natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conversion from ciclosporin to Advagraf Care should be taken when converting patients from ciclosporin-based to tacrolimus-based therapy (see sections 4.4 and 4.5).
Üleminek tsüklosporiinilt Advagraf’ ile Patsientide üleviimisel tsüklosporiinil põhinevalt ravilt takroliimusel baseeruvale ravile peab olema ettevaatlik (vt lõigud 4. 4 ja 4. 5).
Advagraf therapy should be initiated after considering ciclosporin blood concentrations and the clinical condition of the patient.
Ravi Advagraf’ iga tuleb alustada pärast tsüklosporiini kontsentratsiooni määramist veres ja patsiendi kliinilise seisundi hindamist.
In practice, tacrolimus-based therapy has been initiated 12 - 24 hours after discontinuation of ciclosporin.
Praktikas on takroliimusel baseeruvat ravi alustatud 12... 24 tundi pärast tsüklosporiinravi lõpetamist.
Monitoring of ciclosporin blood levels should be continued following conversion as the clearance of ciclosporin might be affected.
Pärast üleminekut tuleb jätkata tsüklosporiini kontsentratsiooni jälgimist veres, kuna tsüklosporiini kliirens võib olla mõjutatud.
Target whole blood trough concentration recommendations Dosing should primarily be based on clinical assessments of rejection and tolerability in each individual patient aided by whole blood tacrolimus trough level monitoring.
Täisvere sihtkontsentratsiooni soovitused Annustamine peaks eelkõige põhinema äratõukereaktsiooni ja taluvuse kliinilisel hindamisel iga patsiendi puhul individuaalselt, lähtudes takroliimuse minimaalsete kontsentratsioonide määramisest täisveres.
The relationship between tacrolimus trough levels (C24) and systemic exposure (AUC 0-24) is similar between the two formulations Advagraf and Prograf.
Takroliimuse minimaalse kontsentratsiooni (C24) ja süsteemse ekspositsiooni (AUC0- 24) suhe on sarnane kahe ravimvormi, Advagraf’ i ja Prograf’ i puhul.
Blood trough levels of tacrolimus should be monitored during the post-transplantation period.
4 Takroliimuse minimaalset kontsentratsiooni veres tuleb jälgida transplantatsioonijärgse perioodi vältel.
Blood trough levels for Advagraf should be drawn approximately 24 hours post-dosing, just prior to the next dose.
Advagraf’ i minimaalset kontsentratsiooni veres tuleb mõõta ligikaudu 24 tundi pärast annustamist, vahetult enne järgmist annust.
Frequent trough level monitoring in the initial two weeks post transplantation is recommended, 4 followed by periodic monitoring during maintenance therapy.
Soovitatav on sage minimaalse kontsentratsiooni määramine esimesel kahel siirdamisjärgsel nädalal, millele järgneb perioodiline määramine säilitusravi ajal.
Blood trough levels of tacrolimus should also be monitored following conversion from Prograf to Advagraf, dose adjustment, changes in the immunosuppressive regimen, or co-administration of substances which may alter tacrolimus whole blood concentrations (see section 4.5).
Takroliimuse minimaalset kontsentratsiooni tuleb määrata ka pärast Prograf’ ilt Advagraf’ ile üleminekut, annuse korrigeerimist, immunosupressiivse raviskeemi muutmist või ravimite samaaegset manustamist, mis võivad muuta takroliimuse kontsentratsiooni täisveres (vt lõik 4. 5).
As Advagraf is a medicinal product with low clearance, adjustments to the Advagraf dose regimen may take several days before steady state is achieved.
Kuna Advagraf on madala kliirensiga ravim, siis annustamisskeemi muutmise järgselt võib püsikontsentratsiooni saavutamiseni kuluda mitmeid päevi.
Clinical study analysis suggests that the majority of patients can be successfully managed if tacrolimus blood trough levels are maintained below 20 ng/ ml.
Kliiniliste uuringute analüüsist selgub, et enamikke patsiente saab edukalt ravida, kui takroliimuse minimaalset kontsentratsiooni veres hoitakse alla 20 ng/ ml.
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ ml in kidney and heart transplant patients in the early post- transplant period.
Üldiselt on kliinilises praktikas varajases transplantatsioonijärgses perioodis täisvere minimaalsed kontsentratsioonid maksasiiriku retsipientidel olnud vahemikus 5... 20 ng/ ml ning neeru - ja südamesiirikuga patsientidel vahemikus 10... 20 ng/ ml.
During subsequent maintenance therapy, blood concentrations have generally been in the range of 5 - 15 ng/ ml in liver, kidney and heart transplant recipients.
Järgneva säilitusravi käigus on maksa -, neeru - ja südamesiiriku retsipientidel kontsentratsioonid veres olnud üldiselt vahemikus 5... 15 ng/ ml.
Hypersensitivity to tacrolimus or other macrolides or to any of the excipients.
Ülitundlikkus takroliimuse või teiste makroliidide või ravimi ükskõik millise abiaine suhtes.
This has led to serious adverse events, including graft rejection, or other side effects which could be a consequence of either under- or over- exposure to tacrolimus.
See on põhjustanud tõsiseid kõrvaltoimeid, nagu transplantaadi äratõukereaktsioon või teised kõrvaltoimed, mis võivad olla takroliimuse ala - või üleekspositsiooni tagajärg.
Patients should be maintained on a single formulation of tacrolimus with the corresponding daily dosing regimen; alterations in formulation or regimen should only take place under the close supervision of a transplant specialist (see sections 4.2 and 4.8).
Patsiendid peavad saama püsivalt ühte takroliimuse vormi sobiva päevase annustamisskeemiga; ravimvormi või annustamisskeemi muutmine peab toimuma ainult siirdamisspetsialisti hoolika järelevalve all (vt lõigud 4. 4 ja 4. 8).
There is limited experience in non-Caucasian patients and patients at elevated immunological risk (e. g. retransplantation, evidence of panel reactive antibodies (PRA)).
Mitte valge rassi esindajatel ja kõrgenenud immunoloogilise riskiga patsientidel (nt retransplantatsioon, reaktiivsete antikehade (PRA) olemasolu) on ravimi kasutamiskogemus vähene.
For prophylaxis of transplant rejection in adult heart allograft recipients and for paediatric allograft recipients clinical data are not yet available for the prolonged-release formulation Advagraf.
Seni puuduvad kliinilised andmed toimeainet prolongeeritult vabastava ravimvormi Advagraf kasutamise kohta siiriku äratõukereaktsiooni profülaktikaks täiskasvanud südamesiirikuga patsientidel ja siirdamise läbiteinud lastel.
During the initial post-transplant period, monitoring of the following parameters should be undertaken on a routine basis: blood pressure, ECG, neurological and visual status, fasting blood glucose levels, electrolytes (particularly potassium), liver and renal function tests, haematology parameters, coagulation values, and plasma protein determinations.
Transplantatsioonijärgse perioodi alguses tuleb rutiinses korras hinnata järgmisi parameetreid: vererõhk, EKG, neuroloogiline ja nägemise seisund, tühja kõhuga mõõdetud veresuhkru väärtused, elektrolüüdid (eriti kaalium), maksa - ja neerufunktsiooni testid, hematoloogilised parameetrid, koagulatsiooni väärtused ja plasmavalkude määramine.
John’ s Wort (Hypericum perforatum) or other herbal preparations should be avoided when taking Advagraf due to the risk of interactions that lead to decrease in blood concentrations of tacrolimus and reduced clinical effect of tacrolimus (see section 4.5).
Advagraf’ i kasutamisel tuleb hoiduda naistepunaürti (Hypericum perforatum) sisaldavate või muude taimsete preparaatide võtmisest koostoimete ohu tõttu, mis viivad takroliimuse kontsentratsiooni ja kliinilise toime vähenemiseni (vt lõik 4. 5).
Since levels of tacrolimus in blood may significantly change during diarrhoea episodes, extra monitoring of tacrolimus concentrations is recommended during episodes of diarrhoea.
Kuna kõhulahtisuse korral võib takroliimuse sisaldus veres oluliselt muutuda, soovitatakse sel juhul teha takroliimuse kontsentratsiooni lisamõõtmised.
The combined administration of ciclosporin and tacrolimus should be avoided and care should be taken when administering tacrolimus to patients who have previously received ciclosporin (see sections 4.2 and 4.5).
Tsüklosporiini ja takroliimuse kombineeritud manustamist tuleb vältida ning ettevaatlik peab olema takroliimuse manustamisel patsientidele, kes on eelnevalt saanud tsüklosporiini (vt lõigud 4. 2 ja 4. 5).
Ventricular hypertrophy or hypertrophy of the septum, reported as cardiomyopathies, have been observed in Prograf treated patients on rare occasions and may therefore also occur with Advagraf.
5 Prograf- ravi saanud patsientidel on harvadel juhtudel täheldatud kardiomüopaatiaid nagu vatsakeste või vaheseina hüpertroofiat, mistõttu need võivad tekkida ka Advagraf’ i kasutamisel.
Other factors observed to increase the risk of these clinical 5 conditions included pre-existing heart disease, corticosteroid usage, hypertension, renal or hepatic dysfunction, infections, fluid overload, and oedema.
Teised faktorid, kaasaarvatud olemasolev südamehaigus, kortikosteroidide kasutamine, hüpertensioon, neeru - või maksatalitluse häired, infektsioonid, vedeliku ülekoormus ja tursed võivad suurendada nende kliiniliste seisundite tekkeriski.
Accordingly, high-risk patients receiving substantial immunosuppression should be monitored, using such procedures as echocardiography or ECG pre- and post-transplant (e. g. initially at 3 months and then at 9 -12 months).
Järelikult tuleb kõrge riskiga patsiente, kes saavad tugevat immunosupressiivset ravi, jälgida enne ja pärast siirdamist, kasutades protseduure nagu ehhokardiograafia või EKG (nt alguses kolme kuu ja seejärel 9... 12 kuu järel).
If abnormalities develop, dose reduction of Advagraf therapy, or change of treatment to another immunosuppressive agent should be considered.
Kui ilmnevad kõrvalekalded, tuleb kaaluda Advagraf’ i annuse vähendamist või ravimi vahetamist mõne teise immunosupressiivse ravimi vastu.
Tacrolimus may prolong the QT interval but at this time lacks substantial evidence for causing Torsades de Pointes.
Takroliimus võib pikendada QT- intervalli, kuid praegu puudub oluline tõendusmaterjal torsade de pointes’ i tekke kohta.
Patients treated with tacrolimus have been reported to develop EBV-associated lymphoproliferative disorders.
Takroliimusega ravitud patsientidel on kirjeldatud EBV- ga seotud lümfoproliferatiivsete häirete teket.
A combination of immunosuppressives such as antilymphocytic antibodies given concomitantly increases the risk of EBV-associated lymphoproliferative disorders.
Immunosupressiivsete ravimite (nt antilümfotsütaarsete antikehade) kombinatsiooni samaaegsel kasutamisel suureneb EBV- ga seotud lümfoproliferatiivsete häirete tekkerisk.
EBV-Viral Capsid Antigen (VCA)-negative patients have been reported to have an increased risk of developing lymphoproliferative disorders.
EBV- viiruskapsiidi antigeen( VCA) - negatiivsetel patsientidel on kirjeldatud suurenenud riski lümfoproliferatiivsete häirete tekkeks.
Therefore, in this patient group, EBV-VCA serology should be ascertained before starting treatment with Advagraf.
Seetõttu tuleb antud patsientide grupis enne ravi alustamist Advagraf’ iga kindlaks teha EBV - VCA seroloogia.
During treatment, careful monitoring with EBV- PCR is recommended.
Ravi ajal on soovitatav EBV- PCR hoolikas jälgimine.
Patients treated with immunosuppressants, including Advagraf are at increased risk for opportunistic infections (bacterial, fungal, viral and protozoal).
Immunosupressantidega, sealhulgas Advagraf' iga, ravitavatel patsientidel on suurem oportunistlike infektsioonide (bakteriaalsete, seen - ja viirusinfektsioonide ja algloomadest tingitud infektsioonide) tekke risk.
Among these conditions are BK virus associated nephropathy and JC virus associated progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Nende haiguste hulka kuulub ka BK- viirusega seotud nefropaatia ja John Cunninghami viirusega (JCV) seotud progressiivne multifokaalne leukoentsefalopaatia (PML).
As with other immunosuppressive agents, owing to the potential risk of malignant skin changes, exposure to sunlight and UV light should be limited by wearing protective clothing and using a sunscreen with a high protection factor.
Nagu ka teiste immunosupressiivsete ravimite puhul, esineb potentsiaalne oht pahaloomuliste nahamuutuste tekkeks, mistõttu tuleb kokkupuudet päikesevalguse ja UV- kiirgusega piirata kaitsva riietuse ja kõrge kaitsefaktoriga päikesefiltri abil.
As with other potent immunosuppressive compounds, the risk of secondary cancer is unknown (see section 4.8).
Nagu ka teiste tugevatoimeliste immunosupressiivsete ravimite puhul, on teisese vähi risk teadmata (vt lõik 4. 8).
MRI) should be performed.
Kui takroliimust võtvatel patsientidel tekivad PRES´ile viitavad nähud nagu peavalu, mentaalse seisundi muutused, krambid või nägemishäired, tuleks teha radioloogiline uuring (nt MRI).
As Advagraf prolonged-release capsules contain lactose, special care should be taken in patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
Kuna Advagraf toimeainet prolongeeritult vabastavad kapslid sisaldavad laktoosi, peab eriti ettevaatlik olema patsientide ravimisel, kellel on harvaesinev pärilik galaktoosi talumatus, Lapp’ i laktaasidefitsiit või glükoosi- galaktoosi imendumishäire.
Metabolic interactions Systemically available tacrolimus is metabolised by hepatic CYP3A4.
Metaboolsed koostoimed Süsteemselt imendunud takroliimus metaboliseerub maksas CYP3A4 vahendusel.
Concomitant use of medicinal products or herbal remedies known to inhibit or induce CYP3A4 may affect the metabolism of tacrolimus and thereby increase or decrease tacrolimus blood levels.
Samaaegne CYP3A4 pärssivate või indutseerivate ravimite või ravimtaimede kasutamine võib mõjutada takroliimuse metabolismi ning seeläbi suurendada või vähendada takroliimuse kontsentratsiooni veres.
It is therefore recommended to monitor tacrolimus blood levels whenever substances which have the potential to alter CYP3A metabolism are used concomitantly and to adjust the tacrolimus dose as appropriate in order to maintain similar tacrolimus exposure (see sections 4.2 and 4.4).
Seetõttu on potentsiaalselt CYP3A metabolismi muutvate ainete samaaegsel kasutamisel soovitatav jälgida takroliimuse kontsentratsiooni veres ja korrigeerida vastavalt takroliimuse annust, et säiliks samasugune ekspositsioon (vt lõigud 4. 2 ja 4. 4).
6 ritonavir).
6 Metabolismi inhibiitorid Kliiniliselt on takroliimuse kontsentratsiooni suurenemist põhjustanud järgmised ravimid:
In vitro the following substances have been shown to be potential inhibitors of tacrolimus metabolism: bromocriptine, cortisone, dapsone, ergotamine, gestodene, lidocaine, mephenytoin, miconazole, midazolam, nilvadipine, norethindrone, quinidine, tamoxifen, (triacetyl)oleandomycin.
In vitro on järgmised ravimid olnud takroliimuse metabolismi potentsiaalsed inhibiitorid: bromokriptiin, kortisoon, dapsoon, ergotamiin, gestodeen, lidokaiin, mefenütoiin, mikonasool, midasolaam, nilvadipiin, noretindroon, kinidiin, tamoksifeen, (triatsetüül) oleandomütsiin.
Lansoprazol and ciclosporin may potentially inhibit CYP3A4-mediated metabolism of tacrolimus and thereby increase tacrolimus whole blood concentrations.
Lansoprasool ja tsüklosporiin võivad potentsiaalselt inhibeerida takroliimuse CYP3A4 poolt vahendatud metabolismi ja seeläbi suurendada takroliimuse kontsentratsioon täisveres.
Inducers of metabolism Clinically the following substances have been shown to decrease tacrolimus blood levels:
Metabolismi indutseerijad Kliiniliselt on takroliimuse kontsentratsiooni vähenemist põhjustanud järgmised ravimid:
John’ s Wort (Hypericum perforatum) which may require increased tacrolimus doses in almost all patients.
Tugevaid koostoimeid on täheldatud rifampitsiini, fenütoiini, hariliku naistepunaga (Hypericum perforatum), mis võib vajada takroliimuse annuste suurendamist peaaegu kõikide patsientide puhul.
Effect of tacrolimus on the metabolism of other medicinal products Tacrolimus is a known CYP3A4 inhibitor; thus concomitant use of tacrolimus with medicinal products known to be metabolised by CYP3A4 may affect the metabolism of such medicinal products.
Takroliimuse toime teiste ravimite metabolismile Takroliimus on teadaolevalt CYP3A4 inhibiitor; järelikult takroliimuse ja CYP3A4 vahendusel metaboliseeruvate ravimite samaaegne kasutamine võib mõjutada viimaste metabolismi.
In addition, synergistic/ additive nephrotoxic effects can occur.
Lisaks võivad tekkida sünergistlikud/ aditiivsed nefrotoksilised toimed.
For these reasons, the combined administration of ciclosporin and tacrolimus is not recommended and care should be taken when administering tacrolimus to patients who have previously received ciclosporin (see sections 4.2 and 4.4).
Seetõttu ei soovitata tsüklosporiini ja takroliimuse kombineeritud manustamist ning ettevaatlik peab olema takroliimuse manustamisel patsientidele, kes on eelnevalt saanud tsüklosporiini (vt lõigud 4. 2 ja 4. 4).
Animal data have shown that tacrolimus could potentially decrease the clearance and increase the half- life of pentobarbital and antipyrine.
Loomkatsed on näidanud, et takroliimus võib potentsiaalselt vähendada pentobarbitaali ja antipüriini kliirensit ning pikendada poolväärtusaega.
Other potential interactions that may increase systemic exposure of tacrolimus Prokinetic agents such as metoclopramide and cisapride.
Muud võimalikud koostoimed, mille tulemusena võib suureneda takroliimuse süsteemne ekspositsioon Prokineetilised ravimid, nagu metoklopramiid ja tsisapriid.
Cimetidine.
Tsimetidiin.
Magnesium-aluminum-hydroxide.
Magneesium- alumiinium- hüdroksiid.
Other interactions which have led to clinically detrimental effects Concurrent use of tacrolimus with medicinal products known to have nephrotoxic or neurotoxic effects may increase these effects (e. g., aminoglycosides, gyrase inhibitors, vancomycin, cotrimoxazole, NSAIDs, ganciclovir or aciclovir).
Muud koostoimed, mille tagajärjel on tekkinud kliiniliselt ebasoodsad toimed Takroliimuse ja nefro - või neurotoksilise toimega ravimite samaaegsel manustamisel võivad eelmainitud toimed tugevneda (nt aminoglükosiidid, güraasi inhibiitorid, vankomütsiin, kotrimoksasool, MSPVAd, gantsükloviir või atsükloviir).
As tacrolimus treatment may be associated with hyperkalaemia, or may increase pre-existing hyperkalaemia, high potassium intake, or potassium-sparing diuretics (e. g., amiloride, triamterene, or spironolactone) should be avoided.
7 Kuna takroliimus- ravi võib põhjustada hüperkaleemiat või süvendada olemasolevat hüperkaleemiat, tuleb vältida kaaliumi suurte annuste või kaaliumi säästvate diureetikumide kasutamist (nt amiloriid, triamtereen või spironolaktoon).
Protein binding considerations 7 Tacrolimus is extensively bound to plasma proteins.
Seonduvus plasmavalkudega Takroliimus seondub ulatuslikult plasmavalkudega.
Possible interactions with other medicinal products known to have high affinity for plasma proteins should be considered (e. g., NSAIDs, oral anticoagulants, or oral antidiabetics).
Tuleb arvestada võimalike koostoimetega, kui samaaegselt manustatakse ravimeid, millel on teadaolevalt suur afiinsus plasmavalkude suhtes (nt MSPVAd, suukaudsed antikoagulandid või suukaudsed diabeediravimid).
Limited data from organ transplant recipients show no evidence of an increased risk of adverse events on the course and outcome of pregnancy under tacrolimus treatment compared with other immunosuppressive medicinal products.
Siirdatud organiga patsientidelt saadud väheste andmete põhjal ei ole ilmnenud kahjulike toimete suurenenud riski raseduse kulule ja lõpptulemusele takroliimuse ravi ajal võrreldes teiste immunosupressiivsete ravimitega.
In case of in utero exposure, monitoring of the newborn for the potential adverse events of tacrolimus is recommended (in particular effects on the kidneys). There is a risk for premature delivery (< 37 week) as well as for hyperkalaemia in the newborn (incidence 8 of 111 neonates, i. e.
Pärast in utero kokkupuudet ravimiga soovitatakse vastsündinut jälgida takroliimuse võimalike kõrvaltoimete suhtes (eriti toimet neerudele).
7.2%) which, however normalises spontaneously.
Esineb enneaegse sünnituse (< 37 nädalat) ja hüperkaleemia oht vastsündinutel (esinemissagedus 8 juhtu 111 vastsündinu kohta, st 7, 2%), mis aga normaliseerub iseeneslikult.
In rats and rabbits, tacrolimus caused embryofoetal toxicity at doses which demonstrated maternal toxicity (see section 5.3).
Rottidel ja küülikutel põhjustas takroliimus embrüo- loote toksilisust annustes, mis olid toksilised emasloomale (vt lõik 5. 3).
Tacrolimus affected fertility in male rats (see section 5.3).
Rottidel mõjutas takroliimus isasloomade viljakust (vt lõik 5. 3).
Lactation Human data demonstrate that tacrolimus is excreted in breast milk.
Imetamine Inimestelt saadud andmed näitavad, et takroliimus eritub rinnapiima.
As detrimental effects on the newborn cannot be excluded, women should not breast-feed whilst receiving Advagraf.
Kuna ei saa välistada kahjulikke toimeid vastsündinule, ei ole imetamine Advagraf’ i kasutamise ajal lubatud.
This effect may be enhanced if Advagraf is administered in association with alcohol.
Need toimed võivad tugevneda, kui Advagraf- ravi ajal tarvitatakse alkoholi.
The adverse reaction profile associated with immunosuppressive agents is often difficult to establish owing to the underlying disease and the concurrent use of multiple medications.
Immunosupressiivsete ravimite kõrvaltoimeid on põhihaiguse ja samaaegse kompleksse ravi tõttu sageli raske tuvastada.
Many of the adverse reactions stated below are reversible and/ or respond to dose reduction.
Paljud allpool loetletud kõrvaltoimed on pöörduvad ja/ või taanduvad annuse vähendamisel.
Adverse reactions are listed below in descending order by frequency of occurrence: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Kõrvaltoimed on allpool järjestatud esinemissageduse vähenemise järjekorras: väga sage (≥ 1/ 10); sage (≥ 1/ 100 kuni < 1/ 10); aeg- ajalt (≥ 1/ 1000 kuni < 1/ 100); harv (≥ 1/ 10000 kuni < 1/ 1000); väga harv (< 1/ 10000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Cardiac disorders common: uncommon:
Südame häired Sage: südame isheemiatõbi, tahhükardia Aeg- ajalt:
ischaemic coronary artery disorders, tachycardia ventricular arrhythmias and cardiac arrest, heart failures, cardiomyopathies, ventricular hypertrophy, supraventricular arrhythmias, palpitations, ECG investigations abnormal, heart rate and pulse investigations abnormal
ventrikulaarsed arütmiad ja südameseiskus, südamepuudulikkus, kardiomüopaatiad, ventrikulaarne hüpertroofia, supraventrikulaarsed arütmiad, südamepekslemine, kõrvalekalded EKG- s, südame löögisageduse ja pulsi muutused
rare: very rare:
Väga harv:
pericardial effusion echocardiogram abnormal
perikardi efusioon ehhokardiogrammi muutused
anaemia, leukopenia, thrombocytopenia, leukocytosis, red blood cell analyses abnormal
Vere ja lümfisüsteemi häired Sage: aneemia, leukopeenia, trombotsütopeenia, leukotsütoos, kõrvalekalded erütrotsüütide analüüsides
uncommon:
8 Aeg- ajalt:
coagulopathies, coagulation and bleeding analyses abnormal, pancytopenia, neutropenia
koagulopaatiad, kõrvalekalded hüübimis - ja veritsusanalüüsides, pantsütopeenia, neutropeenia
rare:
Harv:
thrombotic thrombocytopenic purpura, hypoprothrombinaemia
trombootiline trombotsütopeeniline purpur, hüpoprotrombineemia
Nervous system disorders very common: common:
Sage:
tremor, headache seizures, disturbances in consciousness, paraesthesias and dysaesthesias, peripheral neuropathies, dizziness, writing impaired, nervous system disorders 8
treemor, peavalu krambid, teadvuse häired, paresteesiad ja düsesteesiad, perifeersed neuropaatiad, pearinglus, kirjaoskuse halvenemine, närvisüsteemi häired
uncommon:
Aeg- ajalt:
coma, central nervous system haemorrhages and cerebrovascular accidents, paralysis and paresis, encephalopathy, speech and language abnormalities, amnesia
kooma, ajuverevalumid ja tserebrovaskulaarsed atakid, paralüüs ja parees, entsefalopaatia, kõne - ja keelemuutused, amneesia
hypertonia myasthenia
hüpertoonia müasteenia
Eye disorders
Harv:
common: uncommon: rare:
katarakt pimedus