natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One unit of insulin detemir contains 0.142 mg salt-free anhydrous insulin detemir.
Üks ühik detemirinsuliini sisaldab 0, 142 mg soola - ja veevaba detemirinsuliini.
One unit (U) of insulin detemir corresponds to one IU of human insulin.
Üks ühik (Ü) detemirinsuliini vastab ühele RÜ- le (rahvusvahelisele ühikule) humaaninsuliinile.
Levemir is a long-acting insulin analogue used as a basal insulin..
Levemir on pika toimeajaga analooginsuliin, mida kasutatakse basaalinsuliinina.
In combination with oral antidiabetic agents it is recommended to initiate Levemir treatment with once daily administration at a dose of 10 U or 0.1-0.2 U/ kg.
Annustamine Kombineeritult suukaudsete diabeediravimitega on Levemir- ravi soovitatav alustada annuses 10 Ü või 0, 1... 0, 2 Ü/ kg manustatuna üks kord päevas.
The dose of Levemir should be titrated based on individual patients’ needs.
Levemir’ i annus tuleb kindlaks määrata individuaalselt.
Based on study results, the following titration guideline is recommended:
Uuringute tulemusena soovitatakse annuse korrigeerimiseks järgnevat juhendit:
Average pre-breakfast SMPG > 10.0 mmol/ L (180 mg/ dL) 9.1-10.0 mmol/ L (163-180 mg/ dL) 8.1-9.0 mmol/ L (145-162 mg/ dL) 7.1-8.0 mmol/ L (127-144 mg/ dL) 6.1-7.0 mmol/ L (109-126 mg/ dL) If one SMPG measurement
> 10, 0 mmol/ l (180 mg/ dl) 9, 1- 10, 0 mmol/ l (163- 180 mg/ dl) 8, 1- 9, 0 mmol/ l (145- 162 mg/ dl) 7, 1- 8, 0 mmol/ l (127- 144 mg/ dl) 6, 1- 7, 0 mmol/ l (109- 126 mg/ dl) Kui üks söögieelne isemõõdetud plasmaglükoosi näit on
Levemir dose adjustment +8 +6 +4 +2 +2
+8 +6 +4 +2 +2
3.1-4.0 mmol/ L (56-72 mg/ dL) < 3.1 mmol/ L (< 56 mg/ dL)
3, 1- 4, 0 mmol/ l (56- 72 mg/ dl) < 3, 1 mmol/ l (< 56 mg/ dl)
-2 -4
- 2 - 4
When Levemir is used as part of a basal-bolus insulin regimen Levemir should be administered once or twice daily depending on patients’ needs.
Kui Levemir’ i kasutatakse basaalboolusrežiimis, tuleb seda manustada üks või kaks korda päevas, lähtudes patsiendi vajadustest.
Dosage of Levemir should be adjusted individually.
Levemir’ i annus tuleb kindlaks määrata individuaalselt.
2 For patients who require twice daily dosing to optimise blood glucose control, the evening dose can be administered in the evening or at bedtime.
2 Patsientidele, kes vajavad veresuhkru kontrollimise optimeerimiseks päeva jooksul kaht manustamiskorda, võib õhtuse annuse manustada kas õhtul või magama minnes.
Transfer from other insulins:
Üleminek teistelt insuliinidelt Levemir’ ile:
Transfer to Levemir from intermediate or long-acting insulins may require adjustment of dose and timing of administration (see section 4.4).
Üleminek Levemir’ ile keskmise või pika toimeajaga insuliinidelt võib nõuda annuse ja manustamisaja kohandamist (vt lõik 4. 4).
As with all insulins, close glucose monitoring is recommended during the transfer and in the initial weeks thereafter.
Nagu kõigi insuliinide puhul, soovitatakse üleminekuajal ja järgnevate nädalate jooksul tähelepanelikult glükoositaset jälgida.
Concomitant antidiabetic treatment may need to be adjusted (dose and/ or timing of oral antidiabetic agents or concurrent short/ rapid-acting insulins).
Kaasnev antidiabeetiline ravi (suukaudsete diabeediravimite või lühikese/ kiire toimeajaga insuliinide annused ja/ või manustamise ajastus) võib vajada täpsustamist.
As with all insulins, in elderly patients and patients with renal or hepatic impairment, glucose monitoring should be intensified and insulin detemir dosage adjusted on an individual basis.
Nagu kõigi insuliinide puhul, tuleb eakate ja neeru - või maksakahjustusega patsientide glükoositaset tihedamalt jälgida ja detemirinsuliini annus kindlaks määrata individuaalselt.
The efficacy and safety of Levemir were demonstrated in children and adolescents aged 6 to 17 years in studies up to 6 months (see section 5.1).
Levemir’ i tõhusust ja ohutust 6… 17- aastastel lastel ja noorukitel on tõestanud kuni 6 kuud kestnud uuringud (vt lõik 5. 1).
The efficacy and safety of Levemir have not been studied in children below the age of 6 years.
Levemir’ i tõhusust ja ohutust ei ole uuritud alla 6- aastastel lastel.
Adjustment of dosage may also be necessary if patients undertake increased physical activity, change their usual diet or during concomitant illness.
Annuse kohandamine võib olla vajalik ka siis, kui patsiendid suurendavad oma füüsilist aktiivsust või muudavad oma tavalist dieeti, või kaasneva haiguse ajal.
Subcutaneous use.
Manustamine Subkutaanne kasutamine.
Levemir is administered subcutaneously by injection in the thigh, abdominal wall, or the upper arm.
Levemir’ i manustatakse subkutaanselt, süstides seda reide, kõhuseina või õlavarde.
As with human insulins, the rate and extent of absorption of insulin detemir may be higher when administered s. c. in the abdomen or deltoid than in the thigh.
Nagu humaaninsuliinide puhul, võib detemirinsuliini imendumise kiirus ja ulatus olla suurem, kui seda manustada nahaalusi kõhuseina või deltalihasesse, võrreldes reide manustamisega.
Injection sites should therefore be alternated within the same region.
Süstekohti tuleb vahetada ka samas piirkonnas.
Levemir Penfill is accompanied by a package leaflet with detailed instruction for use to be followed.
Levemir Penfill’ iga on kaasas pakendi infoleht üksikasjalike kasutusjuhistega, mida tuleb järgida.
Levemir Penfill is designed to be used with Novo Nordisk delivery systems and NovoFine needles.
Levemir Penfill on ette nähtud kasutamiseks koos Novo Nordiski süstevahenditega ja nõeltega NovoFine.
Detailed instruction accompanying the delivery system must be followed.
Tuleb järgida süstevahendiga kaasasolevat üksikasjalikku kasutusjuhendit.
Hypersensitivity to insulin detemir or to any of the excipients.
Ülitundlikkus detemirinsuliini või ükskõik millise abiaine suhtes.
Usually the first symptoms of hyperglycaemia develop gradually over a period of hours or days.
Hüperglükeemia esimesed sümptomid tekivad järk - järgult tundide või päevade jooksul.
Hypoglycaemia may occur if the insulin dose is too high in relation to the insulin requirement (see section 4.8 and 4.9).
Hüpoglükeemia võib tekkida siis, kui insuliiniannus on liiga suur võrreldes insuliinivajadusega (vt lõigud 4. 8 ja 4. 9).
3 Patients, whose blood glucose control is greatly improved, e. g. by intensified insulin therapy, may experience a change in their usual warning symptoms of hypoglycaemia, and should be advised accordingly.
3 Patsientidel, kelle veresuhkru taseme kontroll on märgatavalt paranenud, näiteks intensiivse insuliinravi tulemusena, võivad harjumuspärased hüpoglükeemia hoiatavad sümptomid muutuda ja neid tuleb sellest teavitada.
Concomitant illness, especially infections and feverish conditions, usually increases the patient's insulin requirement.
Kaasnevad haigused, eriti infektsioonid ja palavikuseisundid, tõstavad tavaliselt patsiendi insuliinivajadust.
Changes in strength, brand (manufacturer), type, origin (animal, human, human insulin analogue) and/ or method of manufacture (recombinant DNA versus animal source insulin) may result in the need for a change in dosage.
Muutused ravimi tugevuses, margis (tootjas), tüübis, päritolus (loomne insuliin, humaaninsuliin või analooginsuliin) ja/ või tootmismeetodis (rekombinantne DNA või loomne insuliin) võivad nõuda annuse muutmist.
Patients taking Levemir may require a change in dosage from that used with their usual insulin.
Üleminek Levemir’ i kasutamisele võib kaasa tuua tavapärase insuliiniannuse muutuse.
On rare occasions, injection site reactions may require discontinuation of Levemir.
Harvadel juhtudel nõuavad süstekoha reaktsioonid Levemir- ravi lõpetamist.
Levemir should not be administered intravenously as it may result in severe hypoglycaemia.
Levemir’ i ei tohi manustada intravenoosselt, sest see võib põhjustada raske hüpoglükeemia.
Intramuscular administration should be avoided.
Vältida tuleb lihasesisest manustamist.
If Levemir is mixed with other insulin preparations the profile of action of one or both individual components will change.
Kui Levemir’ i segada teiste insuliinipreparaatidega, muutub ühe või mõlema üksikkoostisosa toime profiil.
Mixing Levemir with a rapid acting insulin analogue like insulin aspart, results in an action profile with a lower and delayed maximum effect compared to separate injections.
Levemir’ i segamine kiiresti toimiva analooginsuliiniga (nagu aspartinsuliin) põhjustab madalama ja viivitunud maksimaalse toime, võrreldes kahe eraldi süstiga.
Therefore, mixing of rapid acting insulin with Levemir should be avoided.
Seepärast tuleb vältida kiiresti toimiva insuliini segamist Levemir’ iga.
Levemir is not to be used in insulin infusion pumps.
Levemir’ i ei tohi kasutada insuliinipumpades.
Levemir contains metacresol, which may cause allergic reactions.
Levemir sisaldab metakresooli, mis võib põhjustada allergilisi reaktsioone.
Oral antidiabetic medicinal products, monoamine oxidase inhibitors (MAOI), non-selective beta- blocking agents, angiotensin converting enzyme (ACE) inhibitors, salicylates and alcohol.
Järgmised ained võivad insuliinivajadust vähendada: suukaudsed diabeediravimid, monoamiini oksüdaasi inhibiitorid (MAOI), mitteselektiivsed beetablokaatorid, angiotensiini konverteeriva ensüümi (AKE) inhibiitorid, salitsülaadid ja alkohol.
Thiazides, glucocorticoids, thyroid hormones and beta-sympathomimetics, growth hormone and danazol.
Järgmised ained võivad insuliinivajadust suurendada: tiasiidid, glükokortikoidid, kilpnäärmehormoonid ja beeta- sümpatomimeetikumid, kasvuhormoon ja danasool.
Beta-blocking agents may mask the symptoms of hypoglycaemia and delay recovery from hypoglycaemia.
Beetablokaatorid võivad hüpoglükeemia sümptomeid moonutada ja aeglustada hüpoglükeemiast taastumist.
Octreotide/ lanreotide may both increase and decrease insulin requirement.
Oktreotiid/ lanreotiid võivad insuliinivajadust nii vähendada kui ka suurendada.
Alcohol may intensify and prolong the hypoglycaemic effect of insulin.
Alkohol võib insuliini hüpoglükeemilist toimet intensiivistada ja pikendada.
There is no clinical experience with insulin detemir during pregnancy.
4 Rasedus Detemirinsuliini kasutamise kohta raseduse ajal puudub kliiniline kogemus.
Animal reproduction studies have not revealed any differences between insulin detemir and human insulin regarding embryotoxicity and teratogenicity.
Reproduktsiooniuuringud katseloomadel ei ole näidanud mingeid erinevusi detemirinsuliini ja humaaninsuliini vahel embrüotoksilisuse ja teratogeensuse osas.
In general, intensified blood glucose control and monitoring of pregnant women with diabetes are recommended throughout pregnancy and when contemplating pregnancy.
Üldiselt soovitatakse raseduse planeerimisel ja raseduse käigus intensiivistada veresuhkru taseme kontrollimist ja diabeediga rasedate jälgimist.
Insulin requirements usually fall in the first trimester and increase subsequently during the second and third trimester.
Tavaliselt väheneb insuliinivajadus esimese trimestri jooksul ning suureneb teisel ja kolmandal trimestril.
There is no clinical experience with insulin detemir during lactation.
Imetamine Detemirinsuliini kasutamise kohta imetamise ajal puudub kliiniline kogemus.
Caution should be exercised when prescribing to lactating women.
Imetamise ajal tuleb ravimit kasutada ettevaatusega.
Lactating women may require adjustments in insulin dose and diet.
Imetavad naised võivad vajada insuliiniannuse ja dieedi muutmist.
This may constitute a risk in situations where these abilities are of special importance (e. g. driving a car or operating machinery).
See asjaolu võib põhjustada ohtu olukorras, kus need omadused on eriti tähtsad (nt auto juhtimine või masinate käsitsemine).
Adverse drug reactions observed in patients using Levemir are mainly dose-dependent and due to the pharmacologic effect of insulin.
Levemir’ i kasutavatel patsientidel esinenud kõrvaltoimed on peamiselt annusest sõltuvad ja nende põhjuseks on insuliini farmakoloogiline toime.
Hypoglycaemia is a common undesirable effect.
Sagedasim kõrvaltoime on hüpoglükeemia.
It may occur if the insulin dose is too high in relation to the insulin requirement.
See võib tekkida siis, kui insuliiniannus on liiga suur võrreldes insuliinivajadusega.
From clinical investigations it is known that major hypoglycaemia, defined as requirement for third party intervention, occurs in approximately 6% of the patients treated with Levemir.
Kliinilistest uuringutest on teada, et tõsist hüpoglükeemiat, mida määratletakse kui kõrvalist abi nõudvat, esineb umbes 6% - l Levemir’ iga ravitud patsientidest.
Severe hypoglycaemia may lead to unconsciousness and/ or convulsions and may result in temporary or permanent impairment of brain function or even death.
Raske hüpoglükeemia võib põhjustada teadvusetust ja/ või krampe ning viia ajutise või püsiva ajufunktsiooni häire tekkimise või isegi surmani.
Injection site reactions are seen more frequently during treatment with Levemir than with human insulin.
Süstekoha reaktsioonid kaasnevad Levemir- raviga sagedamini kui humaaninsuliiniga ravides.
These reactions include redness, inflammation, bruising, swelling and itching at the injection site.
Nende reaktsioonide hulka kuuluvad punetus, põletik, muljumisjäljed, turse ja sügelus süstekohas.
Most of the injection site reactions are minor and of a transitory nature, i. e. they normally disappear during continued treatment in a few days to a few weeks.
Enamik insuliinravi süstekoha reaktsioone on kerged ja mööduva iseloomuga, st kaovad harilikult ravi jätkamisel väheste päevade või nädalate jooksul.
The overall percentage of treated patients expected to experience adverse drug reactions is estimated to be 12%.
Ravitavate patsientide koguprotsent, kellel võib oodata kõrvaltoimete tekkimist, on hinnanguliselt 12%.
Frequencies of adverse drug reactions from clinical trials, which by an overall judgement are considered related to Levemir are listed below.
Allpool on toodud kliinilistest uuringutest selgunud, üldiselt Levemir’ iga seotuks peetavate kõrvaltoimete sagedused.
They may include cold sweats, cool pale skin, fatigue, nervousness or tremor, anxiousness, unusual tiredness or weakness,
Raske hüpoglükeemia võib
Severe hypoglycaemia may lead to unconsciousness and/ or convulsions and may result in temporary or permanent impairment of brain function or even death.
põhjustada teadvusetust ja/ või krampe ja viia ajutise või püsiva ajufunktsiooni häire tekkimise või isegi surmani.
Injection site reactions:
Süstekoha reaktsioonid:
Injection site reactions (redness, swelling and itching at the injection site) may occur during treatment with insulin.
Süstekoha reaktsioonid (punetus, turse ja sügelus süstekohas) võivad esineda insuliinravi ajal.
These reactions are usually transitory and normally they disappear during continued treatment.
Need reaktsioonid on tavaliselt mööduva iseloomuga ja kaovad tavaliselt ravi jätkamisel.
Uncommon (> 1/ 1,000, < 1/ 100)
Aeg- ajalt (> 1/ 1000, < 1/ 100)
Lipodystrophy may occur at the injection site as a consequence of failure to rotate injection sites within an area.
Lipodüstroofia võib tekkida süstekohas, kui süstekohta sama piirkonna ulatuses piisavalt ei vahetata.
Oedema:
Turse:
Oedema may occur upon initiation of insulin therapy.
Turse võib esineda insuliinravi alguses.
These symptoms are usually of transitory nature.
Need sümptomid on tavaliselt mööduva iseloomuga.
In three clinical studies with subjects treated in combination with oral antidiabetic agents a higher frequency (2.2%) of allergic reactions and potentially allergic reactions have been observed.
Kolmes kliinilises uuringus, kus patsiente raviti kombineeritult suukaudsete diabeediravimitega, leiti kõrgem allergiliste reaktsioonide (2, 2%) ja võimalike allergiliste reaktsioonide esinemissagedus.
Uncommon (> 1/ 1,000, < 1/ 100) Eye disorders
Aeg- ajalt (> 1/ 1000, < 1/ 100) Silmakahjustused
Allergic reactions, potentially allergic reactions, urticaria, rash and eruptions:
Allergilised reaktsioonid, võimalikud allergilised reaktsioonid, urtikaaria, lööbed:
Such symptoms may be due to generalised hypersensitivity.
Nende sümptomite põhjuseks võib olla üldine ülitundlikkus.
Other signs of generalised hypersensitivity may be itching, sweating, gastrointestinal upset, angioneurotic oedema, difficulties in breathing, palpitation and reduction in blood pressure.
Teisteks üldise ülitundlikkuse sümptomiteks võivad olla sügelus, higistamine, gastrointestinaalsed häired, angioneurootiline turse, hingamisraskused, südamepekslemine ja vererõhu langus.
Generalised hypersensitivity reactions are potentially life threatening (anaphylactic reactions).
Üldised ülitundlikkuse reaktsioonid on potentsiaalselt eluohtlikud (anafülaktilised reaktsioonid).
Uncommon (> 1/ 1,000, < 1/ 100)
Aeg- ajalt (> 1/ 1000, < 1/ 100) Närvisüsteemi häired
Refraction disorders:
Refraktsioonihäired:
Refraction anomalies may occur upon initiation of insulin therapy.
Refraktsioonihäired võivad esineda insuliinravi alguses.
Diabetic retinopathy:
Diabeetiline retinopaatia:
Long-term improved glycaemic control decreases the risk of progression of diabetic retinopathy.
Pikaajaline paranenud glükoositaseme kontroll vähendab diabeetilise retinopaatia progresseerumise riski.
However, intensification of insulin therapy with abrupt improvement in glycaemic control may be associated with temporary worsening of diabetic retinopathy.
Siiski võib insuliinravi intensiivistamine koos glükoositaseme kontrolli järsu paranemisega olla seotud diabeetilise retinopaatia ajutise halvenemisega.
1/ 10,000, < 1/ 1,000)
Harv (> 1/ 10 000, < 1/ 1000)
Peripheral neuropathy:
Perifeerne neuropaatia:
Fast improvement in blood glucose control may be associated with the condition “ acute painful neuropathy”, which is usually reversible.
Vere glükoositaseme kontrolli kiire paranemisega võib kaasneda äge valulik neuropaatia, seisund, mis on tavaliselt pöörduv.
4.9
4. 9 Üleannustamine
A specific overdose for insulin cannot be defined, however, hypoglycaemia may develop over sequential stages if too high doses relative to the patient’ s requirement are administered:
6 Insuliini spetsiifiline liigannus ei ole määratletav, ent hüpoglükeemia võib areneda järk- järgult, kui manustatakse patsiendi vajaduste jaoks liiga suuri annuseid.
It is therefore recommended that the diabetic patient always carries sugar containing products.
Seetõttu on diabeetikul soovitatav alati kaasas kanda suhkrut sisaldavaid tooteid.
• Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated by glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or by glucose given intravenously by a medical professional.
• Raskeid hüpoglükeemiajuhtumeid, mille puhul patsient kaotab teadvuse, saab ravida vastava väljaõppe saanud isiku poolt glükagooni (0, 5 kuni 1 mg) süstimisega intramuskulaarselt või subkutaanselt või meditsiinitöötaja poolt glükoosi manustamisega intravenoosselt.
Glucose must also be given intravenously, if the patient does not respond to glucagon within 10 to 15 minutes.
Glükoosi tuleb manustada intravenoosselt ka juhul, kui patsient ei reageeri glükagoonile 10 kuni 15 minuti jooksul.
Drugs used in diabetes.
Diabeediravimid.
Insulin detemir is a soluble, long-acting basal insulin analogue with a prolonged duration of effect.
A10AE05 Detemirinsuliin on lahustuv, pika toimeajaga basaalinsuliini analoog, millel on prolongeeritud toime.
The time action profile of insulin detemir is statistically significantly less variable and therefore more predictable than for NPH insulin as seen from the within-subject Coefficients of Variation (CV) for the total and maximum pharmacodynamic effect in Table 1.
Detemirinsuliini aja- toime profiil on statistiliselt oluliselt vähem muutlik ja seetõttu ettearvatavam kui NPH- insuliinil, nagu on näha organismisisese kogu - ja maksimaalse farmakodünaamilise toime variatsioonikoefitsientidest (CV) tabelis 1.
Within-Subject Variability of the time action profile of insulin detemir and NPH insulin
Detemirinsuliini ja NPH- insuliini organismisisese aja- toime profiili varieeruvus
Pharmacodynamic
Farmakodünaamiline lõpp -
Insulin
Detemirinsuliin
NPH
NPH -
Endpoint
punkt
detemir
CV (%)
insulin
insuliin CV (%)
AUCGIR,0-24h* GIRmax**
AUCGIR, 0- 24h * GIRmax **
(%) 27 23
27 23
CV (%) 68 46
68 46
*Area under the curve insulin detemir
* Kõveraalune pindala
** Glucose Infusion Rate p-value < 0.001 for all comparisons with
** Glükoosi infusioonimäära tõenäosusväärtus p < 0, 001 kõigi
The prolonged action of insulin detemir is mediated by the strong self-association of insulin detemir molecules at the injection site and albumin binding via the fatty acid side-chain.
Detemirinsuliini prolongeeritud toimet tingib tema molekulide tugev omavaheline seondumine süstekohas ja seondumine albumiiniga rasvhappe kõrvalahela abil.
Insulin detemir is distributed more slowly to peripheral target tissues compared to NPH insulin.
Detemirinsuliin jaotub perifeersetesse sihtkudedesse NPH- insuliiniga võrreldes aeglasemalt.
These combined mechanisms of protraction provide a more reproducible absorption and action profile of insulin detemir compared to NPH insulin.
Need ühendatud viivitusmehhanismid tagavad detemirinsuliini reproduktiivsema imendumis - ja toimeprofiili NPH - insuliiniga võrreldes.
The blood glucose lowering effect of insulin detemir is due to the facilitated uptake of glucose following binding of insulin to receptors on muscle and fat cells and to the simultaneous inhibition of glucose output from the liver.
Detemirinsuliini veresuhkru taset langetav toime põhineb glükoosi hõlpsamal omastamisel pärast insuliini seondumist lihas - ja rasvarakkude retseptoritega ja samaaegsel maksast glükoosi vabanemise inhibeerimisel.
7 Pharmacodynamic Parameters for Levemir and NPH Glucose infusion rate (mg/ kg/ min)
7 Farmakodünaamilised parameetrid Levemir’ i ja NPH jaoks Glükoosi infusiooni kiirus (mg/ kg/ min)
Duration of action (hr) GIRmax (mg/ kg/ min) † estimated values
Toime kestus (tundi) GIRmax (mg/ kg/ min) † hinnangulised väärtused
U/ kg U/ kg U/ kg
Ü/ kg Ü/ kg Ü/ kg
IU/ kg
RÜ/ kg
Time Since Insulin Injection (hours)
Aeg insuliini süstimisest (tundi)
0.2 U/ kg
0. 2 Ü/ kg
0.3 U/ kg... .0.4 U/ kg
0. 3 Ü/ kg.... 0. 4 Ü/ kg
Activity profiles of Levemir in patients with type 1 diabetes.
Levemir’ i aktiivsuse profiilid I tüüpi diabeediga patsientidel.
If administered twice daily, steady state will occur after 2-3 dose administrations.
Manustamisel kaks korda päevas saabub stabiilsusseisund pärast 2… 3 annuse manustamist.
For doses in the interval of 0.2 - 0.4 U/ kg, Levemir exerts more than 50% of its maximum effect from 3-4 hours and up to approximately 14 hours after dose administration.
Annuste korral vahemikus 0, 2… 0, 4 Ü/ kg avaldub üle 50% Levemir’ i maksimaalsest toimest ajavahemikus 3… 4 tundi kuni ligikaudu 14 tundi pärast manustamist.
Lower day-to-day variability in FPG was demonstrated during treatment with Levemir compared to NPH in long-term clinical trials.
Pikaajalistes kliinilistes uuringutes esines ravi korral Levemir’ iga väiksem erinevus igapäevastes plasma tühjakõhu- glükoositasemetes võrreldes NPH- ga.
Studies in patients with type 2 diabetes treated with basal insulin in combination with oral antidiabetic drugs demonstrated that glycaemic control (HbA1c) with Levemir is comparable to NPH insulin and insulin glargine and associated with less weight gain, please see Table 2 below.
Uuringud, kus II tüüpi diabeedihaigetele anti kombineeritult basaalinsuliini ja suukaudseid diabeediravimeid, tõestasid, et glükeemilise kontrolli (HbA1c) saavutamisel on Levemir võrreldav NPH ja glargiininsuliiniga ning on seotud väiksema kaalutõusuga (palun vaata tabel 2 allpool).
In the study versus insulin glargine, insulin detemir was allowed to be administered once or twice daily whereas insulin glargine was to be administered once a day, 55% of the insulin detemir-treated subjects completed the 52 weeks of treatment on the twice daily regimen.
55% detemirinsuliiniga ravitavatest patsientidest olid 52 - nädalase ravi lõppedes režiimil kaks süsti päevas.