natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(3.0, 5.8) (1.5, 2.7) (1.4, 4.0)
4, 4 (3, 0; 5, 8) 2, 1 (1, 5; 2, 7) 2, 7 (1, 4; 4, 0)
33 (23, 42)** 77 (63, 86)** 25 (13, 36)*
33 (23; 42) ** 77 (63; 86) ** 25 (13; 36) *
(1) Excluding finger, toe and facial fractures (2) Including clinical thoracic and clinical lumbar vertebral fractures
(1) Välja arvatud sõrme -, varba - ja näokolju luude murrud (2) Kaasa arvatud kliinilised rindkere - ja nimmelülide murrud
Effect on bone mineral density (BMD) Aclasta significantly increased BMD at the lumbar spine, hip, and distal radius relative to treatment with placebo at all timepoints (6, 12, 24 and 36 months).
Toime luu mineraalsele tihedusele (LMT) Aclasta toimel suurenes oluliselt lülisamba nimmeosa, puusaluu ja radiuse distaalse osa LMT võrreldes platseeboga kõigil ajahetkedel (6, 12, 24 ja 36 kuu möödudes).
Treatment with Aclasta resulted in a 6.7% increase in BMD at the lumbar spine, 6.0% at the total hip, 5.1% at the femoral neck, and 3.2% at the distal radius over 3 years as compared to placebo.
Ravi Aclasta’ ga viis LMT suurenemiseni 6, 7% lülisamba nimmeosas, 6, 0% puusaluus, 5, 1% reieluukaelas ja 3, 2% radiuse distaalses osas 3 aasta jooksul platseeboga võrreldes.
Bone histology Bone biopsies were obtained from the iliac crest 1 year after the third annual dose in 152 post- menopausal patients with osteoporosis treated with Aclasta (N=82) or placebo (N=70).
Luu histoloogia Luubiopsiad niudeluuharjast võeti 1 aasta pärast kolmanda iga- aastase annuse manustamist 152 osteoporoosiga postmenopausis patsiendilt, kes sai Aclasta- ravi (N=82) või platseebot (N=70).
In patients treated with Aclasta, no osteomalacia, marrow fibrosis or woven bone formation was detected.
Aclasta- ravi saanud patsientidel ei leitud osteomalaatsiat, luuüdi fibroosi ega ebaküpse luu moodustumist.
Microcomputed
Märgistatud tetratsükliini leiti kõigis Aclasta- ravi saanud patsientidelt võetud 82 biopsia preparaadis peale ühe.
8 tomography (μ CT) analysis demonstrated increased trabecular bone volume and preservation of trabecular bone architecture in patients treated with Aclasta compared to placebo.
Mikrokompuutertomograafia (μCT) analüüs näitas suurenenud trabekulaarse luu hulka ja trabekulaarse luu arhitektuuri säilumist Aclasta’ ga ravitud patsientidel platseeboga võrreldes.
Bone turnover markers Bone specific alkaline phosphatase (BSAP), serum N-terminal propeptide of type I collagen (P1NP) and serum beta-C-telopeptides (b-CTx) were evaluated in subsets ranging from 517 to 1,246 patients at periodic intervals throughout the study.
8 Luuainevahetuse markerid Luuspetsiifilise alkaalse fosfataasi (BSAP), seerumi I tüüpi kollageeni N- terminaalse propeptiidi (P1NP) ja seerumi beeta- C- telopeptiidide (b- CTx) sisaldust hinnati perioodiliste intervallide järel kogu uuringu vältel patsientide alamrühmades, kuhu kuulus 517... 1246 patsienti.
Treatment with a 5 mg annual dose of Aclasta significantly reduced BSAP by 30% relative to baseline at 12 months which was sustained at 28% below baseline levels at 36 months.
Ravi 5 mg Aclasta’ ga aastas vähendas oluliselt BSAP sisaldust 30% algväärtusest 12 kuu möödudes, mis püsis 28% madalam algväärtusest 36 kuu möödudes.
B-CTx was significantly reduced by 61% below baseline levels at 12 months and was sustained at 55% below baseline levels at 36 months.
B- CTx vähenes oluliselt 61% algväärtusest 12 kuu möödudes ja püsis 55% madalam algväärtusest 36 kuu möödudes.
Effect on height In the three-year osteoporosis study standing height was measured annually using a stadiometer.
Toime pikkusele Kolmeaastases osteoporoosi uuringus mõõdeti seisvas asendis pikkust kord aastas stadiomeetri abil.
The Aclasta group revealed approximately 2.5 mm less height loss compared to placebo (95% CI:
Aclasta rühmas oli pikkuse kadu ligikaudu 2, 5 mm väiksem kui platseeborühmas (95% CI:
1.6 mm, 3.5 mm) [p < 0.0001].
1, 6 mm, 3, 5 mm) [p < 0, 0001].
Days of disability Aclasta significantly reduced the mean days of limited activity and the days of bed rest due to back pain by 17.9 days and 11.3 days respectively compared to placebo and significantly reduced the mean days of limited activity and the days of bed rest due to fractures by 2.9 days and 0.5 days respectively compared to placebo (all p < 0.01).
Haiguspäevad Aclasta toimel vähenes oluliselt keskmine piiratud aktiivsuse ja seljavalu tõttu voodirežiimil veedetud päevade arv vastavalt 17, 9 päeva ja 11, 3 päeva võrra platseeboga võrreldes; oluliselt vähenes ka keskmine piiratud aktiivsuse ja luumurdude tõttu voodirežiimil veedetud päevade arv vastavalt 2, 9 päeva ja 0, 5 päeva võrra platseeboga võrreldes (kõik p < 0, 01).
Clinical efficacy in the treatment of osteoporosis in patients at increased risk of fracture after a recent hip fracture (RFT) The incidence of clinical fractures, including vertebral, non-vertebral and hip fractures, was evaluated in 2,127 men and women aged 50-95 years (mean age 74.5 years) with a recent (within 90 days) low- trauma hip fracture who were followed for an average of 2 years on study medication.
Osteoporoosi ravi kliiniline efektiivsus luumurru suurenenud riskiga patsientidel pärast hiljutist puusaluu murdu (RFT) Kliiniliste luumurdude, sh lülimurdude, mitte- lülimurdude ja puusaluu murdude esinemissagedust hinnati hiljutise (90 päeva) seisvast või madalamast asendist kukkumise tagajärjel tekkinud puusaluu murruga 2127- l 50… 95- aastasel (keskmine vanus 74, 5 aastat) mehel ja naisel, keda jälgiti uuringuravimi foonil keskmiselt 2 aastat.
Approximately 42% of patients had a femoral neck BMD T-score below -2.5 and approximately 45% of the patients had a femoral neck BMD T-score above -2.5.
Umbes 42% - l patsientidest oli reieluukaela LMT T- skoor alla - 2, 5 ja umbes 45% - l patsientidest oli reieluukaela LMT T- skoor üle - 2, 5.
Aclasta was administered once a year, until at least 211 patients in the study population had confirmed clinical fractures.
Aclasta’ t manustati üks kord aastas kuni vähemalt 211- l uuringus osalejal oli tekkinud kinnitatud kliiniline luumurd.
Vitamin D levels were not routinely measured but a loading dose of vitamin D (50,000 to 125,000 IU orally or via the intramuscular route) was given to the majority of patients 2 weeks prior to infusion.
D - vitamiini taset rutiinselt ei määratud, kuid 2 nädalat enne infusiooni anti enamikele patsientidele löökannus D- vitamiini (50000 kuni 125000 RÜ suu kaudu või lihasesiseselt).
All participants received 1,000 to 1,500 mg of elemental calcium plus 800 to 1,200 IU of vitamin D supplementation per day.
Kõik patsiendid said iga päev toidulisandina 1000 kuni 1500 mg kaltsiumi koos 800 kuni 1200 RÜ D- vitamiiniga.
Ninety-five percent of the patients received their infusion two or more weeks after the hip fracture repair and the median timing of infusion was approximately six weeks after the hip fracture repair.
Üheksakümne viiele protsendile patsientidest tehti infusioon kaks või enam nädalat peale puusaluu murru paranemist ja keskmine infusiooni ajastus oli umbkaudu kuus nädalat peale puusaluu murru paranemist.
Effect on all clinical fractures The incidence rates of key clinical fracture variables are presented in Table 4.
Table 4
9 Table 4
Aclasta
Between treatment comparisons of the incidence of key clinical fracture variables
Luumurdude
Outcome
Luumurdude
Aclasta Placebo Absolute reduction (N=1,065) (N=1,062) in fracture event
(N=3, 861) esinemissa
event rate event rate (%) (%)
(%) gedus (%)
Any clinical fracture (1) Clinical vertebral fracture (2) Non-vertebral fracture (1) *p-value < 0.05, **p-value < 0.01
Igasugune kliiniline luumurd (1) Kliiniline lülimurd (2) Mittelülimurd (1)
8.6 13.9 1.7 3.8 7.6 10.7
8, 4 12, 8 0, 5 2, 6 8, 0 10, 7
(2.3, 8.3) (0.5, 3.7) (0.3, 5.9)
4, 4 (3, 0; 5, 8) 2, 1 (1, 5; 2, 7) 2, 7 (1, 4; 4, 0)
35 (16, 50)** 46 (8, 68)* 27 (2, 45)*
33 (23; 42) ** 77 (63; 86) ** 25 (13; 36) *
(1) Excluding finger, toe and facial fractures (2) Including clinical thoracic and clinical lumbar vertebral fractures
* p- väärtus < 0, 001, ** p- väärtus < 0, 0001 (1) Välja arvatud sõrme -, varba - ja näokolju luude murrud (2) Kaasa arvatud kliinilised rindkere - ja nimmelülide murrud
The study was not designed to measure significant differences in hip fracture, but a trend was seen towards reduction in new hip fractures.
9 Uuring ei olnud kavandatud olulise erinevuse määramiseks puusaluu murru osas, kuid täheldati trendi uute puusaluu murdude vähenemise suunas.
All cause mortality was 10% (101 patients) in the Aclasta-treated group compared to 13% (141 patients) in the placebo group.
Misiganes põhjusega suremus oli 10% (101 patsienti) Aclasta- grupis võrreldes 13% - ga (141 patsienti) platseebo- grupis.
This corresponds to a 28% reduction in the risk of all cause mortality (p=0.01).
See vastab misiganes põhjusega surmariski vähenemisele 28% võrra (p=0, 01).
The incidence of delayed hip fracture healing was comparable between Aclasta (34 [3.2%]) and placebo (29 [2.7%]).
Puusaluu pikenenud paranemise juhtude esinemissagedus oli Aclasta - (34 [3, 2%]) ja platseebo- grupis (29 [2, 7%]) võrreldav.
Effect on bone mineral density (BMD) In the HORIZON-RFT study Aclasta treatment significantly increased BMD at the total hip and femoral neck relative to treatment with placebo at all timepoints.
Toime luu mineraalsele tihedusele (LMT) HORIZON- RFT uuringus suurendas Aclasta- ravi oluliselt kogu puusaluu ja reieluukaela LMT- d võrreldes platseeboga kõikidel ajahetkedel.
Treatment with Aclasta resulted in an increase in BMD of 5.4% at the total hip and 4.3% at the femoral neck over 24 months as compared to placebo.
Aclasta- ravi tulemusena suurenes 24 kuu jooksul LMT kogu puusas 5, 4% ja reieluukaelas 4, 3% võrreldes platseeboga.
Clinical efficacy in men In the HORIZON-RFT study 508 men were randomised into the study and 185 patients had BMD assessed at 24 months.
Kliiniline efektiivsus meestel HORIZON- RFT uuringusse kaasati 508 meest ja 185- l patsiendil mõõdeti LMT- d 24 kuu möödumisel.
At 24 months a similar significant increase of 3.6% in total hip BMD was observed for patients treated with Aclasta as compared to the effects observed in post-menopausal women in the HORIZON-PFT study.
Pärast 24 kuu möödumist täheldati Aclasta- ravi saanutel kogu puusas LMT samasugust olulist tõusu 3, 6% võrra nagu postmenopausis naistel HORIZON- RFT uuringus.
The study was not powered to show a reduction in clinical fractures in men; the incidence of clinical fractures was 7.5% in men treated with Aclasta versus 8.7% for placebo.
Uuringu valim ei olnud piisav näitamaks kliiniliste luumurdude vähenemist meestel; Aclasta- ravi saanud meeste kliiniliste luumurdude esinemissagedus oli 7, 5% ja platseebot saanutel 8, 7%.
In another study in men (study CZOL446M2308) an annual infusion of Aclasta was non-inferior to weekly alendronate for the percentage change in lumbar spine BMD at month 24 relative to baseline.
Teises meestel läbi viidud uuringus (uuring CZOL446M2308) oli kord aastas tehtav Aclasta- infusioon mitte parem kui kord nädalas manustatav alendronaat selgroo nimmeosa LMT suurendamisel 24. kuul võrreldes algväärtusega.
Clinical efficacy in the treatment of Paget’ s disease of the bone Aclasta was studied in male and female patients aged above 30 years with primarily mild to moderate Paget’ s disease of the bone (median serum alkaline phosphatase level 2.6– 3.0 times the upper limit of the age-specific normal reference range at the time of study entry) confirmed by radiographic evidence.
Kliiniline efektiivsus Paget’ i luutõve ravis Aclasta’ t uuriti radiograafilise uuringuga kinnitunud, mõõduka kuni keskmise Paget’ i luutõvega (seerumi alkaalse fosfataasi keskmine tase uuringu alguses 2, 6… 3 korda üle ea- spetsiifilise ülemise normi piiri) nais - ja meessoost patsientidel vanuses üle 30 aasta.
The efficacy of one infusion of 5 mg zoledronic acid versus daily doses of 30 mg risedronate for 2 months was demonstrated in two 6-month comparative trials.
Kahes 6- kuulises võrdlevas uuringus demonstreeriti 5 mg zoledroonhappe ühe infusiooni efektiivsust võrrelduna 30 mg risedronaadi päevase annusega 2 kuu jooksul.
After 6 months, Aclasta showed 96% (169/ 176) and 89% (156/ 176) response and serum alkaline phosphatase (SAP) normalisation rates compared to 74% (127/ 171) and 58% (99/ 171) for risedronate (all p < 0.001).
Kuue kuu möödudes oli Aclasta grupi ravivastus ning seerumi alkaalse fosfataasi (SAP) näitajate normaliseerumine vastavalt 96% (169/ 176) ja 89% (156/ 176) võrrelduna risedronaadiga 74% (127/ 171) ja 58% (99/ 171) (kõikidel p < 0, 001).
10 Patients who were classified as responders at the end of the 6 month core study were eligible to enter an extended follow-up period.
Patsiendid, keda määratleti 6 kuulise põhiuuringu lõpuks ravivastuse saanuteks, osutusid sobilikeks kaasamiseks ulatuslikku jätku- uuringusse.
Of the 143 Aclasta-treated patients and 107 risedronate-treated patients who entered an extended observation study, after a median duration of follow-up of 18 months from time of dosing, 141 Aclasta-treated patients maintained their therapeutic response compared to 71 risedronate-treated patients.
Jätku- uuringus osalenud 143 Aclasta- ravi saanud ja 107 risedronaadiga ravitud patsiendist püsis ravivastus pärast keskmiselt 18 kuud kestnud jälgimisperioodi 141 Aclasta grupi patsiendil võrrelduna 71 risedronaadiga ravitud patsiendiga.
This corresponds to a 96% reduction of risk of relapse in Aclasta versus risedronate-treated patients.
See viitab Aclasta’ ga ravitud patsientidel 96% relapsi riski vähenemisele, võrreldes risedronaadiga ravitud patsientidega.
Bone histology was evaluated in 7 patients with Paget’ s disease 6 months after treatment with 5 mg zoledronic acid.
Luu histoloogiat hinnati 6 kuud pärast ravi seitsmel Paget’ i tõvega patsiendil, keda raviti 5 mg zoledroonhappega.
Single and multiple 5 and 15-minute infusions of 2, 4, 8 and 16 mg zoledronic acid in 64 patients yielded the following pharmacokinetic data, which were found to be dose independent.
Zoledroonhappe annuste 2, 4, 8 ja 16 mg ühekordse ja korduva 5 - ja 15- minutilise infusiooni manustamisel 64 patsiendile saadi järgmised farmakokineetilised andmed, mis osutusid annusest mittesõltuvaks.
After initiation of the zoledronic acid infusion, plasma concentrations of the active substance increased rapidly, achieving their peak at the end of the infusion period, followed by a rapid decline to < 10% of peak after 4 hours and < 1% of peak after 24 hours, with a subsequent prolonged period of very low concentrations not exceeding 0.1% of peak levels.
10 Pärast zoledroonhappe infusiooni algust suureneb aktiivse toimeaine plasmakontsentratsioon kiiresti, saavutades maksimumi infusiooniperioodi lõpuks, millele järgneb kiire langus < 10% maksimumist 4 tunni pärast ja < 1% 24 tunni pärast, järgneva pika- ajalise perioodiga väga madala kontsentratsiooniga, mis ei ületa 0, 1% maksimumi tasemest.
Intravenously administered zoledronic acid is eliminated by a triphasic process: rapid biphasic disappearance from the systemic circulation, with half-lives of t½α 0.24 and t½β 1.87 hours, followed by a long elimination phase with a terminal elimination half-life of t½γ 146 hours.
Intravenoosselt manustatud zoledroonhape elimineerub kolmefaasiliselt: kiire bifaasiline kadumine süsteemsest tsirkulatsioonist poolväärtusajaga t½α 0, 24 ja t½β 1, 87 tundi, millele järgneb pikk eliminatsioonifaas lõpliku poolväärtusajaga t½γ 146 tundi.
The total body clearance is 5.04 ± 2.5 l/ h, independent of dose, and unaffected by gender, age, race or body weight.
Organismi kogukliirens on 5, 04 ± 2, 5 l/ h, sõltuvalt annusest ning ei sõltu soost, east, rassist või kehakaalust.
The inter- and intra-subject variation for plasma clearance of zoledronic acid was shown to be 36% and 34%, respectively.
Zoledroonhappe plasmakliirensi inter - ja intraindividuaalsed erinevused olid vastavalt 36% ja 34%.
No specific drug-drug interaction studies have been conducted with zoledronic acid.
Zoledroonhappega ei ole läbi viidud spetsiifilisi ravimite koostoimete uuringuid.
Since zoledronic acid is not metabolised in humans and the substance was found to have little or no capacity as a direct- acting and/ or irreversible metabolism-dependent inhibitor of P450 enzymes, zoledronic acid is unlikely to reduce the metabolic clearance of substances which are metabolised via the cytochrome P450 enzyme systems.
Kuna zoledroonhape inimesel ei metaboliseeru ja aine leiti olevat ensüüm P450 suhtes vähese või olematu toimega, otsetoimiv ja/ või pöördumatu metabolismist- sõltuv inhibiitor, siis zoledroonhape tõenäoliselt ei vähenda metaboolset kliirensit ainetel, mis metaboliseeruvad tsütokroom P450 ensüümsüsteemi kaudu.
Zoledronic acid is not highly bound to plasma proteins (approximately 43-55% bound) and binding is concentration independent.
Zoledroonhape ei seondu kuigi suurel määral plasmavalkudega (seondub ligikaudu 43- 55%) ja siduvus ei sõltu kontsentratsioonist.
Special populations (see section 4.2) The renal clearance of zoledronic acid was correlated with creatinine clearance, renal clearance representing 75 ± 33% of the creatinine clearance, which showed a mean of 84 ± 29 ml/ min (range 22 to 143 ml/ min) in the 64 patients studied.
Patsientide eripopulatsioonid (vt lõik 4. 2) Zoledroonhappe neerukliirens korreleerus kreatiniini kliirensiga, neerukliirens oli 75 ± 33% kreatiniini kliirensist, mille keskmine väärtus 64 uuritud patsiendil oli keskmiselt 84 ± 29 ml/ min (vahemikus 22 kuni 143 ml/ min).
Small observed increases in AUC(0-24hr), by about 30% to 40% in mild to moderate renal impairment, compared to a patient with normal renal function, and lack of accumulation of drug with multiple doses irrespective of renal function, suggest that dose adjustments of zoledronic acid in mild (Clcr = 50– 80 ml/ min) and moderate renal impairment down to a creatinine clearance of 35 ml/ min are not necessary.
Kerge kuni mõõduka neerukahjustuse korral täheldati AUC( 0- 24hr) vähest suurenemist, umbes 30... 40% võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientidega ja sõltumata neerufunktsioonist ei täheldatud korduvannustes ravimi kuhjumist, mis viitab sellele, et zoledroonhappe annuse kohaldamine kerge (Clcr = 50– 80 ml/ min) ja mõõduka neerukahjustuse korral kreatiniinikliirensiga kuni 35 ml/ min, ei ole vajalik.
As only limited data are available in severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/ min), no dosing recommendations are possible for this population.
Kuna kasutamisel raske neerukahjustuse (kreatiniini kliirens < 30 ml/ min) korral on andmeid vähe, ei ole sellele patsientide populatsioonile annustamissoovitusi võimalik anda.
11 5.3 Preclinical safety data
5. 3 Prekliinilised ohutusandmed
Acute toxicity The highest non-lethal single intravenous dose was 10 mg/ kg body weight in mice and 0.6 mg/ kg in rats.
Äge toksilisus Suurim mitte- letaalne ühekordne intravenoosne annus hiirtel oli 10 mg/ kg kehakaalu kohta ja rottidel 0, 6 mg/ kg.
In the single-dose dog infusion studies, 1.0 mg/ kg (6 fold the recommended human therapeutic exposure based on AUC) administered over 15 minutes was well tolerated with no renal effects.
Ühekordse infusiooniannuse uuringus koertel oli hästi talutud annus 1, 0 mg/ kg (6- kordne soovitatud terapeutiline annus inimesel vastavalt AUC- le) manustatuna 15 minuti jooksul ning kahjulikke toimeid neerudele ei täheldatud.
Subchronic and chronic toxicity In the intravenous infusion studies, renal tolerability of zoledronic acid was established in rats when given 0.6 mg/ kg as 15-minute infusions at 3-day intervals, six times in total (for a cumulative dose that corresponded to AUC levels about 6 times the human therapeutic exposure) while five 15-minute infusions of 0.25 mg/ kg administered at 2– 3-week intervals (a cumulative dose that corresponded to 7 times the human therapeutic exposure) were well tolerated in dogs.
Subkrooniline ja krooniline toksilisus Zoledroonhappe renaalse talutavuse uuring viidi läbi rottidel intravenoosse 15- minutilise infusiooniga annuses 0, 6 mg/ kg 3- päevaste intervallidega, kokku kuus korda (kumuleeruv annus, mis vastab AUC taseme ligikaudu 6- kordsele inimesel kasutatavale terapeutilisele annusele); koertel oli hästi talutav viis 15- minutilist infusiooni annuses 0, 25 mg/ kg manustatuna 2… 3 nädalaste intervallidega (kumuleeruv annus, mis vastab ligikaudu 7- kordsele inimesel kasutatavale terapeutilisele annusele).
In the intravenous bolus studies, the doses that were well-tolerated decreased with increasing study duration:
Intravenoosse boolussüste uuringutes vähenesid hästi talutavad annused uuringu edenedes:
0.2 and 0.02 mg/ kg daily was well tolerated for 4 weeks in rats and dogs, respectively but only 0.01 mg/ kg and 0.005 mg/ kg in rats and dogs, respectively, when given for 52 weeks.
0, 2 ja 0, 02 mg/ kg päevas talusid vastavalt rotid ja koerad hästi 4 nädala jooksul, kui aga manustamine toimus 52 nädala jooksul, siis talusid rotid ainult 0, 01 mg/ kg ning koerad ainult 0, 005 mg/ kg.
Longer-term repeat administration at cumulative exposures sufficiently exceeding the maximum intended human exposure produced toxicological effects in other organs, including the gastrointestinal tract and liver, and at the site of intravenous administration.
11 Pikaaegne korduvravi kumulatiivsetes annustes, mis ületas piisavalt maksimaalset inimesel kasutatavat annust, tekitas teiste organite toksikoloogilisi kahjustusi, k. a seedetrakt ja maks, samuti ka intravenoosse süstekoha kahjustuse.
The most frequent finding in the repeat-dose studies consisted of increased primary spongiosa in the metaphyses of long bones in growing animals at nearly all doses, a finding that reflected the compound’ s pharmacological antiresorptive activity.
See on leid, mis iseloomustab ühendi farmakoloogilist antiresorptiivset aktiivsust.
Reproduction toxicity Teratology studies were performed in two species, both via subcutaneous administration.
Reproduktiivne toksilisus Teratoloogilised uuringud viidi läbi kahel loomaliigil, mõlemal kasutati subkutaanset manustamisviisi.
Teratogenicity was observed in rats at doses ≥ 0.2 mg/ kg and was manifested by external, visceral and skeletal malformations.
Rottidel täheldati annuses ≥ 0, 2 mg/ kg teratogeensust, mis väljendus välises, vistseraalses ja skeleti väärarengus.
Dystocia was observed at the lowest dose (0.01 mg/ kg body weight) tested in rats.
Düstookiat täheldati kõige väiksema rottidel uuritud annuse kasutamisel (0, 01 mg/ kg/ KM).
No teratological or embryo/ foetal effects were observed in rabbits, although maternal toxicity was marked at 0.1 mg/ kg due to decreased serum calcium levels.
Küülikutel ei täheldatud teratoloogilisi või embrüo/ loote kahjustusi, kuigi toksilisust emasloomale täheldati annuses 0, 1 mg/ kg kasutamisel vereseerumi alanenud kaltsiumisisalduse tõttu.
Mutagenicity and carcinogenic potential Zoledronic acid was not mutagenic in the mutagenicity tests performed and carcinogenicity testing did not provide any evidence of carcinogenic potential.
Mutageenne ja kartsinogeenne toime Teostatud mutageensustestides ei leitud zoledroonhappel mutageenseid omadusi ja kartsinogeensustestid ei tõendanud kartsinogeenset toimet.
Mannitol Sodium citrate Water for injections
Mannitool Naatriumtsitraat Süstevesi
Aclasta must not be mixed or given intravenously with any other medicinal products.
Aclasta’ t ei tohi segada või manustada intravenoosselt koos teise ravimiga.
Unopened bottle:
Avamata pudelid:
24 hours at 2°C - 8°C
Pärast avamist 24 tundi temperatuuril 2... 8°C.
12 From a microbiological point of view, the product should be used immediately.
Mikrobioloogilisest lähtepunktist vaadatuna tuleb ravim kasutada kohe pärast avamist.
If not used immediately, in-use storage times and conditions prior to use are the responsibility of the user and would normally not be longer than 24 hours at 2°C - 8°C.
Kui ravimit ei kasutata koheselt, vastutab infusiooni teostaja selle säilitusaja ja - tingimuste eest ning see ei tohiks ületada 24 tundi temperatuuril 2... 8°C.