
2,314.0
2314, 0
2,319.4
2319, 4
(93.22,
(93, 22,
(ng·h/ ml)
(ng· h/ ml) (33, 1) (34, 6)
(33.1) (34.6)
(17, 9) (14, 9)
102.55)
101, 16)
(17.9) (14.9)
(29, 2)
101.16)
(30, 3)
(29.2)
108, 23)
(30.3)
(h)
108.23)
(45, 3)
T1/ 2 (h)
(38, 3)
180.6 182.5 (45.3) (38.3)
(53, 8)
14.5 14.6 (53.8) (47.8)
(47, 8)
18.9 (20.8)
(20, 8)
17.8 (22.6)
(22, 6)
Reference: single dose of a 600 mg efavirenz tablet, 200 mg emtricitabine capsule and 300 mg tenofovir disoproxil fumarate tablet taken under fasted conditions.
600 mg efavirensi tableti, 200 mg emtritsitabiini kapsli ja 300 mg tenofoviirdisoproksiilfumaraadi tableti ühekordne võtmine tühja kõhuga.
GMR=geometric least-squares mean ratio, CI=confidence interval
Testi - ja referentsväärtused on keskmised (% variatsioonikordaja) GMR: geomeetriline vähimruutude keskmine suhe, CI=usaldusvahemik
Absorption: in HIV infected patients, peak efavirenz plasma concentrations were attained by 5 hours and steady-state concentrations reached in 6 to 7 days.
35 patsiendil,
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady-state peak concentration (Cmax) was 12.9 ± 3.7 µM (29%) [mean ± standard deviation (S. D.) (coefficient of variation (%CV))], steady-state Cmin was 5.6 ± 3.2 µM (57%), and AUC was 184 ± 73 µM• h (40%).
30 kes said efavirensi 600 mg üks kord ööpäevas, oli tasakaalukontsentratsiooni seisundi maksimaalne kontsentratsioon (Cmax) 12, 9 ± 3, 7 µM (29%) [keskmine ± standardhälve (SD) (variatsioonikordaja (% CV))], tasakaalukontsentratsiooni seisundi Cmin oli 5, 6 ± 3, 2 µM (57%) ning AUC oli 184 ± 73 µM• h (40%).
Emtricitabine is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring at 1 to 2 hours post-dose.
Emtritsitabiin imendub kiiresti, maksimaalne kontsentratsioon plasmas saabub 1.. 2 tundi pärast annuse manustamist.
Following multiple dose oral administration of emtricitabine to 20 HIV infected patients, steady-state Cmax was 1.8 ± 0.7 µg/ ml (mean ± S. D.) (39%CV), steady-state Cmin was 0.09 ± 0.07 µg/ ml (80%) and the AUC was 10.0 ± 3.1 µg• h/ ml (31%) over a 24 hour dosing interval.
Pärast emtritsitabiini korduvate annuste suukaudset manustamist 20 HIV- infektsiooniga patsiendile oli tasakaalukontsentratsiooni seisundi Cmax 1, 8 ± 0, 7 µg/ ml (keskmine ± SD) (39% CV), tasakaalukontsentratsiooni seisundi Cmin oli 0, 09 ± 0, 07 µg/ ml (80%) ning AUC oli 10, 0 ± 3, 1 µg• h/ ml (31%) 24- tunnise manustamisintervalli jooksul.
Following oral administration of a single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate to HIV-1 infected patients in the fasted state, maximum tenofovir concentrations were achieved within one hour and the Cmax and AUC (mean ± S. D.) (%CV) values were 296 ± 90 ng/ ml (30%) and 2,287 ± 685 ng• h/ ml (30%), respectively.
Pärast tenofoviirdisoproksiilfumaraadi ühekordse 300 mg annuse suukaudset manustamist HIV- 1- infektsiooniga patsientidele tühja kõhuga saabus tenofoviiri maksimaalne kontsentratsioon ühe tunni jooksul ning Cmax ja AUC (keskmine ± SD) (% CV) väärtused olid vastavalt 296 ± 90 ng/ ml (30%) ja 2287 ± 685 ng• h/ ml (30%).
Atripla has not been evaluated in the presence of food.
Toidu mõju: ei ole uuritud Atripla manustamist koos toiduga.
Compared to fasted administration, dosing of tenofovir disoproxil fumarate and emtricitabine in combination with either a high fat meal or a light meal increased the mean AUC and Cmax of tenofovir by 35% and 15%, respectively without affecting emtricitabine exposures.
Võrreldes tühja kõhuga manustamisega suurenesid tenofoviirdisoproksiilfumaraadi ja emtritsitabiini koos rasvarikka eine või kerge einega manustamise järgselt tenofoviiri keskmine AUC ja Cmax vastavalt 35% ja 15%; emtritsitabiini ekspositsioon ei muutunud.
Atripla is recommended for administration on an empty stomach since food may increase efavirenz exposure and may lead to an increase in the frequency of adverse reactions (see sections 4.4 and 4.8).
Atripla’ t soovitatakse manustada tühja kõhuga, sest toit võib suurendada efavirensi ekspositsiooni, mille tagajärjel võib suureneda kõrvaltoimete esinemissagedus (vt lõigud 4. 4 ja 4. 8).
It is anticipated that tenofovir exposure will be approximately 35% lower following administration of Atripla on an empty stomach as compared to the individual component tenofovir disoproxil fumarate when taken with food.
Arvatakse, et pärast Atripla manustamist tühja kõhuga on tenofoviiri ekspositsioon umbes 35% madalam kui üksikkomponendi tenofoviirdisoproksiilfumaraadi manustamisel koos toiduga.
Forty-eight week data from a clinical study (AI266073) showed maintenance of virologic suppression for patients who had stable virologic suppression on combination
48- nädala andmed kliinilisest uuringust (AI266073) näitasid viroloogilise supressiooni säilimist patsientidel, kes olid kombineeritud retroviirusevastase ravi toimel saavutanud stabiilse viroloogilise supressiooni ning läksid seejärel üle Atripla tühja kõhuga manustamisele.
Distribution: efavirenz is highly bound (> 99%) to human plasma proteins, predominantly albumin.
Jaotumine: efavirens seondub ulatuslikult inimese plasmavalkudega (> 99%), peamiselt albumiiniga.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins is < 4% and independent of concentrations over the range of 0.02 to 200 µg/ ml.
In vitro on emtritsitabiini seondumine inimese plasmavalkudega < 4% ja see ei sõltu kontsentratsioonist vahemikus 0, 02... 200 µg/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of emtricitabine was approximately 1.4 l/ kg.
Pärast veenisisest manustamist oli emtritsitabiini jaotusruumala umbes 1, 4 l/ kg.
The mean plasma to blood concentration ratio was approximately 1.0 and the mean semen to plasma concentration ratio was approximately 4.0.
Keskmine plasma/ vere kontsentratsioonide suhe oli ligikaudu 1, 0 ja keskmine seemnevedeliku/ plasma kontsentratsioonide suhe oli ligikaudu 4. 0.
In vitro binding of tenofovir to human plasma or serum protein is < 0.7% and 7.2%, respectively over the tenofovir concentration range 0.01 to 25 µg/ ml.
Tenofoviiri in vitro seonduvus inimese plasma - või seerumivalkudega on vastavalt < 0, 7 ja 7, 2% tenofoviiri kontsentratsioonivahemikus 0, 01... 25 µg/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of tenofovir was approximately 800 ml/ kg.
Pärast veenisisest manustamist oli tenofoviiri jaotusruumala umbes 800 ml/ kg.
Biotransformation: studies in humans and in vitro studies using human liver microsomes have demonstrated that efavirenz is principally metabolised by the cytochrome P450 system to hydroxylated metabolites with subsequent glucuronidation of these hydroxylated metabolites.
Biotransformatsioon: uuringud inimestel ja in vitro uuringud inimese maksa mikrosoomidega on näidanud, et efavirens metaboliseerub peamiselt tsütokroom P450 süsteemi kaudu hüdroksüülitud metaboliitideks, millele järgneb nende metaboliitide glükuroniseerimine.
These metabolites are essentially inactive against HIV-1.
Metaboliidid on HIV- 1 suhtes inaktiivsed.
The in vitro studies suggest that CYP3A4 and CYP2B6 are the major isoenzymes responsible for efavirenz metabolism and that it inhibits P450 isoenzymes 2C9, 2C19, and 3A4.
In vitro uuringud näitavad, et CYP3A4 ja CYP2B6 on põhilised efavirensi metabolismis osalevad isoensüümid ja et efavirens inhibeerib P450 isoensüüme 2C9, 2C19 ja 3A4.
Efavirenz plasma exposure may be increased in patients with homozygous G516T genetic variant of the CYP2B6 isoenzyme.
Efavirensi ekspositsioon plasmas võib suureneda patsientidel, kellel on CYP2B6 isoensüümi homosügootne G516T geneetiline variant.
Efavirenz has been shown to induce P450 enzymes, resulting in the induction of its own metabolism.
31 Efavirens indutseerib P450 ensüüme, mis omakorda indutseerivad tema enda metabolismi.
In uninfected volunteers, multiple doses of 200 to 400 mg per day for 10 days resulted in a lower than predicted extent of accumulation (22 to 42% lower) and a shorter terminal half-life of 40 to 55 hours (single dose half-life 52 to 76 hours).
Tervetele vabatahtlikele korduvate 200... 400 mg ööpäevaste annuste manustamisel 10 päeva jooksul kumuleerus ravim oodatust vähem (22... 42%) ja terminaalne poolväärtusaeg lühenes 40... 55 tunnini (üksikannuse poolväärtusaeg 52... 76 tundi).
The biotransformation of emtricitabine includes oxidation of the thiol moiety to form the 3'-sulphoxide diastereomers (approximately 9% of dose) and conjugation with glucuronic acid to form 2'-O-glucuronide (approximately 4% of dose).
Emtritsitabiini biotransformatsioon hõlmab tioolrühma oksüdatsiooni, mille käigus moodustuvad 3 ’ - sulfoksiid- diastereomeerid (ligikaudu 9% annusest) ja konjugatsiooni glükuroonhappega, mille käigus moodustub 2 ’ - O- glükuroniid (ligikaudu 4% annusest).
In vitro studies have determined that neither tenofovir disoproxil fumarate nor tenofovir are substrates for the CYP450 enzymes.
In vitro uuringutes tehti kindlaks, et tenofoviirdisoproksiilfumaraat ega tenofoviir ei ole CYP450 ensüümide substraadid.
Neither emtricitabine nor tenofovir inhibited in vitro drug metabolism mediated by any of the major human CYP450 isoforms involved in drug biotransformation.
Emtritsitabiin ega ka tenofoviir ei inhibeerinud in vitro ravimite metabolismi, mida vahendab mõni ravimite biotransformatsiooniga seotud CYP450 tähtsamatest isoensüümidest.
Also, emtricitabine did not inhibit uridine 5'-diphosphoglucuronyl transferase, the enzyme responsible for glucuronidation.
Emtritsitabiin ei inhibeeri ka glükuroonimise eest vastutavat ensüümi uridiin- 5 ’ - difosfoglükuronüültransferaasi.
Elimination: efavirenz has a relatively long terminal half-life of at least 52 hours after single doses (see also data from bioequivalence study described above) and 40 to 55 hours after multiple doses.
Eliminatsioon: efavirensil on suhteliselt pikk terminaalne poolväärtusaeg: pärast üksikannuse manustamist vähemalt 52 tundi (vt ka andmed ülalkirjeldatud bioekvivalentsuse uuringust) ja pärast korduvat manustamist 40... 55 tundi.
Approximately 14 to 34% of a radiolabelled dose of efavirenz was recovered in the urine and less than 1% of the dose was excreted in urine as unchanged efavirenz.
Muutumatul kujul eritus uriiniga alla 1% annusest.
The systemic clearance of emtricitabine averaged 307 ml/ min.
Emtritsitabiini süsteemne kliirens oli keskmiselt 307 ml/ min.
Following oral administration, the elimination half-life of tenofovir is approximately 12 to 18 hours.
Pärast suukaudset manustamist on tenofoviiri eliminatsiooni poolväärtusaeg ligikaudu 12... 18 tundi.
Tenofovir is primarily excreted by the kidney by both filtration and an active tubular transport system with approximately 70 to 80% of the dose excreted unchanged in urine following intravenous administration.
Pärast veenisisest manustamist eritub umbes 70... 80% annusest muutumatul kujul uriiniga.
Renal
Tenofoviiri kliirens on keskmiselt 307 ml/ min.
30 clearance has been estimated to be approximately 210 ml/ min, which is in excess of the glomerular filtration rate.
Renaalne kliirens on hinnanguliselt 210 ml/ min, mis ületab glomerulaarfiltratsiooni kiirust.
Age, gender and ethnicity: the pharmacokinetics of emtricitabine and tenofovir are similar in male and female patients.
Vanus, sugu ja etniline kuuluvus: emtritsitabiini ja tenofoviiri farmakokineetika on meessoost ja naissoost patsientidel sarnane.
Although limited data suggest that females as well as Asian and Pacific Island patients may have higher exposure to efavirenz, they do not appear to be less tolerant of efavirenz.
Piiratud andmetel on naistel ning samuti Aasia ja Vaikse ookeani regiooni patsientidel efavirensi toime tugevam, kuid nad taluvad ravimit sarnaselt teistele.
Pharmacokinetic studies have not been performed with efavirenz, emtricitabine or tenofovir in the elderly (over 65 years).
Eakatel patsientidel (vanus üle 65 eluaasta) ei ole efavirensi, emtritsitabiini või tenofoviiriga farmakokineetika uuringuid läbi viidud.
Pharmacokinetic studies with Atripla have not been performed in infants and children (see section 4.2).
Atripla’ ga ei ole imikutel ja lastel farmakokineetika uuringuid läbi viidud (vt lõik 4. 2).
Renal impairment: the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate after co-administration of the separate pharmaceutical forms or as Atripla have not been studied in HIV infected patients with renal impairment.
Neerukahjustus: efavirensi, emtritsitabiini ja tenofoviirdisoproksiilfumaraadi farmakokineetikat pärast eraldi preparaatide manustamist koos või Atripla’ na ei ole uuritud neerukahjustuse ja HIV- infektsiooniga patsientidel.
Pharmacokinetic parameters were determined following administration of single doses of the individual preparations of emtricitabine 200 mg or tenofovir disoproxil 245 mg to non-HIV infected patients with varying degrees of renal impairment.
Farmakokineetilised näitajad määrati pärast 200 mg emtritsitabiini või 245 mg tenofoviirdisoproksiili ühekordse annuse eraldi manustamist HIV- infektsioonita patsiendile, kellel esines erineva raskusastmega neerukahjustus.
The degree of renal impairment was defined according to baseline creatinine clearance (normal renal function when creatinine clearance > 80 ml/ min; mild impairment with creatinine clearance=50 to 79 ml/ min; moderate impairment with creatinine clearance=30 to 49 ml/ min and severe impairment with creatinine clearance=10 to 29 ml/ min).
Neerukahjustuse raskusaste defineeriti vastavalt kreatiniini kliirensi algväärtusele (> 80 ml/ min: normaalne neerufunktsioon; 50... 79 ml/ min: neerufunktsiooni kerge häire; 30... 49 ml/ min: neerufunktsiooni mõõdukas häire; 10... 29 ml/ min: neerufunktsiooni raske häire).
The mean (%CV) emtricitabine exposure increased from 12 µg• h/ ml (25%) in subjects with normal renal function to 20 µg• h/ ml (6%), 25 µg• h/ ml (23%) and 34 µg• h/ ml (6%) in patients with mild, moderate and severe renal impairment, respectively.
Emtritsitabiini keskmine (% variatsioonikordaja) ekspositsioon suurenes väärtuselt 12 µg• h/ ml (25%) normaalse neerufunktsiooniga isikute puhul väärtusteni 20 µg• h/ ml (6%), 25 µg• h/ ml (23%) ja 34 µg• h/ ml (6%) vastavalt kerge, mõõduka ja raske neerufunktsiooni häirega patsientidel.
The mean (%CV) tenofovir exposure increased from 2,185 ng• h/ ml (12%) in patients with normal renal function, to 3,064 ng• h/ ml (30%), 6,009 ng• h/ ml (42%) and 15,985 ng• h/ ml (45%) in patients with mild, moderate and severe renal impairment, respectively.
32 Tenofoviiri keskmine (% variatsioonikordaja) ekspositsioon suurenes väärtuselt 2185 ng• h/ ml (12%) normaalse neerufunktsiooniga patsientide puhul väärtusteni 3064 ng• h/ ml (30%), 6009 ng• h/ ml (42%) ja 15985 ng• h/ ml (45%) vastavalt kerge, mõõduka ja raske neerufunktsiooni häirega patsientidel.
In patients with end-stage renal disease (ESRD) requiring haemodialysis, between dialysis drug exposures substantially increased over 72 hours to 53 µg• h/ ml (19%) of emtricitabine, and over 48 hours to 42,857 ng• h/ ml (29%) of tenofovir.
Hemodialüüsi vajavatel lõpp- staadiumis neeruhaigusega (end- stage renal disease - ESRD) patsientidel suurenes dialüüside vahel ravimi ekspositsioon emtritsitabiini puhul 72 tunni jooksul väärtuseni 53 µg• h/ ml (19%) ja tenofoviiril puhul 48 tunni jooksul väärtuseni 42857 ng• h/ ml (29%).
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance < 50 ml/ min).
Atripla’ t ei soovitata kasutada mõõduka või raske neerukahjustusega (kreatiniini kliirens < 50 ml/ min) patsientidel.
Patients with moderate or severe renal impairment require dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 4.4).
Mõõduka või raske neerukahjustusega patsientidel peab muutma emtritsitabiini ja tenofoviirdisoproksiilfumaraadi manustamisintervalli, mida ei saa teha kombinatsioontableti kasutamisel (vt lõigud 4. 2 ja 4. 4).
Hepatic impairment: the pharmacokinetics of Atripla have not been studied in HIV infected patients with hepatic impairment.
Maksakahjustus: maksakahjustuse ja HIV- infektsiooniga patsientidel ei ole Atripla farmakokineetikat uuritud.
Atripla should be administered with caution to patients with mild-to-moderate liver disease (see sections 4.3 and 4.4).
Kerge kuni mõõduka maksahaigusega patsientidel tuleb Atripla’ t kasutada ettevaatusega (vt lõigud 4. 3 ja 4. 4).
Atripla must not be used in patients with severe hepatic impairment (see section 4.3).
Atripla’ t ei tohi kasutada raske maksakahjustusega patsientidel (vt lõik 4. 3).
In the single patient studied with severe hepatic impairment (CPT, Grade C), half-life of efavirenz was doubled indicating a potential for a much greater degree of accumulation.
Raske maksakahjustusega patsiendil (CPT aste C) pikenes efavirensi poolväärtusaeg kaks korda, mis viitab ravimi kuhjumise suuremale tõenäosusele.
31 The pharmacokinetics of emtricitabine have not been studied in non-HBV infected patients with varying degrees of hepatic insufficiency.
Emtritsitabiini farmakokineetikat ei ole uuritud erineva raskusastmega maksapuudulikkusega HBV- infektsioonita patsientidel.
In general, emtricitabine pharmacokinetics in HBV infected patients were similar to those in healthy subjects and in HIV infected patients.
Üldiselt oli emtritsitabiini farmakokineetika HBV- infektsiooniga isikutel sarnane tervete patsientide ja HIV- infektsiooniga patsientide omale.
A single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate was administered to non-HIV infected patients with varying degrees of hepatic impairment defined according to CPT classification.
Maksakahjustuse erineva raskusastmega (defineeritud vastavalt Child- Pugh- Turcotte (CPT) klassifikatsioonile) HIV- infektsioonita patsientidele manustati tenofoviirdisoproksiilfumaraadi ühekordne annus 300 mg.