natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000), very rare (< 1/ 10,000) including isolated reports.
Esinemissagedus on defineeritud alljärgnevalt: väga sageli (> 1/ 10), sageli (> 1/ 1000 < 1/ 10), aeg- ajalt (> 1/ 1000 < 1/ 100), harva (> 1/ 10000 < 1/ 1000) ja väga harva (< 1/ 10000), sealhulgas üksikud juhud.
5 Infections and infestations Very common: infections * (e. g. pneumonia *, septicaemia *) Neoplasms benign, malignant Common: second malignancies * and unspecified
5 Infektsioonid ja infestatsioonid Hea -, pahaloomulised ja täpsustamata kasvajad
Very common: pancytopenia/ myelosuppression *, purpura Common: petechiae, haemorrhages *
Väga sageli: infektsioonid * (näiteks pneumoonia, septitseemia *) Sageli: sekundaarsed kasvajad *
Very common: immunosuppression * Uncommon: haemolytic anaemia * Very rare: graft-versus-host disease *, tumour lysis syndrome *
Väga sageli: pantsütopeenia/ müelosupressioon *, purpura Sageli: petehhiad, hemorraagiad *
Very common: decreased appetite
Väga sageli: immunosupressioon * Aeg- ajalt: hemolüütiline aneemia * Väga harva: võõrkeha- versus- peremeesorganism- tõbi (Ta- GVHD) *, tuumori lüüsumise sündroom *
Nervous system disorders
Ainevahetus - ja toitumishäired Närvisüsteemi häired
Very common: headache, dizziness Common: insomnia, anxiety Uncommon: somnolence, paraesthesia, weakness, lethargy, polyneuropathy, confusion, ataxia Very rare: depression, epileptic seizure
Väga sageli: söögiisu langus Väga sageli: peavalu, peapööritus Sageli: unetus, ärevus Aeg- ajalt: somnolentsus, paresteesiad, nõrkus, letargia, polüneuropaatia, segadus, ataksia Väga harva: depressioon, epileptiline kramp
Uncommon: conjunctivitis Very rare: blepharitis
Aeg- ajalt: konjunktiviit Väga harva: blefariit
Common: tachycardia, heart murmur, hypotension, epistaxis, myocardial ischemia *
Sageli: tahhükardia, südamekahin, hüpotensioon, ninaverejooks, müokardi isheemia *
Very common: abnormal breath sounds, abnormal chest sounds, cough Common: shortness of breath, pulmonary interstitial infiltrates mostly due to infectious aetiology, mucositis Uncommon: pharyngitis Very rare: lung embolism
Väga sageli: ebatavaline hingamiskahin, ebatavaline rindkerekahin, köha Sageli: õhupuudus, infektsioosse etioloogiaga kopsuinfiltraadid, mukosiit Aeg- ajalt: farüngiit Väga harva: kopsuemboolia
Very common: nausea, vomiting, constipation, diarrhoea Common: gastrointestinal pain, flatulence
Väga sageli: iiveldus, oksendamine, kõhukinnisus, kõhulahtisus Sageli: kõhuvalu, kõhupuhitus
Common: reversible, mostly mild increases in bilirubin and transaminases Very rare: cholecystitis
Sageli: vere bilirubiini ja transaminaaside sisalduse kerge ja mööduv kõrgenemine Väga harva: koletsüstiit
Very common: rash, localised exanthema, diaphoresis Common: pruritus, skin pain, erythema, urticaria Uncommon: phlebitis
Väga sageli: lööve, lokaliseerunud eksanteem, diaforees Sageli: nahasügelus, naha valulikkus, erüteem, urtikaaria Aeg- ajalt: flebiit
Common: myalgia, arthralgia, arthritis, bone pain
Sageli: müalgia, artralgia, artriit, luuvalu
General disorders and administration site conditions * see descriptive section below.
Üldised häired ja manustamiskoha reaktsioonid
Very common: injection site reactions, fever, fatigue, chills, asthenia Common: oedema, malaise, pain Uncommon: cachexia Very rare: amyloidosis
Väga sageli: reaktsioon süstekohas, palavik, jõuetus, külmavärinad, asteenia Sageli: turse, üldine halb enesetunne, valu Aeg- ajalt: kahheksia Väga harva: amüloidoos
Adverse reactions related to skin and subcutaneous tissue are mostly mild or moderate and transient, usually resolving within a cycle interval of 30 days.
Naha ja nahaaluskoega seotud kõrvaltoimed on enamasti kerge kuni keskmise raskusastmega ja mööduva iseloomuga, taandarenedes tavaliselt 30 - päevaste ravitsüklite vahelise perioodi vältel.
Since patients with an active hairy cell leukaemia mostly present with low blood counts, especially low neutrophil counts, more than 90% of the cases have transient severe neutropenias (< 1.0 x 109/ l).
Et karvrakulise leukeemiaga patsientidel on tavaliselt tegemist vere vormelementide arvu vähenemisega, eriti neutrofiilsete leukotsüütide arvu vähenemisega veres, siis on enam kui 90% - l kladribiinravi saanud patsientidest täheldatud mööduvat tõsist neutropeeniat (< 1, 0 x 109 / l).
Severe thrombocytopenias (< 50 x 109/ l) are observed in about 20% to 30% of all patients.
Tõsist trombotsütopeeniat (< 50 x 109/ l) on täheldatud 20– 30% kõigist patsientidest.
Lymphocytopenia lasting for several months and immunosuppression with an increased risk of infections are expected.
Tsütotoksiliste T -
The recovery of cytotoxic T-lymphocytes and natural killer cells occurs within 3 to 12 months.
6 lümfotsüütide ja kehaomaste tapjarakkude arv normaliseerub 3– 12 kuu vältel.
A complete recovery of T-helper cells and B-lymphocytes is delayed for up to 2 years.
T- abistaja (T- helper) rakkude ja B- lümfotsüütide arvu täielik taastumine võtab aega umbes 2 aastat.
6 Cladribine induces a severe and prolonged reduction of CD4+ and CD8+ T-lymphocytes.
Kladribiin põhjustab CD4+ ja CD8+ T- lümfotsüütide arvu väljendunud ja kestvat vähenemist.
Severe long-term lymphocytopenias are reported occasionally which, however, could not be associated with late infectious complications.
Üksikutel juhtudel on kirjeldatud kestvat lümfotsütopeeniat, millega ei ole siiski kaasnenud hilist tüüpi infektsioosseid komplikatsioone.
The most common severe complications with partially fatal outcome are opportunistic infections (e. g. pneumocystis carinii, toxoplasmosa gondii, listeria, candida, herpes viruses, cytomegalovirus and atypical mycobacteria).
Kõige sagedasemateks tõsisteks komplikatsioonideks (mis osadel juhtudel on osutunud letaalseteks) on oportunistlikud infektsioonid (nagu näiteks Pneumocystitis carinii ja Toxoplasmosa gondii poolt põhjustatud infektsioonid, listerioos, kandidoos, herpesviiruse infektsioonid, tsütomegaloviiruse infektsioon ja atüüpiliste mükobakterite poolt põhjustatud infektsioon).
Forty percent of the patients who were treated with LITAK at a dose of 0.7 mg/ kg body weight per cycle suffered from infections.
40% patsientidest, kes said ühes ravitsüklis LITAK- it annuses 0, 7 mg/ kg kohta, täheldati infektsioone.
These were on average more severe than the infections manifested in 27% of all patients receiving a reduced dose of 0.5 mg/ kg body weight per cycle.
Need infektsioonid olid oma raskusastmelt tõsisemad kui infektsioonid, mida täheldati 27% patsientidest, keda raviti vähendatud LITAK- i annusega (0, 5 mg/ kg kohta ravitsüklis).
Forty-three percent of patients with hairy cell leukaemia experienced infectious complications at standard dosage regimen.
Standardse annustamisskeemi kasutamisel esines infektsioosseid tüsistusi 43% - l karvrakulise leukeemiaga patsientidest.
One third of these infections have to be considered as severe (e. g. septicaemia, pneumonia).
Umbes 1/ 3 nimetatud infektsioonidest võib pidada tõsisteks infektsioonideks (nagu näiteks septitseemia, pneumoonia).
At least 10 cases with acute autoimmune haemolytic anaemia are known.
On teada vähemalt 10 ägeda autoimmuunse hemolüütilise aneemia juhtu.
All patients have been successfully treated by corticosteroids.
Kõikidel juhtudel on haigeid edukalt ravitud kortikosteroididega.
Serious adverse events like ileus, severe hepatic failure, renal failure, cardiac failure, atrial fibrillation, cardiac decompensation, apoplexy, neurological disturbances in speech and swallowing, tumour lysis syndrome with acute renal failure, transfusion-related graft-versus-host disease, Stevens-Johnson syndrome / Lyell syndrome (toxic epidermal necrolysis), haemolytic anaemia, hypereosinophilia (with erythematous skin rash, pruritus, and facial oedema) are rare.
Harva on täheldatud selliseid tõsiseid kõrvaltoimeid nagu iileus, raske maksapuudulikkus, neerupuudulikkus, südamepuudulikkus, kodade fibrillatsioon, kardiaalne dekompensatsioon, apopleksia, neuroloogilised kõne - ja neelamishäired, tuumori lüüsumise sündroom koos ägeda neerupuudulikkusega, transfusiooniga seotud võõrkeha- versus- peremeesorganism- tõbi (Ta- GVHD), Stevens- Johnsoni sündroom/ Lyelli sündroom (epidermise toksiline nekrolüüs), hemolüütiline aneemia, hüpereosinofiilia (koos erütematoosse nahalööbe, nahasügeluse ja näopiirkonna tursega).
Further rare cases with fatal outcome, reported in association with LITAK chemotherapy, were second malignancy, cerebro- and cardiovascular infarctions, graft-versus-host disease caused by multiple transfusions of non-irradiated blood, as well as tumour lysis syndrome with hyperuricaemia, metabolic acidosis, and acute renal failure.
Harvematel juhtudel on kemoteraapia korral LITAK- iga surma põhjuseks olnud sekundaarne kasvaja, aju - või südameinfarkt, mittekiiritatud verepreparaatide ülekandmisest tingitud võõrkeha- versus - peremeesorganism- tõbi (Ta- GVHD) ning tuumori lüüsumise sündroom koos hüperurikeemia, metaboolse atsidoosi ja ägeda neerupuudulikkusega.
Common symptoms of overdosage are nausea, vomiting, diarrhoea, severe bone marrow depression (including anaemia, thrombocytopenia, leukopenia, and agranulocytosis), acute renal insufficiency as well as irreversible neurologic toxicity (paraparesis / quadriparesis), Guillan-Barré syndrome, and Brown-Séquard syndrome.
Sagedasemateks üleannustamise sümptomiteks on iiveldus, oksendamine, kõhulahtisus, raske luuüdi supressioon (sealhulgas aneemia, trombotsütopeenia, leukopeenia ja agranulotsütoos), äge neerupuudulikkus ja pöördumatu neuroloogiline toskilisus (paraparees/ kvadriparees), Guillan- Barré sündroom ja Brown- Séquardi sündroom.
Acute, irreversible neuro- and nephrotoxicity have been described in individual patients treated at a dose which was ≥ 4 times higher than the recommended regimen for hairy cell leukaemia.
Üksikutel patsientidel, keda on ravitud annustega, mis ületavad karvrakulise leukeemia ravis soovitatavad annused ≥ 4 korda, on kirjeldatud ägedat ja pöördumatut neuro - ja nefrotoksilisust.
No specific antidotal therapy exists.
Spetsiifilist antidooti ei ole teada.
Immediate discontinuation of therapy, careful observation, and initiation of appropriate supportive measures (blood transfusions, dialysis, haemofiltration, antiinfectious therapy, etc.) are the indicated treatment of overdosage of cladribine.
Kladribiini üleannustamise korral tuleb ravi kohe katkestada, patsienti hoolikalt jälgida ja rakendada vastavat toetavat ravi (vereülekanne, dialüüs, hemofiltratsioon, infektsioonivastane ravi).
Patients who have been exposed to overdosage of cladribibe should be monitored haematologically for at least four weeks.
Patsiente, kellel on olnud tegemist kladribiini üleannustamisega, tuleb hematoloogiliselt jälgida vähemalt 4 nädala vältel.
Purine analogue (cytostatic medicinal product)
Farmakoterapeutiline grupp: puriini analoog (tsütostaatiline ravim), ATC- kood:
LITAK contains cladribine as active substance, a purine nucleoside analogue acting as an antimetabolite.
LITAK- i toimeaineks on kladribiin, puriinnukleosiidi analoog, mis toimib antimetaboliidina.
The single substitution of chlorine for hydrogen at position 2 distinguishes cladribine from its natural counterpart 2'-deoxyadenosine and renders the molecule resistant to deamination by adenosine deaminase.
Kloori asendamine vesinikuga positsioonis 2 eristab kladribiini kehaomasest ühendist 2 ’ - deoksüadenosiinist ja muudab molekuli resistentseks deamiinimise suhtes adenosiini deaminaasi poolt.
7 Cladribine is a prodrug which is taken up rapidly in cells after parenteral administration, and is phosphorylated intracellularly to the active nucleotide 2-chlorodeoxyadenosine-5'-triphosphate (CdATP) by deoxycytidine kinase (dCK).
7 Rakuline resistentsus ja tundlikkus Kladribiin on eelravim, mis parenteraalse manustamise järgselt jõuab kiiresti rakkudesse ja mis ensüüm deoksütsütidiin kinaasi (dCK) poolt fosforüülitakse intratsellulaarselt aktiivseks nukleotiidiks 2- kloordeoksüadenosiin- 5 ’ - trifosfaadiks (CdATP).
Non- haematologic tissues seem to be unaffected, explaining the low incidence of non-haematopoietic toxicity of the cytostatic medicinal product.
Kladribiin ei avalda erilist mõju mittehematoloogilistele kudedele, mis seletab ka antud tsütostaatilise ravimi vähest mittehemopoeetilist toksilisust.
Unlike other nucleoside analogues cladribine is toxic in rapidly proliferating cells as well as in resting cells.
Erinevalt teistest nukleosiidide analoogidest avaldab kladribiin toksilist toimet nii kiirelt paljunevatesse rakkudesse kui ka puhkeolekus olevatesse rakkudesse.
The mechanism of action of cladribine is attributed to the incorporation of CdATP into DNA strands: the synthesis of new DNA in dividing cells is blocked and the DNA repair mechanism is inhibited resulting in an accumulation of DNA strand breaks and a decrease of NAD (nicotinamide adenine dinucleotide) and ATP concentration even in resting cells.
Kladribiini toimemehhanism arvatakse olevat seotud CdATP lülitumisega DNA ahelatesse: uue DNA süntees jagunevates rakkudes on blokeeritud ja DNA reparatsioonimehhanism pärsitud, mistõttu rakus kuhjuvad DNA ahela katkemised ja väheneb NAD (nikotiinamiid adeniini dinukleotiid) ja ATP kontsentratsioon isegi puhkeolekus olevates rakkudes.
Clinical pharmacokinetics Absorption Cladribine shows complete bioavailability after parenteral administration; the mean area under the concentration versus time curve (AUC) in plasma is comparable after continuous or intermittent 2- hour intravenous infusion and after subcutaneous injection.
Kliiniline farmakokineetika Imendumine Parenteraalsel manustamisel on kladribiini biosaadavus täielik: keskmine kontsentratsioonikõvera alune pindala (AUC) plasmas on sarnane pärast pidevat või vahelduvat 2- tunnist intravenoosset infusiooni ja subkutaanset manustamist.
Distribution The steady-state plasma concentration of cladribine amounts to about 7 ng/ ml and is reached within 5 to 8 hours after the start of a 2-hour infusion.
Jaotumine Kladribiini tasakaalukontsentratsiooni staadiumi plasmasisaldus on umbes 7 ng/ ml ja see saavutatakse 5– 8 tundi pärast 2- tunnise intravenoosse infusiooni algust.
A maximum plasma concentration Cmax of 48 ng/ ml is measured on average 112 minutes after the infusion.
Maksimaalne plasmakontsentratsioon Cmax on 48 ng/ ml ja seda täheldatakse keskmiselt 112 minutit pärast infusiooni.
0.14 mg/ kg body weight/ day).
Subkutaanse boolussüste järgselt saavutatakse maksimaalne plasmakontsentratsioon Cmax 91 ng/ ml keskmiselt 20 minuti pärast (ööpäevase annuse korral 0, 14 mg/ kg kohta).
In another study using a dose of 0.10 mg/ kg body weight/ day, the maximum plasma concentration Cmax after continuous intravenous infusion was 5.1 ng/ ml (tmax:
Teises uuringus, milles kladribiini manustati annuses 0, 10 mg/ kg kohta, oli maksimaalne plasmakontsentratsioon Cmax pideva intravenoosse infusiooni korral 5, 1 ng/ ml (tmax:
12 hours) compared to 51 ng/ ml after subcutaneous bolus injection (tmax:
12 tundi) võrreldes 51 ng/ ml subkutaanse boolussüste järgselt (tmax:
25 minutes).
25 minutit).
The clinical relevance of the different peak plasma concentrations after intravenous and subcutaneous administration of cladribine has not been examined.
Kladribiini intravenoossel ja subkutaansel manustamisel täheldatavate erinevate maksimaalsete plasmakontsentratsioonide kliinilist tähendust ei ole uuritud.
Intracellular concentration of cladribine exceeds plasma drug concentration by 128 to 375 times.
Kladribiini intratsellulaarne kontsentratsioon ületab plasmakontsentratsiooni 128– 375 korda.
The mean volume of distribution of cladribine is 9.2 l/ kg.
Kladribiini keskmine jaotusruumala on 9, 2 l/ kg.
Plasma protein binding of cladribine is 25% on average with a wide interindividual variation (5 - 50%).
Kladribiini seonduvus plasmavalkudega on keskmiselt 25%, kuid eri isikutel võib see suurtes piirides kõikuda (5– 50%).
Intrathecal concentrations of cladribine average 18 - 25% of the plasma concentrations in studies with intravenous administration.
Intravenoossel manustamisel on kladribiini intratekaalne kontsentratsioon moodustanud keskmiselt 18– 25% plasmakontsentratsioonist.
0.12 mg/ kg body weight/ day).
Pärast 2- tunnist vahelduvat intravenoosset infusiooni ja pidevat intravenoosset infusiooni (ööpäevane annus mõlema puhul 0, 12 mg/ kg kohta) mõõdeti kladribiini maksimaalseks kontsentratsiooniks tserebrospinaalvedelikus vastavalt 6 ng/ ml ja 2 ng/ ml.
In one single patient administered LITAK by subcutaneous bolus, intrathecal concentration after 2 hours reached 8.75% of the plasma concentration, but further experience is needed.
Ühel patsiendil, kellele manustati LITAK- it subkutaanse boolussüstena, moodustas kladribiini intratekaalne kontsentratsioon 2 tundi pärast manustamist 8, 75% plasmakontsentratsioonist, kuid selles osas on vajalikud täiendavad uuringud.
Metabolism Intracellular cladribine is metabolised predominantly by deoxycytidine kinase to 2-chlorodeoxyadenosine-5'-monophosphate that is further phosphorylated to the diphosphate by nucleoside monophosphate kinase and to the active metabolite 2-chlorodeoxyadenosine- 5'-triphosphate (CdATP) by nucleoside diphosphate kinase.
Metabolism Intratsellulaarselt metaboliseeritakse kladribiin valdavalt ensüüm deoksütsütidiini kinaasi poolt 2 - kloordeoksüadenosiin- 5 ’ - monofosfaadiks, mis seejärel fosforüleeritakse nukleosiid monofosfaadi kinaasi poolt difosfaadiks ja edasi nukleosiid difosfaadi kinaasi poolt aktiivseks metaboliidiks 2 - kloordeoksüadenosiin- 5 ’ - trifosfaadiks (CdATP).
Elimination Pharmacokinetic studies in humans showed that the plasma concentration curve of cladribine fits a 2- or 3-compartment model with α - and β -half-lives of on average 35 minutes and 6.7 hours, respectively.
8 Eritumine Farmakokineetilised uuringud inimestel on näidanud, et kladribiini plasmakontsentratsiooni kõver vastab 2 - või 3- kambrilisele mudelile, kusjuures α - ja β- poolväärtusajad on keskmiselt vastavalt 35 minutit ja 6, 7 tundi.
The terminal plasma half-life t1/ 2 amounted to 7 - 10 hours after continuous intravenous administration for 7 days (0.10 mg/ kg body weight/ day) and was on average 19.5 hours after
0, 10 mg/ kg kohta) järgselt 7– 10 tundi ja 5 järjestikusel päeval teostatud 2- tunnise vahelduva intravenoosse infusiooni (ööpäevane annus:
8 intermittent 2-hour intravenous infusion on 5 consecutive days (0.14 mg/ kg body weight/ day).
0, 14 mg/ kg kehakaalu kohta) korral keskmiselt 19, 5 tundi.
The biexponential decline of the serum concentration of cladribine after subcutaneous bolus injection is comparable to elimination parameters after 2-hour intravenous infusion with an initial and terminal half-life of approximately 2 hours and 11 hours, respectively.
Kladribiini plasmakontsentratsiooni bieksponentsiaalne vähenemine subkutaanse boolussüste järgselt on võrreldav eliminatsiooniparameetritega, mida täheldatakse 2 - tunnise intravenoosse infusiooni järgselt, kusjuures algne ja terminaalne poolväärtusaeg on vastavalt umbes 2 tundi ja 11 tundi.
The intracellular retention time of cladribine nucleotides in vivo is clearly prolonged as compared to the retention time in the plasma:
Kladribiini nukleotiidide intratsellulaarne retentsiooniaeg in vivo on oluliselt pikem kui retentsiooniaeg plasmas.
Half-lives t1/ 2 of initially 15 hours and subsequently more than 30 hours were measured in leukaemic cells.
Leukeemilistes rakkudes on poolväärtusajaks t1/ 2 esialgselt mõõdetud 15 tundi ja järgnevalt enam kui 30 tundi.
The renal excretion of unmetabolised cladribine occurs within 24 hours and accounts for 15% and 18% of the dose after 2-hour intravenous and subcutaneous administration, respectively.
Metaboliseerumata kladribiin eritub neerude kaudu 24 tunni jooksul ning renaalne ekskretsioon moodustab 2- tunnise intravenoosse infusiooni ja subkutaanse manustamise korral vastavalt 15% ja 18% manustatud annusest.
The mean plasma clearance amounts to 794 ml/ min after intravenous infusion and to 814 ml/ min after subcutaneous bolus injection at a dose of 0.10 mg/ kg body weight/ day.
Keskmine plasmakliirens on ööpäevase annuse 0, 10 mg/ kg puhul intravenoosse infusiooni korral 794 ml/ min ja subkutaanse boolussüste korral 814 ml/ min.
Pharmacokinetics in special populations There are no studies available using cladribine in patients with renal or hepatic impairment (see also Section 4.2 Posology and method of administration and Section 4.4 Special warnings and special precautions for use).
Farmakokineetika spetsiaalsetes patsientide gruppides Kladribiini kasutamise kohta neeru - ja maksapuudulikkusega patsientidel puuduvad kliiniliste uuringute andmed (vt 4. 2, Annustamine ja manustamisviis ja 4. 4, Erihoiatused ja ettevaatusabinõud kasutamisel).
Clinical experience is very limited and safety of LITAK in these patients is not well established.
Vastav kliiniline kogemus on äärmiselt piiratud ning LITAK- i kasutamise ohutus nimetatud patsientidel ei ole tõestatud.
LITAK is contraindicated in patients with moderate to severe renal impairment or with moderate to severe hepatic impairment.
Mõõduka kuni raske neerupuudulikkuse ja mõõduka kuni raske maksapuudulikkuse korral on LITAK vastunäidustatud.
The use of LITAK in children has not been investigated.
Lastel ei ole LITAK- i kasutamist uuritud.
Experience with patients older than 75 years is limited.
Kogemus üle 75- aastaste patsientidega on piiratud.
Cladribine is moderately acutely toxic to mice, with an LD50 of 150 mg/ kg by intraperitoneal administration.
Hiirtel on kladribiin mõõdukalt toksiline, LD50 intraperitoneaalsel manustamisel on 150 mg/ kg kohta.
In 7- to 14-day continuous intravenous infusion studies in Cynomolgus monkeys, the target organs were the immune system (≥ 0.3 mg/ kg/ day), bone marrow, skin, mucous membranes, nervous system and testes (≥ 0.6 mg/ kg/ day) and kidneys (≥ 1 mg/ kg/ day).
Macaca fasicularis’ e liigi ahvidel läbi viidud 7 - ja 14- päevase pideva intravenoosse infusiooniga uuringutes olid toksilise toime sihtorganiteks immuunsüsteem (≥ 0, 3 mg/ kg/ ööpäevas), luuüdi, nahk, limaskestad, närvisüsteem ja munandid (≥ 0, 6 mg/ kg/ ööpäevas) ning neerud (≥ 1 mg/ kg/ ööpäevas).
Unless fatal, indications were that most or all of these effects would be slowly reversible upon cessation of exposure.
Juhul, kui toksilised toimed ei osutunud fataalseteks, näitasid uuringud, et enamus või kõik nimetatud toimed oleksid olnud ekspositsiooni katkestamisel aja jooksul mööduvad.
Cladribine is teratogenic in mice (at doses of 1.5 – 3.0 mg/ kg/ day, given on gestation days 6 – 15).
Hiirtel osutus kladribiin teratogeenseks, kui seda manustati 6. – 15. gestatsioonipäeval ööpäevases annuses 1, 5– 3, 0 mg/ kg kohta.
Effects on sternal ossification were seen at 1.5 and 3.0 mg/ kg/ day.
Annuses 1, 5 mg/ kg ja 3 mg/ kg kohta täheldati toimet rinnaku luustumisprotsessile.
Increased resorptions, reduced live litter sizes, reduced foetal weights and increased foetal malformations of the head, trunk and appendages were seen at 3.0 mg/ kg/ day.
Annuses 3 mg/ kg kohta täheldati suurenenud resorptsiooni, maksa suuruse vähenemist, loodete kaalu vähenemist ja loodete arenguhäirete (pea, kere ja naha derivaadid) sagenemist.
In rabbits, cladribine is teratogenic at doses of 3.0 mg/ kg/ day (given on gestation days 7 – 19).
Küülikutel osutus kladribiin teratogeenseks, kui seda manustati 7. – 19. gestatsioonipäeval ööpäevases annuses 3, 0 mg/ kg kohta.
At this dosage, severe limb anomalies were seen as well as a significant decrease in the mean foetal weight.
Nimetatud annuse juures täheldati raskeid jäsemeanomaaliaid ning loodete keskmise kaalu olulist vähenemist.
Reduced ossification was observed at 1.0 mg/ kg/ day.
Annuses 1 mg/ kg kohta täheldati luustumise vähenemist.
Carcinogenesis/ mutagenesis Long-term studies in animals to evaluate the carcinogenic potential of cladribine have not been conducted.
Kartsinogenees/ mutagenees Pikaaegseid uuringuid loomadel kladribiini kartsinogeense potentsiaali hindamiseks ei ole läbi viidud.