natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The superiority of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir over the comparator protease inhibitor/ ritonavir arm was observed for all efficacy parameters at week 48.
APTIVUS’ e ja ritonaviiri väikeste annuste kombinatsiooni paremust võrreldes proteaasi inhibiitori ja ritonaviiri rühma suhtes täheldati kõigi efektiivsusparameetrite osas 48. nädalal.
It has not been shown that APTIVUS is superior to these boosted comparator protease inhibitors in patients harbouring strains susceptible to these protease inhibitors.
Ei ole näidatud, kas APTIVUS on üle ka sellistest võimendavatest proteinaasi inhibiitoritest, millede suhtes patsientide viirustüved on tundlikud.
RESIST data also demonstrate that APTIVUS co- administered with low dose ritonavir exhibits a better treatment response at 48 weeks when the OBR contains genotypically available antiretroviral agents (eg enfuvirtide).
RESIST uuringute andmed näitavad ka seda, et APTIVUS’ e ja ritonaviiri väikeste annuste kombinatsioon annab paremat ravivastust 48 nädala pärast siis, kui OFR sisaldab genotüübile toimivaid retroviirusevastaseid ravimeid (nt enfuvirtiid).
At present there are no results from controlled trials evaluating the effect of APTIVUS on clinical progression of HIV.
Käesolevalt puuduvad kontrollitud uuringute tulemused APTIVUS’ e toimest HIV kliinilisele progresseerumisele.
Analyses of tipranavir resistance in treatment experienced patients:
19 Tipranaviir- resistentsuse analüüsid varem ravitud patsientidel:
APTIVUS/ ritonavir response rates in the RESIST studies were assessed by baseline tipranavir genotype and phenotype.
RESIST uuringutes hinnati vastuse määrasid APTIVUS’ ele/ ritonaviirile patsiendi esialgse tipranaviir- genotüübi ja – fenotüübi alusel.
Relationships between baseline phenotypic susceptibility to tipranavir, primary PI mutations, protease mutations at codons 33, 82, 84 and 90, tipranavir resistance-associated mutations, and response to APTIVUS/ ritonavir therapy were assessed.
Hinnati seoseid esialgse fenotüübilise tipranaviirtundlikkuse, primaarsete PI mutatsioonide, koodonites 33, 82, 84 ja 90 toimunud proteaasi mutatsioonide, mutatsioonidega seotud tipranaviir - resistentsuse ja APTIVUS’ e/ ritonaviiri ravivastuse vahel.
− Primary PI mutations:
- Primaarsed PI mutatsioonid:
Response rates were higher in APTIVUS/ ritonavir patients than comparator PI boosted with ritonavir in new enfuvirtide patients, or patients without new enfuvirtide.
Ravivastuse määrad olid suuremad APTIVUS’ e/ ritonaviiri patsientidel kui neil, kes said ritonaviiriga võimendatud võrdlus- PI- t nii uue enfuvirtiidi rühmas kui ilma uue enfuvirtiidita.
− Mutations at protease codons 33, 82, 84 and 90:
- Mutatsioonid proteaasi koodonites 33, 82, 84 ja 90:
− Tipranavir resistance-associated mutations:
- Tipranaviir- resistentsusega seotud mutatsioonid:
Virological response to APTIVUS/ ritonavir therapy has been evaluated using a tipranavir-associated mutation score based on baseline genotype in RESIST-1 and RESIST-2 patients.
Viroloogilist vastust APTIVUS/ ritonaviir- ravile hinnati RESIST- 1 ja RESIST- 2 patsientidel esialgsel genotüübil põhinevalt, kasutades tipranaviiriga seotud mutatsioonide skoori.
This score (counting the 16 amino acids that have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced viral load response:
Seda skoori (mis arvestab 16 aminohapet, mis on olnud seotud vähenenud tipranaviir- tundlikkuse ja/ või vähenenud vastusega viiruse hulga osas:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V) was applied to baseline viral protease sequences.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D ja 84V) rakendati esialgsetel viiruse proteaasi järjestustel.
A correlation between the tipranavir mutation score and response to APTIVUS/ ritonavir therapy at week 48 has been established.
On tõestatud seos tipranaviiri mutatsioonide skoori ja APTIVUS/ ritonaviir- ravivastuse vahel 48. nädalal.
At 48-weeks, a higher proportion of patients receiving APTIVUS/ ritonavir achieved a treatment response in comparison to the comparator protease inhibitor/ ritonavir for nearly all of the possible combinations of genotypic resistance mutations (see table below).
48 nädala pärast esines APTIVUS/ ritonaviir- ravi saanud patsientidest ravivastus suuremal proportsioonil kui neil, kes said võrreldavat proteaasi inhibiitorit/ ritonaviiri peaaegu kõigi genotüübilise resistentsuse võimalike kombinatsioonide puhul (vt tabelit allpool).
20 Proportion of patients achieving treatment response at Week 48 (confirmed ≥ 1 log10 copies/ ml decrease in viral load compared to baseline), according to tipranavir baseline mutation score and enfuvirtide use in RESIST patients
20 Patsientide osakaal, kel esines ravivastus 48. nädalal (mida kinnitas viiruse hulga ≥1 log10 koopia/ ml vähenemine esialgsega võrreldes), vastavalt tipranaviiri esialgsete mutatsioonide skoorile ja enfuvirtiidi kasutamisele RESIST uuringu patsientidel.
No New ENF*
Ilma uue ENF * - ta
Number of TPV Score Mutations**
skoori mutatsioonide arv **
0,1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Kõik patsiendid
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
ENF – enfuvirtiid; TPV/ r – tipranaviir/ ritonaviir.
Sustained HIV-1 RNA decreases up to week 48 were mainly observed in patients who received APTIVUS/ ritonavir and new enfuvirtide.
Pidevat HIV- 1 RNA vähenemist kuni 48 nädala jooksul täheldati peamiselt neil patsientidel, kes said APTIVUS’ t/ ritonaviiri ja uut enfuvirtiidi.
If patients did not receive APTIVUS/ ritonavir with new enfuvirtide, diminished treatment responses at week 48 were observed, relative to new enfuvirtide use (see Table below).
Kui patsiendid ei saanud APTIVUS’ t/ ritonaviiri koos uue enfuvirtiidiga, täheldati 48 nädala pärast vähenenud ravivastuseid, võrreldes uue enfuvirtiidi kasutamisega (vt tabelit allpool).
No New ENF*
Ilma uue ENF * - ita
0, 1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Kõik patsiendid
-2.3 -2.1 -2.4 -1.7 -1.9 -2.0
- 2, 3 - 2, 1 - 2, 4 - 1, 7 - 1, 9 - 2, 0
-1.6 -1.1 -0.9 -0.8 -0.6 -1.0
- 1, 6 - 1, 1 - 0, 9 - 0, 8 - 0, 6 - 1, 0
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF ** **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
ENF – enfuvirtiid; TPV/ r – tipranaviir/ ritonaviir.
− Tipranavir phenotypic resistance:
- Tipranaviiri fenotüübiline resistentsus:
Isolates with baseline fold change of > 0 to 3 are considered susceptible; isolates with > 3 to 10 fold changes have decreased susceptibility; isolates with > 10 fold changes are resistant.
Isolaate, mille esialgne kordne muutus on > 0 kuni 3, peetakse tundlikeks; isolaatidel kordse muutusega > 3... 10 on vähenenud tundlikkus; isolaadid, mille kordne muutus on üle 10, on resistentsed.
21 5.2 Pharmacokinetic properties
21 5. 2 Farmakokineetilised omadused
In order to achieve effective tipranavir plasma concentrations and a twice daily dosing regimen, coadministration of tipranavir with low dose ritonavir twice daily is essential (see section 4.2).
Tipranaviiri efektiivsete plasmakontsentratsioonide saavutamiseks kaks korda ööpäevas annustamisskeemi korral tuleb tipranaviiri manustada koos ritonaviiri väikeste annustega kaks korda ööpäevas (vt lõik 4. 2).
Ritonavir acts by inhibiting hepatic cytochrome P450 CYP3A, the intestinal P-glycoprotein (Pgp) efflux pump and possibly intestinal cytochrome P450 CYP3A as well.
Ritonaviir pärsib maksa tsütokroomi P450 CYP3A, soolestiku P- glükoproteiini (Pgp) väljavoolu pumpa ja võib- olla ka soolestiku tsütokroomi P450 CYP3A.
As demonstrated in a dose- ranging evaluation in 113 HIV-negative healthy male and female volunteers, ritonavir increases AUC0- 12h, Cmax and Cmin and decreases the clearance of tipranavir.
Nagu näitas üks annuse hindamise uuring (dose- ranging evaluation) 113- l HIV- negatiivsel, tervel mees - ja naisvabatahtlikul, suurendab ritonaviir tipranaviiri AUC0- 12h, Cmax ja Cmin ning vähendab tipranaviiri kliirensit.
Tipranavir co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) was associated with a 29-fold increase in the geometric mean morning steady-state trough plasma concentrations compared to tipranavir 500 mg twice daily without ritonavir.
Tipranaviiri manustamisel koos ritonaviiri väikeste annustega (500 mg/ 200 mg 2 x ööpäevas) kaasnes tipranaviiri annuse 500 mg 2 x ööpäevas tasakaaluseisundi hommikuse minimaalse plasmakontsentratsiooni geomeetrilise keskmise 29- kordne tõus.
Tipranavir is a Pgp substrate, a weak Pgp inhibitor and appears to be a potent Pgp inducer as well.
Tipranaviir on Pgp substraat, nõrk Pgp inhibiitor ja näib olevat ka selle indutseerija.
Data suggest that, although ritonavir is a Pgp inhibitor, the net effect of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, at the proposed dose regimen at steady-state, is Pgp induction.
Andmed näitavad, et kuigi ritonaviir on Pgp inhibiitor on APTIVUS’ e ja väikese annuse ritonaviiri koosmanustamise lõplikuks mõjuks ettenähtud doseerimise ja tasakaaluolekus Pgp induktsioon.
Peak plasma concentrations are reached within 1 to 5 hours after dose administration depending upon the dosage used.
Maksimaalne kontsentratsioon plasmas saabub 1... 5 tundi pärast manustamist, olenevalt annuse suurusest.
Steady-state is attained in most subjects after 7 days of dosing.
Tasakaalukontsentratsioon saavutatakse enamusel inimestest pärast 7- päevast manustamist.
Dosing with APTIVUS 500 mg concomitant with 200 mg ritonavir twice daily for 2 to 4 weeks and without meal restriction produced a mean tipranavir peak plasma concentration (Cmax) of 94.8 ± 22.8 µM for female patients (n=14) and 77.6 ± 16.6 µM for male patients (n=106), occurring approximately 3 hours after administration.
500 mg APTIVUS’ e manustamine koos 200 mg ritonaviiriga kaks korda ööpäevas 2... 4 nädala vältel ja ilma toidu piiranguta kutsus esile tipranaviiri keskmise maksimaalse plasmakontsentratsiooni (Cmax) naispatsientidel 94, 8 ± 22, 8 µm (n=14) ja meestel 77, 6 ± 16, 6 µm (n=106), mis saabus ligikaudu 3 tundi pärast manustamist.
The mean steady-state trough concentration prior to the morning dose was 41.6 ± 24.3 µM for female patients and 35.6 ± 16.7 µM for male patients.
Keskmine minimaalne kontsentratsioon tasakaalu seisundis enne hommikust annust oli naistel 41, 6 ± 24, 3 µm ja meestel 35, 6 ± 16, 7 µm.
Tipranavir AUC over a 12 hour dosing interval averaged 851 ± 309 µM• h (CL=1.15 l/ h) for female patients and 710 ± 207 µM • h (CL=1.27 l/ h) for male patients.
Tipranaviiri AUC oli 12- tunnise annustevahelise intervalli kestel naistel keskmiselt 851 ± 309 µm· h (CL=1, 15 l/ h) ja meestel 710 ± 207 µm· h (CL=1, 27 l/ h).
The mean half-life was 5.5 (females) or 6.0 hours (males).
Poolväärtusaeg on keskmiselt 5, 5 (naistel) kuni 6, 0 (meestel).
Effects of food on oral absorption:
Toidu mõju suukaudsele imendumisele:
Food improves the tolerability of tipranavir/ ritonavir.
Toit parandab tipranaviir/ ritonaviiri taluvust.
Therefore APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, should be given with food.
Seega tuleb APTIVUS pehmekapsleid koos ritonaviiriga manustada söögi ajal.
Data are awaited to substantiate the influence of food on oral absorption.
Tulemas on andmeid, mis selgitavad toidu mõju suukaudsele imendumisele.
Absorption of tipranavir, co-administered with low dose ritonavir, is reduced in the presence of antacids (see section 4.5).
Tipranaviiri, manustatuna koos väikese annuse ritonaviiriga, imendumine väheneb antatsiidide juuresolekul (vt lõik 4. 5).
Tipranavir is extensively bound to plasma proteins (> 99.9%).
Tipranaviir seondub ulatuslikult plasmavalkudega (> 99, 9%).
From clinical samples of healthy volunteers and HIV-1 positive subjects who received tipranavir without ritonavir the mean fraction of tipranavir unbound in plasma was similar in both populations (healthy volunteers 0.015% ± 0.006%; HIV-positive subjects 0.019% ± 0.076%).
Kliinilistes proovides, mis võeti tervetelt vabatahtlikelt ja HIV- 1- positiivsetelt patsientidelt, kes said tipranaviiri ilma ritonaviirita, oli mõlemas populatsioonis keskmine plasmas seondumata tipranaviiri proportsioon sarnane (tervetel vabatahtlikel 0, 015% ±0, 006%; HIV- positiivsetel 0, 019% ±0, 076%).
Total plasma tipranavir concentrations for these samples ranged from 9 to 82 µM.
Tipranaviiri üldkontsentratsioon plasmas ulatus neis proovides 9... 82 µM.
The unbound fraction of tipranavir appeared to be independent of total drug concentration over this concentration range.
Tipranaviiri sidumata fraktsioon näis mitte sõltuvat ravimi üldkontsentratsioonist selles kontsentratsioonivahemikus.
No studies have been conducted to determine the distribution of tipranavir into human cerebrospinal fluid or semen.
Tipranaviiri jaotumist inimese tserebrospinaal - või seemnevedelikku vaatlevaid uuringuid ei ole läbi viidud.
The oral clearance of tipranavir decreased after the addition of ritonavir which may represent diminished first-pass clearance of the drug at the gastrointestinal tract as well as the liver.
Tipranaviiri suukaudse annuse kliirens vähenes pärast ritonaviiri lisamist, mis võib näidata ravimi esmase passaaži kliirensi vähenemist seedetraktis ja maksas.
In a 14C-tipranavir human study (14C-tipranavir/ ritonavir, 500 mg/ 200 mg twice daily), unchanged tipranavir was predominant and accounted for 98.4% or greater of the total plasma radioactivity circulating at 3, 8, or
14C- märgistatud tipranaviiriga teostatud uuringud inimestel (14C- tipranaviir/ ritonaviir 500 mg/ 200 mg 2 x ööpäevas) näitasid, et domineeris esialgne tipranaviir, mis moodustas vähemalt 98, 4% vereplasma
Only a few metabolites were found in plasma, and all were at trace levels (0.2% or less of the plasma radioactivity).
22 üldradioaktiivsusest ja mis ringles veres 3, 8 või 12 tundi pärast manustamist.
In faeces, unchanged tipranavir represented the majority of faecal radioactivity (79.9% of faecal radioactivity).
Plasmas avastati ainult paar metaboliiti, mis kõik esinesid väga väikeses koguses (plasma radioaktiivsusest maksimaalselt 0, 2%).
The most abundant faecal metabolite, at 4.9% of faecal radioactivity (3.2% of dose), was a hydroxyl metabolite of tipranavir.
Väljaheites oli enamus radioaktiivsusest (79, 9% väljaheite radioaktiivsusest) seotud esialgse tipranaviiriga.
In urine, unchanged tipranavir was found in trace amounts (0.5% of urine radioactivity).
Uriinis avastati esialgset tipranaviiri väga väikestes kogustes (0, 5% uriini radioaktiivsusest).
The most abundant urinary metabolite, at 11.0% of urine radioactivity (0.5% of dose) was a glucuronide conjugate of tipranavir.
Uriinis kõige suuremas koguses avastatud metaboliidiks, mis moodustas 11, 0% uriini radioaktiivsusest (0, 5% annusest), oli tipranaviiri glükuroniid- konjugaat.
Administration of 14C-tipranavir to subjects (n = 8) that received tipranavir/ ritonavir 500 mg/ 200 mg twice daily dosed to steady-state demonstrated that most radioactivity (median 82.3%) was excreted in faeces, while only a median of 4.4% of the radioactive dose administered was recovered in urine.
14C- märgistusega tipranaviiri manustamisel inimestele (n = 8), kes said tipranaviiri/ ritonaviiri 500 mg/ 200 mg 2 x ööpäevas kuni tasakaalukontsentratsiooni saabumiseni, ilmnes, et enamus radioaktiivsusest (keskmiselt 82, 3%) eritus väljaheitega, samas kui ainult keskmiselt 4, 4% manustatud radioaktiivsest annusest avastati uriinis.
In addition, most radioactivity (56%) was excreted between 24 and 96 hours after dosing.
Lisaks tuvastati, et enamus radioaktiivsusest (56%) eritus 24... 96 tundi pärast manustamist.
The effective mean elimination half-life of tipranavir/ ritonavir in healthy volunteers (n = 67) and HIV- infected adult patients (n = 120) was approximately 4.8 and 6.0 hours, respectively, at steady state following a dose of 500 mg/ 200 mg twice daily with a light meal.
Tervetel vabatahtlikel (n = 67) ja HIV- nakkusega täiskasvanuil (n = 120) oli tasakaaluseisundis pärast annuse 500 mg/ 200 mg manustamist koos kerge einega 2 x ööpäevas tipranaviiri/ ritonaviiri keskmine tegelik (effective) eliminatsiooni poolväärtusaeg vastavalt ligikaudu 4, 8 ja 6, 0 tundi.
Although data available at this stage are currently limited to allow a definitive analysis, they suggest that the pharmacokinetic profile is unchanged in elderly and comparable between races.
Kuigi antud faasis on lõplike järelduste tegemiseks veel vähe andmeid, näitavad need, et farmakokineetiline profiil ei muutu vanematel inimestel ja on erinevate rasside vahel võrreldav.
By contrast, evaluation of the steady-state plasma tipranavir trough concentrations at 10-14 h after dosing from the RESIST-1 and RESIST-2 studies demonstrate that females generally had higher tipranavir concentrations than males.
Sellele vastupidiselt, tipranaviiri tasakaaluoleku plasmakontsentratsioonide hindamine 10 – 14 tundi pärast manustamist RESIST- 1 ja RESIST- 2 uuringutes näitas, et naistel on üldiselt kõrgem tipranaviiri plasmakontsentratsioon kui meestel.
After four weeks of APTIVUS/ ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) the median plasma trough concentration of tipranavir was 43.9 µM for females and 31.1 µM for males.
Pärast 4 nädalat APTIVUS/ ritonaviiri ravi (500 mg/ 200 mg kaks korda päevas) oli keskmine tipranaviiri plasmakontsentratsioon naistel 43, 9 µM ja 31, 1 µM meestel.
Renal dysfunction:
Neerupuudulikkus:
Hepatic dysfunction:
Maksapuudulikkus:
In a study comparing 9 patients with mild (Child-Pugh A) hepatic impairment to 9 controls, the single and multiple dose exposure of tipranavir and ritonavir were increased in patients with hepatic impairment but still within the range observed in clinical studies.
Uuringus, milles võrreldi üheksat kerge maksakahjustusega (Child- Pugh ’ A klass) patsienti 9 kontrollisikuga, tuvastati, et maksakahjustusega patsientidel esines tipranaviiri ja ritonaviiri üksikannuse ja korduvannuse farmakokineetilise paigutuse (disposition) suurenemine, kuid see jäi siiski kliinilistes uuringutes täheldatud piiridesse.
No dosing adjustment is required in patients with mild hepatic impairment but patients should be closely monitored (see sections 4.2 and 4.4).
Lõigud 4. 2 ja 4. 4).
The influence of moderate (Child-Pugh B) or severe (Child-Pugh C) hepatic impairment on the multiple dose pharmacokinetics of either tipranavir or ritonavir has so far not been investigated.
Mõõduka (Child- Pugh ’ klass B) või raske (Child- Pugh ’ klass C) maksapuudulikkuse mõju tipranaviiri või ritonaviiri farmakokineetikale ei ole siiani veel uuritud.
APTIVUS is contraindicated in moderate or severe hepatic impairment (see sections 4.2 and 4.3).
APTIVUS on keskmise ja raske maksapuudulikkuse korral vastunäidustatud (vt lõigud 4. 2 ja 4. 3).
Paediatrics:
Lapsed:
The pharmacokinetic profile of tipranavir in paediatric patients has not been established.
Tipranaviiri farmakokineetilist profiili pole lastel veel kindlaks tehtud.
Animal toxicology studies have been conducted with tipranavir alone, in mice, rats and dogs, and co- administered with ritonavir (3.75:1 w/ w ratio) in rats and dogs.
Toksikoloogilised uuringud loomadel on ainult tipranaviiriga läbi viidud hiirtel, rottidel ja koertel ning kombinatsioonis ritonaviiriga (3, 75: 1 w/ w suhe) rottidel ja koertel.
Bleeding observed in rats was associated with prolonged prothrombin time (PT), activated partial thromboplastin time (APTT) and a decrease in some vitamin K dependent factors.
Rottidel täheldatud veritsustega kaasnesid protrombiiniaja (PT), aktiveeritud osalise tromboplastiiniaja (APTT) pikenemine ja mõnede K - vitamiinist olenevate faktorite vähenemine.
The co-administration of tipranavir with vitamin E in the form of TPGS (d-alphatocopherol polyethylene glycol 1000 succinate) from 2,322 IU/ m² upwards in rats resulted in a significant increase in effects on coagulation parameters, bleeding events and death.
Tipranaviiri ja E- vitamiini samaaegne manustamine TPGS (d- alfatokoferoolpolüetüleenglükool 1000 suktsinaadi) kujul annusena üle 2 322 TÜ/ m2 rottidele
In preclinical studies of tipranavir in dogs, an effect on coagulation parameters was not seen.
23 põhjustas oluliselt tugevamaid toimeid verehüübivusparameetritele, verejooksudele ja suremusele.
Co-administration of tipranavir and vitamin E has not been studied in dogs.
Tipranaviiri ja E- vitamiini samaaegset kasutamist koertel ei ole uuritud.
23 The majority of the effects in repeat-dose toxicity studies appeared at systemic exposure levels which are equivalent to or even below the human exposure levels at the recommended clinical dose.
Korduva doosiga toksilisuse uuringutes ilmnesid suurem osa efekte süsteemse ekspositsiooni korral tasemete juures, mis on võrdsed või isegi allpool soovitatavat kliinilist ekspositisooni taset inimestel.
In in-vitro studies, tipranavir was found to inhibit platelet aggregation when using human platelets (see section 4.4) and thromboxane A2 binding in an in vitro cell model at levels consistent with exposure observed in patients receiving APTIVUS/ ritonavir.
In vitro uuringutes avastati, et tipranaviir inhibeerib trombotsüütide agregatsiooni, kasutades inimese trombotsüüte (vt lõik 4. 4), ja tromboksaan A2 seondumist sellistes in vitro rakumudelites, kus tasemed vastavad APTIVUS’ t/ ritonaviiri saavatel patsientidel täheldatud ravimi ekspositsioonile.
At maternal doses producing systemic drug exposure levels similar to or below those at the recommended clinical dose, tipranavir did not produce teratogenic effects.
Tiinetel emasloomadel ei põhjustanud tipranaviiri inimesele soovitatava kliinilise tasemega võrdne või madalam doos teratogeenset efekti.
At tipranavir exposures in rats at 0.8-fold human exposure at the clinical dose, foetal toxicity (decreased sternebrae ossification and body weights) was observed.
Rottidel täheldati 0, 8 kordse inimdoosile vastava doosi korral toksilisust lootele (vähenenud sternebrae luustumine ja kehakaal).
In pre- and post-natal development studies with tipranavir in rats, growth inhibition of pups was observed at maternally toxic doses approximating 0.8-fold human exposure.
Pre - ja postnataalse arengu uuringutes rottidel täheldati poegade kasvu pidurdumist, kui emarotile manustati 0, 8 kordsele inimdoosile vastav annus.
Macrogolglycerol ricinoleate Ethanol Mono/ diglycerides of caprylic/ capric acid Propylene glycol Purified water Trometamol Propyl gallate.
Makrogoolglütseroolritsinoleaat Etanool Kaprüül/ kapriinhappe mono/ diglütseriidid Propüleenglükool Puhastatud vesi Trometamool Propüülgallaat
Gelatin Red iron oxide (E172) Propylene glycol Purified water ‘ Sorbitol special-glycerin blend’ (d-sorbitol, 1,4 sorbitan, mannitol and glycerin) Titanium dioxide (E171).
Želatiin Punane raudoksiid (E172) Propüleenglükool Puhastatud vesi “ Sorbitooli ja eriglütseriini segu ” (d- sorbitool, 1, 4- sorbitaan, mannitool ja glütseriin) Titaandioksiid (E171)
Black printing ink:
Must farmatseutiline tint:
Propylene glycol Black iron oxide (E172) Polyvinyl acetate phthalate Macrogol Ammonium hydroxide.
Propüleenglükool Must raudoksiid (E172) Polüvinüülatsetaatftalaat Makrogool Ammooniumhüdroksiid
6.3 Shelf life
24 6. 3 Kõlblikkusaeg
24 In use storage:
Kasutusele võetud ravimi säilitamine:
60 days (below 25 °C), after first opening of the bottle.
60 päeva (temperatuuril alla 25° C) pärast pudeli esmakordset avamist.
It is advisable that the patient writes the date of opening the bottle on the label and/ or carton.
On soovitatav, et patsient kirjutaks pudeli avamise kuupäeva sildile ja/ või karbile.
Store in a refrigerator (2 - 8°C).
Hoida külmkapis (2 - 8°C).