natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Renal impairment and kidney transplantation: when Aprovel is used in patients with impaired renal function, a periodic monitoring of potassium and creatinine serum levels is recommended.
Aproveli manustamisel neerufunktsiooni häirega patsientidele on soovitatav perioodiliselt kontrollida kaaliumi ja kreatiniini sisaldust seerumis.
In particular, they appeared less favourable in women and non-white subjects (see section 5.1).
Tulemused olid vähem soodsad naistel ja mitte valgetel patsientidel (vt lõik 5. 1).
Hyperkalaemia: as with other medicinal products that affect the renin-angiotensin-aldosterone system, hyperkalaemia may occur during the treatment with Aprovel, especially in the presence of renal impairment, overt proteinuria due to diabetic renal disease, and/ or heart failure.
Hüperkaleemia: nagu ka teiste ravimitega, mis mõjutavad reniin- angiotensiin- aldosterooni süsteemi, võib Aprovel ravi ajal tekkida hüperkaleemia, eriti neerupuudulikkuse, diabeetilisest neeruhaigusest tingitud väljendunud proteinuuria ja/ või südamepuudulikkuse esinemisel.
Close monitoring of serum potassium in patients at risk is recommended (see section 4.5).
Riskirühma patsientidel on soovitav seerumi kaaliumisisalduse täpne jälgimine (vt lõik 4. 5).
Lithium: the combination of lithium and Aprovel is not recommended (see section 4.5).
Liitium: liitiumi ja Aproveli kombinatsioon ei ole soovitatav (vt lõik 4. 5).
Aortic and mitral valve stenosis, obstructive hypertrophic cardiomyopathy: as with other vasodilators, special caution is indicated in patients suffering from aortic or mitral stenosis, or obstructive hypertrophic cardiomyopathy.
Aordi - ja mitraalklapi stenoos, obstruktiivne hüpertroofiline kardiomüopaatia: sarnaselt teistele vasodilataatoritele, on vaja olla eriti ettevaatlik aordi - või mitraalklapi stenoosi või obstruktiivse hüpertroofilise kardiomüopaatiaga patsientide puhul.
Primary aldosteronism: patients with primary aldosteronism generally will not respond to anti- hypertensive medicinal products acting through inhibition of the renin-angiotensin system.
Primaarne aldosteronism: primaarse aldosteronismiga patsiendid ei allu tavaliselt antihüpertensiivsele ravile reniin- angiotensiin- aldosterooni süsteemi pärssimise kaudu toimivate ravimitega.
General: in patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin-angiotensin-aldosterone system (e. g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with angiotensin converting enzyme inhibitors or angiotensin-II receptor antagonists that affect this system has been associated with acute hypotension, azotaemia, oliguria, or rarely acute renal failure.
Rasedus: ravi angiotensiin II retseptori antagonistidega (AIIRA) ei tohi alustada raseduse ajal.
As with any anti- hypertensive agent, excessive blood pressure decrease in patients with ischaemic cardiopathy or ischaemic cardiovascular disease could result in a myocardial infarction or stroke.
Kui ravi jätkamist AIIRA' ga ei peeta hädavajalikuks, tuleb rasestumist planeerival patsiendil antihüpertensiivne ravi asendada sellisega, mille ohutusprofiil lubab kasutamist raseduse ajal.
As observed for angiotensin converting enzyme inhibitors, irbesartan and the other angiotensin antagonists are apparently less effective in lowering blood pressure in black people than in non-blacks, possibly because of higher prevalence of low-renin states in the black hypertensive population (see section 5.1).
Raseduse diagnoosimisel tuleb ravi AIIRA' ga otsekohe lõpetada ning vajadusel alustada asjakohase alternatiivse raviga (vt lõik 4. 3 ja 4. 6).
Unless continued AIIRAs therapy is considered essential, patients planning pregnancy should be
Nagu
3 changed to alternative anti-hypertensive treatments which have an established safety profile for use in pregnancy.
3 ükskõik millise antihüpertensiivse ravimi kasutamisel, võib tugev vererõhu langus isheemilise kardiopaatia või isheemiatõvega patsientidel põhjustada müokardiinfarkti või ajuinfarkti.
When pregnancy is diagnosed, treatment with AIIRAs should be stopped immediately, and, if appropriate, alternative therapy should be started (see sections 4.3 and 4.6).
Nagu ka angiotensiini konverteeriva ensüümi inhibiitorid, langetavad irbesartaan ja teised angiotensiini antagonistid vererõhku mustanahalistel märgatavalt vähem kui teistel patsientidel, võib - olla seetõttu, et mustanahaliste populatsioonis on madala reniinisisaldusega seisundid sagedasemad (vt lõik 5. 1).
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption should not take this medicinal product.
Harvaesinevate pärilike häirete galaktoositalumatuse, Lapp laktaasi puudulikkuse või glükoosi- galaktoosi puuduliku imendumisega patsiendid ei tohi seda ravimit kasutada.
Paediatric patients: irbesartan has been studied in paediatric populations aged 6 to 16 years old but the current data are insufficient to support an extension of the use in children until further data become available (see sections 4.8, 5.1 and 5.2).
Pediaatrilised patsiendid: kuigi lastel vanuses 6... 16 a on irbesartaaniga uuringuid läbi viidud, ei saa olemasolevate ebaküllaldaste andmete põhjal laiendada ravimi kasutamist lastele kuni edasiste andmete avalikustamiseni (vt lõik 4. 8, 5. 1 ja 5. 2).
Diuretics and other antihypertensive agents: other antihypertensive agents may increase the hypotensive effects of irbesartan; however Aprovel has been safely administered with other antihypertensive agents, such as beta-blockers, long-acting calcium channel blockers, and thiazide diuretics.
Kuid Aproveli on siiski ohutult kasutatud koos teiste antihüpertensiivsete ravimitega, nt beeta- adrenoblokaatorite, kaltsiumikanalite prolongeeritud toimega blokaatorite ja tiasiiddiureetikumidega.
Prior treatment with high dose diuretics may result in volume depletion and a risk of hypotension when initiating therapy with Aprovel (see section 4.4).
Eelnev ravi diureetikumi suurte annustega võib põhjustada vedeliku mahu vähenemist ja hüpotensiooni ohtu Aproveliga ravi alustamisel (vt lõik 4. 4).
Potassium supplements and potassium-sparing diuretics: based on experience with the use of other medicinal products that affect the renin-angiotensin system, concomitant use of potassium-sparing diuretics, potassium supplements, salt substitutes containing potassium or other medicinal products that may increase serum potassium levels (e. g. heparin) may lead to increases in serum potassium and is, therefore, not recommended (see section 4.4).
Kaaliumilisandid ja kaaliumi säästvad diureetikumid: reniin- angiotensiin- aldosterooni süsteemi toimivate teiste ravimite kasutamise kogemuste põhjal võib samaaegselt kaaliumi säästvate diureetikumide, kaaliumilisandite, kaaliumi sisaldavate soolaasendajate või teiste ravimite kasutamine, mis suurendavad kaaliumi sisaldust seerumis (nt hepariin), põhjustada kaaliumi sisalduse suurenemist seerumis, mistõttu nende kooskasutamine ei ole soovitatav (vt lõik 4. 4).
Lithium: reversible increases in serum lithium concentrations and toxicity have been reported during concomitant administration of lithium with angiotensin converting enzyme inhibitors.
Liitium: liitiumi ja AKE- inhibiitorite kooskasutamisel on teatatud liitiumi seerumikontsentratsiooni ja toksilisuse pöörduvast suurenemisest.
Therefore, this combination is not recommended (see section 4.4).
Seetõttu taolist kombinatsinooni ei soovitata (vt lõik 4. 4).
Non-steroidal anti-inflammatory drugs: when angiotensin II antagonists are administered simultaneously with non-steroidal anti-inflammatory drugs (i. e. selective COX-2 inhibitors, acetylsalicylic acid (> 3 g/ day) and non-selective NSAIDs), attenuation of the antihypertensive effect may occur.
Mittesteroidsed põletikuvastased ravimid: angiotensiin- II antagonistide samaaegsel manustamisel mittesteroidsete põletikuvastaste ravimitega (nt selektiivsed COX- 2 inhibiitorid, atsetüülsalisüülhape (> 3 g/ päevas) ja mitte- selektiivsed MSPVRd) võib antihüpertensiivne toime väheneda.
As with ACE inhibitors, concomitant use of angiotensin II antagonists and NSAIDs may lead to an increased risk of worsening of renal function, including possible acute renal failure, and an increase in serum potassium, especially in patients with poor pre-existing renal function.
Nagu AKE- inhibiitorite, võib ka angiotensiin- II antagonistide ja MSPVRte kooskasutamine põhjustada neerufunktsiooni halvenemise riski suurenemist, sealhulgas võimalikku ägedat neerupuudulikkust ja seerumi kaaliumisisalduse suurenemist eeskätt eelnevalt nõrgenenud neerufunktsiooniga patsientidel.
Pregnancy: the use of AIIRAs is not recommended during the first trimester of pregnancy (see section 4.4).
AIIRA ei soovitata kasutada raseduse esimesel trimestril (vt lõik 4. 4).
The use of AIIRAs is contraindicated during the second and third trimester of pregnancy (see sections 4.3 and 4.4).
AIIRA kasutamine on vastunäidustatud raseduse teisel ja kolmandal trimestril (vt lõik 4. 3 ja 4. 4).
4 Epidemiological evidence regarding the risk of teratogenicity following exposure to ACE inhibitors during the first trimester of pregnancy has not been conclusive; however a small increase in risk cannot be excluded.
4 Epidemioloogilised andmed ei võimalda üheselt määrata riski teratogeensuse tekkeks AKE inhibiitorite kasutamisel raseduse esimesel trimestril, sellegipoolest ei saa ka välistada selle riski vähest suurenemist.
Unless continued AIIRAs therapy is considered essential, patients planning pregnancy should be changed to alternative anti-hypertensive treatments which have an established safety profile for use in pregnancy.
Kui ravi jätkamist ARB' iga ei peeta hädavajalikuks, tuleb rasestumist planeerival patsiendil antihüpertensiivne ravi asendada sellisega, mille ohutusprofiil lubab kasutamist raseduse ajal.
When pregnancy is diagnosed, treatment with AIIRAs should be stopped immediately, and, if appropriate, alternative therapy should be started.
Raseduse diagnoosimisel tuleb ravi AIIRA' ga otsekohe lõpetada ning vajadusel alustada asjakohase alternatiivse raviga.
(see section 5.3).
Ravi AIIRA' ga raseduse teisel ja kolmandal trimestril põhjustab inimesel teadaolevalt fetotoksilisust (neerufunktsiooni nõrgenemine, oligohüdramnion, kolju luustumise peetus) ning toksilisust vastsündinul (neerupuudulikkus, hüpotensioon, hüperkaleemia) (vt lõik 5. 3).
Infants whose mothers have taken AIIRAs should be closely observed for hypotension (see also sections 4.3 and 4.4).
Imikut, kelle ema on kasutanud AIIRA tuleb tähelepanelikult jälgida hüpotensiooni suhtes (vt lõik 4. 3 ja 4. 4).
Aprovel is contraindicated (see section 4.3) during breast-feeding.
Aprovel on rinnaga toitmise ajal vastunäidustatud (vt lõik 4. 3).
It is not known whether irbesartan is excreted in human milk.
Ei ole teada, kas irbesartaan eritub inimese rinnapiima.
In placebo-controlled trials in patients with hypertension, the overall incidence of adverse events did not differ between the irbesartan (56.2%) and the placebo groups (56.5%).
Hüpertensiooniga patsientidel ei erinenud platseebokontrolliga uuringutes kõrvaltoimete üldine esinemissagedus irbesartaani grupis (56, 2%) platseebo grupist (56, 5%).
Discontinuation due to any clinical or laboratory adverse event was less frequent for irbesartan-treated patients (3.3%) than for placebo-treated patients (4.5%).
Kliiniliste või laboratoorsete kõrvaltoimete tekkimise tõttu tuli ravi harvem katkestada irbesartaani grupis (3, 3%) kui platseebo grupis (4, 5%).
In diabetic hypertensive patients with microalbuminuria and normal renal function, orthostatic dizziness and orthostatic hypotension were reported in 0.5% of the patients (i. e., uncommon) but in excess of placebo.
Diabeediga hüpertensiivsetel mikroalbuminuuriaga ja normaalse neerufunktsiooniga patsientidel täheldati 0, 5% - l uuritutest (st aeg- ajalt) ortostaatilist pearinglust ja ortostaatilist hüpotensiooni, seda esines sagedamini kui platseebo grupis.
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000).
Alltoodud kõrvaltoimete esinemissagedus on defineeritud järgmiselt: väga sage (≥ 1/ 10); sage (≥ 1/ 100, < 1/ 10); aeg- ajalt (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); harv (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); väga harv (< 1/ 10000).
Investigations:
5 Uuringud:
Hyperkalaemia* occurred more often in diabetic patients treated with irbesartan than with placebo.
hüperkaleemiat * esines diabeediga patsientidel sagedamini irbesartaani saavate patsientide grupis kui platseebo grupis.
In diabetic hypertensive patients with microalbuminuria and normal renal function, hyperkalaemia (≥ 5.5 mEq/ L) occurred in 29.4% of the patients in the irbesartan 300 mg group and 22% of the patients in the placebo group.
Hüpertensiivsetest teise tüübi diabeediga mikroalbuminuuriaga ja normaalse neerufunktsiooniga patsientidest esines hüperkaleemiat (≥ 5, 5 mEq/ l) 29, 4% (st väga sage) 300 mg irbesartaani saanutest ja 22% platseebogrupi patsientidest.
In diabetic hypertensive patients with chronic renal insufficiency and overt proteinuria, hyperkalaemia (≥ 5.5 mEq/ L) occurred in 46.3% of the patients in the irbesartan group and 26.3% of the patients in the placebo group.
Kroonilise neerupuudulikkuse ja väljendunud proteinuuriaga hüpertensiivsetest diabeedipatsientidest esines hüperkaleemiat (≥ 5, 5 mEq/ l) 46, 3% (st väga sage) irbesartaani - ja 26, 3% platseebogrupis.
5 Common:
Sage:
significant increases in plasma creatine kinase were commonly observed (1.7%) in irbesartan treated subjects.
plasma kreatiinkinaasi aktiivsuse märkimisväärne suurenemine tekkis sageli irbesartaani grupis (1, 7%).
In 1.7% of hypertensive patients with advanced diabetic renal disease treated with irbesartan, a decrease in haemoglobin*, which was not clinically significant, has been observed.
Kaugelearenenud diabeetilise neeruhaigusega hüpertensiivsetel patsientidel, keda raviti irbesartaaniga, täheldati 1, 7% uuritutest hemoglobiini * väärtuse kliiniliselt mitteolulist alanemist.
tachycardia
tahhükardia
Nervous system Common:
Närvisüsteemi häired:
disorders: dizziness, orthostatic dizziness*
Sage: pearinglus, ortostaatiline pearinglus *
Uncommon:
Sage: iiveldus/ oksendamine Aeg- ajalt:
nausea/ vomiting diarrhoea, dyspepsia/ heartburn
kõhulahtisus, düspepsia/ kõrvetised
Musculoskeletal
Lihas- skeleti, ja sidekoe kahjustused:
musculoskeletal pain*
Sage: lihasskeleti valu *
Uncommon:
Sage: ortostaatiline hüpotensioon * Aeg- ajalt:
orthostatic hypotension* flushing
nahaõhetus
Uncommon:
Sage: väsimus Aeg- ajalt:
fatigue chest pain
valu rindkeres
sexual dysfunction
seksuaalsed häired
The following additional adverse reactions have been reported during post– marketing experience; they are derived from spontaneous reports and therefore, the frequency of these adverse reactions is not known:
Turustamisjärgselt on lisaks esinenud järgmised kõrvaltoimeid, need pärinevad spontaansetest teatistest ning seetõttu ei ole teada nende kõrvaltoimete esinemissagedus:
Impaired renal function including cases of renal failure in patients at risk (see section 4.4)
Neerufunktsiooni langus k. a neerupuudulikkus riskigrupi patsientidel (vt lõik 4. 4).
Skin and subcutaneous tissue disorders:
6 Naha ja nahaaluskoe kahjustused:
Musculoskeletal and connective tissue disorders:
Lihas- skeleti, sidekoe ja luude kahjustused:
6 Metabolism and nutrition disorders:
Ainevahetus - ja toitumishäired:
Paediatric patients: in a randomised trial of 318 hypertensive children and adolescents aged 6 to 16 years, the following related adverse events occurred in the 3-week double-blind phase: headache (7.9%), hypotension (2.2%), dizziness (1.9%), cough (0.9%).
Pediaatrilised patsiendid: randomiseeritud uuringus, kus osales 318 hüpertensiivset last ja noorukit vanuses 6... 16 aastat, täheldati 3- nädalases topeltpimedas faasis järgnevaid ravimiga seotud kõrvaltoimeid: peavalu (7, 9%), hüpotensiooni (2, 2%), pearinglust (1, 9%), köha (0, 9%).
In the 26-week open-label period of this trial the most frequent laboratory abnormalities observed were creatinine increases (6.5%) and elevated CK values in 2% of child recipients.
Selle uuringu 26- nädalases avatud faasis täheldati 2% - l lastel laboratoorsetest näitajatest kõige sagedamini kõrvalekaldeid kreatiniini (6, 5%) ja CK taseme tõusus.
Experience in adults exposed to doses of up to 900 mg/ day for 8 weeks revealed no toxicity.
Täiskasvanutel, kellele manustati kuni 900 mg/ ööpäevas 8 nädala jooksul, ei avaldunud toksilisust.
Suggested measures include induction of emesis and/ or gastric lavage.
Kutsuda esile oksendamine ja/ või teha maoloputust, manustada aktiivsütt.
ATC code:
Farmakoterapeutiline grupp: angiotensiin- II antagonist, ATC- kood:
Irbesartan is a potent, orally active, selective angiotensin-II receptor (type AT1) antagonist.
Irbesartaan on tugevatoimeline, suukaudselt aktiivne, selektiivne angiotensiin- II retseptori (tüüp AT1) antagonist.
It is expected to block all actions of angiotensin-II mediated by the AT1 receptor, regardless of the source or route of synthesis of angiotensin-II.
Tõenäoliselt blokeerib ta kõik angiotensiin II AT1- retseptoriga seotud toimed, olenemata angiotensiin II päritolust ja sünteesi teest.
The selective antagonism of the angiotensin-II (AT1) receptors results in increases in plasma renin levels and angiotensin-II levels, and a decrease in plasma aldosterone concentration.
Angiotensiin- II (AT1) retseptorite selektiivne antagonism põhjustab plasmas reniini ja angiotensiini II sisalduse suurenemist ning aldosterooni plasmakontsentratsiooni vähenemist.
Irbesartan does not inhibit ACE (kininase-II), an enzyme which generates angiotensin-II and also degrades bradykinin into inactive metabolites.
Irbesartaan ei inhibeeri angiotensiini konverteerivat ensüümi (kininaas- II), mis genereerib angiotensiin- II ja lammutab bradükiniini inaktiivseteks metaboliitideks.
Hypertension Irbesartan lowers blood pressure with minimal change in heart rate.
Irbesartaan langetab vererõhku, kuid südame löögisagedus muutub minimaalselt.
24 hours after dosing) by an average of 8-13/ 5-8 mm Hg (systolic/ diastolic) greater than those associated with placebo.
Annused 150… 300 mg üks kord ööpäevas langetavad vererõhku lamavas ja istuvas asendis kõige madalama kontsentratsiooni korral (24 tundi pärast manustamist) keskmiselt 8… 13/ 5… 8 mmHg (süstoolne/ diastoolne) enam kui platseebo.
Peak reduction of blood pressure is achieved within 3-6 hours after administration and the blood pressure lowering effect is maintained for at least 24 hours.
Maksimaalne vererõhu langus saabub 3… 6 tundi pärast manustamist ja vererõhku langetav toime püsib vähemalt 24 tundi.
At 24 hours the reduction of blood pressure was 60-70% of the corresponding peak diastolic and systolic responses at the recommended doses.
24 tundi pärast soovitatud annuste manustamist oli vererõhu langus 60… 70% vastavast maksimaalsest süstoolse ja diastoolse vererõhu langusest.
Once daily dosing with 150 mg produced trough and mean 24 hour responses similar to twice daily dosing on the same total dose.
150 mg üks kord ööpäevas
The blood pressure lowering effect of Aprovel is evident within 1-2 weeks, with the maximal effect occurring by 4-6 weeks after start of therapy.
7 manustamisel oli vererõhu langus kõige madalama kontsentratsiooni korral ja keskmine langus 24 tunni jooksul sarnane 2 korda ööpäevas manustamisele samas koguannuses.
The antihypertensive effects are maintained during long term therapy.
Aproveli vererõhku langetav toime ilmneb 1… 2 nädala jooksul, maksimaalne toime ilmneb 4… 6 nädalal ravi alustamisest.
After withdrawal of therapy, blood pressure gradually returns toward baseline.
Antihüpertensiivne toime säilib pikaajalise ravi ajal.
Rebound hypertension has not been observed.
Ravi katkestamisel taastub järk- järgult esialgne vererõhk. “ Tagasilöögi ” hüpertensiooni ei ole täheldatud.
7 The blood pressure lowering effects of irbesartan and thiazide-type diuretics are additive.
Irbesartaani ja tiasiiddiureetikumide vererõhku langetav toime on aditiivne.
In patients not adequately controlled by irbesartan alone, the addition of a low dose of hydrochlorothiazide (12.5 mg) to irbesartan once daily results in a further placebo-adjusted blood pressure reduction at trough of 7-10/ 3-6 mm Hg (systolic/ diastolic).
Patsientidel, kellel irbesartaani monoteraapiaga ei saada adekvaatset vererõhu langust, annab hüdroklorotiasiidi väikese annuse (12, 5 mg) lisamine üks kord ööpäevas täiendava vererõhu languse 7… 10/ 3… 6 mmHg (süstoolne/ diastoolne) enam kui platseebo kasutamise korral.
When irbesartan is administered concomitantly with a low dose of hydrochlorothiazide (e. g.
Kui irbesartaani manustatakse koos hüdroklorotiasiidi väikese annusega (12, 5 mg ööpäevas), on antihüpertensiivne toime mustanahalistel patsientidel sarnane valgetele patsientidele.
Reduction of blood pressure with 0.5 mg/ kg (low), 1.5 mg/ kg (medium) and 4.5 mg/ kg (high) target titrated doses of irbesartan was evaluated in 318 hypertensive or at risk (diabetic, family history of hypertension) children and adolescents aged 6 to 16 years over a three week period.
318 hüpertensiivsetel või riskiga (diabeet, perekondlik hüpertensioon) lastel ja noorukitel vanuses 6... 16 aastat hinnati vererõhu alanemist irbesartaani tiitritud annuste 0, 5 mg/ kg (madal), 1, 5 mg/ kg (keskmine) ja 4, 5 mg/ kg (kõrge) kasutamisel kolme nädala vältel.
At the end of the three weeks the mean reduction from baseline in the primary efficacy variable, trough seated systolic blood pressure (SeSBP) was 11.7 mmHg (low dose), 9.3 mmHg (medium dose), 13.2 mmHg (high dose).
11, 7 mmHg (madal annus), 9, 3 mmHg (keskmine annus), 13, 2 mmHg (kõrge annus).
Adjusted mean change of trough seated diastolic blood pressure (SeDBP) was as follows:
Istuvas asendis diastoolse vererõhu (SeDBP) kohaldatud keskmine muutus oli järgnev:
3.8 mmHg (low dose), 3.2 mmHg (medium dose), 5.6 mmHg (high dose).
3, 8 mmHg (madal annus), 3, 2 mmHg (keskmine annus), 5, 6 mmHg (kõrge annus).
Over a subsequent two week period where patients were re-randomized to either active medicinal product or placebo, patients on placebo had increases of 2.4 and 2.0 mmHg in SeSBP and SeDBP compared to +0.1 and -0.3 mmHg changes respectively in those on all doses of irbesartan (see section 4.2).
Kahenädalasel perioodil kui patsiendid randomiseeriti saama uuritavat ravimit või platseebot, esines platseebot saanud patsientidel 2, 4 ja 2, 0 mmHg tõus SeSBP- s ja SeDBP- s võrreldes erinevates annustes irbesartaani saanutega, vastavalt +0, 1 ja - 0, 3 mmHg (vt lõik 4. 2).
Hypertension and type 2 diabetes with renal disease The “ Irbesartan Diabetic Nephropathy Trial (IDNT )” shows that irbesartan decreases the progression of renal disease in patients with chronic renal insufficiency and overt proteinuria.
"Irbesartan Diabetic Nephropathy Trial (IDNT)" uuring näitas, et irbesartaan vähendab kroonilise neerupuudlikkusega neeruhaigetel haiguse progresseerumist ja proteinuuriat.
IDNT was a double blind, controlled, morbidity and mortality trial comparing Aprovel, amlodipine and placebo.
IDNT oli topeltpime, kontrollgrupiga, haigestumuse ja suremuse uuring, kus võrreldi Aproveli, amlodipiini ja platseebot.
In 1,715 hypertensive patients with type 2 diabetes, proteinuria ≥ 900 mg/ day and serum creatinine ranging from 1.0-3.0 mg/ dl, the long-term effects (mean 2.6 years) of Aprovel on the progression of renal disease and all-cause mortality were examined.
1715 patsiendil, kellel esinesid hüpertensioon, teist tüüpi diabeet, proteinuuria (≥ 900 mg/ päevas) ja seerumi kreatiniini kontsentratsioon oli vahemikus 1… 3 mg/ dl (IDNT), uuriti Aproveli pikaajalist (keskmine 2, 6 aastat) toimet neeruhaiguse progresseerumisele ja üldsuremusele.
Patients were titrated from 75 mg to a maintenance dose of 300 mg Aprovel, from 2.5 mg to 10 mg amlodipine, or placebo as tolerated.
Aproveli annused tiitriti 75- lt 300 mg- ni, amlodipiini annused 2, 5- lt 10 mg- ni, või kasutati platseebot.