natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Caution is advised when warfarin, acenocoumarol, tolbutamide, phenytoin or other medicinal products that are known to be metabolised by CYP2C9 are administered during this time period.
Ettevaatlik peab olema varfariini, atsenokumarooli, tolbutamiidi, fenütoiini või teiste teadaolevalt CYP2C9 kaudu metaboliseeruvate ravimite manustamisel selle ajaperioodi jooksul.
Fosaprepitant or aprepitant does not seem to interact with the P-glycoprotein transporter, as demonstrated by the lack of interaction of oral aprepitant with digoxin.
Fosaprepitandil või aprepitandil ei näi olevat koostoimet transportvalgu P- glükoproteiiniga, mida näitab koostoimete puudumine suukaudse aprepitandi ja digoksiini vahel.
The usual oral dexamethasone dose should be reduced by approximately 50% when co-administered with a regimen of fosaprepitant followed by aprepitant.
Fosaprepitandi ja järgnevalt manustatud aprepitandi raviskeemiga kooskasutamisel tuleb deksametasooni tavalist suukaudset annust vähendada umbes 50% võrra.
The dose of dexamethasone in clinical chemotherapy induced nausea and vomiting trials was chosen to account for medicinal product interactions (see section 4.2).
Kemoteraapiast põhjustatud iivelduse ja oksendamise kliinilistes uuringutes võeti deksametasooni annuse valimisel arvesse ravimite koostoimeid (vt lõik 4. 2).
Oral aprepitant, when given as a regimen of 125 mg with dexamethasone co-administered orally as 20 mg on Day 1, and oral aprepitant when given as 80 mg/ day with dexamethasone co-administered orally as 8 mg on Days 2 through 5, increased the AUC of dexamethasone, a CYP3A4 substrate, 2.2-fold on Days 1 and 5.
Raviskeemi kasutamisel, kus esimesel ravipäeval manustati 125 mg suukaudset aprepitanti koos 20 mg suukaudse deksametasooniga ja 2... 5. ravipäeval 80 mg/ päevas suukaudset aprepitanti koos 8 mg suukaudse deksametasooniga, suurenes CYP3A4 substraadi deksametasooni AUC 1. ja 5. ravipäeval 2, 2 korda.
The usual intravenously administered methylprednisolone dose should be reduced approximately 25%, and the usual oral methylprednisolone dose should be reduced approximately 50% when co-administered with a regimen of fosaprepitant followed by aprepitant.
Fosaprepitandi ja järgnevalt manustatud aprepitandi raviskeemiga kooskasutamisel tuleb metüülprednisolooni tavalist veenisisest annust vähendada umbes 25% ja tavalist suukaudset annust umbes 50% võrra.
Oral aprepitant, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, increased the AUC of methylprednisolone, a CYP3A4 substrate, by 1.3-fold on Day 1 and by 2.5-fold on Day 3, when methylprednisolone was co-administered intravenously as 125 mg on Day 1 and orally as 40 mg on Days 2 and 3.
Raviskeemi kasutamisel, kus esimesel päeval manustati suukaudset aprepitanti annuses 125 mg ja metüülprednisolooni veenisiseses annuses 125 mg ning teisel ja kolmandal päeval suukaudset aprepitanti annuses 80 mg/ päevas ja metüülprednisolooni
During continuous treatment with methylprednisolone, the AUC of methylprednisolone may decrease at later time points within 2 weeks following initiation of dosing with oral aprepitant, due to the inducing effect of aprepitant on CYP3A4.
Pideva ravi puhul metüülprednisolooniga võib selle AUC väheneda edasise 2 nädala jooksul pärast suukaudse aprepitantravi alustamist viimase CYP3A4 indutseeriva toime tõttu.
Chemotherapeutic agents:
Kemoterapeutikumid:
In pharmacokinetic studies, oral aprepitant, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, did not influence the pharmacokinetics of docetaxel administered
Farmakokineetika uuringutes ei mõjutanud suukaudne aprepitant, mida manustati annuses 125 mg 1. päeval ja 80 mg/ päevas 2. ja 3. päeval, dotsetakseeli (mida manustati veenisiseselt 1. päeval) või vinorelbiini (mida manustati veenisiseselt 1. päeval või 8. päeval) farmakokineetikat.
Because the effect of aprepitant on the pharmacokinetics of orally administered CYP3A4 substrates is greater than the effect of aprepitant on the pharmacokinetics of intravenously administered CYP3A4 substrates, an interaction with orally administered chemotherapeutic agents metabolised primarily or in part by CYP3A4 (e. g., etoposide, vinorelbine) cannot be excluded.
Kuna aprepitandi toime suu kaudu manustatud CYP3A4 substraatide farmakokineetikale on suurem kui veenisiseselt manustatud CYP3A4 substraatide farmakokineetikale, ei saa välistada koostoimeid suukaudsete kemoterapeutikumidega, mis metaboliseeruvad peamiselt või osaliselt CYP3A4 vahendusel (nt etoposiid, vinorelbiin).
Caution is advised and additional monitoring may be appropriate in patients receiving such agents (see section 4.4).
Nimetatud ravimeid saavate patsientide puhul peab olema ettevaatlik ja vajalik võib olla täiendav jälgimine (vt lõik 4. 4).
The potential effects of increased plasma concentrations of midazolam or other benzodiazepines metabolised via CYP3A4 (alprazolam, triazolam) should be considered when co-administering these agents with a 3-day regimen of fosaprepitant followed by aprepitant.
Midasolaami ja teiste CYP3A4 kaudu metaboliseeritavate bensodiasepiinide (alprasolaam, triasolaam) plasmakontsentratsiooni suurenemise võimalikke toimeid tuleb arvesse võtta nende manustamisel koos 3- päevase fosaprepitandi ja järgnevalt manustatud aprepitandi raviskeemiga.
Fosaprepitant given at a dose of 100 mg over 15 minutes with a single dose of midazolam 2 mg increased the AUC of midazolam 1.6-fold.
Fosaprepitandi manustamisel annuses 100 mg 15 minuti jooksul koos midasolaami ühekordse 2 mg annusega suurenes midasolaami AUC 1, 6 korda.
Oral aprepitant increased the AUC of midazolam 2.3-fold on Day 1 and 3.3-fold on Day 5, when a single oral dose of midazolam 2 mg was co-administered on Days 1 and 5 of a regimen of oral aprepitant 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 to 5.
Suukaudse aprepitandi toimel suurenes midasolaami AUC 2, 3 korda 1. päeval ja 3, 3 korda 5. päeval, kui midasolaami manustati ühekordses suukaudses annuses 2 mg 1. ja 5. päeval ning suukaudset aprepitanti manustati esimesel päeval annuses 125 mg ning teisel kuni viiendal päeval annuses 80 mg.
In another study with intravenous administration of midazolam, oral aprepitant was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, and midazolam 2 mg was given intravenously prior to the administration of the 3-day regimen of oral aprepitant and on Days 4, 8, and 15.
Ühes teises midasolaami veenisisese manustamise uuringus manustati suukaudset aprepitanti 1. päeval annuses 125 mg ning 2. ja 3. päeval annuses 80 mg/ päevas; midasolaami manustati veenisiseselt annuses 2 mg enne suukaudse aprepitandi 3- päevast ravikuuri ning 4., 8. ja 15. päeval.
Oral aprepitant increased the AUC of midazolam 25% on Day 4 and decreased the AUC of midazolam 19% on Day 8 and 4% on Day 15.
Suukaudse aprepitandi toimel suurenes midasolaami AUC 4. päeval 25% ja vähenes 8. päeval 19% ning 15. päeval 4%.
In a third study with intravenous and oral administration of midazolam, oral aprepitant was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, together with ondansetron 32 mg Day 1, dexamethasone, 12 mg Day 1 and 8 mg Days 2-4.
Kolmandas uuringus, kus midasolaami manustati veenisiseselt ja suukaudselt, manustati suukaudset aprepitanti 1. päeval annuses 125 mg ning 2. ja 3. päeval annuses 80 mg/ päevas koos ondansetrooniga annuses 32 mg 1. päeval ning deksametasooniga annuses 12 mg 1. päeval ja 8 mg teisel kuni neljandal päeval.
This combination (i. e. oral aprepitant, ondansetron and dexamethasone) decreased the AUC of oral midazolam 16% on Day 6, 9% on Day 8, 7% on Day 15 and 17% on Day 22.
Selle kombinatsiooni (suukaudne aprepitant, ondansetroon ja deksametasoon) toimel vähenes suukaudse midasolaami AUC 6. päeval 16%, 8. päeval 9%, 15. päeval 7% ja 22. päeval 17%.
A fourth study was completed with intravenous administration of midazolam and oral aprepitant.
Viidi läbi neljas uuring veenisiseselt manustatava midasolaami ja suukaudse aprepitandiga.
Intravenous midazolam 2 mg was given 1 hour after oral administration of a single dose of oral aprepitant 125 mg.
Midasolaami manustati veenisiseselt annuses 2 mg üks tund pärast suukaudse aprepitandi ühekordse 125 mg annuse suukaudset manustamist.
In patients with mild to moderate hypertension, infusion of 100 mg fosaprepitant over 15 minutes with diltiazem 120 mg 3 times daily, resulted in a 1.4-fold increase in diltiazem AUC and a small but clinically meaningful decrease in blood pressure, but did not result in a clinically meaningful change in heart rate, or PR interval.
Kerge kuni mõõduka hüpertensiooniga patsientidel viis 100 mg fosaprepitandi infusioon 15 minuti jooksul koos 120 mg diltiaseemiga 3 korda päevas diltiaseemi AUC 1, 4- kordse suurenemiseni ning vererõhu vähese, kuid kliiniliselt olulise languseni, kuid ei põhjustanud südame löögisageduse või PR- intervalli kliiniliselt olulist muutust.
In patients on chronic warfarin therapy, the prothrombin time (INR) should be monitored closely during treatment with fosaprepitant or aprepitant and for 2 weeks following each 3-day regimen for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.4).
Pikaajalist varfariinravi saavatel patsientidel tuleb protrombiiniaega (INR) kontrollida ravi ajal fosaprepitandi või aprepitandiga ning 2 nädala jooksul pärast iga 3- päevast kemoteraapiast põhjustatud iivelduse ja oksendamise vastast ravikuuri (vt lõik 4. 4).
When a single 125 mg dose of oral aprepitant was administered on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3 to healthy subjects who were stabilised on chronic warfarin therapy, there was no effect of oral aprepitant on the plasma AUC of R(+) or S(-) warfarin determined on Day 3; however, there was a 34% decrease in S(-) warfarin (a CYP2C9 substrate) trough concentration accompanied by a 14% decrease in INR 5 days after completion of dosing with oral aprepitant.
Kui pikaajalist varfariinravi saavatele tervetele isikutele manustati suukaudset aprepitanti annuses 125 mg esimesel päeval ja 80 mg/ päevas 2. ja 3. päeval, puudus toime 3. päeval määratud R( +) - või S (-) - varfariini plasma AUC- le; samas täheldati 5 päeva pärast suukaudse aprepitantravi lõpetamist S (-) - varfariini (CYP2C9
Tolbutamide:
Tolbutamiid:
Oral aprepitant, when given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, decreased the AUC of tolbutamide (a CYP2C9 substrate) by 23% on Day 4, 28% on Day 8, and 15% on Day 15, when a single dose of tolbutamide 500 mg was administered orally prior to the administration of the 3-day regimen of oral aprepitant and on Days 4, 8, and 15.
Kui suukaudset aprepitanti manustati 1. päeval annuses 125 mg ning 2. ja 3. päeval annuses 80 mg/ päevas ning tolbutamiidi (CYP2C9 substraat) manustati suukaudses annuses 500 mg enne suukaudse aprepitandi 3- päevast ravikuuri ning 4., 8. ja 15. päeval, vähenes tolbutamiidi AUC 4. päeval 23%, 8. päeval 28% ja 15. päeval 15%.
The efficacy of hormonal contraceptives may be reduced during and for 28 days after administration of oral aprepitant.
Suukaudse aprepitandi kasutamise ajal ja 28 päeva jooksul pärast seda võib väheneda hormonaalsete kontratseptiivide efektiivsus.
Aprepitant, when given once daily for 14 days as a 100 mg capsule with an oral contraceptive containing
Fosaprepitandi või suukaudse aprepitandi kasutamise ajal ja 2 kuud pärast aprepitandi viimase annuse manustamist tuleb kasutada alternatiivseid või täiendavaid rasestumisvastaseid meetodeid.
6 35 μ g of ethinyl estradiol and 1 mg of norethindrone, decreased the AUC of ethinyl estradiol by 43%, and decreased the AUC of norethindrone by 8%.
Kui aprepitanti manustati 100 mg kapslina üks kord päevas 14 päeva jooksul koos suukaudsete rasestumisvastaste tablettidega, mis sisaldasid 35 µg etinüülöstradiooli ja 1 mg noretindrooni, vähenes etinüülöstradiooli AUC 43% ja noretindrooni AUC 8%.
In another study, single doses of an oral contraceptive containing ethinyl estradiol and norethindrone were administered on Days 1 through 21 withoral aprepitant, given as a regimen of 125 mg on Day 8 and 80 mg/ day on Days 9 and 10 with ondansetron 32 mg intravenously on Day 8 and oral dexamethasone given as 12 mg on Day 8 and 8 mg/ day on Days 9, 10, and 11.
Ühes teises uuringus manustati etinüülöstradiooli ja noretindrooni sisaldavaid suukaudseid rasestumisvastaseid tablette 1... 21. päeval koos suukaudse aprepitandiga, mida manustati annuses 125 mg 8. päeval ja 80 mg/ päevas 9. ja 10. päeval koos ondansetrooniga annuses 32 mg intravenoosselt 8. päeval ja suukaudse deksametasooniga annuses 12 mg 8. päeval ja 8 mg/ päevas 9., 10. ja 11. päeval.
During days 9 through 21 in this study, there was as much as a 64% decrease in ethinyl estradiol trough concentrations and as much as a 60% decrease in norethindrone trough concentrations.
Selles uuringus täheldati 9... 21. päeval etinüülöstradiooli minimaalse kontsentratsiooni 64% ja noretindrooni minimaalse kontsentratsiooni 60% vähenemist.
5-HT3 antagonists:
5- HT3 antagonistid:
Effect of other agents on the pharmacokinetics of aprepitant Concomitant administration of fosaprepitant or aprepitant with medicinal products that inhibit CYP3A4 activity (e. g., ritonavir, ketoconazole, clarithromycin, telithromycin) should be approached cautiously, as the combination results in increased plasma concentrations of aprepitant.
Teiste ravimite toime aprepitandi farmakokineetikale Fosaprepitandi või aprepitandi manustamisel koos CYP3A4 aktiivsust inhibeerivate ravimitega (nt ritonaviir, ketokonasool, klaritromütsiin, telitromütsiin) peab olema ettevaatlik, kuna selle tagajärjel suureneb aprepitandi plasmakontsentratsioon.
Concomitant administration of fosaprepitant or aprepitant with medicinal products that strongly induce CYP3A4 activity (e. g. rifampicin, phenytoin, carbamazepine, phenobarbital) should be avoided as the combination results in reductions of the plasma concentrations of aprepitant that may result in decreased efficacy.
Vältida tuleb fosaprepitandi või aprepitandi manustamist koos CYP3A4 aktiivsust tugevalt indutseerivate ravimitega (nt rifampitsiin, fenütoiin, karbamasepiin, fenobarbitaal), kuna selle tagajärjel väheneb aprepitandi plasmakontsentratsioon, millega võib kaasneda toime vähenemine.
When a single 125 mg dose of oral aprepitant was administered on Day 5 of a 10-day regimen of 400 mg/ day of ketoconazole, a strong CYP3A4 inhibitor, the AUC of aprepitant increased approximately 5-fold and the mean terminal half-life of aprepitant increased approximately 3-fold.
Kui suukaudse aprepitandi ühekordne 125 mg annus manustati tugeva CYP3A4 inhibiitori ketokonasooli 10- päevase (400 mg/ päevas) ravikuuri 5. päeval, suurenes aprepitandi AUC umbes 5 korda ja keskmine terminaalne poolväärtusaeg umbes 3 korda.
Infusion of 100 mg fosaprepitant over 15 minutes with diltiazem 120 mg 3 times daily, resulted in a 1.5-fold increase of aprepitant AUC.
100 mg fosaprepitandi infusioon 15 minuti jooksul koos 120 mg diltiaseemiga 3 korda päevas viis aprepitandi AUC 1, 5- kordse suurenemiseni.
When a single 375 mg dose of oral aprepitant was administered on Day 9 of a 14-day regimen of 600 mg/ day of rifampicin, a strong CYP3A4 inducer, the AUC of aprepitant decreased 91% and the mean terminal half-life decreased 68%.
Kui suukaudse aprepitandi ühekordne 375 mg annus manustati tugeva CYP3A4 indutseerija rifampitsiini 14- päevase (600 mg/ päevas) ravikuuri 9. päeval, vähenes aprepitandi AUC 91% ja keskmine terminaalne poolväärtusaeg 68%.
The potential for reproductive toxicities of fosaprepitant and aprepitant have not been fully characterized, since exposure levels above the therapeutic exposure in humans were not attained in animal studies.
Fosaprepitandi ja aprepitandi võimalikku reproduktsioonitoksilisust ei ole täielikult iseloomustatud, kuna loomkatsetes ei saavutatud ravimi kõrgemaid kontsentratsioone kui inimestel.
These studies did not indicate direct or indirect harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Loomkatsed ei näita otsest või kaudset kahjulikku toimet rasedusele, embrüo/ loote arengule, sünnitusele või
It is not known whether aprepitant is excreted in human milk.
7 postnataalsele arengule (vt lõik 5. 3).
Therefore, breast-feeding is not recommended during treatment with IVEMEND and oral aprepitant.
Neurokiniini regulatsiooni muutuste võimalik mõju reproduktsioonile ei ole teada.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
IVEMEND’ i ei tohi kasutada raseduse ajal, kui see ei ole hädavajalik.
No studies on the effects of IVEMEND on the ability to drive and use machines have been performed.
Ei ole teada, kas aprepitant eritub inimese rinnapiima.
However, when driving vehicles or operating machines, it should be taken into account that dizziness and fatigue have been reported after using IVEMEND (see section 4.8).
Seetõttu ei ole ravi ajal IVEMEND’ i või suukaudse aprepitandiga rinnaga toitmine soovitatav.
7 4.8 Undesirable effects
4. 7 Toime reaktsioonikiirusele
The safety profile of aprepitant was evaluated in approximately 4900 individuals.
Aprepitandi ohutust on hinnatud umbes 4900 inimesel.
Various formulations of fosaprepitant have been administered to a total of 729 individuals including 347 healthy subjects and 149 patients with CINV.
Fosaprepitandi erinevaid ravimvorme on manustatud kokku 729 isikule, sealhulgas 347 tervele isikule ja 149 kemoteraapiast põhjustatud iivelduse ja oksendamisega patsiendile.
Adverse reactions considered as drug-related by the investigator were reported in approximately 17% of patients treated with the aprepitant regimen compared with approximately 13% of patients treated with standard therapy in patients receiving highly emetogenic chemotherapy.
Kõrvaltoimeid, mis olid uurija hinnangul ravimiga seotud, kirjeldati ligikaudu 17% aprepitanti sisaldavat ravi saanud patsientidest võrreldes umbes 13% - ga standardravi puhul, kui patsiendid said tugevalt emetogeenset kemoteraapiat.
Aprepitant was discontinued due to adverse reactions in 0.6% of patients treated with the aprepitant regimen compared with 0.4% of patients treated with standard therapy.
Kõrvaltoimete tõttu katkestas aprepitandi kasutamise 0, 6% aprepitanti sisaldavat ravi saanud patsientidest; vastav näitaja standardravi saanud patsientidel oli 0, 4%.
In a clinical study of patients receiving moderately emetogenic chemotherapy, clinical adverse reactions were reported in approximately 21% of patients treated with the aprepitant regimen compared with approximately 20% of patients treated with standard therapy.
Mõõdukalt emetogeenset kemoteraapiat saanud patsientide kliinilises uuringus kirjeldati kliiniliselt väljendunud kõrvaltoimeid ligikaudu 21% aprepitanti sisaldavat ravi saanud patsientidest ja umbes 20% standardravi saanud patsientidest.
Aprepitant was discontinued due to adverse reactions in 1.1% of patients treated with the aprepitant regimen compared with 0.5% of patients treated with standard therapy.
Kõrvaltoimete tõttu katkestas aprepitandi kasutamise 1, 1% aprepitanti sisaldavat ravi saanud patsientidest; vastav näitaja standardravi saanud patsientidel oli 0, 5%.
The most common adverse reactions reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving highly emetogenic chemotherapy were: hiccups (4.6%), asthenia/ fatigue (2.9%), ALT increased (2.8%), constipation (2.2%), headache (2.2%), and anorexia (2.0%).
Tugevalt emetogeenset kemoteraapiat saanud patsientidel kõige sagedamini kirjeldatud kõrvaltoimed, mille esinemissagedus oli suurem aprepitanti sisaldavat ravi kui standardravi saanud patsientidel, olid luksumine (4, 6%), asteenia/ väsimus (2, 9%), ALAT aktiivsuse suurenemine (2, 8%), kõhukinnisus (2, 2%), peavalu (2, 2%) ja isutus (2, 0%).
The most common adverse reaction reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving moderately emetogenic chemotherapy was fatigue (2.5%).
Mõõdukalt emetogeenset kemoteraapiat saanud patsientidel kõige sagedamini kirjeldatud kõrvaltoime, mille esinemissagedus oli suurem aprepitanti sisaldavat ravi kui standardravi saanud patsientidel, oli väsimus (2, 5%).
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) and very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Esinemissagedus on toodud kui: väga sage (≥1/ 10); sage (≥1/ 100 kuni < 1/ 10); aeg- ajalt (≥1/ 1000 kuni < 1/ 100); harv (≥1/ 10000 kuni < 1/ 1000) ja väga harv (< 1/ 10000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
ALT increased, AST increased.
ALAT, ASAT aktiivsuse suurenemine.
Uncommon: alkaline phosphatase increased, hyperglycaemia, microscopic haematuria, hyponatraemia, weight decreased.
Aeg- ajalt: alkaalse fosfataasi aktiivsuse suurenemine, hüperglükeemia, mikrohematuuria, hüponatreemia, kaalulangus.
Uncommon: bradycardia.
Aeg- ajalt: bradükardia.
Uncommon: anaemia, febrile neutropenia.
Aeg- ajalt: aneemia, febriilne neutropeenia.
Nervous system disorders:
8 Närvisüsteemi häired:
Common: headache, dizziness.
Sage: peavalu, pearinglus.
Uncommon: dream abnormality, cognitive disorder.
Aeg- ajalt: ebatavalised unenäod, kognitiivsed häired.
Uncommon: conjunctivitis.
Aeg- ajalt: konjunktiviit.
Uncommon: tinnitus.
Aeg- ajalt: tinnitus.
Common: hiccups.
Sage: luksumine.
Uncommon: pharyngitis, sneezing, cough, postnasal drip, throat irritation.
Aeg- ajalt: farüngiit, aevastamine, köha, limaeritus ninaneelu, kurguärritus.
8 Common: constipation, diarrhoea, dyspepsia, eructation Uncommon: nausea*, vomiting*, acid reflux, dysgeusia, epigastric discomfort, obstipation, gastroesophageal reflux disease, perforating duodenal ulcer, abdominal pain, dry mouth, enterocolitis, flatulence, stomatitis.
Aeg- ajalt: iiveldus *, oksendamine *, maohappe refluks, maitsehäire, ebamugavustunne ülakõhus, obstipatsioon, gastroösofageaalne reflukshaigus, kaksteistsõrmiksoole haavandi perforatsioon, kõhuvalu, suukuivus, enterokoliit, kõhupuhitus, stomatiit.
Uncommon: polyuria, dysuria, pollakiuria.
Aeg- ajalt: polüuuria, düsuuria, sagekusesus.
Uncommon: rash, acne, photosensitivity, hyperhidrosis, oily skin, pruritus, skin lesion.
Aeg- ajalt: lööve, akne, valgustundlikkus, liighigistus, rasune nahk, sügelus, nahakahjustus.
Uncommon: muscle cramp, myalgia.
Aeg- ajalt: lihaskrambid, lihasvalu.
Common: anorexia.
Sage: isutus.
Uncommon: weight gain, polydipsia.
Aeg- ajalt: kehakaalu suurenemine, polüdipsia.
Infection and infestations:
Infektsioonid ja infestatsioonid:
Uncommon: candidiasis, staphylococcal infection.
Aeg- ajalt: kandidoos, stafülokokkinfektsioon.
Uncommon: flushing/ hot flush.
Aeg- ajalt: õhetus/ kuumahood.
Common: asthaenia/ fatigue.
Sage: asteenia/ väsimus.
Uncommon: oedema, chest discomfort, lethargy, thirst.
Aeg- ajalt: tursed, rindkerevaevus, letargia, janu.
Uncommon: disorientation, euphoria, anxiety.
Aeg- ajalt: desorientatsioon, eufooria, ärevus.
*Nausea and vomiting were efficacy parameters in the first 5 days of post-chemotherapy treatment and were reported as adverse reactions only thereafter.
* Esimesel viiel keemiaravi järgsel päeval olid iiveldus ja oksendamine efektiivsuse näitajad ning kõrvaltoimetena kirjeldati neid alles pärast seda.
The adverse reactions profiles in the Multiple-Cycle extension for up to 5 additional cycles of chemotherapy were generally similar to those observed in Cycle 1.
Kõrvaltoimete profiil oli mitmetsüklilise keemiaravi (kuni 5 lisatsüklit) puhul üldiselt sarnane esimese tsükliga.
In addition, infusion site induration and infusion site pain were common adverse reactions in a bioequivalence study in which 66 subjects were dosed with 115 mg of fosaprepitant intravenously.
9 Lisaks olid infusioonikoha induratsioon ja valu sagedased kõrvaltoimed bioekvivalentsuse uuringus, kus 66 patsiendile manustati intravenoosselt 115 mg fosaprepitanti.