natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No increase in fracture rates was observed in men treated with pioglitazone (1.3%) versus comparator (1.5%).
Pioglitasooniga ravitud meestel (1, 3%) murdude esinemissageduse suurenemist, võrreldes võrdlusravimiga (1, 5%) ei täheldatud.
In the 3.5 year PROactive study, 44/ 870 (5.1%) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%) of female patients treated with comparator.
3, 5 aastat kestnud PRO- aktiivses uuringus esines pioglitasooniga ravitud naispatsientidel murde sagedusega 44/ 780 (5, 1%), võrreldes võrdlusravimiga ravitud naispatsientidel esinenud sagedusega 23/ 905 (2, 5%).
No increase in fracture rates was observed in men treated with pioglitazone (1.7%) versus comparator (2.1%).
Pioglitasooniga ravitud meestel (1, 7%) murdude esinemissageduse suurenemist, võrreldes võrdlusravimiga (2, 1%) ei täheldatud.
Patients have taken pioglitazone at higher than the recommended highest dose of 45 mg daily.
Patsiendid on võtnud pioglitasooni suuremates annustes kui soovitatav maksimaalannus 45 mg ööpäevas.
The maximum reported dose of 120 mg/ day for four days, then 180 mg/ day for seven days was not associated with any symptoms.
Maksimaalne teadaolev annus on olnud 120 mg ööpäevas nelja päeva jooksul, millele järgnes annuse 180 mg ööpäevas manustamine seitsme päeva jooksul, ning sellega ei kaasnenud mingeid kliinilisi sümptomeid.
Pharmacotherapeutic group: oral blood glucose lowering drugs; Thiazolidinediones; ATC code:
Farmakoterapeutiline grupp: suukaudne veresuhkru taset alandav ravim; Tiasolidiindioonid, ATC - kood:
A10 BG 03.
A10BG03.
9 Pioglitazone effects may be mediated by a reduction of insulin resistance.
Pioglitasooni toime tulemuseks on insuliiniresistentsuse vähenemine.
Pioglitazone appears to act via activation of specific nuclear receptors (peroxisome proliferator activated receptor gamma) leading to increased insulin sensitivity of liver, fat and skeletal muscle cells in animals.
Pioglitasoon näib toimivat rakutuuma spetsiifiliste retseptorite (peroksisoomi proliferatsiooni aktiveerivate gammaretseptorite) aktivatsiooni kaudu, mille tagajärjel tõusis loomadel maksa -, rasva - ja skeletilihasrakkude insuliinitundlikkus.
A clinical trial of pioglitazone vs. gliclazide as monotherapy was extended to two years in order to assess time to treatment failure (defined as appearance of HbA1c ≥ 8.0% after the first six months of therapy).
Pioglitasooni ja gliklasiidi monoteraapiat võrdlevat kliinilist uuringut pikendati kahe aastani, määramaks ravi ebaõnnestumiseni kuluvat aega (selle näitajaks oli HbA1c ≥ 8, 0% pärast esimest kuut ravikuud).
Kaplan-Meier analysis showed shorter time to treatment failure in patients treated with gliclazide, compared with pioglitazone.
Kaplani- Meieri analüüs näitas, et gliklasiidiga ebaõnnestub ravi varem kui pioglitasooniga.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c < 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Kahe aasta pärast püsis glükeemiline kontroll (näitajaks oli HbA1c < 8, 0%) 69% - l pioglitasooniga ravitud ja 50% - l gliklasiidiga ravitud patsientidest.
In a two-year study of combination therapy comparing pioglitazone with gliclazide when added to metformin, glycaemic control measured as mean change from baseline in HbA1c was similar between treatment groups after one year.
9 kontroll, mida mõõdeti HbA1c keskmise muutusena algväärtusest, ühe aasta pärast mõlema ravigrupi puhul samasugune.
Patients receiving pioglitazone had a mean reduction in HbA1c of 0.45% compared with those continuing on insulin alone, and a reduction of insulin dose in the pioglitazone treated group.
Pioglitasooni saanud patsientidel oli keskmine HbA1c vähenemine 0, 45%, võrreldes nendega, kes jätkasid ainult insuliiniga ning insuliini annuse vähenemine pioglitasooniga ravitud grupis.
HOMA analysis shows that pioglitazone improves beta cell function as well as increasing insulin sensitivity.
HOMA analüüs näitab, et pioglitasoon parandab beeta- rakkude funktsiooni ning tõstab insuliinitundlikkust.
In one year clinical trials, pioglitazone consistently gave a statistically significant reduction in the albumin/ creatinine ratio compared to baseline.
Üheaastastes kliinilistes uuringutes kutsus pioglitasoon järjekindlalt esile albumiini/ kreatiniini suhte statistiliselt olulise vähenemise, võrreldes ravieelsega.
The effect of pioglitazone (45 mg monotherapy vs. placebo) was studied in a small 18-week trial in type 2 diabetics.
Pioglitasooni toimet (45 mg monoteraapia võrdlus platseeboga) uuriti 18- nädalases väikses uuringus II tüüpi diabeedihaigetel.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
Enamustes kliinilistes uuringutes vähenes plasma üldine triglütseriidide ja vabade rasvhapete tase ning tõusis HDL- kolesterooli tase, võrreldes platseeboga, ning LDL- kolesterooli taseme märkimisväärsed muutused olid väikesed kuid kliiniliselt vähetähtsad.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL cholesterol levels, compared with placebo, metformin or gliclazide.
Kuni kaheaastase kestusega kliinilistes uuringutes vähendas pioglitasoon plasma üldist triglütseriidide ja vabade rasvhapete taset ning suurendas HDL- kolesterooli taset olulisemal määral kui platseebo, metformiin või gliklasiid.
Pioglitazone did not cause statistically significant increases in LDL cholesterol levels compared with placebo, whilst reductions were observed with metformin and gliclazide.
Pioglitasoon ei põhjustanud LDL- kolesterooli taseme statistiliselt olulist tõusu, võrreldes platseeboga, kuid metformiini ja gliklasiidiga täheldati selle langust.
In a 20-week study, as well as reducing fasting triglycerides, pioglitazone reduced post prandial hypertriglyceridaemia through an effect on both absorbed and hepatically synthesised triglycerides.
20- nädalase kestusega uuringus täheldati, et pioglitasoon vähendab triglütseriidide taset tühja kõhu seisundis ning ka söömisjärgset hüpertriglütserideemiat, kuna toimib nii imendunud kui maksas sünteesitud triglütseriididele.
These effects were independent of pioglitazone’ s effects on glycaemia and were statistically significant different to glibenclamide.
Need toimed ei olenenud pioglitasooni toimest veresuhkru tasemele ning erinesid statistiliselt olulisel määral glibenklamiidi toimetest.
In PROactive, a cardiovascular outcome study, 5238 patients with type 2 diabetes mellitus and pre-existing major macrovascular disease were randomised to pioglitazone or placebo in addition to existing antidiabetic and cardiovascular therapy, for up to 3.5 years.
PRO aktiivses kardiovaskulaarses kaugtulemusi hindavas uuringus randomiseeriti 5238 diabeediga ja eelneva makrovaskulaarse haigusega patsienti lisaks antidiabeetilisele ja kardiovaskulaarsele ravile kuni 3, 5 aastaks pioglitasooni grupile või platseebo grupile.
The study population had an average age of 62 years; the average duration of diabetes was 9.5 years.
Uuringus osalenute keskmine vanus oli 62 aastat ja keskmiselt oli neil diabeet olnud 9, 5 aastat.
Approximately one third of patients were receiving insulin in combination with metformin and/ or a sulphonylurea.
Ligikaudu üks kolmandik patsientidest said insuliini kombinatsioonis metformiini ja/ või sulfonüüluureaga.
Almost all subjects (95%) were receiving cardiovascular medications (beta blockers, ACE inhibitors, angiotensin II antagonists, calcium channel blockers, nitrates, diuretics, aspirin, statins, fibrates).
Peaaegu kõik osalenutest (95%) said kardiovaskulaarseid ravimeid (beetablokaatoreid, AKE inhibiitoreid, angiotensiini II inhibiitoreid, kaltsiumi kanali blokaatoreid, nitraate, diureetikume, aspiriini, statiine, fibraate).
10 Although the study failed regarding its primary endpoint, which was a composite of all-cause mortality, non- fatal myocardial infarction, stroke, acute coronary syndrome, major leg amputation, coronary revascularisation and leg revascularisation, the results suggest that there are no long-term cardiovascular concerns regarding use of pioglitazone.
Kuigi uuringu käigus ei leitud suremuse, mitte- fataalse müokardi infarkti, insuldi, akuutse koronaarsündroomi, jala amputeerimise, südame revaskularisatsiooni, jala revaskularisatsiooni esinemise ühtset põhjust, näitavad tulemused, et pioglitasooni kasutamisel ei esine pikaajalisi kardiovaskulaarseid kõrvaltoimeid.
Proportional increases of the plasma concentration were observed for doses from 2 – 60 mg.
Tasakaalukontsentratsioon
Steady state is achieved after 4– 7 days of dosing.
10 saavutatakse 4... 7 päeva pärast.
The estimated volume of distribution in humans is 0.25 l/ kg.
Hinnanguline jaotusruumala inimesel on 0, 25 l/ kg.
Three of the six identified metabolites are active (M-II, M-III, and M-IV).
Kuuest teadaolevast metaboliidist kolm on aktiivsed (M- II, M- III, M- IV).
When activity, concentrations and protein binding are taken into account, pioglitazone and metabolite M-III contribute equally to efficacy.
Kui arvesse võtta aktiivsus, kontsentratsioonid ja valgusiduvus, siis pioglitasoon ja metaboliit M- III on võrdselt efektiivsed.
On this basis M-IV contribution to efficacy is approximately three-fold that of pioglitazone, whilst the relative efficacy of M-II is minimal.
M- IV on samadest parameetritest lähtudes kolm korda efektiivsem kui pioglitasoon, kuid M- II suhteline efektiivsus on minimaalne.
There is no induction of the main inducible P450 isoenzymes 1A, 2C8/ 9, and 3A4 in man.
Inimesel ei esine mingit peamiste indutseeritavate P450 isoensüümide 1A, 2C8/ 9 ega 3A4 induktsiooni.
Concomitant administration of pioglitazone with gemfibrozil (an inhibitor of cytochrome P450 2C8) or with rifampicin (an inducer of cytochrome P450 2C8) is reported to increase or decrease, respectively, the plasma concentration of pioglitazone (see section 4.5).
On teada, et pioglitasooni ja gemfibrosiili (tsütokroom P450 2C8 inhibiitor) või rifampitsiini (tsütokroom P450 2C8 indutseerija) samaaegne manustamine vastavalt suurendab või vähendab pioglitasooni plasmakontsentratsiooni (vt lõik 4. 5).
The mean plasma elimination half-life of unchanged pioglitazone in man is 5 to 6 hours and for its total active metabolites 16 to 23 hours.
Muutumatul kujul pioglitasooni keskmine eliminatsiooni poolväärtusaeg plasmas on inimesel 5... 6 tundi ning tema aktiivsetel metaboliitidel 16... 23 tundi.
Steady state pharmacokinetics are similar in patients age 65 and over and young subjects.
Tasakaalukontsentratsioonide farmakokineetika on üle 65- aastastel patsientidel ja noortel sarnane.
11 Patients with renal impairment:
Neerukahjustusega patsiendid:
These findings were observed across species at plasma concentrations ≤ 4 times the clinical exposure.
11 kliinilised kontsentratsioonid.
Hyperplasia of the urinary bladder was not seen in dogs or monkeys treated for up to 12 months.
Kuni 12 kuud ravitud koertel ega ahvidel ei täheldatud kusepõie hüperplaasiat.
Carmellose calcium Hyprolose Lactose monohydrate Magnesium stearate
Karmellooskaltsium Hüprolloos Laktoosmonohüdraat Magneesiumsteraat
12 6.5 Nature and contents of container
6. 5 Pakendi iseloomustus ja sisu
Aluminium/ aluminium blisters, packs of 14, 28, 30, 50, 56, 84, 90 and 98 tablets.
Alumiinium/ alumiiniumblister; 14, 28, 30, 50, 56, 84, 90 ja 98 tabletiga pakendid
6.6 Special precautions for disposal
6. 6 Erinõuded hävitamiseks
Takeda Global Research and Development Centre (Europe) Ltd 61 Aldwych London WC2B 4AE United Kingdom
Takeda Global Research and Development Centre (Europe) Ltd 61 Aldwych London WC2B 4AE Ühendkuningriik
EU/ 1/ 00/ 150/ 001-003, 007, 009, 016-018
EU/ 1/ 00/ 150/ 001- 003, 007, 009, 016- 018
13-10-2000 Date of last renewal:
13. oktoober 2000 Viimase muudatuse kuupäev:
13-10-2005
13. oktoober 2005.
Actos 30 mg tablets.
Actos, 30 mg tabletid.
Each tablet contains 30 mg of pioglitazone as hydrochloride.
Iga tablett sisaldab 30 mg pioglitasooni vesinikkloriidina.
The tablets are white to off-white, round, flat and marked ‘ 30’ on one face and ‘ ACTOS’ on the other face.
Tabletid on valged või määrdunudvalged, ümmargused, lamedad ning ühel küljel on märgistus `30` ja teisel küljel ’ ACTOS ’.
14 Elderly:
14 Eakad patsiendid:
Caution should be exercised in patients over 75 years because of the limited experience in this patient group.
Piiratud kogemuste tõttu selles vanusegrupis tuleb ettevaatusega tuleb ravida üle 75 aastaseid patsiente.
Monitoring of liver function:
Maksafunktsiooni jälgimine:
Liver enzymes should be checked prior to the initiation of therapy with pioglitazone in all
Maksaensüüme tuleb määrata kõikidel patsientidel enne pioglitasoonravi määramist.
Therapy with pioglitazone should not be initiated in patients with increased baseline liver enzyme levels (ALT > 2.5 X upper limit of normal) or with any other evidence of liver disease.
15 Määratud pioglitasoonravi korral oleks soovitatav maksaensüüme kontrollida perioodiliselt, olenevalt kliinilisest vajadusest.
The fracture incidence calculated was 1.9 fractures per 100 patient years in women treated with pioglitazone and 1.1 fractures per 100 patient years in women treated with a comparator.
Luumurdude kalkuleeritud esinemissagedus oli 1, 9 murdu 100 patsiendiaasta kohta pioglitasooniga ravitud naistel ja 1, 1 juhtu 100 patsiendiaasta kohta võrdlusravimiga ravitud naistel.
16 In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures per 100 patient years) of female patients treated with comparator.
3, 5 aastat kestnud kardiovaskulaarse riski hindamise PRO- aktiivses uuringus esines 44/ 870 juhtu (5, 1%; 1, 0 murdu 100 patsiendiaasta kohta) pioglitasooniga ravitud naistel, võrreldes 23/ 905 juhtu (2, 5%; 0, 5 murdu 100 patsiendiaasta kohta) võrdlusravimiga ravitud naistel.
No increase in fracture rates was observed in men treated with pioglitazone (1.7%) versus comparator (2.1%).
Pioglitasooniga ravitud meestel (1, 7%) võrreldes võrdlusravimiga (2, 1%) luumurdude esinemissageduse suurenemist ei
Use in breast-feeding:
Kasutamine imetamise ajal:
17 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Toime reaktsioonikiirusele
4.8 Undesirable effects
17 4. 8 Kõrvaltoimed
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Esinemissagedused on määratletud järgnevalt: sage > 1/ 100, < 1/ 10; aeg- ajalt > 1/ 1000, < 1/ 100; harva > 1/ 10000, < 1/ 1000; väga harva < 1/ 10000; pole teada (ei ole hinnatav olemasolevate andmete põhjal) Iga sageduse rühmistamise puhul on kõrvaltoimed esitatud tõsiduse vähenemise järjekorras.
Musculoskeletal system and connective tissue disorders
Lihas- skeletisüsteemi ja sidekoe häired
18 Nervous system disorders
18 Neeru - ja kuseteede häired
Skin and subcutaneous tissue disorders
glükosuuria, proteinuuria
Uncommon: sweating
Naha ja nahaaluskoe kahjustused
19 PIOGLITAZONE IN TRIPLE ORAL COMBINATION THERAPY WITH METFORMIN AND SULPHONYLUREA
Aeg- ajalt:
Investigations
higistamine
Common:
PIOGLITASOON
weight increased, blood creatine phosphokinase increased
KOLMEKORDSES SUUKAUDSES RAVIS KOMBINATSIOONIS
Metabolism and nutrition disorders
METFORMIINI JA SULFONÜÜLUUREAGA
Very common:
Uuringud
Musculoskeletal and
Sage: kaalutõus, vere kreatiniini fosfokinaasi tõus
connective tissue disorders
19 Ainevahetus- ja toitumishäired
arthralgia
Väga sage: hüpoglükeemia
PIOGLITAZONE IN COMBINATION THERAPY WITH INSULIN Metabolism and nutrition disorders
Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused
General disorders and administration site conditions
PIOGLITASOON KOMBINATSIOONRAVIS INSULIINIGA Ainevahetus - ja toitumishäired
Very common: oedema
Sage: hüpoglükeemia
Infections and infestations
Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
Common:
Väga sage: tursed
bronchitis
Infektsioonid ja infestatsioonid
Investigations
Sage: bronhiit
Oedema was reported in 6 – 9% of patients treated with pioglitazone over one year in controlled clinical trials.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes täheldati turseid 6... 9% patsientidest, keda raviti pioglitasooniga ühe aasta jooksul.
20 In active comparator controlled trials mean weight increase with pioglitazone given as monotherapy was 2 – 3 kg over one year.
Aktiivsetes võrdlevates kontrolluuringutes, kus pioglitasooni anti monoteraapiana, tõusis kehakaal keskmiselt 2... 3 kg ühe aasta jooksul.
In clinical trials with pioglitazone the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
20 normi ülemise piiri sama palju kui platseebo korral, kuid vähem kui metformiini või sulfonüüluurea kontrollgrupis.
21 Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
II. tüüpi diabeediga patsientidel paraneb glükeemiline kontroll nii söögieelselt kui täiskõhu seisundis.
In a two-year study of combination therapy comparing pioglitazone with gliclazide when added to metformin, glycaemic control measured as mean change from baseline in HbA1c was similar between treatment groups after one year.
21 kontroll, mida mõõdeti HbA1c keskmise muutusena algväärtusest, ühe aasta pärast mõlema ravigrupi puhul samasugune.
Although the study failed regarding its primary endpoint, which was a composite of all-cause mortality, non- fatal myocardial infarction, stroke, acute coronary syndrome, major leg amputation, coronary revascularisation and leg revascularisation, the results suggest that there are no long-term cardiovascular
Kuigi uuringu käigus ei leitud suremuse, mitte- fataalse müokardi infarkti, insuldi, akuutse koronaarsündroomi, jala amputeerimise, südame revaskularisatsiooni, jala revaskularisatsiooni esinemise ühtset põhjust, näitavad tulemused, et pioglitasooni kasutamisel ei esine pikaajalisi kardiovaskulaarseid kõrvaltoimeid.
Following oral administration, pioglitazone is rapidly absorbed, and peak plasma concentrations of unchanged pioglitazone are usually achieved 2 hours after administration.
Annustega
Proportional increases of the plasma concentration were observed for doses from 2 – 60 mg.
22 2... 60 mg täheldati kontsentratsioonide proportsionaalset tõusu.
Steady state is achieved after 4– 7 days of dosing.
Tasakaalukontsentratsioon saavutatakse 4... 7 päeva pärast.
23 Patients with hepatic impairment:
Maksakahjustusega patsiendid:
In addition, increased fatty deposition and infiltration were observed.
Neid
These findings were observed across species at plasma concentrations ≤ 4 times the clinical exposure.
23 leide täheldati erinevatel liikidel selliste kontsentratsioonide korral, mis ületasid kuni neljakordselt kliinilised kontsentratsioonid.
24 6.6 Special precautions for disposal
6. 6 Erinõuded hävitamiseks
EU/ 1/ 00/ 150/ 004-006, 008, 010, 019-021
EU/ 1/ 00/ 150/ 004- 006, 008, 010, 019- 021
Actos 45 mg tablets.
Actos, 45 mg tabletid.
Each tablet contains 45 mg of pioglitazone as hydrochloride.
Iga tablett sisaldab 45 mg pioglitasooni vesinikkloriidina.
The tablets are white to off-white, round, flat and marked ‘ 45’ on one face and ‘ ACTOS’ on the other face.
Tabletid on valged kuni määrdunudvalged, ümmargused, lamedad ning ühel küljel on märgistus `45` ja teisel küljel ’ ACTOS ’.
26 Elderly:
26 Eakad patsiendid:
When treating patients who have at least one risk factor for development of congestive heart failure (e. g. prior myocardial infarction or symptomatic coronary artery disease), physicians should start with the lowest available dose and increase the dose gradually.
Vähemalt ühe kongestiivse südamepuudulikkuse (nt eelnev müokardi infarkt või sümptomaatiline koronaartõbi) riskifaktoriga patsientide ravimisel peaksid arstid patsientidel ravi alustama väikseimast võimalikust annusest ning annust tuleks järk- järgult tõsta.
Patients should be observed for signs and symptoms of heart failure, weight gain or oedema particularly those with reduced cardiac reserve.
Patsientidel tuleb jälgida südamepuudulikkuse sümptomeid, kaalutõus ja turse, eriti neil, kel esineb kardiaalse reservi vähenemine.
There have been cases of cardiac failure reported from the market when pioglitazone was used in combination with insulinor in patients with a history of cardiac failure; patients should be observed for signs and symptoms of heart failure, weight gain and oedema when pioglitazone is used in combination with insulin.
Pioglitasooni kasutamisel koos insuliiniga või kui pioglitasooni kasutati südamepuudulikkuse anamneesiga patsientidel, on müügijärgselt teatatud südamepuudulikkuse juhtudest; kaalutõusu ja tursete sümptomitega patsiente tuleb jälgida, kui pioglitasooni kasutatakse kombinatsioonis insuliiniga.
Therapy with pioglitazone should not be initiated in patients with increased baseline liver enzyme levels (ALT > 2.5 X upper limit of normal) or with any other evidence of liver disease.
27 Määratud pioglitasoonravi korral oleks soovitatav maksaensüüme kontrollida perioodiliselt, olenevalt kliinilisest vajadusest.
28 In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures per 100 patient years) of female patients treated with comparator.
3, 5 aastat kestnud kardiovaskulaarse riski hindamise PRO- aktiivses uuringus esines 44/ 870 juhtu (5, 1%; 1, 0 murdu 100 patsiendiaasta kohta) pioglitasooniga ravitud naistel, võrreldes 23/ 905 juhtu (2, 5%; 0, 5 murdu 100 patsiendiaasta kohta) võrdlusravimiga ravitud naistel.
29 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Toime reaktsioonikiirusele
4.8 Undesirable effects
29 4. 8 Kõrvaltoimed
30 Nervous system disorders
30 Neeru - ja kuseteede häired
31 PIOGLITAZONE IN TRIPLE ORAL COMBINATION THERAPY WITH METFORMIN AND SULPHONYLUREA
Aeg- ajalt:
connective tissue disorders
31 Ainevahetus- ja toitumishäired
hypoglycaemia
PIOGLITASOON KOMBINATSIOONRAVIS INSULIINIGA
General disorders and administration site conditions
Ainevahetus - ja toitumishäired
32 In active comparator controlled trials mean weight increase with pioglitazone given as monotherapy was 2 – 3 kg over one year.
Aktiivsetes võrdlevates kontrolluuringutes, kus pioglitasooni anti monoteraapiana, tõusis kehakaal keskmiselt 2... 3 kg ühe aasta jooksul.
Visual disturbance has been reported mainly early in treatment and is related to changes in blood glucose due to temporary alteration in the turgidity and refractive index of the lens as seen with other hypoglycaemic agents.
Nägemishäired esinevad peamiselt ravi varajases staadiumis ning need on seotud vere glükoositaseme muutustega, mis tingivad ajutisi läätse elastsuse ja refraktsiooniindeksi muutusi, nagu on täheldatud ka teiste hüpoglükeemilise toimega ravimite korral.
In clinical trials with pioglitazone the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
32 Pioglitasooniga läbiviidud kliinilistes uuringutes esines ALT aktiivsuse tõusu enam kui kolm korda üle normi ülemise piiri sama palju kui platseebo korral, kuid vähem kui metformiini või sulfonüüluurea kontrollgrupis.
33 Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
II. tüüpi diabeediga patsientidel paraneb glükeemiline kontroll nii söögieelselt kui täiskõhu seisundis.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c < 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
2 -