natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most patients were able to continue treatment with APTIVUS/ ritonavir.
Suurem osa patsientidest olid võimelised APTIVUS/ ritonaviiri ravi jätkama.
Hyperlipidaemia:
Hüperlipideemia:
Grade 3 or 4 elevations of triglycerides occurred more frequently in the APTIVUS/ ritonavir arm compared with the comparator arm.
Triglütseriidide tõus tasemele 3 või 4 esines sagedamini APTIVUS/ ritonaviiri ravi saavatel patsientidel võrreldes kontrollgrupiga.
At 48 weeks these rates were 25.2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15.6% in the comparator arm.
48 nädala pärast oli tase 25, 2% APTIVUS/ ritonaviiri ravi saavatel patsientidel ja 15, 6% kontrollgrupis.
There was no pattern for the bleeding events and no difference between treatment groups in coagulation parameters.
48. nädalal suhteline risk langes 1. 27 (95% CI=0. 76, 2. 12). Veritsusjuhtudel ei olnud sarnast mustrit ning koagulatsiooni parameetrites ei olnud erinevust kontrollgrupi ja ravi saava grupi vahel.
Rash:
14 Lööve:
An interaction study in women between APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, and ethinyl oestradiol/ norethindrone demonstrated a high frequency of non-serious rash.
Kosmõju uuringus täheldati APTIVUS’ e ja madala doosiga ritonaviiri samaaegsel manustamisel koos etinüülöstradiooli/ noretindrooniga naistel kergete löövete suurt esinemissagedust.
In the RESIST trials, the risk of rash was similar between APTIVUS/ ritonavir and comparator arms (16.3% vs.
RESIST uuringutes oli lööbe tekkimise sagedus APTIVUS/ ritonaviiri ja kontrollgruppides sarnane (vastavalt 16. 3% vs.
12.5%, respectively; see section 4.4).
12. 5%; vt lõik 4. 4).
No cases of Stevens-Johnson Syndrome or Toxic Epidermal Necrolysis have been reported in the clinical development programme of APTIVUS.
APTIVUS ‘ e kliiniliste uuringute programmides ei ole esinenud ühtegi Stevens- Johnson’ i sündroomi või toksilise epidermaalse nekrolüüsi juhtu.
The most frequent adverse reactions of any intensity (Grades 1-4) reported in the Phase III clinical studies in the APTIVUS/ ritonavir arms (n=749) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
Kõige sagedasemad erineva tugevusega (tasemed 1 – 4) kahjulikud kõrvaltoimed, mida täheldati kliiniliste uuringute III faasis APTIVUS/ ritonaviiri gruppides (n = 749), on toodud allpool vastavalt organsüsteemidele ning sagedused on toodud vastavalt järgmistele kategooriatele:
Very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Väga sage (≥ 1/ 10), sage (≥ 1/ 100 kuni < 1/ 10)
Very common: diarrhoea, nausea.
Väga sage: kõhulahtisus, iiveldus.
Common: vomiting, flatulence, abdominal distension, abdominal pain, loose stools, dyspepsia.
Sage: oksendamine, kõhupuhitus, abdominaaldistensioon, kõhuvalu, väsimus, peavalu, vedel iste, düspepsia.
Common: rash, pruritus.
Sage: lööve, kihelus.
15 Metabolism and nutrition disorders:
Ainevahetus - ja toitumishäired:
Common: hypertriglyceridaemia, hyperlipidaemia, anorexia.
Sage: hüpertriglütserideemia, hüperlipideemia, anoreksia.
Common: fatigue.
Sage: väsimus.
Clinically meaningful adverse reactions of moderate to severe intensity occurring in less than 1% (< 1/ 100) of adult patients in all Phase II and III trials treated with the 500 mg/ 200 mg tipranavir/ ritonavir dose (n=1397) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
Keskmise või raske intensiivsusega kliiniliselt olulised kahjulikud kõrvaltoimed, mis esinesid vähem kui 1% - lise sagedusega (< 1/ 100) täiskasvanud patsientidel (n=1397), keda raviti faasides II ja III 500 mg/ 200 mg tipranaviir/ ritonaviiriga, on toodud allpool vastavalt organsüsteemidele ning sagedused on toodud vastavalt järgmistele kategooriatele:
Uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000)
Aeg- ajalt (≥ 1/ 1000 kuni < 1/ 100), harv (≥1/ 10 000 kuni < 1/ 1000)
Uncommon: hepatic enzymes increased (ALAT, ASAT), lipase increased, liver function test abnormal (ALAT, ASAT), weight decreased.
Aeg- ajalt: maksaensüümide (ALAT, ASAT) aktiivsuse tõus, lipaasi taseme tõus, maksafunktsiooni testide hälve (ALAT, ASAT), kehakaalu langus.
Uncommon: anaemia, neutropenia, thrombocytopenia.
Aeg- ajalt: aneemia, neutropeenia, trombotsütopeenia.
Uncommon: dizziness, neuropathy peripheral, somnolence.
Aeg- ajalt: pearinglus, perifeerne neuropaatia, unisus.
Uncommon: dyspnoea.
Aeg- ajalt: düspnoe.
Uncommon: gastrooesophageal reflux disease, pancreatitis.
Aeg- ajalt: gastrorefluksösofagiit, pankreatiit.
Uncommon: renal insufficiency.
Aeg- ajalt: neerupuudulikkus.
Uncommon: exanthem, lipoatrophy, lipodystrophy acquired, lipohypertrophy.
Aeg- ajalt: eksanteem, lipoatroofia, omandatud lipodüstroofia, lipohüpertroofia.
Musculoskeletal and connective tissue disorders:
15 Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused:
Uncommon: muscle cramp, myalgia.
Aeg- ajalt: lihaskrambid, müalgia.
Uncommon: decreased appetite, diabetes mellitus, hyperamylasaemia, hypercholesterolaemia.
Aeg- ajalt: söögiisu vähenemine, diabetes mellitus, hüperamülaseemia, hüperkolesteroleemia.
Rare: dehydration, facial wasting, hyperglycaemia.
Harv: dehüdratsioon, näo kõhnumine, hüperglükeemia.
Uncommon: influenza like illness, malaise, pyrexia.
Aeg- ajalt: gripilaadne haigus, halb enesetunne, püreksia.
Uncommon: hypersensitivity.
Aeg- ajalt: ülitundlikkus.
Uncommon: cytolytic hepatitis, hepatic steatosis, hepatitis, toxic hepatitis.
Aeg- ajalt: tsütolüütiline hepatiit, rasvmaks, hepatiit, toksiline hepatiit.
Rare: hepatic failure (including fatal outcome), hyperbilirubinaemia.
Harv: maksapuudulikkus (sh letaalse lõppega), hüperbilirubineemia.
Uncommon: insomnia, sleep disorder.
Aeg- ajalt: unetus, unehäired.
16 Frequencies of marked clinical laboratory abnormalities (Grade 3 or 4) reported in at least 2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arms in the phase III clinical studies (RESIST-1 and RESIST-2) after 48-weeks were increased ASAT (6.1%), increased ALAT (9.7%), increased amylase (6.0%), increased cholesterol (4.2%), increased triglycerides (24.9%), and decreased white blood cell count (5.7%).
Olulisemad kliiniliste laboratoorsete uuringute kõrvalekallete (3. või 4. aste) esinemissagedused, mida täheldati vähemalt 2% - l täiskasvanutel 3. faasi kliinilistes uuringutes (RESIST- 1 ja RESIST- 2) pärast 48 nädalat olid ASAT tõus (6, 1%); ALAT tõus (9, 7%); amülaasi tõus (6, 0%); kolesterooli tõus (4, 2%); triglütseriidide tõus (24, 9%) ja valgete vereliblede hulga langus (5, 7%).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Raske immuunpuudulikkusega HIV- patsientidel võib kombineeritud retroviirusevastase ravi (CART) alustamisel tekkida põletikuline reaktsioon asümptomaatilistele (asymptomatic) või residuaalsetele oportunistlikele infektsioonidele (vt lõik 4. 4).
The frequency of this is unknown (see section 4.4).
Kõrvaltoimete esinemise sagedus pole teada (vt. lõik 4. 4).
There is no known antidote for APTIVUS overdose.
Antidooti APTIVUS’ ele ei ole teada.
Treatment of overdose should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and observation of the patient ’ s clinical status.
Üleannuse ravi peab sisaldama üldisi toetavaid meetmeid, sh eluliste funktsioonide jälgimist ja patsiendi kliinilise seisundi hindamist.
Administration of activated charcoal may also be used to aid in removal of unabsorbed drug.
Samuti võib imendumata ravimi eelmaldamisel olla abi aktiveeritud söe manustamisest.
Pharmacotherapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
5. 1 Farmakodünaamilised omadused
J05AE09
J05A E09
Mechanism of action:
16 Toimemehhanism:
The human immunodeficiency virus (HIV-1) encodes an aspartyl protease that is essential for the cleavage and maturation of viral protein precursors.
Inimese immuunpuudulikkuse viiruse (HIV- 1) koodi kuulub aspartüülproteaas, mis omab olulist tähtsust viiruse proteiinide prekursorite lõhustumises ja küpsemises.
Tipranavir is a non-peptidic inhibitor of the HIV-1 protease that inhibits viral replication by preventing the maturation of viral particles.
Tipranaviir on mittepeptiidne HIV- 1 proteaasi inhibiitor, mis pärsib viiruse replikatsiooni, vältides viiruseosakeste küpsemist.
Antiviral activity in vitro:
Viirusevastane toime in vitro:
Tipranavir inhibits the replication of laboratory strains of HIV-1 and clinical isolates in acute models of T-cell infection, with 50% and 90% effective concentrations (EC50 and EC90) ranging from 0.03 to 0.07 µM (18-42 ng/ ml) and 0.07 to 0.18 µM (42-108 ng/ ml), respectively.
Tipranaviir pärsib HIV- 1 laboratoorsete tüvede ja ägedalt infitseeritud T- lümfotsüütide kliiniliste isolaatide replikatsiooni, kusjuures 50% ja 90% efektiivne kontsentratsioon (EC50 ja EC90) on vastavalt 0, 03... 0, 07 µM (18... 42 ng/ ml) ja 0, 07... 0, 18 µM (42... 108 ng/ ml).
Tipranavir demonstrates antiviral activity in vitro against a broad panel of HIV-1 group M non-clade B isolates (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
In vitro on tipranaviiril täheldatud viirusevastast toimet suure kogumi HIV- 1 B - alatüübi mitte M- klaadi kuuluvate isolaatide vastu (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Group O and HIV-2 isolates have reduced susceptibility in vitro to tipranavir with EC50 values ranging from 0.164-1 µM and 0.233- 0.522 µM, respectively.
O- alatüübi ja HIV- 2 isolaatidel on täheldatud in vitro vähenenud tundlikkust tipranaviiri suhtes, kusjuures EC50 väärtused on vahemikus vastavalt 0, 164... 1 µm ja 0, 233... 0, 522 µm.
Protein binding studies have shown that the antiviral activity of tipranavir decreases on average 3.75-fold in conditions where human serum is present.
Valguga seonduvuse uuringud on näidanud, et tipranaviiri viirusevastane aktiivsus väheneb keskmiselt 3, 75- kordselt inimseerumi keskkonnas.
Resistance:
Resistentsus:
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I,
Ühes üksikus in vitro resistentsuskatses valiti 9 kuu pärast HIV- 1 isolaat, mille tundlikkus tipranaviiri suhtes oli 87 korda langenud, ning selgitati välja, et see sisaldas kümme proteaasi mutatsiooni:
17 I54V/ T, A71V, V82L, I84V as well as a mutation in the gag polyprotein CA/ P2 cleavage site.
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I, I54V/ T, A71V, V82L, I84V ning mutatsiooni gag polüproteiini CA/ P2 lahknemiskohas.
Reverse genetic experiments showed that the presence of 6 mutations in the protease (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) was required to confer > 10-fold resistance to tipranavir while the full 10-mutation genotype conferred 69-fold resistance to tipranavir.
Pöörduvad geneetilised katsed näitasid, et 6 mutatsiooni olemasolu proteaasis (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) oli vajalik rohkem kui 10- kordse resistentsuse saavutamiseks tipranaviiri suhtes, kusjuures kõigi 10 mutatsiooniga genotüübiga kaasnes 69- kordne tundlikkuse langus tipranaviiri suhtes.
Recombinant viruses showing ≥ 3-fold resistance to tipranavir grow at less than 1% of the rate detected for wild type HIV-1 in the same conditions.
Rekombinantsed viirused, mille tipranaviiritundlikkus on vähemalt 3 korda langenud, kasvavad kiirusega, mis on vähem kui 1% metsikutel HIV- 1 tüvedel avastatud kasvu kiirusest samades tingimustes.
Tipranavir resistant viruses which emerge in vitro from wild-type HIV-1 show decreased susceptibility to the protease inhibitors amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir and ritonavir but remain sensitive to saquinavir.
Tipranaviiri suhtes resistentsetel viirustel, mis on in vitro saadud metsikutest HIV- 1 tüvedest, on tundlikkus vähenenud proteaasi inhibiitorite amprenaviiri, atazanaviiri, indinaviiri, lopinaviiri, nelfinaviiri ja ritonaviiri suhtes, kuid tundlikkus sakvinaviiri suhtes on säilinud.
Through a series of multiple stepwise regression analyses of baseline and on-treatment genotypes from all clinical studies, 16 amino acids have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced 48-week viral load response:
Mitmekordse astmelise regressiooni analüüside seerias, milles uuriti esialgseid ja kõigis kliinilistes uuringute ravitud genotüüpe, avastati, et 16 aminohapet olid seotud tiprinaviiri suhtes tundlikkuse vähenemise ja/ või viiruse koguse vähenemisega 48. nädalal.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V.
Nendeks olid 10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D ja 84V.
Clinical isolates that exhibited a ≥ 10-fold decrease in tipranavir susceptibility harboured eight or more tipranavir-associated mutations.
Kliinilised isolaadid, millel esines tiprinaviiritundlikkuse ≥ 10- kordne vähenemine, kandsid kaheksat või rohkem tiprinaviiriga seotud mutatsiooni.
In Phase II and III clinical trials, 276 patients with on-treatment genotypes have demonstrated that the predominant emerging mutations with APTIVUS treatment are L33F/ I/ V, V82T/ L and I84V.
2. ja 3. faasi kliinilistes uuringutes tõestati 276- l ravitud genotüüpidega patsiendil, et APTIVUS- raviga tekkivateks mutatsioonideks on valdavalt L33F/ I/ V, V82T/ L ja I84V.
Mutations at position 82 occur via two pathways: one from pre-existing mutation 82A selecting to 82T, the other from wild type 82V selecting to 82L.
Positsioonil 82 tekivad mutatsioonid kahel teel: esiteks – eelneva mutatsiooni 82A selektsioon 82T- le; teiseks – 82V metsiktüübi selektsioon 82L- le.
Cross-resistance:
Ristresistentsus:
Tipranavir maintains significant antiviral activity (< 4-fold resistance) against the majority of HIV-1 clinical isolates showing post-treatment decreased susceptibility to the currently approved protease inhibitors: amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir and saquinavir.
Tipranaviiril säilib olulisel määral viirusevastane toime (vähem kui 4- kordne tundlikkuse langus) enamuse HIV- 1 kliiniliste isolaatide suhtes, mille tundlikkus on ravi käigus langenud tänapäeval heakskiidetud proteaasi inhibiitoritele nagu amprenaviir, atazanaviir, indinaviir, lopinaviir, ritonaviir, nelfinaviir ja sakvinaviir.
Greater than 10-fold resistance to tipranavir is uncommon (< 2.5% of tested isolates) in viruses obtained from highly treatment experienced patients who have received multiple peptidic protease inhibitors.
Viirustel, mis on saadud ohtralt ravitud patsientidelt, kes on saanud mitmeid peptiidse proteaasi inhibiitoreid, on üle 10- kordne tundlikkuse langus tipranaviiri suhtes on ebaharilik (< 2, 5% testitud isolaatidest).
Clinical pharmacodynamic data:
Kliinilise farmakodünaamika andmed:
The following clinical data is derived from analyses of 48-week data from ongoing studies (RESIST-1 and RESIST-2) measuring effects on plasma HIV RNA levels and CD4 cell counts.
Järgmised kliinilised andmed on saadud käimasolevate uuringute (RESIST- 1 ja RESIST- 2), milles mõõdetakse toimeid plasma HIV RNA tasemele ja CD4 rakkude arvule, 48 nädala andmete analüüsist.
RESIST-1 and RESIST-2 are ongoing, randomised, open-label, multicentre studies in HIV-positive, triple-class experienced patients, evaluating treatment with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) plus an optimised background regimen (OBR) individually defined for each patient based on genotypic resistance testing and patient history.
RESIST- 1 ja RESIST- 2 on käimasolevad, randomiseeritud, avatud, multitsentrilised uuringud, mis hõlmavad HIV- positiivseid, kolmekordset ravi saanud patsiente ning milles hinnatakse APTIVUS- ravi koos ritonaviiri väikeste annustega (500 mg/ 200 mg 2 x ööpäevas), millele on lisatud optimaalne foonravi (OFR), mis on igale patsiendile individuaalselt määratud, lähtuvalt tema genotüübi resistentsuse testist ja haigusloost.
The comparator regimen included a ritonavir-boosted PI (also individually defined) plus an OBR.
Võrdlusravi sisaldas ritonaviiri abil võimendatud proteaasi inhibiitorit (samuti individuaalselt määratud) ja OFR- i.
The ritonavir-boosted PI was chosen from among saquinavir, amprenavir, indinavir or lopinavir/ ritonavir.
Ritonaviiri poolt võimendatud PI valiti sakvinaviiri, amprenaviiri, indinaviiri või lopinaviiri/ ritonaviiri seast.
All patients had received at least two PI-based antiretroviral regimens and were failing a PI-based regimen at the time of study entry.
17 Kõik patsiendid olid saanud vähemalt kaht PI- l põhinevat retroviirusevastast ravi ning uuringusse lülitumise hetkeks oli PI- põhine ravi ebaõnnestunud.
At least one primary protease gene mutation from among 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V or 90M had to be present at baseline, with not more than two mutations on codons 33, 82, 84 or 90.
Samas ei tohtinud olla üle kahe mutatsiooni koodonites 33, 82, 84 ja 90.
After Week 8, patients in the comparator arm who met the protocol defined criteria of initial lack of virologic response had the option of discontinuing treatment and switching over to APTIVUS/ ritonavir in a separate roll-over study.
Pärast 8. nädalat oli kontrollgrupi patsientidel, kellel esines vastavalt protokollis defineeritud kriteeriumi järgi algne viroloogilise vastuse puudus, võimalus lõpetada ravi ning minna üle APTIVUS/ ritonaviiri ravile teises käimasolevas uuringus.
The 1483 patients included in the primary analysis had a median age of 43 years (range 17-80), were 86% male, 75% white, 13% black and 1% Asian.
Primaarses analüüsis hõlmatud 1 483 patsiendi keskmine vanus oli 43 aastat (vahemikus 17... 80), 86% olid mehed, 75% valged, 13% mustanahalised ja 1% Aasia päritoluga.
In the APTIVUS and comparator arms median baseline CD4 cell counts were 158 and 166 cells/ mm3, respectively, (ranges 1-1893 and 1-1184 cells/ mm3); median baseline plasma HIV-1 RNA was 4.79 and 4.80 log10 copies/ ml, respectively (ranges 2.34-6.52 and 2.01-6.76 log10 copies/ ml).
Ravi alustamisel oli keskmine CD4 rakkude arv APTIVUS’ e grupis ja võrdlusgrupis vastavalt 158 ja 166 rakku/ mm3 (vahemikes 1... 1 1893 ja 1... 1 184 rakku/ mm3) ning keskmine HIV1 RNA kogus plasmas oli APTIVUS’ e grupis 4, 79 log10 koopiat/ ml (vahemikus 2, 34... 6, 52 log10 koopiat/ ml) ja võrdlusgrupis 4, 80 log10 koopiat/ ml (vahemikus 2, 01... 6, 76 log10 koopiat/ ml).
Patients had prior exposure to a median of 6 NRTIs, 1 NNRTI, and 4 PIs.
Patsiendid olid eelnevalt kokku puutunud keskmiselt 6 NRTI, 1 NNRTI ja 4 PI- ga.
In both studies, a total of 67% patient viruses were resistant and 22% were possibly resistant to the pre-selected comparator PIs.
Mõlemates uuringutes oli kokku 67% - l patsientidel viirus resistentne ning 22% - l oli virus tõenäoliselt resistentne eelnevalt valitud võrdlus- PI- de suhtes.
Patients had baseline HIV-1 isolates with a median of 16 HIV-1 protease gene mutations, including a median of 3 primary protease gene mutations D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V, and L90M.
Patsientidel oli algselt HIV- 1 tüved, millel oli keskmiselt 16 HIV- 1 proteaasi geeni mutatsiooni, sh keskmiselt 3 primaarset proteaasi geeni mutatsiooni D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V ja L90M.
18 codons 82 (less than 1% of patients had the mutation V82L) and 90, 18% had mutations at codons 84 and 90 and 53% had at least one key mutation at codon 90.
Mis puutus mutatsioonidesse koodonites 33, 82, 84 ja 90, siis umbes 4% - l polnud mutatsioone, 24% - l oli mutatsioonid koodonites 82 (vähem kui 1% - l oli mutatsioon V82L) ja 90, 18% - l oli mutatsioonid koodonites 84 ja 90 ning 53% - l oli vähemalt üks võtmemutatsioon koodonis 90.
One patient in the APTIVUS arm had four mutations.
Ühel patsiendil APTIVUS- grupis oli neli mutatsiooni.
Baseline phenotypic susceptibility was evaluated in 454 baseline patient samples.
Algset fenotüübilist tundlikkust hinnati 454- l esmasel patsiendiproovil.
Combined 48-week treatment response (composite endpoint defined as patients with a confirmed ≥ 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure) for both studies was 34% in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15% in the comparator arm.
Kombineeritud 48 nädalane ravitulemus (liidetud lõpppunkt on defineeritud kui patsient, kellel on algse väärtusega võrreldes RNA langus ≥1 log võrra ning puuduvad ilmingud ravi ebaõnnestumise kohta) mõlema uuringu kohta oli 34% APTIVUS/ ritonaviiri grupis ning 15% kontrollgrupis.
Treatment response* at week 48 (pooled studies RESIST-1 and RESIST-2 in treatment- experienced patients)
18 Ravitulemus * 48. nädalal (RESIST- 1 ja RESIST- 2 uuringutes osalenud patsientide ühendatud tulemused)
CPI/ RTV**
CPI/ RTV **
FAS PP - with ENF (FAS) - without ENF (FAS) Genotypically Resistant LPV/ rtv
FAS PP - koos ENF- iga (FAS) - ilma ENF- ita (FAS) Genotüüpne resistentsus LPV/ rtv
255 (34.2) 171 (37.7) 85 (50.0) 170 (29.5)
255 (34, 2) 171 (37, 7) 85 (50, 0) 170 (29, 5)
114 (15.5) 74 (17.1) 28 (20.7) 86 (14.3)
114 (15, 5) 74 (17, 1) 28 (20, 7) 86 (14, 3)
< 0.0001 < 0.0001 < 0.0001 < 0.0001
< 0, 0001 < 0, 0001 < 0, 0001 < 0, 0001
66 (28.9) 47 (32.2)
66 (28, 9) 47 (32, 2)
23 (9.5) 13 (9.1)
23 (9, 5) 13 (9, 1)
< 0.0001 < 0.0001
< 0, 0001 < 0, 0001
50 (33.3) 38 (39.2)
50 (33, 3) 38 (39, 2)
22 (14.9) 17 (18.3)
22 (14, 9) 17 (18, 3)
< 0.0001 0.0010
< 0, 0001 0, 0010
22 (30.6) 11 (28.2)
22 (30, 6) 11 (28, 2)
5 (7.0) 2 (5.7)
5 (7, 0) 2 (5, 7)
< 0.0001 0.0650
< 0, 0001 0, 0650
6 (46.2) 3 (50.0)
6 (46, 2) 3 (50, 0)
1 (5.3) 1 (7.1)
1 (5, 3) 1 (7, 1)
0.0026 0.0650
0, 0026 0, 0650
* Composite endpoint defined as patients with a confirmed 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure ** Comparator PI/ RTV:
* Lõpp- punktina (composite endpoint) käsitleti patsientide arvu, kellel kinnitati RNA vähenemist 1 log võrra, võrreldes algusega, ning kel ei ilmnenud ravi ebaõnnestumist. ** Võrdlusgrupp PI/ RTV:
LPV/ r 400/ 100 mg bid (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg bid (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg bid or 800/ 200 mg bid (n=162), APV/ r 600/ 100 mg bid (n=194) ENF Enfuvirtide; FAS Full Analysis Set; PP Per Protocol; APV/ rtv Amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv Indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv Lopinavir/ ritonavir; SQV/ rtv Saquinavir/ ritonavir
LPV/ r 400/ 100 mg 2 x ööpäevas (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg 2 x ööpäevas (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg 2 x ööpäevas või 800/ 200 mg 2 x ööpäevas (n=162), APV/ r 600/ 100 mg 2 x ööpäevas (n=194)
Combined 48-week median time to treatment failure for both studies was 115 days in the APTIVUS/ ritonavir arm and 0 days in the comparator arm (no treatment response was imputed to day 0).
Mõlemas uuringus oli 48 nädala kombineeritud keskmine aeg ravi ebaõnnestumiseni 115 päeva APTIVUS’ e/ ritonaviiri harus ja 0 päeva võrdlusharus (0 päevaks ei esinenud mingit ravivastust).
Through 48 weeks of treatment, the proportion of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator PI/ ritonavir arm with HIV-1 RNA < 400 copies/ ml was 30% and 14% respectively, and with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml was 23% and 10% respectively.
48 ravinädala pärast oli patsientide hulk, kellel oli HIV- 1 RNA hulk < 400 koopiat/ ml APTIVUS/ ritonaviiri grupis võrreldes PI/ ritonaviiri kontrollgrupiga vastavalt 30% ja 14%, ning HIV- 1 RNA < 50 koopiat/ ml esines vastavalt 23% ja 10%.
Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in HIV-1 RNA at the last measurement up to Week 48 was -0.64 log10 copies/ ml in patients receiving APTIVUS/ ritonavir versus -0.22 log10 copies/ ml in the comparator PI/ ritonavir arm.
Randomiseeritud ja ravitud patsientide seas oli keskmine HIV- 1 RNA muutus algväärtusega võrreldes viimasel analüüsil 48. nädalal – 0, 64 log10 koopiat/ ml patsientidel, kes said APTIVUS/ ritonaviiri ravi versus – 0, 22 log10 koopiat/ ml PI/ ritonaviiri kontrollgrupis.
19 Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in CD4+ cell count at the last measurement up to Week 48 was +23 cells/ mm3 in patients receiving APTIVUS/ ritonavir (N=740) versus +4 cells/ mm3 in the comparator PI/ ritonavir (N=727) arm.
Kõikide randomiseeritud ja ravitud patsientide seas oli keskmine CD4+ rakkude hulga muutus algväärtusega võrreldes viimasel analüüsil 48. nädalal +23 rakku/ mm3 patsientidel, kes said APTIVUS/ ritonaviiri ravi (N=740) versus +4 rakku/ mm3 PI/ ritonaviiri kontrollgrupis (N=727).