natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subsequent doses The recommended weekly dose of Herceptin is 2 mg/ kg body weight, beginning one week after the loading dose.
Järgnevad annused Herceptin´i soovitatav iganädalane annus on 2 mg/ kg, alustades küllastusannusele järgnevast nädalast.
Method of administration Herceptin is administered as a 90-minute intravenous infusion.
Manustamisviis Herceptin´i manustatakse 90– minutilise intravenoosse infusioonina.
Patients should be observed for at least six hours after the start of the first infusion and for two hours after the start of the subsequent infusions for symptoms like fever and chills or other infusion-related symptoms (see 4.4 and 4.8).
Patsienti tuleb jälgida pärast esimese infusiooni alustamist vähemalt 6 tundi ja pärast järgnevate infusioonide alustamist 2 tundi järgmiste sümtpomite suhtes: palavik ja külmavärinad või teised infusiooniga seotud sümptomid (vt 4. 4 ja 4. 8).
Interruption of the infusion may help control such symptoms.
Sümptomite tekkimisel võib abi olla infusiooni katkestamisest.
If the initial loading dose was well tolerated, the subsequent doses can be administered as a 30-minute infusion.
Kui patsient talus esimest küllastusannust hästi, võib järgnevad annused manustada 30– minutilise infusioonina.
Emergency equipment must be available.
Elustamisvahendid peavad olema käepärast.
Administration in combination with Paclitaxel or docetaxel In the pivotal trials, paclitaxel or docetaxel was administered the day following the first dose of Herceptin (for dose, see the Summary of Product Characteristics for paclitaxel or docetaxel) and immediately after the subsequent doses of Herceptin if the preceding dose of Herceptin was well tolerated.
Manustamine kombinatsioonis paklitakseeli või dotsetakseeliga Määrava tähtsusega uuringutes manustati paklitakseeli või dotsetakseeli Herceptin´i esimesele annusele järgneval päeval (paklitakseeli või dotsetakseeli annuse kohta vt vastavast ravimi omaduste kokkuvõttest) ja vahetult pärast Herceptin´i järgnevaid annuseid, kui patsient talus eelmist Herceptin´i annust hästi.
Administration in combination with an aromatase inhibitor In the pivotal trial Herceptin and anastrozole were administered from day 1.
Manustamine kombinatsioonis aromataasi inhibiitoriga Määrava tähtsusega uuringus manustati Herceptin’ i ja anastrosooli alates esimesest päevast.
There were no restrictions on the relative timing of Herceptin and anastrozole at administration (for dose, see the Summary of Product Characteristics for anastrozole or other aromatase inhibitors).
Puudusid piirangud Herceptin’ i ja anastrosooli manustamise suhtelisele ajastusele (anastrosooli või teiste aromataasi inhibiitorite annuse kohta vt vastavast ravimi omaduste kokkuvõttest).
Duration of treatment Herceptin should be administered until progression of disease.
Ravi kestus Herceptin´i tuleks manustada kuni haiguse progresseerumiseni.
MBC 3-weekly schedule:
Metastaatilise rinnanäärmevähi 3- nädalaste intervallidega raviskeem:
Alternatively the following loading and subsequent doses are recommended for monotherapy and in combination with paclitaxel, docetaxel or an aromatase inhibitor.
Teise võimalusena on soovitatav alltoodud küllastus - ja järgnevate annuste manustamine monoteraapiana ja kombinatsioonis paklitakseeli, dotsetakseeli või aromataasi inhibiitoriga.
Initial loading dose of 8 mg/ kg body weight, followed by 6 mg/ kg body weight 3 weeks later and then 6 mg/ kg repeated at 3-weekly intervals administered as infusions over approximately 90 minutes.
Esimene ehk küllastusannus on 8 mg/ kg, millele järgneb 6 mg/ kg manustamine 3 nädalat hiljem ning seejärel korduvannustena 6 mg/ kg 3- nädalaste intervallide järel, manustades ravimit umbes 90 minutit kestva infusiooni teel.
Duration of treatment Herceptin should be administered until progression of disease.
Ravi kestus Herceptin’ i tuleks manustada kuni haiguse progresseerumiseni.
EBC 3-weekly schedule:
Varajases staadiumis rinnanäärmevähi 3- nädalaste intervallidega raviskeem:
In the HERA trial, Herceptin was initiated after completions of standard chemotherapy (most commonly, anthracycline-containing regimens or anthracyclines plus a taxane).
Uuringus HERA alustati Herceptin’ i manustamist pärast standardse kemoteraapia (kõige sagedamini antratsükliini sisaldavad raviskeemid või antratsükliin pluss taksaan) lõpetamist.
3 Initial loading dose of 8 mg/ kg body weight, followed by 6 mg/ kg body weight 3 weeks later and then 6 mg/ kg repeated at 3-weekly intervals administered as infusions over approximately 90 minutes.
3 Esimene ehk küllastusannus on 8 mg/ kg, millele järgneb 6 mg/ kg manustamine 3 nädalat hiljem ning seejärel korduvannustena 6 mg/ kg 3- nädalaste intervallide järel, manustades ravimit umbes 90 minutit kestva infusiooni teel.
Patients with early breast cancer should be treated for 1 year or until disease recurrence.
Varajases staadiumis rinnanäärmevähiga patsiente tuleb ravida 1 aasta või kuni haiguse retsidiveerumiseni.
EBC weekly schedule:
Varajases staadiumis rinnanäärmevähi iganädalane raviskeem:
In the adjuvant setting, Herceptin has also been investigated as a weekly regimen (an initial loading dose of 4 mg/ kg followed by 2 mg/ kg every week for one year) concomitantly with paclitaxel (administered weekly (80 mg/ m2) or every 3 weeks (175 mg/ m2) for a total of 12 weeks) following 4 cycles of AC (doxorubicin 60 mg/ m2 IV push concurrently with cyclophosphamide 600 mg/ m2 over 20– 30 minutes).
Herceptin’ i adjuvantravina manustamist on uuritud ka iganädalase raviskeemina (esimene küllastusannus 4 mg/ kg, millele järgneb 2 mg/ kg iganädalane manustamine ühe aasta jooksul) koos paklitakseeliga (mida manustatakse kord nädalas (80 mg/ m2) või iga 3 nädala järel (175 mg/ m2) kokku 12 nädala jooksul) pärast nelja kemoteraapia tsüklit (doksorubitsiin 60 mg/ m2 intravenoosse boolusena koos tsüklofosfamiidiga 600 mg/ m2 20... 30 minuti jooksul).
MBC and EBC:
Metastaatiline ja varajases staadiumis rinnanäärmevähk:
Do not administer as an intravenous push or bolus.
Ravimit ei tohi manustada intravenoosse süste või boolussüstena.
For instructions for use and handling refer to 6.6.
Kasutamis - ja käsitsemisjuhend vt 6. 6.
Dose reduction No reductions in the dose of Herceptin were made during clinical trials.
Annuse vähendamine Kliiniliste uuringute käigus ei vähendatud kordagi Herceptin´i annuseid.
Patients may continue Herceptin therapy during periods of reversible, chemotherapy-induced myelosuppression but they should be monitored carefully for complications of neutropenia during this time.
Patsiendid võivad Herceptin – raviga jätkata mööduvate, kemoteraapiast põhjustatud müelosupressiooniperioodide ajal, kuid sellega peab kaasnema hoolikas jälgimine neutropeenia komplikatsioonide suhtes.
Refer to the Summary of Product Characteristics for paclitaxel, docetaxel or aromatase inhibitor for information on dose reduction or delays.
Paklitakseeli, dotsetakseeli või aromataasi inhibiitori annuse vähendamise või edasilükkamise kohta vt vastavat ravimi omaduste kokkuvõtet.
Missed doses during 3-weekly schedule If the patient misses a dose of Herceptin by one week or less, then the usual dose of Herceptin (6 mg/ kg) should be given as soon as possible (do not wait until the next planned cycle).
Hilinenud annused 3- nädalaste intervallidega ravi ajal Kui Herceptin’ i annuse manustamine hilineb ühe nädala või vähem, tuleb Herceptin’ i tavaline annus (6 mg/ kg) manustada niipea kui võimalik (mitte oodata järgmise plaanilise tsüklini).
Subsequent maintenance Herceptin doses of 6 mg/ kg should then be given every 3 weeks, according to the previous schedule.
Herceptin’ i järgnevad 6 mg/ kg säilitusannused tuleb seejärel manustada iga 3 nädala järel vastavalt esialgsele skeemile.
If the patient misses a dose of Herceptin by more than one week, a re-loading dose of Herceptin should be given (8 mg/ kg over approximately 90 minutes).
Kui Herceptin’ i annuse manustamine hilineb üle ühe nädala, tuleb manustada Herceptin’ i uus küllastusannus (8 mg/ kg ligikaudu 90 minuti jooksul).
Subsequent maintenance Herceptin doses of 6 mg/ kg should then be given every 3 weeks from that point.
Herceptin’ i järgnevad 6 mg/ kg säilitusannused tuleb manustada iga 3 nädala järel alates sellest manustamiskorrast.
Special patient populations Clinical data show that the disposition of Herceptin is not altered based on age or serum creatinine (see 5.2).
Patsientide erirühmad Kliiniliste andmete põhjal ei mõjuta vanus või seerumi kreatiniinisisaldus Herceptin´i jaotumist organismis (vt 5. 2).
In clinical trials, elderly patients did not receive reduced doses of Herceptin.
Kliinilistes uuringutes ei manustatud eakatele patsientidele Herceptin´i väiksemaid annuseid.
Dedicated pharmacokinetic studies in the elderly and those with renal or hepatic impairment have not been carried out.
Eakatel ja neeru – või maksakahjustusega patsientidel ei ole spetsiaalseid farmakokineetilisi uuringuid läbi viidud.
However in a population pharmacokinetic analysis, age and renal impairment were not shown to affect trastuzumab disposition.
Populatsiooni farmakokineetilise analüüsi järgi ei mõjuta vanus ega neerukahjustus trastuzumabi dispositsiooni.
Paediatric use Herceptin is not recommended for use in children below 18 due to insufficient data on safety and efficacy.
Kasutamine lastel Herceptin´i ei soovitata kasutada lastel vanuses alla 18 aasta ohutuse ja efektiivsuse ebapiisavate andmete tõttu.
Patients with known hypersensitivity to trastuzumab, murine proteins, or to any of the excipients.
Ülitundlikkus trastuzumabi, hiirevalgu või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes.
Patients with severe dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy or requiring supplementary oxygen therapy.
Patsiendid tugeva rahuoleku düspnoega, mis on tingitud kaugelearenenud pahaloomulisest haigusest või mis vajab täiendavat hapnikravi.
HER2 testing must be performed in a specialised laboratory which can ensure adequate validation of the testing procedures (see 5.1).
HER2 määramine tuleb läbi viia erilaboris, kus on tagatud määramisprotseduuri adekvaatne valideerimine (vt 5. 1).
4 Currently no data from clinical trials are available on Herceptin re-treatment of patients with previous exposure to Herceptin in the adjuvant setting.
Käesolevalt puuduvad kliiniliste uuringute andmed Herceptin’ i taaskasutamisest varem Herceptin’ i adjuvantravina saanud patsientidel.
The use of Herceptin is associated with cardiotoxicity.
Herceptin´i kasutamist on seostatud kardiotoksilisusega.
All candidates for treatment should undergo careful cardiac monitoring (see “ cardiotoxicity” section below). The risk of cardiotoxicity is greatest when Herceptin is used in combination with anthracyclines.
Kardiotoksilisuse risk on suurim, kui Herceptin´i kasutatakse koos antratsükliinidega.
Therefore Herceptin and anthracyclines should not be used currently in combination except in a well-controlled clinical trial setting with cardiac monitoring.
Seetõttu ei tohiks Herceptin´i ja antratsükliini koos kasutada, välja arvatud hästi kontrollitud kliinilise uuringu tingimustes, kus jälgitakse südametegevust.
Patients who have previously received anthracyclines are also at risk of cardiotoxicity with Herceptin treatment, although the risk is lower than with concurrent use of Herceptin and anthracyclines.
Ka eelnevalt antratsükliine saanud patsientide puhul on Herceptin– ravi ajal kardiotoksilisuse risk suurenenud, kuigi see on madalam, kui Herceptin´i ja antratsükliini samaaegsel kasutamisel.
Because the half-life of Herceptin is approximately 28.5 days (95% confidence interval, 25.5 – 32.8 days), Herceptin may persist in the circulation for up to 24 weeks after stopping Herceptin treatment.
Kuna Herceptin´i poolväärtusaeg on ligikaudu 28, 5 päeva (95% usaldusintervall 25, 5... 32, 8 päeva), võib ravim püsida vereringes kuni 24 nädalat pärast Herceptin– ravi lõpetamist.
Patients who receive anthracyclines after stopping Herceptin may possibly be at increased risk of cardiotoxicity.
Herceptin– ravi järgselt antratsükliine saavatel patsientidel võib kardiotoksilisuse risk olla suurenenud.
If possible, physicians should avoid anthracycline- based therapy for up to 24 weeks after stopping Herceptin.
Võimaluse korral peaksid arstid hoiduma antratsükliini sisaldava ravi kasutamisest kuni 24 nädalat pärast Herceptin´i ärajätmist.
If anthracyclines are used, the patient’ s cardiac function should be monitored carefully (see “ cardiotoxicity” section below).
Kui kasutatakse antratsükliine, tuleks hoolikalt jälgida patsiendi südamefunktsiooni (vt lõik „ kardiotoksilisus “ allpool).
Serious adverse reactions including infusion reactions, hypersensitivity, allergic-like reactions and pulmonary events have been observed in patients receiving Herceptin therapy.
Herceptin– ravi saavatel patsientidel on täheldatud tõsiseid kõrvaltoimeid, sh infusioonireaktsioone, ülitundlikkust, allergiataolisi reaktsioone ja pulmonaalseid häireid.
Patients who are experiencing dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy and comorbidities may be at increased risk of a fatal infusion reaction.
Neil patsientidel, kellel esineb kaugelearenenud kasvajalise haiguse või kaasuvate haiguste tüsistusena rahuoleku düspnoe, on suurenenud letaalse lõpuga infusioonireaktsiooni risk.
These severe reactions were usually associated with the first infusion of Herceptin and generally occurred during or immediately following the infusion.
Need tõsised reaktsioonid olid tavaliselt seotud Herceptin´i esimese infusiooniga ja ilmnesid üldjuhul kas infusiooni ajal või vahetult selle järgselt.
For some patients, symptoms progressively worsened and led to further pulmonary complications.
Mõnedel patsientidel sümptomid progresseerusid ja viisid enamate kopsutüsistuste tekkele.
Initial improvement followed by clinical deterioration and delayed reactions with rapid clinical deterioration have also been reported.
Samuti on teatatud esialgsest paranemisest, millele järgnes kliinilise seisundi halvenemine ning hilisreaktsioonidest, kus kliiniline seisund halvenes kiirelt.
Fatalities have occurred within hours and up to one week following infusion.
Surmaga lõppenud juhtude korral on surm saabunud tundide jooksul ja kuni nädal pärast infusiooni.
On very rare occasions, patients have experienced the onset of infusion symptoms or pulmonary symptoms more than six hours after the start of the Herceptin infusion.
Väga harva on patsientidel infusiooniga seotud või pulmonaalsed sümptomid tekkinud enam kui 6 tundi pärast Herceptin´i infusiooni algust.
Patients should be warned of the possibility of such a late onset and should be instructed to contact their physician if these symptoms occur.
Patsiente tuleb hoiatada hilisreaktsioonide võimalikkusest ning juhendada, et sümptomite tekkimise korral tuleb arstiga ühendust võtta.
Infusion reactions, allergic-like reactions and hypersensitivity Serious adverse reactions to Herceptin infusion that have been reported infrequently include dyspnoea, hypotension, wheezing, hypertension, bronchospasm, supraventricular tachyarrythmia, reduced oxygen saturation, anaphylaxis, respiratory distress, urticaria and angioedema (see 4.8).
Infusioonireaktsioonid, allergiataolised reaktsioonid ja ülitundlikkus Herceptin´i infusiooniga seotud tõsiste kõrvaltoimetena on harva tekkinud järgmised reaktsioonid: düspnoe, hüpotensioon, vilistav hingamine, bronhospasm, supraventrikulaarne tahhüarütmia, vere hapnikusaturatsiooni langus, anafülaksia, respiratoorne distress, urtikaaria ja angioödeem (vt 4. 8).
The majority of these events occur during or within 2.5 hours of the start of the first infusion.
Enamus nendest juhtudest on ilmnenud 2, 5 tunni jooksul infusiooni algusest.
Should an infusion reaction occur the Herceptin infusion should be discontinued and the patient monitored until resolution of any observed symptoms (see 4.2).
Infusioonireaktsiooni ilmnemisel tuleb Herceptin´i infusioon katkestada ja patsienti jälgida kuni kõikide sümptomite kadumiseni (vt 4. 2).
The majority of patients experienced resolution of symptoms and subsequently received further infusions of Herceptin.
Enamusel patsientidest sümptomid kadusid ning nad said järgnevaid Herceptin´i infusioone.
Serious reactions have been treated successfully with supportive therapy such as oxygen, beta-agonists, and corticosteroids.
Tõsised reaktsioonid on edukalt ravitavad toetavate meetmetega nagu hapnik, beeta – adrenomimeetikumid ja kortikosteroidid.
Patients who are experiencing dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy and comorbidities may be at increased risk of a fatal infusion reaction.
Risk letaalse lõpuga infusioonireaktsiooni tekkeks on suurenenud patsientidel, kellel esineb rahuoleku düspnoe kaugelearenenud kasvajalise haiguse või kaasuvate haiguste tõttu.
Therefore, these patients should not be treated with Herceptin (see 4.3).
Seetõttu ei tohi selliseid patsiente Herceptin´iga ravida (vt 4. 3).
Pulmonary events Severe pulmonary events have been reported rarely with the use of Herceptin in the post-marketing setting (see 4.8).
4. 8).
These rare events have occasionally been fatal.
Need harvaesinevad reaktsioonid on mõnikord lõppenud surmaga.
In addition, rare cases of pulmonary infiltrates, acute respiratory distress syndrome, pneumonia, pneumonitis, pleural effusion, respiratory distress, acute pulmonary oedema and respiratory insufficiency have been reported.
Lisaks on harva teatatud üksikutest kopsuinfiltraatide, ägeda respiratoorse distressi sündroomi, pneumoonia, pneumoniidi, pleuraefusiooni, respiratoorse distressi, ägeda kopsuturse ja respiratoorse puudulikkuse juhtudest.
These events may occur as part of an infusion-related reaction or with a delayed onset.
Need nähud võivad esineda infusioonireaktsiooni osana või olla hilise tekkega.
Patients who are experiencing dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy and comorbidities may be at increased risk of pulmonary events.
Risk pulmonaalse reaktsiooni tekkeks on suurenenud patsientidel, kellel esineb rahuoleku düspnoe kaugelearenenud kasvajalise haiguse või kaasuvate haiguste tõttu.
Therefore, these patients should not be treated with Herceptin (see 4.3).
Seetõttu ei tohi selliseid patsiente Herceptin´iga
Cardiotoxicity Heart failure (New York Heart Association [NYHA] class II-IV) has been observed in patients receiving Herceptin therapy alone or in combination with paclitaxel or docetaxel, partcularly
Ettevaatlik peab olema pneumoniidi tekke suhtes, eriti samaaegset taksaanravi saavatel patsientidel.
5 following anthracycline (doxorubicin or epirubicin )– containing chemotherapy.
Kardiotoksilisus Herceptin´i monoteraapiat või kombineeritud ravi paklitakseeliga või dotsetakseeliga saanud patsientidel on täheldatud südamepuudulikkuse (NYHA II kuni IV klass) teket, seda eelkõige eelnenud antratsükliini (doksorubitsiin või epirubitsiin) sisaldanud kemoteraapia puhul.
This may be moderate to severe and has been associated with death (see 4.8).
Südamepuudulikkus võib olla mõõdukas kuni raske ning lõppeda surmaga (vt 4. 8).
All candidates for treatment with Herceptin, but especially those with prior anthracycline and cyclophosphamide (AC) exposure, should undergo baseline cardiac assessment including history and physical examination, ECG, echocardiogram, or MUGA scan or magnetic resonance imaging.
Herceptin– ravi kandidaadid, eriti eelnevalt antratsükliini ja tsüklofosfamiidi saanud patsiendid peavad enne ravi läbima põhjalikud südameuuringud (sh anamnees, kehaline läbivaatus, EKG, ehhokardiogramm või MUGA– uuring või magnetresonantstomograafia).
A careful risk-benefit assessment should be made before deciding to treat with Herceptin.
Enne otsuse tegemist, kas alustada ravi Herceptin´iga, tuleb põhjalikult kaaluda kasu ja riski vahekorda.
In EBC, the following patients were excluded from the HERA trial, there are no data about the benefit: risk balance, and therefore treatment can not be recommended in such patients: • History of documented CHF • High-risk uncontrolled arrhythmias • Angina pectoris requiring medication • Clinically significant valvular disease • Evidence of transmural infarction on ECG • Poorly controlled hypertension
• Anamneesis kongestiivne südamepuudulikkus • Suure riskiga ravile allumatud südame rütmihäired • Medikamentoosset ravi vajav stenokardia • Kliiniliselt väljendunud südameklapi haigus • Transmuraalse infarkti tunnused EKGs • Ravile halvasti alluv hüpertensioon
Formal cardiological assessment should be considered in patients in whom there are cardiovascular concerns following baseline screening.
Tavaline kardioloogiline läbivaatus tuleks teha patsientidele, kellel tekivad pärast ravi alustamist südame- veresoonkonna vaevused.
Cardiac function should be further monitored during treatment (e. g. every three months).
Ravi ajal tuleb jätkata südamefunktsiooni jälgimist (nt iga kolme kuu järel).
For early breast cancer patients, cardiac assessment, as performed at baseline, should be repeated every 3 months during treatment and at 6, 12 and 24 months following cessation of treatment.
Varajases staadiumis rinnanäärmevähiga patsientidel tuleb südant kontrollida enne ravi alustamist, ravi ajal iga 3 kuu järel ning 6, 12 ja 24 kuud pärast ravi lõpetamist.
Patients who develop asymptomatic cardiac dysfunction may benefit from more frequent monitoring (e. g. every 6-8 weeks).
Patsiente, kellel tekib asümptomaatiline südamefunktsiooni häire, on soovitatav sagedamini monitoorida (nt iga 6- 8 nädala tagant).
If patients have a continued decrease in left ventricular function, but remain asymptomatic, the physician should consider discontinuing therapy if no clinical benefit of Herceptin therapy has been seen.
Kui vasaku vatsakese funktsioon jätkuvalt halveneb, kuid see jääb asümptomaatiliseks, peaks arst kaaluma Herceptin- ravi lõpetamist juhul, kui see ei ole andnud patsiendi kliinilise seisundi paranemist.
Caution should be exercised in treating patients with symptomatic heart failure, a history of hypertension or documented coronary artery disease, and in early breast cancer, in those patients with an LVEF of 55% or less.
Ettevaatusega tuleb ravida sümptomaatilise südamepuudulikkuse, hüpertensiooni anamneesi või dokumenteeritud südame isheemiatõvega patsiente ning varajases staadiumis rinnanäärmevähiga patsiente, kelle vasaku vatsakese väljutusfraktsioon (LVEF) on 55% või alla selle.
If LVEF drops 10 ejection points from baseline AND to below 50%, Herceptin should be suspended and a repeat LVEF assessment performed within approximately 3 weeks.
Kui LVEF langeb 10 protsendi võrra algväärtusest JA allapoole 50%, tuleb Herceptin- ravi jätkata ja korrata LVEF mõõtmist umbes 3 nädala jooksul.
If LVEF has not improved, or declined further, discontinuation of Herceptin should be strongly considered, unless the benefits for the individual patient are deemed to outweigh the risks.
Kui LVEF ei ole paranenud või on veel langenud, tuleb tõsiselt kaaluda Herceptin- ravi lõpetamist, välja arvatud juhul, kui ravist saadav kasu individuaalsele patsiendile ületab võimalikud riskid.
If symptomatic cardiac failure develops during Herceptin therapy, it should be treated with the standard medications for this purpose.
Kui Herceptin– ravi ajal kujuneb sümptomaatiline südamepuudulikkus, tuleb seda ravida vastavate standardravimitega.
Discontinuation of Herceptin therapy should be strongly considered in patients who develop clinically significant heart failure unless the benefits for an individual patient are deemed to outweigh the risks.
Patsientide puhul, kellel tekib kliiniliselt oluline südamepuudulikkus, tuleks tõsiselt kaaluda Herceptin– ravi lõpetamist, välja arvatud juhul, kui ravist saadav kasu individuaalsele patsiendile kaalub üle riskid.
The safety of continuation or resumption of Herceptin in patients who experience cardiotoxicity has not been prospectively studied.
Kardiotoksiliste kõrvaltoimetega patsientidel ei ole Herceptin– ravi jätkamise või taasalustamise ohutust prospektiivselt uuritud.
However, most patients who developed heart failure in the pivotal trials improved with standard medical treatment.
Siiski paranes standardse medikamentoosse raviga enamus patsiente, kellel kesksetes kliinilistes uuringutes tekkis südamepuudulikkus.