natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2-year subcutaneous carcinogenicity studies, non-lethal C-cell thyroid tumors were seen in rats and mice and are considered to be caused by a non-genotoxic GLP-1 receptor-mediated mechanism to which rodents are particularly sensitive.
2-aastastes subkutaanse manustamisega kartsinogeensusuuringutes täheldati hiirtel ja rottidel mitte- letaalseid kilpnäärme C-rakkude kasvajaid, põhjustatuna arvatavasti mitte-genotoksilisest, GLP-1 retseptori vahendatud mehhanismist, mille suhtes närilised on eriti tundlikud.
In 20 HIV infected subjects receiving 200 mg emtricitabine daily as hard capsules, steady-state plasma emtricitabine peak concentrations (Cmax), trough concentrations (Cmin) and area under the plasma concentration time curve over a 24-hour dosing interval (AUC) were 1.8±0.7 µg/ml, 0.09±0.07 µg/ml and 10.0±3.1 µg·h/ml, respectively.
20 HIV-infektsiooniga katseisikul, kes said 200 mg emtritsitabiini ööpäevas kõvakapslitena, olid püsikontsentratsiooni faasi emtritsitabiini maksimaalne plasmakontsentratsioon (Cmax), minimaalne plasmakontsentratsioon (Cmin) ja plasmakontsentratsiooni-aja kõvera alune pindala 24 tunni jooksul (AUC) vastavalt 1,8±0,7 µg/ml, 0,09±0,07 µg/ml ja 10,0±3,1 µg·h/ml.
In 20 subjects with ocular melanoma included in KEYNOTE-001, no objective responses were reported; stable disease was reported in 6 patients.
KEYNOTE-001 uuringus osalenud 20-l silma melanoomiga patsiendil ei teatatud tegelikust ravivastustest, stabiilsest haigusest teatati 6 patsiendil.
In 21 healthy adult subjects mifamurtide was cleared rapidly from serum (minutes) with a half-life of 2.05 ± 0.40 hours, resulting in a very low serum concentration of total (liposomal and free) mifamurtide.
Pärast intravenoosset manustamist 21 tervele täiskasvanud uuritavale eemaldati mifamurtiid kiiresti (minutitega) seerumist poolväärtusajaga 2,05 ± 0,40 tundi, mille tulemusena saavutati väga madal kogu mifamurtiidi (liposomaalse ja vaba mifamurtiidi) seerumikontsentratsioon.
In 22 CP patients evaluated for efficacy Tasigna induced a 32% MCyR rate and a 50% CHR rate.
22 KF patsiendil, kellel hinnati ravimi efektiivsust, saavutati Tasigna’ga MCyR sagedus 32% ja CHR sagedus 50%.
In 25 paediatric patients ranging in age from 5 to 16 years and receiving the 2 mg/kg bid dose into the upper arm, anterior thigh or abdomen, the mean steady-state AUC was 54.3  23.5 g*h/ml, Cmax was 6.14  2.48 g/ml, and Ctrough was
25 lapspatsiendile vanuses 5…16 aastat 2 mg/kg enfuvirtiidi kaks korda päevas manustamisel õlavarde, reie eespinnale või kõhtu oli keskmine püsiseisundi AUC 54,3  23,5 g*h/ml, Cmax oli 6,14  2,48 g/ml ja Cmin oli
In 258 dasatinib-treated patients and 258 imatinib-treated patients with a minimum of 60 months follow-up in the Phase III study in newly diagnosed chronic phase CML, 1 patient (< 1%) in each group had QTc prolongation reported as an adverse reaction.
Kolmanda faasi uuringus esmaselt diagnoositud kroonilise CML 258 dasatiniibravi saanud ja 258 imatiniibravi saanud patsiendist esines vähemalt 60 kuud kestnud jälgimisel ühel patsiendil (< 1%) kummagis harus QTc pikenemine, millest teatati kõrvaltoimena.
In 27 reports of Fluenz administration to pregnant women from the US Vaccine Adverse Event Reporting System, no unusual patterns of pregnancy complications or foetal outcomes were observed.
USA vaktsiini kõrvaltoimest teatamise süsteemis leiduvas 27 teates Fluenzi manustamise kohta rasedatele ei märgatud mitte mingisuguseid ebatavalisi rasedusaegsete komplikatsioonide või lootele avalduva mõjuga seotud mustreid.
In 27 reports of T/LAIV administration to pregnant women from the US Vaccine Adverse Event Reporting System (VAERS), no unusual patterns of pregnancy complications or foetal outcomes were observed.
USA vaktsiini kõrvaltoimest teatamise süsteemis (Vaccine Adverse Event Reporting System, VAERS) leiduvates 27 teates vaktsiini T/LAIV manustamise kohta rasedatele ei täheldatud mitte mingisuguseid rasedusaegsete tüsistuste või lootele avalduva mõjuga seotud ebatavalisi mustreid.
In 28 osteosarcoma patients aged 6 to 39 years serum total (liposomal and free) mifamurtide concentrations declined rapidly with a mean half-life of 2.04 ± 0.456 hours.
28 osteosarkoomiga patsiendil vanuses 6...39 eluaastat vähenes kogu mifamurtiidi (liposomaalse ja vaba mifamurtiidi) seerumikontsentratsioon kiiresti keskmise poolväärtusajaga 2,04 ± 0,456 tundi.
In 3 additional cases where severe hyponatremia was associated with neurological symptoms such as brain oedema or major confusion and cerebral oedema, causality could also not be excluded.
3 täiendava juhu puhul, mil hüponatreemia oli seotud neuroloogiliste sümptomitega nagu ajuturse või raske segasusseisund ja ajuturse, ei saa samuti põhjuslikku seost välistada.
In 3 controlled and 2 uncontrolled clinical studies, among adult chronic ITP patients receiving eltrombopag (n=446), 17 subjects experienced a total of 19 TEEs, which included (in descending order of occurrence) deep vein thrombosis (n=6), pulmonary embolism (n=6), acute myocardial infarction (n=2), cerebral infarction (n=2), embolism (n=1) (see section 4.4).
Kolmes platseebokontrollitud ja kahes platseebokontrollita kliinilises uuringus tekkis eltrombopaagi saanud kroonilise ITP-ga täiskasvanute seas (n = 446) 17 uuritaval kokku 19 trombemboolilist tüsistust, milleks olid (esinemissageduse vähenemise järjekorras) süvaveenitromboos (n = 6), kopsuemboolia (n = 6), äge müokardiinfarkt (n = 2), ajuinfarkt (n = 2), emboolia (n = 1) (vt lõik 4.4).
In 3 main studies involving over 3,800 patients with psoriasis, 89% of those treated every two weeks with Taltz attained a 75% reduction in PASI scores (a measure of disease severity and area of skin affected) after 12 weeks.
Kolmes põhiuuringus, milles osales üle 3800 psoriaasiga patsiendi, oli patsiente, kellel vähenes PASI- skoor (millega mõõdetakse haiguse raskusastet ja haigusest haaratud nahapindala) pärast 12-nädalast ravi 75%, iga kahe nädala järel Taltziga ravitud patsientidest 89%.
In 3 of 10 subjects who had acute HIV infection at study enrollment, M184I and M184V mutations were detected in the HIV of 2 of 2 subjects in the Truvada group and 1 of 8 subjects in the placebo group.
3 isikul 10-st, kellel oli uuringusse registreerumisel äge HIV- infektsioon, tuvastati HIV-s M184I ja M184V mutatsioonid 2 isikul 2-st Truvada rühmas ja 1 isikul 8-st platseeborühmas.
In 3 patients, the daily cysteamine dose exceeded the recommended maximum of 1.95 g/m(2)/day.
Kolme patsiendi puhul ületas päevane tsüsteamiini annus soovituslikku päevast maksimumi 1,95 g/m(2).
In 3 pivotal clinical trials of adjuvant Herceptin given in combination with chemotherapy, the incidence of grade 3/4 cardiac dysfunction (specifically symptomatic Congestive Heart Failure) was similar in patients who were administered chemotherapy alone (ie did not receive Herceptin) and in patients who were administered Herceptin sequentially after a taxane (0.3-0.4 %).
Kolmes keskses kliinilises uuringus, kus Herceptin’i adjuvantravi kasutati kombinatsioonis kemoteraapiaga, oli 3./4. astme südame funktsioonihäirete (eriti sümptomaatilise kongestiivse südamepuudulikkuse) esinemissagedus sarnane patsientidel, kes said ainult kemoteraapiat (st ei saanud Herceptin’i), ning patsientidel, kellele manustati Herceptin’i järjestikku pärast taksaani (0,3...0,4%).
In 3 pivotal EBC clinical trials of adjuvant intravenous Herceptin given in combination with chemotherapy, the incidence of grade 3/4 cardiac dysfunction (specifically symptomatic congestive heart failure) was similar in patients who were administered chemotherapy alone (ie did not receive Herceptin) and in patients who were administered Herceptin sequentially after a taxane (0.3-0.4 %).
Kolmes keskses varajases staadiumis rinnanäärmevähi kliinilises uuringus, kus intravenoosse Herceptin’i adjuvantravi kasutati kombinatsioonis kemoteraapiaga, oli 3./4. astme kardiaalse düsfunktsiooni (eriti sümptomaatilise kongestiivse südamepuudulikkuse) esinemissagedus sarnane patsientidel, kes said ainult kemoteraapiat (st ei saanud Herceptin’i), ning patsientidel, kellele manustati Herceptin’i järjestikku pärast taksaani (0,3...0,4%).
In 3 studies (XM22-01, XM22-05, XM22-06) in healthy volunteers, the maximum blood concentration was reached after a median of 30 to 36 hours and the average terminal half-life ranged from approximately 32 to 62 hours after a single subcutaneous injection of 6 mg lipegfilgrastim.
Kolmes (3) (XM22-01, XM22-05, XM22-06) tervetel vabatahtlikel läbi viidud uuringus saavutati maksimaalne sisaldus veres keskmiselt 30...36 tunni möödumisel ning keskmine eliminatsiooni poolväärtusaeg oli ligikaudu 32...62 tundi pärast 6 mg lipegfilgrastiimi ühekordset nahaalust süstet.
In 3,142 adult patients (1,817 of which received Doribax) evaluated for safety in phase II and phase III clinical trials, adverse reactions due to Doribax 500 mg every 8 hours occurred at a rate of 32%.
II ja III faasi kliinilistes uuringutes osalenud 3142 täiskasvanul (1817 said ravimit Doribax) tekkis ravimiga Doribax (500 mg iga 8 tunni järel) seoses kõrvaltoimeid 32%-l.
In 3.8% of the patients symptoms of SIRS were observed within 24 hours after catumaxomab infusion.
3,8%-l patsientidest tekkisid 24 tunni jooksul pärast katumaksomabi infusiooni SIRS-i sümptomid.
In 30-week placebo-controlled clinical trials with immediate-release exenatide, concomitant use of exenatide and HMG CoA reductase inhibitors was not associated with consistent changes in lipid profiles (see section 5.1).
Toimeainet koheselt vabastava eksenatiidi 30-nädalastes platseebokontrollitud kliinilistes uuringutes ei leitud seost eksenatiidi ja HMG CoA reduktaasi inhibiitorite samaaegse kasutamise ja lipiidide profiili pidevate muutuste vahel (vt lõik 5.1).
In 34 % of courses with severe neutropenia, the duration was > 7 days.
34 % raske neutropeenia juhtudest kestis üle 7 päeva.
In 36 patients with MCL, including 4 poor metabolisers, the effect of CYP2D6 inhibition after administration of single doses of 175 mg and 75 mg temsirolimus was investigated.
Toimet CYP2D6, sh 4 aeglase metaboliseerija, inhibeerimisele pärast ühekordse 175 mg ja 75 mg temsiroliimuse annuse manustamist uuriti 36-l mantelrakulise lümfoomiga patsiendil.
In 4 clinical trials conducted between 1992 and 2000, PROCOMVAX was administered to 722 infants, approximately 2 months of age, who had previously received a single dose of hepatitis B vaccine at birth.
1992. kuni 2000. aastal läbiviidud neljas kliinilises uuringus manustati PROCOMVAX’i 722-le umbes 2 kuu vanusele lapsele, kes olid sündimisel saanud hepatiit B vaktsiini.
In 4 controlled and 2 uncontrolled clinical studies, 530 chronic adult ITP patients were treated with eltrombopag.
4 platseebokontrolliga ja 2 platseebokontrollita kliinilises uuringus raviti eltrombopaagiga 530 kroonilise ITP-ga täiskasvanud patsienti.
In 4 of those 5 subjects, NRTI resistance was observed as well.
Neljal isikul nendest viiest täheldati samuti ka resistentsust nukleotiidi pöördtranskriptaasi inhibiitorite suhtes.
In 4 patients, having received a dose of 5, 9, 12 and 17 g, respectively, there were indications of markedly higher systemic absorption.
Neljal (4) patsiendil, kes said vastavalt annuse 5, 9, 12 ja 17 g, ilmnes märkimisväärselt suurem süsteemne imendumine.
In 4 rectal diazepam controlled studies and one study versus intravenous diazepam, in a total of 688 children, cessation of visible signs of seizures within 10 minutes was observed in 65% to 78% of children receiving oromucosal midazolam.
Rektaalse diasepaami neljas kontrollitud uuringus ja ühes võrdlevas uuringus intravenoosse diasepaamiga, milles osales kokku 688 last, täheldati nähtavate krambinähtude kadumist 10 minuti jooksul 65–78% lastest, kellele manustati oromukosaalset midasolaami.
In 43 CAPS patients followed for up to 5 years no patient permanently or temporarily discontinued Kineret treatment due to injection site reactions.
43 CAPS-iga patsienti, keda jälgiti kuni 5 aastat, ei katkestanud mitte ükski süstekoha reaktsioonide tõttu jäädavalt ega ajutiselt Kineret-ravi.
In 44 patients with schizophrenia > 65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44 skisofreeniahaigel (üle 65 aasta vanal) ei olnud 5...20 mg-sed ööpäevased annused seotud ühegi märkimisväärse kõrvaltoimega.
In 46 % of courses with moderate to severe anaemia, the duration was > 7 days.
46 % raske mõõduka või raske aneemia juhtudest kestis üle 7 päeva.
In 49 paediatric patients receiving the equivalent of a 600 mg dose of efavirenz (dose adjusted from calculated body size based on weight), steady state Cmax was 14.1 microM, steady state Cmin was
49 lapsele manustati efavirensi 600 mg-le ekvivalentses annuses (annus arvutati välja kehakaalule vastavalt).
In 5 cases pallor was associated with systemic events such as hypotension which is already an identified adverse drug reaction of Mirvaso.
5 juhu korral seostati naha kahvatust ravimi süsteemsete toimega, nt madala vererõhuga, mis on üks Mirvaso teadaolevatest kõrvaltoimetest.
In 5 out of these 6 cases, ferumoxytol was administered via IV injection (either quick or slow IV push), for the remaining case the method of administration is unknown.
5 juhul neist kuuest manustati ferumoksütooli i.v. süstina (kiire või aeglase i.v. tõukena), ülejäänud juhul ei olnud manustamisviis teada.
in 5 placebo-treated, 19 golimumab 50 mg-treated and 30 golimumab 100 mg-treated subjects with an incidence (95% CI) per 100 subject-years of follow-up of 0.47 (0.35, 0.63) for combined golimumab and 0.90 (0.29, 2.10) for placebo (see section 4.4).
0,48 juhtu (0,36; 0,62) kombineeritult golimumabi saanud patsientide hulgas ja 0,87 juhtu (0,28; 2,04) platseebot saanud patsientide hulgas (vt lõik 4.4).
In 5,673 vaccinated infants (2,834 in the vaccine group) protective efficacy was measured as a reduction in the incidence of rotavirus (RV) gastroenteritis caused by vaccine G genotypes (G1- G4) that occurred at least 14 days after the third dose of vaccine through the first full rotavirus season after vaccination.
5673-l vaktsineeritud lapsel (2834 vaktsiinirühmas) mõõdeti kaitseefektiivsust rotaviirusliku gastroenteriidi – mis oli põhjustatud vaktsiini genotüüpidest (G1...G4), mis levisid vähemalt 14 päeva pärast vaktsiini kolmandat annust kuni esimese täieliku rotaviiruse puhanguni pärast vaktsinatsiooni – esinemissageduse vähenemise kaudu.
In 6 additional studies (two comparative vs. caspofungin and four non- comparative), 636 patients including 53 neutropenic patients and 131 patients with deep tissue infection were studied; the mean durations of intravenous treatment in neutropenics patients and patients with deep tissue infection in these studies were 10.0 (range, 1 to 42 days) and 14.0 (range, 1 to 42 days) days, respectively.
Kuues täiendavas uuringus (kaks võrdlusuuringut kaspofungiiniga ja neli mitte-võrdlusuuringut) uuriti 636 patsienti, kelle hulgas oli 53 neutropeeniaga patsienti ja 131 süvakudede infektsiooniga patsienti; nendes uuringutes osalenud süvakudede infektsiooniga patsientide ja neutropeeniaga patsientide intravenoosse ravi keskmine kestus oli vastavalt 10,0 (vahemik 1 kuni 42 päeva) ja 14,0 (vahemik 1 kuni 42 päeva) päeva.
In 6 clinical trials conducted between 1992 and 2000, PROCOMVAX was administered to 2528 infants, approximately 2 months of age, who had not previously received any Hib vaccine.
1992. kuni 2000. aastal läbiviidud kuues kliinilises uuringus manustati PROCOMVAX’i 2528-le umbes 2 kuu vanusele lapsele, kes ei olnud varem saanud Haemophilus influenzae tüüp b (Hib) vaktsiini.
In 6 initial main studies involving around 2,300 patients infected with hepatitis C virus genotypes 1a or 1b, Viekirax in combination with dasabuvir was effective in clearing the virus from the blood.
Kuues põhiuuringus, kus osales 2300 C-hepatiidi viiruse 1a või 1b genotüübiga nakatunud patsienti, oli Viekiraxi ja dasabuviiri kombinatsioonravi efektiivne viiruse eemaldamisel verest.
In 61 of these 117 patients FIP1L1-PDGFRα fusion kinase was identified.
Nendest 117 patsiendist 61 patsienti olid FIP1L1-PDGFRalfaliit- kinaas-positiivsed.
In 61 of these 117 patients FIP1L1-PDGFRα fusion kinase was identified.
Nendest 117 patsiendist 61 patsienti olid FIP1L1-PDGFRα liit- kinaas-positiivsed.
In 61 of these 117 patients FIP1L1-PDGFRα fusion kinase was identified.
Nendest 117 patsiendist 61 patsienti olid FIP1L1-PDGFRα liit-kinaas-positiivsed.
In 61 of these 117patients FIP1L1- PDGFRα fusion kinase was identified.
Nendest 117 patsiendist 61 patsienti olid FIP1L1-PDGFRalfa liit-kinaas-positiivsed.
In 7 clinical trials (6 placebo-controlled), individuals were administered Gardasil or placebo on the day of enrolment and approximately 2 and 6 months thereafter.
Seitsmes kliinilises uuringus (neist 6 olid platseebokontrolliga) manustati Gardasil’i või platseebot uuringuga liitumise päeval ning umbes 2 ja 6 kuud hiljem.
In 7 clinical trials (6 placebo-controlled), individuals were administered Silgard or placebo on the day of enrolment and approximately 2 and 6 months thereafter.
Seitsmes kliinilises uuringus (neist 6 olid platseebokontrolliga) manustati Silgard’i või platseebot uuringuga liitumise päeval ning umbes 2 ja 6 kuud hiljem.
In 7- to 14-day continuous intravenous infusion studies in cynomolgus monkeys, the target organs were the immune system ( 0.3 mg/kg/day), bone marrow, skin, mucous membranes, nervous system and testes ( 0.6 mg/kg/day) and kidneys ( 1 mg/kg/day).
Macaca fasicularis’e liigi ahvidel läbi viidud 7- ja 14-päevase pideva intravenoosse infusiooniga uuringutes olid toksilise toime sihtorganiteks immuunsüsteem (≥ 0,3 mg/kg/ööpäevas), luuüdi, nahk, limaskestad, närvisüsteem ja munandid (≥ 0,6 mg/kg/ööpäevas) ning neerud (≥ 1 mg/kg/ööpäevas).
In 8 cases, there was evidence of positive dechallenge following discontinuation of UMEC/VI.
8 juhul kirjeldati kõrvaltoime kadumist pärast UMEC/VI ravi katkestamist.
In 8 subjects with severe renal impairment to whom a single dose of 30 mg apremilast was administered, the AUC and Cmax of apremilast increased by approximately 89% and 42%, respectively.
Raske neerukahjustusega 8 uuritaval, kellele manustati apremilasti ühekordne annus 30 mg, suurenesid apremilasti AUC ja Cmax vastavalt ligikaudu 89% ja 42%.
In 80-85% of all patients treated with either dose, Repatha demonstrated a ≥ 50% reduction in LDL-C at the mean of weeks 10 and 12.
LDL-C languse ≥ 50% 10. ja 12. nädala keskmise väärtusena.
In 9-15 year-old boys and girls (Protocol 002), persistence of antibody response has been demonstrated for at least 3 years; depending on HPV type, 93 to 99% of subjects were seropositive.
9…15-aastastel poistel ja tüdrukutel (protokoll 002) on näidatud antikeha vastuse püsimist vähemalt 3 aastat; sõltuvalt HPV tüübist olid 93…99% isikutest seropositiivsed.
In 95 of these patients, the disease had not responded to both fludarabine and alemtuzumab, and in 112, treatment with fludarabine had failed but they had not been treated with alemtuzumab because this medicine was not suitable for them.
Nendest 95 patsiendil ei tekkinud ravivastust fludarabiini ja alemtusumaabi ravile ning 112-l oli ravi fludarabiiniga ebaõnnestunud; ravi alemtusumaabiga ei olnud nad ravimi sobimatuse tõttu saanud.
In a 1-month, oral gavage dose-range finding study (0, 10, 25, 75, or 200 mg/kg/day) with continuous daily dosing in rasH2 transgenic mice, carcinoma and hyperplasia of Brunner’s glands of the duodenum were observed at the highest dose (200 mg/kg/day) tested.
Kartsinogeensus kuulises suukaudse kunstliku toitmisega annustamisvahemiku leidmise uuringus (0, 10, 25, 75 või 200 mg/kg päevas) pideva igapäevase annustamisega rasH2 transgeensetel hiirtel täheldati kõige suurema uuritud annuse puhul (200 mg/kg päevas) kaksteistsõrmiksoole Brunneri näärmete kartsinoomi ja hüperplaasiat.
In a 1-year clinical study with repeated infusions in patients with Crohn's disease (ACCENT I study), the incidence of serum sickness-like reactions was 2.4%.
Seerumtõve-sarnaste reaktsioonide esinemine Crohni tõve patsientidel korduvate infusioonidega 1- aastases kliinilises uuringus (ACCENT I uuring) oli 2,4%.
In a 1-year study in patients with non-transfusion-dependent thalassaemia syndromes and iron overload (dispersible tablets at a dose of 10 mg/kg/day), diarrhoea (9.1%), rash (9.1%), and nausea (7.3%) were the most frequent study drug-related adverse events.
1-aasta kestnud randomiseeritud, topeltpimedas, platseebokontrolliga kliinilises uuringus (dispergeeruvate tablettide annus 10 mg/kg/ööpäevas) vereülekandest mittesõltuva talasseemia sündroomi ja raua ülekoormusega patsientidel olid kõige sagedamini esinevateks uuringuravimiga seotud kõrvaltoimeteks kõhulahtisus (9,1%), lööve (9,1%) ja iiveldus (7,3%).
In a 104-week carcinogenicity study with prolonged-release exenatide a statistically significant increase in thyroid C-cell tumour incidence (adenomas and / or carcinomas) was observed in rats at all doses (1.4- to 26- fold the human clinical exposure with prolonged-release exenatide).
104-nädalases toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiga läbi viidud kartsinogeensuse uuringus täheldati rottidel kõikides annustes (inimese 1,4- kuni 26-kordne kliiniline ekspositsioon toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiga) kilpnäärme c-rakulise tuumori (adenoomid ja/või kartsinoomid) esinemissageduse statistiliselt olulist tõusu.
In a 104-week carcinogenicity study with prolonged-release exenatide a statistically significant increase in thyroid C-cell tumour incidence (adenomas and / or carcinomas) was observed in rats at all doses (1.4- to 26-fold the human clinical exposure with prolonged-release exenatide).
104-nädalases toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiiga läbi viidud kartsinogeensuse uuringus täheldati rottidel kõikides annustes (inimese 1,4- kuni 26-kordne kliiniline ekspositsioon toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiiga) kilpnäärme c-rakulise tuumori (adenoomid ja/või kartsinoomid) esinemissageduse statistiliselt olulist tõusu.
In a 12 month recurrence prevention study in manic episode patients who achieved remission on olanzapine and were then randomised to olanzapine or placebo, olanzapine demonstrated statistically significant superiority over placebo on the primary endpoint of bipolar recurrence.
12- kuulises retsidiivide vältimise uuringus maania episoodidega patsientidel, kes olid saavutanud remissiooni olansapiini abil ning randomiseeriti seejärel olansapiinile või platseebole, ilmnes olansapiinil statistiliselt oluline paremus platseeboga võrreldes bipolaarse retsidiivi vältimise esmase tulemusnäitajana.
In a 12-week prophylaxis study in 475 immunocompromised patients, including 18 children 1 to 12 years of age and older, the safety profile in the 238 patients who received oseltamivir was consistent with that previously observed in oseltamivir prophylaxis clinical studies.
12-nädalases profülaktika uuringus, kus osales 475 immuunkomprimeeritud patsienti, sh 18 last vanuses 1...12 aastat ja enam, oli 238 oseltamiviiri saanud patsiendil täheldatud ohutusprofiil sarnane oseltamiviiri profülaktika kliinilistes uuringutes eelnevalt kirjeldatuga.
In a 12-week prophylaxis study in 475 immunocompromised patients, including 18 children 1 to 12 years of age and older, the safety profile in the 238 patients who received oseltamivir was consistent with that previously observed in Tamiflu prophylaxis clinical studies.
12-nädalases profülaktika uuringus, kus osales 475 immuunkomprimeeritud patsienti, sh 18 last vanuses 1...12 aastat ja enam, oli 238 oseltamiviiri saanud patsiendil täheldatud ohutusprofiil sarnane Tamiflu profülaktika kliinilistes uuringutes eelnevalt kirjeldatuga.