natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Esinemissagedus on esitatud järgmiselt: väga sage (≥1/ 10), sage (≥1/ 100 kuni < 1/ 10), aeg- ajalt (≥1/ 1000 kuni < 1/ 100), harv (≥1/ 10000 kuni < 1/ 1000), väga harv (< 1/ 10000).
Blood and lymphatic systems disorders Uncommon:
Vere ja lümfisüsteemi häired Aeg- ajalt: neutropeenia ja aneemia (mõnikord raskekujulised), trombotsütopeenia.
Neutropenia and anaemia (both occasionally severe), thrombocytopenia Very rare:
Väga harv: ainult erütrotsüütide aplaasia.
Nervous system disorders Common:
Närvisüsteemi häired Sage: peavalu, unetus.
Peripheral neuropathy (or paraesthesiae)
Väga harv: perifeerne neuropaatia (või paresteesia).
Cough, nasal symptoms
Respiratoorsed, rindkere ja mediastiinumi häired Sage: köha, nasaalsümptomid.
Gastrointestinal disorders Common:
Seedetrakti häired Sage: iiveldus, oksendamine, kõhuvalu või - krambid, kõhulahtisus.
Nausea, vomiting, abdominal pain or cramps, diarrhoea Rare:
Harv: pankreatiit, seerumi amülaasisisalduse suurenemine.
Hepatobiliary disorders Uncommon:
Maksa ja sapiteede häired Aeg- ajalt: maksaensüümide (ASAT, ALAT) aktiivsuse mööduv suurenemine.
Transient rises in liver enzymes (AST, ALT) Rare:
Harv: hepatiit.
Rash, alopecia
Naha ja nahaaluskoe kahjustused Sage: lööve, alopeetsia.
Musculoskeletal and connective tissue disorders
Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused Sage: liigesvalu, lihashäired.
Arthralgia, muscle disorders Rare:
Harv: rabdomüolüüs.
Fatigue, malaise, fever
Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid Sageli: väsimus, halb enesetunne, palavik.
These occurred more frequently at higher dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with advanced HIV disease (especially when there is poor bone marrow reserve prior to treatment), and particularly in patients with CD4 cell counts less than 100/ mm3 (see section 4.4).
Need esinevad sagedamini suurte annuste (1200... 1500 mg ööpäevas) manustamisel ja kaugelearenenud HIV- infektsiooni korral (eriti kui enne ravi on väike luuüdi reserv) ning eriti patsientidel, kellel on CD4 rakkude arv alla 100/ mm3 (vt lõik 4. 4).
The incidence of neutropenia was also increased in those patients whose neutrophil counts, haemoglobin levels and serum vitamin B12 levels were low at the start of zidovudine therapy.
8 Neutropeenia esinemissagedus on suurem patsientidel, kellel on enne zidovudiini manustamist madal neutrofiilide hulk, hemoglobiini väärtus ja B12- vitamiini plasmakontsentratsioon.
Blood and lymphatic system disorders Common:
Vere ja lümfisüsteemi häired Sage: aneemia, neutropeenia ja leukopeenia.
Anaemia, neutropenia and leucopenia Uncommon:
Aeg- ajalt: trombotsütopeenia ja pantsütopeenia (koos luuüdi hüpoplaasiaga).
Thrombocyopenia and pancytopenia (with marrow hypoplasia) Rare:
Harv: ainult erütrotsüütide aplaasia.
Pure red cell aplasia Very rare:
Väga harv: aplastiline aneemia.
Lactic acidosis in the absence of hypoxaemia, anorexia
Ainevahetus - ja toitumishäired Harv: laktoatsidoos hüpokseemiata, isutus.
Anxiety and depression
Psühhiaatrilised häired Harv: ärevus ja depressioon.
Nervous system disorders Very common:
Närvisüsteemi häired Väga sage: peavalu.
Headache Common:
Sage: pearinglus.
Insomnia, paraesthesiae, somnolence, loss of mental acuity, convulsions
Harv: unetus, tundehäired, unisus, vaimne loidus, krambid.
Cardiac disorders Rare: Cardiomyopathy
Südame häired Harv: kardiomüopaatia.
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders Uncommon:
Respiratoorsed, rindkere ja mediastiinumi häired Aeg- ajalt: hingeldus.
Dyspnoea Rare:
Harv: köha.
Gastrointestinal disorders Very common:
Seedetrakti häired Väga sage: iiveldus.
Nausea Common:
Sage: oksendamine, kõhuvalu ja kõhulahtisus.
Vomiting, abdominal pain and diarrhoea Uncommon:
Aeg- ajalt: kõhupuhitus.
Oral mucosa pigmentation, taste perversion and dyspepsia.
Harv: suulimaskesta pigmentatsioon, maitsetundlikkuse muutused ja düspepsia.
Hepatobiliary disorders Common:
Maksa ja sapiteede häired Sage: maksaensüümide aktiivsuse ja bilirubiinisisalduse suurenemine.
Raised blood levels of liver enzymes and bilirubin Rare:
Harv: steatoosiga kulgev raske hepatomegaalia.
9 Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon:
Naha ja nahaaluskoe kahjustused Aeg- ajalt: lööve ja sügelus.
Nail and skin pigmentation, urticaria and sweating
Harv: küünte ja naha pigmentatsioon, urtikaaria ja higistamine.
Musculoskeletal and connective tissue disorders Common:
Lihas- skeleti ja sidekoe kahjustused Sage: müalgia.
Myopathy
Aeg- ajalt: müopaatia.
Urinary frequency
Neerude ja kuseteede häired Harv: sagenenud urineerimine.
Gynaecomastia
Reproduktiivse süsteemi ja rinnanäärme häired Harv: günekomastia.
General disorders and administration site conditions Common:
9 Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid Sage: halb enesetunne.
Malaise Uncommon:
Aeg- ajalt: palavik, üldine valusündroom ja asteenia.
Fever, generalised pain and asthenia Rare: Chills, chest pain and influenza-like syndrome
Harv: külmavärinad, valu rindkeres ja gripitaoline sündroom.
There is limited experience of overdosage with Combivir.
Combivir’ i üleannustamise juhtumeid on teada vähe.
No specific symptoms or signs have been identified following acute overdose with zidovudine or lamivudine apart from those listed as undesirable effects.
Lamivudiini ja zidovudiini üleannustamine ei ole lõppenud surmaga, kõik patsiendid on paranenud.
No fatalities occurred, and all patients recovered.
Üleannustamise spetsiifilisi sümptomeid ei teata.
If overdosage occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
Üleannustamise korral tuleb patsienti jälgida toksilisuse ilmnemise suhtes (vt lõik 4. 8) ning vajadusel rakendada sümptomaatilist ravi.
Haemodialysis and peritoneal dialysis appear to have a limited effect on elimination of zidovudine, but enhance the elimination of the glucuronide metabolite.
Lamivudiin on dialüüsitav, hemo - ning peritoneaaldialüüs kiirendavad ka zidovudiini metaboliidi glükuroniidi eritumist.
Antivirals for treatment of HIV infections, combinations, ATC Code:
Viirusevastased ravimid HIV infektsioonide raviks, kombinatsioonid, ATC- kood:
Both medicinal products are metabolised intracellularly to their active moieties, lamivudine 5’ -triphosphate (TP) and zidovudine 5’ -TP respectively.
Mõlemad ravimid metaboliseeruvad rakusiseselt aktiivseteks metaboliitideks lamivudiin- 5 ’ - trifosfaadiks ja zidovudiin - 5 ’ - trifosfaadiks.
Lamivudine-TP and zidovudine-TP have selective inhibitory activity against HIV-1 and HIV-2 replication in vitro; lamivudine is also active against zidovudine-resistant clinical isolates of HIV.
Lamivudiintrifosfaat ja zidovudiintrifosfaat inhibeerivad selektiivselt HIV- 1 ja HIV- 2 replikatsiooni in vitro, lamivudiin toimib ka zidovudiini suhtes resistentsetele HIV- tüvedele.
Lamivudine in combination with zidovudine exhibits synergistic anti-HIV activity against clinical isolates in cell culture.
Lamivudiin toimib koos zidovudiiniga sünergistlikult rakukultuuris HIV replikatsiooni inhibeerides.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT).
HIV- 1 resistentsus lamivudiini suhtes on seotud M184V aminohappe muutuse tekkega viiruse pöördtranskriptaasi (RT) aktiivtsentri lähedal.
This variant arises both in vitro and in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy.
See muutus tekib nii in vitro kui ka HIV- 1- ga infitseeritud patsientidel, kes saavad lamivudiini sisaldavat retroviiruste vastast ravi.
In
M184V mutantidel on oluliselt vähenenud tundlikkus lamivudiini suhtes ning langenud viiruse replikatsioonivõime in vitro.
10 vitro studies indicate that zidovudine-resistant virus isolates can become zidovudine sensitive when they simultaneously acquire resistance to lamivudine.
In vitro uuringud näitavad, et zidovudiini suhtes resistentsed viiruse tüved võivad muutuda zidovudiinile tundlikuks, kui nad samaaegselt omandavad resistentsuse lamivudiini suhtes.
In any case, initiation of susceptible NRTI’ s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
Kõigil juhtudel tuleb lamivudiinravi jätkamisele alati eelistada ravi alustamist tundlike nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitoritega (NRTI- d).
Therefore, maintaining lamivudine therapy despite emergence of M184V mutation should only be considered in cases where no other active NRTIs are available
Seetõttu tuleks lamivudiinravi jätkamist M184V mutatsiooni tekkele vaatamata kaaluda vaid juhul, kui puuduvad teised aktiivsed nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorid.
Zidovudine and stavudine maintain their antiretroviral activities against lamivudine-resistant HIV-1.
Zidovudiini ja stavudiini retroviiruste vastane toime säilib lamivudiinile resistentse HIV- 1 vastu.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine- resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
Abakaviir säilitab oma retroviiruste vastase toime lamivudiinile resistentse HIV- 1 vastu, mis sisaldab ainult M184V mutatsiooni.
The M184V RT mutant shows a < 4-fold decrease in susceptibility to didanosine and zalcitabine; the clinical significance of these findings is unknown.
M184V RT mutandi tundlikkus didanosiini ja 10 zaltsitabiini suhtes on alla 4 korra vähenenud; nende leidude kliiniline tähtsus ei ole teada.
Two patterns of multi-drug resistance mutations, the first characterised by mutations in the HIV reverse transcriptase at codons 62, 75, 77, 116 and 151 and the second involving a T69S mutation plus a 6-base pair insert at the same position, result in phenotypic resistance to AZT as well as to the other approved NRTIs.
Mitme ravimi suhtes resistentsust põhjustavaid mutatsioone on kahte tüüpi, esimest iseloomustavad mutatsioonid HIV pöördtranskriptaasi koodonites 62, 75, 77, 116 ja 151 ning teine hõlmab T69S mutatsiooni pluss 6- aluselise paari lisandumist samas positsioonis, mille tulemuseks on fenotüübiline resistentsus zidovudiini ning samuti teiste nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorite suhtes.
In clinical trials, lamivudine in combination with zidovudine has been shown to reduce HIV-1 viral load and increase CD4 cell count.
Kliinilised uuringud on näidanud, et lamivudiini ja zidovudiini kombinatsioon vähendab HIV- 1 hulka ja suurendab CD4 rakkude arvu.
Lamivudine and zidovudine have been widely used as components of antiretroviral combination therapy with other antiretroviral agents of the same class (NRTIs) or different classes (PIs, non- nucleoside reverse transcriptase inhibitors).
Lamivudiini ja zidovudiini on laialdaselt kasutatud retroviiruste vastase kombineeritud ravi komponentidena koos teiste sama rühma (nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorid) või erinevate rühmade (proteaasi inhibiitorid, mittenukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorid) retroviiruste vastaste ravimitega.
11 The relationship between in vitro susceptibility of HIV to lamivudine and zidovudine and clinical response to lamivudine/ zidovudine containing therapy remains under investigation.
HIV in vitro tundlikkus lamivudiini ja zidovudiini suhtes ning kliiniline vastus lamivudiini/ zidovudiini sisaldavale ravile – seost nende vahel uuritakse.
However, for the treatment of HIV infection only a 300 mg daily dose of lamivudine (in combination with other antiretroviral agents) has been shown to be efficacious.
Ainult HIV- infektsiooni ravimisel on efektiivseks osutunud lamivudiini 300 mg ööpäevane annus (kombinatsioonis teiste retroviiruste vastaste ravimitega).
Lamivudine has not been specifically investigated in HIV patients co-infected with HBV.
Lamivudiini kasutamist ei ole eraldi uuritud HIV- infektsiooniga patsientidel, kellel esineb kaasuv HBV- infektsioon.
Absorption:
Imendumine.
The bioavailability of oral lamivudine in adults is normally between 80– 85% and for zidovudine 60– 70%.
Suu kaudu manustatud lamivudiini biosaadavus on täiskasvanutel tavaliselt 80… 85% ja zidovudiini biosaadavus 60… 70%.
A bioequivalence study compared Combivir with lamivudine 150 mg and zidovudine 300 mg tablets taken together.
11 Bioekvivalentsusuuringus võrreldi Combivir’ i ning koos manustatud lamivudiini 150 mg ja zidovudiini 300 mg tablette.
Following single dose Combivir administration in healthy volunteers, mean (CV) lamivudine and zidovudine Cmax values were 1.6 µg/ ml (32%) and 2.0 µg/ ml (40%), respectively and the corresponding values for AUC were 6.1 µg h/ ml (20%) and 2.4 µg h/ ml (29%) respectively.
Pärast Combivir’ i ühekordse annuse manustamist olid tervetel vabatahtlikel keskmised (CV) lamivudiini ja zidovudiini Cmax (maksimaalsed kontsentratsioonid plasmas) vastavalt 1, 6 μg/ ml (32%) ja 2, 0 μg/ ml (40%) ja vastavad AUC väärtused olid 6, 1 μg h/ ml (20%) ja 2, 4 μg h/ ml (29%).
The median (range) lamivudine and zidovudine tmax values were 0.75 (0.50-2.00) hours and 0.50 (0.25- 2.00) hours respectively.
Maksimaalse plasmakontsentratsiooni saabumise aja (tmax) mediaan (vahemik) oli lamivudiinil 0, 75 (0, 50... 2, 00) tundi ja zidovudiinil 0, 50 (0, 25... 2, 00) tundi.
The extent of lamivudine and zidovudine absorption (AUC∞) and estimates of half-life following administration of Combivir with food were similar when compared to fasting subjects, although the rates of absorption (Cmax, tmax) were slowed.
Lamivudiini ja zidovudiini imendumise ulatus (AUC∞) ja poolväärtusajad olid pärast Combivir’ i koos toiduga manustamist sarnased tühja kõhuga manustamisel saadud väärtustele, kuigi imendumise kiirus (Cmax, tmax) vähenes.
Based on these data Combivir may be administered with or without food.
Nende andmete põhjal võib Combivir’ i manustada koos toiduga või ilma.
This conclusion is based on the physiochemical and pharmacokinetic data assuming that the patient crushes and transfers 100% of the tablet and ingests immediately.
See järeldus põhineb farmakokineetilistel omadustel ja füüsikalis- keemilistel omadustel vees eeldusel, et patsient purustab ja segab 100% tabletist ning neelab selle otsekohe.
Distribution:
Jaotumine.
Intravenous studies with lamivudine and zidovudine showed that the mean apparent volume of distribution is 1.3 and 1.6 l/ kg respectively.
Lamivudiini ja zidovudiini intravenoosse manustamise uuringud näitasid, et keskmine jaotusruumala on vastavalt 1, 3 ja 1, 6 l/ kg.
Lamivudine exhibits linear pharmacokinetics over the therapeutic dose range and displays limited binding to the major plasma protein albumin (< 36% serum albumin in vitro).
Terapeutilises annusevahemikus on lamivudiinil lineaarne farmakokineetika ning tema seonduvus põhilise plasmavalgu albumiiniga on vähene (seonduvus seerumi albumiiniga in vitro < 36%).
Zidovudine plasma protein binding is 34% to 38%.
Zidovudiini seonduvus plasmavalkudega on 34... 38%.
Interactions involving binding site displacement are not anticipated with Combivir.
Combivir’ i kasutamisel ei ole oodata koostoimeid, mille põhjuseks on väljatõrjumine seosest plasmavalkudega.
The mean ratios of CSF/ serum lamivudine and zidovudine concentrations 2-4 hours after oral administration were approximately 0.12 and 0.5 respectively.
2… 4 tundi pärast lamivudiini ja zidovudiini suukaudset manustamist on nende kontsentratsioonide suhe tserebrospinaalvedelikus ja vereplasmas vastavalt 0, 12 ja 0, 5.
Metabolism:
Metabolism.
The likelihood of metabolic drug interactions with lamivudine is low due to the small extent of hepatic metabolism (5-10%) and low plasma binding.
Lamivudiini puhul on koostoimete tekkimise tõenäosus väike, kuna tema metabolism (5... 10%) ja seonduvus plasmavalkudega on vähesed.
The 5’ -glucuronide of zidovudine is the major metabolite in both plasma and urine, accounting for approximately 50– 80% of the administered dose eliminated by renal excretion.
50… 80% zidovudiinist eritub uriiniga metaboliitidena, millest peamine on zidovudiin- 5 ’ - glükuroniid.
3’ -amino-3’ - deoxythymidine (AMT) has been identified as a metabolite of zidovudine following intravenous dosing.
Pärast intravenoosset manustamist leitud zidovudiini metaboliit on 3 ’ - amino- 3 ’ - deoksütümidiin (AMT).
Elimination:
Eliminatsioon.
The observed lamivudine half-life of elimination is 5 to 7 hours.
Lamivudiini eliminatsiooni poolväärtusaeg on 5… 7 tundi.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via
Lamivudiini keskmine süsteemne kliirens on ligikaudu 0, 32 l/ h/ kg, valdav on renaalne kliirens (> 70%) orgaanilise katioonse transportsüsteemi kaudu.
Dose reduction is required for patients with creatinine clearance ≤ 50 ml/ min (see section 4.2).
Kui kreatiniini kliirens on alla 50 ml/ min, tuleb annust vähendada (vt lõik 4. 2).
From studies with intravenous zidovudine, the mean terminal plasma half-life was 1.1 hours and the mean systemic clearance was 1.6 l/ h/ kg.
Zidovudiini intravenoosse manustamise uuringutes oli keskmine terminaalne plasma poolväärtusaeg 1, 1 tundi ja keskmine süsteemne kliirens 1, 6 l/ h/ kg.
Renal clearance of zidovudine is estimated to be 0.34 l/ h/ kg, indicating glomerular filtration and active tubular secretion by the kidneys.
Zidovudiini renaalne kliirens on 0, 34 l/ h/ kg, mis näitab glomerulaarfiltratsiooni ja aktiivset tubulaarset sekretsiooni neerudes.
Pharmacokinetics in children:
Farmakokineetika lastel.
In children over the age of 5-6 months, the pharmacokinetic profile of zidovudine is similar to that in adults.
Lastel vanuses üle 5... 6 kuu on zidovudiini farmakokineetiline profiil sarnane täiskasvanute omaga.
Zidovudine is well absorbed from the gut and at all dose levels studied in adults and children, the bioavailability was between 60-74% with a mean of 65%.
Zidovudiin imendub hästi soolest ning kõigi täiskasvanutel ja lastel uuritud annuste puhul jäi biosaadavus vahemikku 60... 74% (keskmine 65%).
Cssmax levels were 4.45 μ M (1.19 μ g/ ml) following a dose of 120 mg zidovudine (in solution)/ m2 body surface area and 7.7 μ M (2.06 μ g/ ml) at 180 mg/ m2 body surface area.
Cssmax väärtused olid 4, 45 μM (1, 19 μg/ ml) pärast zidovudiini annuse 120 mg/ m2 kehapinna kohta (lahusena) ja 7, 7 μM (2, 06 μg/ ml) pärast 180 mg/ m2 kehapinna kohta manustamist.
Dosages of 180 mg/ m2 four times daily in children produced similar systemic exposure (24 hour AUC 40.0 h μ M or 10.7 h μ g/ ml) as doses of 200 mg six times daily in adults (40.7 h μ M or 10.9 h μ g/ ml).
Annuse 180 mg/ m2 neli korda päevas manustamisel 12 lastele saadi sarnased süsteemse ekspositsiooni väärtused (24- tunni AUC 40, 0 h μM või 10, 7 h μg/ ml) nagu annuse 200 mg kuus korda päevas manustamisel täiskasvanutele (40, 7 h μM või 10, 9 h μg/ ml).
In six HIV-infected children from 2 to 13 years of age, zidovudine plasma pharmacokinetics were evaluated while subjects were receiving 120 mg/ m2 zidovudine three times daily and again after switching to 180 mg/ m2 twice daily.
Kuuel HIV- infektsiooniga lapsel vanuses 2... 13 aastat hinnati zidovudiini farmakokineetikat ajal, mil nad said 120 mg/ m2 zidovudiini kolm korda päevas, ja uuesti pärast üleminekut 180 mg/ m2 kaks korda päevas manustamisele.
However, absolute bioavailability (approximately 55-65%) was reduced in paediatric patients below 12 years of age.
Alla 12- aastastel lastel on absoluutne biosaadavus vähenenud (umbes 55… 65%).
Due to these differences, the recommended dose for lamivudine in children (aged more than three months and weighing less than 30 kg) is 4 mg/ kg twice a day.
Nimetatud erinevuste tõttu on lamivudiini soovitatav annus lastele (vanus üle 3 kuu ja kehakaal alla 30 kg) 4 mg/ kg kaks korda ööpäevas.
This dose will achieve an average AUC0-12 ranging from approximately 3,800 to 5,300 ng h/ ml.
Selle annuse järgselt saavutatav keskmine AUC0- 12 jääb vahemikku ligikaudu 3800... 5300 ng t/ ml.
Recent findings indicate that exposure in children < 6 years of age may be reduced by about 30% compared with other age groups.
Hiljutised leiud näitavad, et ravimi ekspositsioon võib < 6- aastastel lastel väheneda umbes 30% võrreldes teiste vanusegruppidega.
Pharmacokinetics in pregnancy:
Farmakokineetika raseduse ajal.
The pharmacokinetics of lamivudine and zidovudine were similar to that of non-pregnant women.
Lamivudiini ja zidovudiini farmakokineetika oli samasugune nagu mitterasedatel naistel.
Neither lamivudine nor zidovudine are mutagenic in bacterial tests, but like many nucleoside analogues they show activity in in vitro mammalian tests such as the mouse lymphoma assay.
Uuringutes bakteritega mutatsioone tekitavat toimet ei leitud, kuid sarnaselt paljude nukleosiidi analoogidega täheldati aktiivsust in vitro imetajate uuringutes, nt hiire lümfoomitestis.
Lamivudine has not shown any genotoxic activity in in vivo studies at doses that gave plasma concentrations up to 40-50 times higher than clinical plasma levels.
Lamivudiin ei olnud in vivo genotoksiline annuste kasutamisel, mille tulemusena saavutatud plasmakontsentratsioonid olid umbes 40... 50 korda suuremad terapeutilisest plasmatasemest.
Zidovudine showed clastogenic effects in an or al repeated dose micronucleus test in mice.
Suukaudse korduva annuse mikrotuumatestis hiirtel oli zidovudiinil klastogeenne toime.
A pilot study has demonstrated that zidovudine is incorporated into leukocyte nuclear DNA of adults, including pregnant women, taking zidovudine as treatment for HIV-1 infection, or for the prevention of mother to child viral transmission.
Pilootuuring näitas, et nendel täiskasvanute ja rasedatel naistel kes võtavad zidovudiini HIV- 1 infektsiooni raviks või viiruse emalt lapsele ülekandmise profülaktikaks, kuulub zidovudiin leukotsüütide tuuma DNA koosseisu.
A transplacental genotoxicity study conducted in monkeys compared zidovudine alone with the combination of zidovudine and lamivudine at human- 13 equivalent exposures.
Transplatsentaarse toksilisuse uuringus ahvidel võrreldi zidovudiini monoteraapiat zidovudiini ja lamivudiini kombinatsiooniga ekspositsioonides, mis vastasid inimesel kasutatavatele.
The study demonstrated that foetuses exposed in utero to the combination sustained a higher level of nucleoside analogue-DNA incorporation into multiple foetal organs, and showed evidence of more telomere shortening than in those exposed to zidovudine alone.
Uuring näitas, et loodetel, kes olid in utero eksponeeritud kombinatsioonile, toimus nukleosiidi analoog- DNA inkorporeerumine mitmetes looteorganites suuremal määral ja neil esines rohkem telomeeri lühenemist kui neil, kes olid eksponeeritud ainult zidovudiinile.
In addition, two transplacental carcinogenicity studies have been conducted in mice.
13 Lisaks sellele on hiirtel teostatud kaks transplatsentaarset kartsinogeensusuuringut.
One year post-natally, there was an increase in the incidence of tumours in the lung, liver and female reproductive tract of offspring exposed to the highest dose level (420 mg/ kg term body weight).
Üks aasta pärast sündi täheldati järglastel, kelle emadele manustati suurimat annust (420 mg/ kg kehakaalu kohta), kopsu -, maksa - ja emasloomade reproduktiivsüsteemi kasvajate esinemissageduse suurenemist.
In a second study, mice were administered zidovudine at doses up to 40 mg/ kg for 24 months, with exposure beginning prenatally on gestation day 10.
Teises uuringus manustati hiirtele zidovudiini annustes kuni 40 mg/ kg 24 kuu vältel alates 10. gestatsioonipäevast.
It is concluded that as the increase in incidence of tumours in the first transplacental carcinogenicity study represents a hypothetical risk, this should be balanced against the proven therapeutic benefit.
Eelnevast võib järeldada, et esimeses transplatsentaarses kartsinogeensusuuringus täheldatud kasvajate esinemissageduse suurenemine peegeldab hüpoteetilist riski, samas on HIV ülekandumise riski vähenemine emalt lootele zidovudiini toimel hästi tõestatud.
In reproductive toxicity studies lamivudine has demonstrated evidence of causing an increase in early embryonic deaths in the rabbit at relatively low systemic exposures, comparable to those achieved in man, but not in the rat even at very high systemic exposure.
Rottidel ei põhjustanud ravim vastavat toimet ka väga suurte annuste kasutamisel.