natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with early HIV disease haematological adverse reactions are infrequent.
HIV- infektsiooni varases staadiumis esinevad hematoloogilised kõrvaltoimed harva.
Depending on the overall condition of the patient, blood tests may be performed less often, for example every one to three months.
Patsiendi üldseisundist lähtuvalt võib vereanalüüse teha harvem, näiteks 1… 3 kuu järel.
Additionally dosage adjustment of zidovudine may be required if severe anaemia or myelosuppression occurs during treatment with Combivir, or in patients with pre-existing bone marrow compromise e. g. haemoglobin < 9 g/ dl (5.59 mmol/ l) or neutrophil count < 1.0 x 109/ l (see section 4.2).
Zidovudiini annuse täiendav korrigeerimine on vajalik juhul, kui Combivir- ravi ajal tekib raske aneemia või luuüdi supressioon, või ka eelnevalt langenud luuüdi funktsiooniga patsientidel, nt hemoglobiiniväärtus < 9 g/ dl (5, 59 mmol/ l) või neutrofiilide arv < 1, 0 x 109/ l (vt lõik 4. 2).
As dosage adjustment of Combivir is not possible separate preparations of zidovudine and lamivudine should be used.
Kuna Combivir’ i annust ei ole võimalik korrigeerida, tuleb kasutada zidovudiini ja lamivudiini eraldi.
Pancreatitis:
Pankreatiit:
Cases of pancreatitis have occurred rarely in patients treated with lamivudine and zidovudine.
Lamivudiini ja zidovudiiniga ravitud patsientidel on harva tekkinud pankreatiit.
However it is not clear whether these cases were due to the antiretroviral treatment or to the underlying HIV disease.
Ei ole täit selgust, kas põhjuseks on olnud kasutatud ravimid või ravitav HIV- infektsioon.
Treatment with Combivir should be stopped immediately if clinical signs, symptoms or laboratory abnormalities suggestive of pancreatitis occur.
Combivir- ravi tuleb katkestada kohe, kui ilmnevad pankreatiidile omased kliinilised sümptomid või laboratoorsed näitajad.
Lactic acidosis: lactic acidosis usually associated with hepatomegaly and hepatic steatosis has been reported with the use of nucleoside analogues.
Nukleosiidi analoogide kasutamisel on täheldatud laktatsidoosi teket, millega tavaliselt kaasneb steatoosiga kulgev hepatomegaalia.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain) non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Varajasteks sümptomiteks (sümptomaatiline hüperlaktateemia) on healoomulised seedetrakti sümptomid (iiveldus, oksendamine ja kõhuvalu), mittespetsiifiline halb enesetunne, isutus, kaalulangus, hingamisteede sümptomid (kiire ja/ või sügav hingamine) või neuroloogilised sümptomid (sh motoorne nõrkus).
Lactic acidosis has a high mortality and may be associated with pancreatitis, liver failure, or renal failure.
Laktatsidoos lõpeb sageli surmaga ja võib olla seotud pankreatiidi, maksa - või neerupuudulikkusega.
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued if there is symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Ravi nukleosiidi analoogidega tuleb lõpetada, kui tekib sümptomaatiline hüperlaktateemia ja metaboolne/ laktatsidoos, progresseeruv hepatomegaalia või maksa aminotransferaaside aktiivsuse kiire suurenemine.
Patients co-infected with hepatitis C and treated with alpha interferon and ribavirin may constitute a special risk.
Spetsiaalse riskigrupi moodustavad patsiendid, kellel esineb samaaegselt C- hepatiidiviiruse infektsioon ning kes saavad ravi alfa- interferooni ja ribaviriiniga.
Nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
In vivo ja in vitro on demonstreeritud, et nukleosiidi ja nukleotiidi analoogid põhjustavad erineva raskusega mitokondrite kahjustust.
There have been reports of mitochondrial dysfunction in HIV-negative infants exposed in utero and/ or post-natally to nucleoside analogues.
Mitokondriaalset düsfunktsiooni on kirjeldatud HIV- negatiivsetel imikutel, kes puutusid nukleosiidi analoogidega kokku in utero ja/ või postnataalselt.
The main adverse events reported are haematological disorders (anaemia, neutropenia), metabolic disorders (hyperlactatemia, hyperlipasemia).
Põhilised kirjeldatud kõrvaltoimed on muutused verepildis (aneemia, neutropeenia), metaboolsed häired (hüperlakteemia, hüperlipaseemia).
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide analogues, even HIV-negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
Kõikidele lastele, kes puutuvad nukleosiidi ja nukleotiidi analoogidega kokku in utero (isegi HIV- negatiivsed lapsed), tuleb teha kliinilised ja laboratoorsed uuringud ning vastavate sümptomite ilmnemisel uurida neid igakülgselt võimaliku mitokondriaalse düsfunktsiooni suhtes.
These findings do not affect current national recommendations to use antiretroviral therapy in pregnant women to prevent vertical transmission of HIV.
Need leiud ei mõjuta rahvuslikke retroviirusevastase ravi kasutamise soovitusi rasedatel naistel, et vältida HIV ülekannet.
4 Lipodystrophy:
Lipodüstroofia:
Combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Kombineeritud retroviiruste vastast ravi on seostatud organismi rasvkoe ümberjaotumisega (lipodüstroofia) HIV- infektsiooniga patsientidel.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PIs) and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
Hüpoteesina on esitatud seost vistseraalse lipomatoosi ja proteaasi inhibiitorite ning lipoatroofia ja nukleosiid- pöördtranskriptaasi inhibiitorite vahel.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Suuremat lipodüstroofia riski on seostatud individuaalsete teguritega nagu kõrgem 4 vanus ja ravimiga seotud teguritega nagu retroviiruste vastase ravi pikem kestus ja sellega seotud metaboolsed häired.
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
Immuunsüsteemi reaktivatsiooni sündroom: raskekujulise immuunpuudulikkusega HIV- infektsiooniga patsientidel võib kombineeritud retroviirusevastase ravi alustamise ajal tekkida põletikuline reaktsioon asümptomaatilistele või residuaalsetele oportunistlikele patogeenidele ja põhjustada tõsist kliinilise seisundi või sümptomite halvenemist.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia).
Vastavad näited on tsütomegaloviiruse poolt põhjustatud retiniit, generaliseerunud ja/ või fokaalsed mükobakteriaalsed infektsioonid ja Pneumocystis jiroveci pneumoonia (varem tuntud kui Pneumocystis carinii pneumoonia).
Liver disease:
Maksahaigus:
If lamivudine is being used concomitantly for the treatment of HIV and HBV, additional information relating to the use of lamivudine in the treatment of hepatitis B infection is available in the Zeffix SPC.
Kui lamivudiini kasutatakse samaaegselt HIV ja HBV raviks, saab lisainformatsiooni lamivudiini kasutamise kohta B- hepatiidi ravis Zeffix’ i ravimi omaduste kokkuvõttest.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Kroonilise B - või C- hepatiidiga patsientidel, keda ravitakse retroviiruste vastase kombinatsioonraviga, on kõrgenenud risk maksaga seotud raskete ja potentsiaalselt letaalsete kõrvaltoimete tekkeks.
In case of concomitant antiviral therapy for hepatitis B or C, please refer also to the relevant product information for these medicinal products.
Samaaegse B - ja C- hepatiidi viirusevastase ravi korral juhinduge palun ka vastavast tooteinformatsioonist nende ravimpreparaatide kohta.
If Combivir is discontinued in patients co-infected with hepatitis B virus, periodic monitoring of both liver function tests and markers of HBV replication for 4 months is recommended, as withdrawal of lamivudine may result in an acute exacerbation of hepatitis.
Kui ravi Combivir’ iga katkestatakse B- hepatiidi viirusega nakatunud patsientidel, soovitatakse perioodiliselt jälgida nii maksafunktsiooni teste kui HBV replikatsiooni markereid 4 kuu jooksul, sest lamivudiinravi ärajätmine võib kutsuda esile hepatiidi ägenemise.
Patients co-infected with hepatitis C virus:
C- hepatiidi koinfektsiooniga patsiendid:
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.5).
Ribaviriini samaaegne kasutamine koos zidovudiiniga ei ole soovitatav aneemia suurenenud tekkeriski tõttu (vt lõik 4. 5).
As Combivir contains lamivudine and zidovudine, any interactions that have been identified with these agents individually may occur with Combivir.
Kuna Combivir sisaldab lamivudiini ja zidovudiini, võivad ravimi kasutamisel tekkida mõlema ravimiga esinevad koostoimed.
The likelihood of metabolic interactions with lamivudine is low due to limited metabolism and plasma protein binding, and almost complete renal clearance.
Lamivudiini puhul on koostoimete tekkimise tõenäosus väike, kuna tema seonduvus plasmavalkudega ja metabolism on vähesed ning eritumine toimub peaaegu täielikult neerude kaudu.
Zidovudine is primarily eliminated by hepatic conjugation to an inactive glucuronidated metabolite.
Zidovudiini eliminatsioon toimub peamiselt maksas, kus ta konjugeerub inaktiivseks glükuroniid- metaboliidiks.
Medicinal products which are primarily eliminated by hepatic metabolism especially via glucuronidation may have the potential to inhibit metabolism of zidovudine.
Ravimid, mis metaboliseeritakse peamiselt maksas (eriti glükuroniseerimise teel), võivad pärssida zidovudiini metabolismi.
The interactions listed below should not be considered exhaustive but are representative of the classes of medicinal products where caution should be exercised.
Alltoodud koostoimete loetelu ei saa pidada lõplikuks, kuid nad esindavad ravimgruppe, millega koosmanustamisel tuleb olla ettevaatlik.
PIs) unlikely.
5 Lamivudiinile omased koostoimed
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently with Combivir should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion, especially via the cationic transport system e. g. trimethoprim.
Oht võimalikeks koostoimeteks on peamiselt juhul, kui samaaegselt manustatav ravim eritub samuti põhiliselt aktiivsel sekretsioonil neerude kaudu, eriti läbi katioonse transportsüsteemi, nagu nt trimetoprim.
Nucleoside analogues (e. g. zidovudine, didanosine and zalcitabine) and other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Nukleosiidi analoogide (nt zidovudiin, didanosiin ja zaltsitabiin) ja teiste ravimitega (nt ranitidiin, tsimetidiin), mis ainult osaliselt erituvad sel teel, ei ole ohtu koostoimete tekkeks.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component does not interact.
Trimetoprimi/ sulfametoksasooli (kotrimoksasooli) manustamisel annuses 160 mg/ 800 mg suureneb trimetoprimi tõttu lamivudiini plasmakontsentratsioon 40%; sulfametoksasool koostoimeid ei põhjusta.
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary (see section 4.2).
Siiski ei ole vaja lamivudiini annust korrigeerida, kui patsiendil ei esine neerupuudulikkust (vt lõik 4. 2).
Lamivudine has no effect on the pharmacokinetics of trimethoprim or sulfamethoxazole.
Lamivudiin ei mõjuta trimetoprimi või sulfametoksasooli farmakokineetikat.
When concomitant administration with co-trimoxazole is warranted, patients should be monitored clinically.
Nende ravimite koosmanustamisel on vajalik patsiendi kliiniline jälgimine.
Co-administration of Combivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia [PCP]) and toxoplasmosis should be avoided.
Vältida tuleb lamivudiini manustamist koos kotrimoksasooli suurte annustega, mida kasutatakse Pneumocystis jiroveci pneumoonia (varem tuntud kui Pneumocystis carinii pneumoonia) ja toksoplasmoosi raviks.
Co-administration of lamivudine with intravenous ganciclovir or foscarnet is not recommended.
Lamivudiini ja intravenoosse gantsükloviiri või foskarneti koosmanustamist ei soovitata.
Interactions relevant to zidovudine
Zidovudiinile omased koostoimed
Limited data suggest that co-administration of zidovudine and rifampicin decreases the AUC of zidovudine by 48% ± 34%.
Mõnede andmete põhjal väheneb zidovudiini ja rifampitsiini koosmanustamisel esimese AUC 48% ± 34%.
However the clinical significance of this is unknown.
Selle kliiniline tähtsus ei ole teada.
Dose modifications of zidovudine in this situation have not been formally evaluated.
Antud olukorras ei ole zidovudiini annuse muutmist ametlikult hinnatud.
Renal excretion of the glucuronide (and possibly zidovudine itself) is reduced in the presence of probenecid.
Mõnede andmete põhjal pikendab probenetsiid zidovudiini keskmist poolväärtusaega ja AUC- d, sest väheneb glükuronisatsioon ja aeglustub glükuroniidi (ja võimalikult zidovudiini enda) eritumine uriiniga.
Patients receiving both medicinal products should be closely monitored for haematological toxicity.
Mõlemat ravimit saavaid patsiente tuleb hoolega jälgida hematoloogilise toksilisuse suhtes.
Phenytoin blood levels have been reported to be low in some patients receiving zidovudine, while in one patient a high level was noted.
Fenütoiinisisaldus plasmas võib mõnel patsiendil zidovudiinravi ajal väheneda (ühel patsiendil suurenes).
These observations suggest that phenytoin concentrations should be carefully monitored in patients receiving Combivir and phenytoin.
Seega tuleb Combivir’ i ja fenütoiini koosmanustamisel hoolikalt jälgida vereplasma fenütoiinisisaldust.
In a pharmacokinetic study co-administration of zidovudine and atovaquone tablets showed a decrease in zidovudine clearance after oral dosing leading to a 35% ± 23% increase in plasma zidovudine AUC.
Farmakokineetika uuringus vähenes zidovudiini ja atovakvooni tablettide suukaudse koosmanustamise järgselt zidovudiini kliirens, mille tulemusena suurenes zidovudiini AUC 35% ± 23%.
The mode of interaction is unknown and as higher concentrations of atovaquone can be achieved with atovaquone suspension it is possible that greater changes in AUC values for zidovudine might be induced when atovaquone is administered as a suspension.
Selle koostoime mehhanism on teadmata ja kuna atovakvooni suspensiooni kasutamisel saavutatakse suuremad atovakvooni kontsentratsioonid, on võimalik, et atovakvooni manustamine suspensioonina viib zidovudiini AUC väärtuste veelgi suuremate muutusteni.
Given the limited data available the clinical significance of this is unknown.
Andmete vähesuse tõttu ei ole selle leiu kliiniline tähtsus teada.
Valproic acid, fluconazole or methadone when co-administered with zidovudine have been shown to increase the AUC of zidovudine, with a corresponding decrease in its clearance.
Valproehappe, flukonasooli või metadooniga koosmanustamisel suureneb zidovudiini AUC ja väheneb vastavalt kliirens.
As only limited data are available the clinical significance is not known.
Andmete vähesuse tõttu ei ole selle leiu kliiniline tähtsus teada.
If zidovudine is used concurrently with either valproic acid, fluconazole or methadone, patients should be monitored closely for potential toxicity of zidovudine.
Kui zidovudiini kasutatakse koos valproehappe, flukonasooli või metadooniga, tuleb patsiente hoolikalt jälgida zidovudiini võimaliku toksilisuse suhtes.
Zidovudine and stavudine in combination are antagonistic in vitro, therefore the concomitant use of stavudine with Combivir should be avoided (see section 4.4).
Zidovudiini ja stavudiini kombinatsioonil on in vitro antagonistlik toime, mistõttu tuleb vältida stavudiini samaaegset kasutamist koos Combivir’ iga (vt lõik 4. 4).
Exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
Ribaviriinist tingitud aneemia süvenemist on kirjeldatud zidovudiini kasutamisel osana HIV- vastasest raviskeemist, kuigi selle täpne mehhanism vajab selgitamist.
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.4).
Aneemia suurenenud tekkeriski tõttu ei ole ribaviriini ja zidovudiini samaaegne kasutamine soovitatav (vt lõik 4. 4).
6 Consideration should be given to replacing zidovudine in a combination ART regimen if this is already established.
Kaaluda tuleb zidovudiini asendamist kombineeritud retroviirusevastases raviskeemis, kui zidovudiin on juba kasutusele võetud.
Concomitant treatment, especially acute therapy, with potentially nephrotoxic or myelosuppressive medicinal products (e. g. systemic pentamidine, dapsone, pyrimethamine, co-trimoxazole, amphotericin, flucytosine, ganciclovir, interferon, vincristine, vinblastine and doxorubicin) may also increase the risk of adverse reactions to zidovudine.
Zidovudiini toksilisust võib suurendada samaaegne ravi potentsiaalselt nefrotoksiliste või müelosupressiivsete ravimitega (nt süsteemne pentamidiin, dapsoon, pürimetamiin, kotrimoksasool, 6 amfoteritsiin, flutsütosiin, gantsükloviir, interferoon, vinkristiin, vinblastiin ja doksorubitsiin).
If concomitant therapy with Combivir and any of these medicinal products is necessary then extra care should be taken in monitoring renal function and haematological parameters and, if required, the dosage of one or more agents should be reduced.
Combivir’ i koosmanustamisel nimetatud ravimitega tuleb tähelepanelikult jälgida patsiendi neerufunktsiooni ja hematoloogilisi näitajaid ning vajadusel nende ravimite annuseid vähendada.
Since some patients receiving Combivir may continue to experience opportunistic infections, concomitant use of prophylactic antimicrobial therapy may have to be considered.
Combivir- ravi ajal võib tekkida oportunistlikke infektsioone, mistõttu võib kaaluda profülaktilist antibakteriaalset ravi.
Limited data from clinical trials do not indicate a significantly increased risk of adverse reactions to zidovudine with co- trimoxazole (see interaction information above relating to lamivudine and co-trimoxazole), aerosolised pentamidine, pyrimethamine and acyclovir at doses used in prophylaxis.
Piiratud andmed kliinilistest uuringutest ei näita kõrvaltoimete riski olulist suurenemist zidovudiini ja kotrimoksasooli (vt lamivudiini ja kotrimoksasooli koostoimed eespool), pentamidiini aerosooli, pürimetamiini või atsikloviiri profülaktiliste annuste samaaegsel kasutamisel.
Clarithromycin tablets reduce the absorption of zidovudine.
Klaritromütsiini tabletid vähendavad zidovudiini imendumist.
This can be avoided by separating the administration of Combivir and clarithromycin by at least two hours.
Seda saab vältida, manustades Combivir’ i ja klaritromütsiini vähemalt kahetunnise vahega.
The safety of lamivudine in human pregnancy has not been established.
Lamivudiini raseduse ajal kasutamise ohutus ei ole kindlaks tehtud.
No data are available for the treatment with a combination of lamivudine and zidovudine in humans or animals (see also section 5.3).
Puuduvad andmed lamivudiini ja zidovudiini kombinatsiooni kasutamise kohta inimestel või loomadel (vt ka lõik 5. 3).
The use in pregnant women of zidovudine alone, with subsequent treatment of the newborn infants, has been shown to reduce the rate of maternal-foetal transmission of HIV.
Zidovudiini manustamine rasedatele koos sellele järgneva vastsündinute raviga on vähendanud HIV ülekandumist emalt lootele.
However, no such data are available for lamivudine.
Lamivudiini kohta vastavad andmed puuduvad.
In humans, consistent with passive transmission of lamivudine across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Lamivudiini kontsentratsioon vastsündinu veres on sünnihetkel sarnane kontsentratsiooniga ema ja nabaväädi veres.
Zidovudine was measured in plasma and gave similar results to those observed for lamivudine (see section 5.2).
Zidovudiinisisalduse mõõtmisel plasmas saadi sarnased tulemused nagu lamivudiini puhul (vt lõik 5. 2).
As the active ingredients of Combivir may inhibit cellular DNA replication, any use, especially during the first trimester of pregnancy, presents a potential risk to the foetus.
Kuna Combivir’ i toimeained võivad pärssida tsellulaarset DNA replikatsiooni, on ravimi kasutamine (eriti raseduse esimesel trimestril) lootele potentsiaalselt ohtlik.
Consequently the administration of Combivir during pregnancy should only be considered if expected benefits outweigh any possible risks.
Combivir’ i kasutamine raseduse ajal on mõeldav vaid juhul, kui loodetav kasu emale ületab võimaliku ohu lootele.
Pregnant women considering using Combivir during pregnancy should be made aware of the findings from animal carcinogenicity and mutagenicity studies (see section 5.3).
Loomadel läbiviidud kartsinogeensus - ja mutageensusuuringutest saadud leidudest tuleb teavitada rasedaid naisi, kes kaaluvad Combivir’ i kasutamist raseduse ajal (vt lõik 5. 3).
Lactation:
Imetamine.
It is recommended that mothers taking Combivir do not breast-feed their infants.
Seetõttu tuleb Combivir’ iga ravimisel rinnaga toitmine lõpetada.
It is recommended that HIV infected women do not breast-feed their infants under any circumstances in order to avoid transmission of HIV.
HIV ülekande vältimiseks ei soovitata nakatunud naistel mingil juhul lapsi rinnaga toita.
7 lamivudine, zidovudine, the wide range of medicinal products used in the management of HIV disease, or as a result of the underlying disease process.
Sageli ei ole võimalik eristada, kas kõrvaltoime on põhjustanud üks või teine ravim või ravitav HIV- infektsioon.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
Nukleosiidi analoogide kasutamisel on täheldatud laktatsidoosi juhtusid (mis on mõnikord lõppenud surmaga), millega tavaliselt kaasneb steatoosiga kulgev hepatomegaalia (vt lõik 4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Kombineeritud retroviiruste vastast ravi on seostatud organismi rasvkoe ümberjaotumisega (lipodüstroofia) HIV- infektsiooniga patsientidel, sh nahaaluse rasvkoe atrofeerumine näol ja perifeerias, selle lisandumine kõhusiseselt ja siseelunditel, rindade hüpertroofia ja rasva kogunemine seljale- kaelale.
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
7 Kombineeritud retroviiruste vastast ravi on seostatud ainevahetushäiretega nagu hüpertriglütserideemia, hüperkolesteroleemia, insuliiniresistentsus, hüperglükeemia ja hüperlaktateemia (vt lõik 4. 4).