natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with PM, there are limited data on the effect of Lucentis in patients who have previously undergone unsuccessful verteporfin photodynamic therapy (vPDT) treatment.
Andmed on piiratud Lucentis’e toime kohta PM-ga patsientidel, kellel ei ole varasemalt õnnestunud vertepofiini fotodünaamilise teraapiaga (vPDT) ravimine.
In patients with PNH and aHUS the complement proteins are over-activated and cause damage to the patients’ own blood cells.
Paroksüsmaalse öise hemoglobinuuriaga ja atüüpilise hemolüütilise ureemilise sündroomiga patsientidel on komplementvalgud üliaktiveeritud ja kahjustavad patsiendi enda vererakke.
In patients with polyarticular JIA who were 2 to < 4 years old or aged 4 and above weighing < 15 kg dosed with adalimumab 24 mg/m2 , the mean trough steady-state serum adalimumab concentrations was 6.0 ± 6.1 µg/ml (101% CV) for adalimumab without concomitant methotrexate and 7.9
Polüartikulaarse juveniilse idiopaatilise artriidiga patsientidel vanuses 2 kuni < 4 eluaastat või vanuses 4 eluaastat ja vanemad ning kehakaaluga < 15 kg, kes said adalimumabi annuses 24 mg/m2, olid adalimumabi keskmised minimaalsed kontsentratsioonid seerumis ilma samaaegse metotreksaadita adalimumabravi korral 6,0 ± 6,1 μg/ml (101% CV) ja samaaegse metotreksaatravi korral
In patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis who were 4 to 17 years, anti- adalimumab antibodies were identified in 15.8% (27/171) of patients treated with adalimumab.
Polüartikulaarse juveniilse idiopaatilise artriidiga 4...17-aastastel patsientidel tuvastati adalimumabivastaseid antikehasid 15,8%-l (27/171) patsientidest, keda raviti adalimumabiga.
In patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis who were 4 to 17 years, anti-adalimumab antibodies were identified in 15.8% (27/171) of patients treated with adalimumab.
Polüartikulaarse juveniilse idiopaatilise artriidiga 4...17-aastastel patsientidel tuvastati adalimumabivastaseid antikehasid 15,8%-l (27/171) patsientidest, keda raviti adalimumabiga.
In patients with pre-existing anaemia, leucopenia, and/or thrombocytopenia as well as in patients with impaired bone marrowfunction or those at risk of bone marrowsuppression, the risk of haematological disorders is increased.
Aneemia, leukopeenia ja/või trombotsütopeeniaga patsientidel, samuti luuüdi funktsiooni kahjustatuse või luuüdi supressiooni riskiga patsientidel on hematoloogiliste häirete risk suurenenud.
In patients with pre-existing conduction problems (second degree or higher atrioventricular or complex bundle-branch block), EVOTAZ should be used with caution and only if the benefits exceed the risk (see section 5.1).
Olemasoleva juhtehäirega (teise astme või raskem atrioventrikulaarblokaad või Hisi kimbu blokaad) patsientidel peab EVOTAZ’i kasutama ettevaatlikult ning seda võib määrata ainult juhul, kui oodatav kasu ületab võimaliku riski (vt lõik 5.1).
In patients with pre-existing hypokalaemia or those that develop hypokalaemia whilst being treated with ZYTIGA, consider maintaining the patient’s potassium level at ≥ 4.0 mM.
Olemasoleva hüpokaleemiaga patsientidel või neil patsientidel, kellel tekib hüpokaleemia ravi ajal ZYTIGA’ga, tuleb kaaluda patsientide kaaliumisisalduse hoidmist väärtusel ≥ 4,0 mM.
In patients with pre-existing or recent onset of demyelinating disorders, the benefits and risks of anti-TNF treatment should be carefully considered before initiation of Inflectra therapy.
Anti-TNF ravi võimalikku kasu ja kahju on soovitav hoolikalt hinnata Inflectra-ravi määramisel patsientidele, kellel on varem esinenud või hiljuti ilmnenud kesknärvisüsteemi demüeliniseeruv haigus.
In patients with pre-existing or recent onset of demyelinating disorders, the benefits and risks of anti-TNF treatment should be carefully considered before initiation of Remicade therapy.
Võimalikku kasu ja kahju on soovitav hoolikalt hinnata anti-TNF ravi määramisel patsientidele, kellel on varem esinenud või hiljuti ilmnenud kesknärvisüsteemi demüeliniseeruv haigus.
In patients with pre-existing or recent onset of demyelinating disorders, the benefits and risks of anti-TNF treatment should be carefully considered before initiation of Remsima therapy.
Anti-TNF ravi võimalikku kasu ja kahju on soovitav hoolikalt hinnata Remsima-ravi määramisel patsientidele, kellel on varem esinenud või hiljuti ilmnenud kesknärvisüsteemi demüeliniseeruv haigus.
In patients with pre-existing or recent onset of demyelinating disorders, the benefits and risks of anti-TNF treatment should be carefully considered before initiation of Simponi therapy.
Enne ravi alustamist Simponiga tuleb olemasoleva või hiljuti avaldunud demüeliniseeriva häirega patsientidel hoolikalt kaaluda TNF-i inhibeerivast ravist saadavat kasu ja riske.
In patients with previous immune-mediated thrombocytopenia from other parenteral GP IIb/IIIa inhibitors, there are no data with the use of eptifibatide.
Eptifibatiid kohta puuduvad andmed kasutamisest patsientidel, kellel on varem tekkinud immuun- vahendatud trombotsütopeenia teistest parenteraalsetest GP IIb/IIIa inhibiitoritest.
In patients with previously untreated CLL, the median decreases in B cell counts after the first cycle and prior to the sixth monthly cycle were 94% and >99% respectively for ofatumumab in combination with chlorambucil and 73% and 97% respectively for chlorambucil alone.
Eelnevalt ravimata KLL-iga patsientidel oli B-rakkude arvu keskmine langus pärast esimest tsüklit ja enne kuuendat igakuist tsüklit vastavalt 94% ja >99% ofatumumabi kasutamisel kombinatsioonis kloorambutsiiliga ning 73% ja 97% kloorambutsiili monoteraapial korral..
In patients with previously untreated CLL, the median decreases in B cell counts after the first cycle and prior to the sixth monthly cycle were 94% and >99% respectively for ofatumumab in combination with chlorambucil and 73% and 97% respectively for chlorambucil alone.
Eelnevalt ravimata KLL-iga patsientidel oli B-rakkude arvu keskmine langus pärast esimest tsüklit ja enne kuuendat igakuist tsüklit vastavalt 94% ja >99% ofatumumabi kasutamisel kombinatsioonis kloorambutsiiliga ning 73% ja 97% kloorambutsiili.
In patients with prior chemotherapy a benefit was indicated in those with a KPS  80.
Varasema keemiaravi kogemusega patsientidel täheldati kliinilist tulemuslikkust neil, kellel oli KPS ≥ 80.
In patients with prolonged elevations of serum transaminases, it is appropriate to evaluate for other possible causes, such as infection, and referral to a specialist may be required.
Seerumi transaminaaside aktiivsuse prolongeeritud tõusuga patsientide puhul on asjakohane uurida patsienti muude võimalike põhjuste suhtes (nt infektsioon) ja võib olla vajalik suunata patsient spetsialisti konsultatsioonile.
In patients with pulmonary arterial hypertension, plasma concentrations of N-desmethyl metabolite are approximately 72 % those of sildenafil after 20 mg three times a day dosing (translating into a 36 % contribution to sildenafil’s pharmacological effects).
Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooniga patsientidel on N-desmetüülmetaboliidi plasmakontsentratsioon ligikaudu 72% sildenafiili omast, pärast 20 mg manustamist kolm korda ööpäevas (36% sellest langeb sildenafiili farmakoloogilise toime arvele).
In patients with pulmonary arterial hypertension, plasma concentrations of N-desmethyl metabolite are approximately 72 % those of sildenafil after 20 mg three times a day oral dosing (translating into a 36 % contribution to sildenafil’s pharmacological effects).
Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooniga patsientidel on N-desmetüülmetaboliidi plasmakontsentratsioon ligikaudu 72 % sildenafiili omast, pärast 20 mg suukaudset manustamist kolm korda ööpäevas (36 % sellest langeb sildenafiili farmakoloogilise toime arvele).
In patients with pulmonary arterial hypertension, the average steady state concentrations were 20-50 % higher over the investigated oral dose range of 20–80 mg three times a day compared to healthy volunteers.
Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooniga patsientidel oli uuritud suukaudsete annuste vahemikus 20…80 mg kolm korda ööpäevas keskmine plasmakontsentratsioon tasakaalustaadiumis 20…50 % suurem võrreldes tervete vabatahtlikega.
In patients with reduced kidney function the dose of Xarelto may need to be adjusted.
Neerupuudulikkusega patsientidel võib olla vaja Xarelto annust kohandada.
In patients with refractory CLL, the median decrease in B cell counts was 22% after the first infusion and 92% at the eighth weekly infusion.
Refraktaarse kroonilise lümfotsütaarse leukeemiaga patsientidel oli B-rakkude arvu keskmine langus 22% pärast esimest infusiooni ja 92% kaheksanda iganädalase infusiooni järel.
In patients with relapsed/refractory CLL, the incidence of grade 3/4 hepatitis B infection (reactivation and primary infection) was 2% in R-FC vs 0% in FC.
Retsidiveerunud/refraktaarse KLL patsientidel oli 3.või raskusastme B-hepatiidi (reaktiveerumine ja esmane infektsioon) esinemissagedus 2% R-FC vs 0% FC puhul.
In patients with relapsing remitting MS, Betaferon was more effective than placebo in reducing the number of annual relapses: patients receiving the medicine had on average 0.84 relapses a year, when patients on placebo had 1.27.
Relapseeruvat-remiteeruvat tüüpi hulgikoldekõvastumusega patsientidel vähendas Betaferon iga- aastast relapside arvu efektiivsemalt kui platseebo: ravimit saanud patsientidel esines aastas keskmiselt 0,84 relapsi ja platseeborühma patsientidel keskmiselt 1,27 relapsi.
In patients with relapsing remitting MS, Extavia was more effective than placebo in reducing the number of annual relapses: patients receiving the medicine had on average 0.84 relapses a year, when patients on placebo had 1.27 relapses.
Relapseeruvat-remiteeruvat tüüpi hulgikoldekõvastumusega patsientidel vähendas Extavia iga-aastast relapside arvu efektiivsemalt kui platseebo: ravimit saanud patsientidel esines aastas keskmiselt 0,84 relapsi ja platseeborühma patsientidel keskmiselt 1,27 relapsi.
In patients with renal angiomyolipoma, the kidney tumour shrank by at least half in 42% of patients (33 out of 79 patients) treated with Votubia, compared with none of the 39 patients who received placebo.
Renaalse angiomüolipoomiga patsientide seas oli neid, kellel neerukasvaja vähenes vähemalt poole võrra, Votubia rühmas 42% (33 patsienti 79st) ja platseeborühmas 0% (0 patsienti 39st).
In patients with renal disorders:
neeruhaigusega patsiendid:
In patients with renal failure or hepatic impairment, the pharmacokinetics of granisetron were determined following a single 40 g/kg intravenous dose of granisetron hydrochloride.
Neeru- või maksafunktsiooni kahjustusega patsientidel määrati granisetrooni farmakokineetika kindlaks pärast granisetrooni ühekordse 40 µg/kg intravenoosse annuse manustamist.
In patients with renal impairment accumulation occurs relative to the degree of impairment.
Neerukahjustusega patsientidel ilmneb kuhjumine vastavalt kahjustuse astmele.
In patients with renal impairment in whom CellCept and ganciclovir or its prodrugs, e.g. valganciclovir, are co-administered, the dose recommendations for ganciclovir should be observed and patients should be monitored carefully.
Neerufunktsiooni häirega patsientide puhul tuleks CellCept`i ja gantsükloviiri või selle eelravimite (näiteks valgantsükloviir) koosmanustamisel silmas pidada gantsükloviiri annustamisjuhiseid ning patsiente hoolikalt jälgida.
In patients with renal impairment in whom Mycophenolate mofetil Teva and ganciclovir or its prodrugs, e.g. valganciclovir, are co-administered the dose recommendations for ganciclovir should be observed and patients monitored carefully.
Neerufunktsiooni häirega patsientide puhul tuleks Mycophenolate mofetil Teva ja gantsikloviiri või selle eelravimite (nt valgantsikloviir) koosmanustamisel silmas pidada gantsikloviiri annustamisjuhiseid ning patsiente hoolikalt jälgida.
In patients with renal impairment in whom Myfenax and ganciclovir or its prodrugs, e.g. valganciclovir, are co-administered the dose recommendations for ganciclovir should be observed and patients monitored carefully.
Neerufunktsiooni häirega patsientide puhul tuleks Myfenax’i ja gantsikloviiri või selle eelravimite (nt valgantsikloviir) koosmanustamisel silmas pidada gantsikloviiri annustamisjuhiseid ning patsiente hoolikalt jälgida.
In patients with renal impairment, increased exposure to enoxaparin sodium is associated with an increased risk of bleeding.
Neerufunktsiooni kahjustusega patsientidel seostatakse naatriumenoksapariini ekspositsiooni suurenemist veritsusriski suurenemisega.
In patients with renal impairment, insulin requirements may be diminished due to reduced insulin metabolism.
Neerukahjustusega patsientide insuliinivajadus võib väheneda insuliini metabolismi aeglustumise tõttu. .
In patients with renal impairment, insulin requirements may be diminished due to reduced insulin metabolism.
Neerukahjustusega patsientidel võib insuliinivajadus olla langenud aeglustunud insuliini metabolismi tõttu.
In patients with renal impairment, the maximum daily dose should be 18 mg.
Neerukahjustusega patsientidel on maksimaalne ööpäevane annus 18 mg.
In patients with renal or hepatic impairment, co- administration of colchicine in patients on Aptivus/ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
Telapreviiri ja Aptivus’e/ritonaviiri samaaegne kasutamine ei ole soovitatav.
In patients with renal or hepatic impairment, co-administration of colchicine in patients on Aptivus/ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
Aptivus/ritonaviir-ravi saavatele neeru- või maksakahjustusega patsientidele on samaaegne kolhitsiini manustamine vastunäidustatud (vt lõik 4.3).
In patients with renal or hepatic impairment, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
Nagu kõigi insuliinitoodete puhul, tuleb neeru või maksakahjustusega patsientide glükoosimonitooringut intensiivistada ja aspartinsuliini annust kohandada individuaalselt.
In patients with renal or hepatic impairment, glucose monitoring should be intensified and the Levemir dose adjusted on an individual basis.
Nagu kõigi insuliinitoodete puhul, tuleb neeru või maksakahjustusega patsientide glükoosimonitooringut intensiivistada ja Levemir’i annust kohandada individuaalselt.
In patients with renal or hepatic impairment, glucose monitoring should be intensified and the Levemir dose adjusted on an individual basis.
Neeru või maksakahjustusega patsientidel tuleb glükoosimonitooringut intensiivistada ja Levemir’i annust kohandada individuaalselt.
In patients with renal or hepatic impairment, use of colchicine with Viekirax with or without dasabuvir is contraindicated (see section 4.3 and 4.5).
Neeru- või maksafunktsiooni kahjustusega patsientidel on kolhitsiini kasutamine koos Viekirax’iga koos dasabuviiriga või ilma vastunäidustatud (vt lõigud 4.3 ja 4.5).
In patients with renal risk factors, the co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with a boosted protease inhibitor should be carefully evaluated.
Neerufunktsiooniga seotud riskifaktoritega patsientidel tuleb hoolikalt hinnata tenofoviirdisoproksiilfumaraadi manustamist koos võimendatud proteaasi inhibiitoriga.
In patients with rheumatoid arthritis, premedication with 100 mg intravenous methylprednisolone should be completed 30 minutes prior to MabThera infusions to decrease the incidence and severity of infusion related reactions (IRRs).
Reumatoidartriidiga patsientidele tuleb premedikatsiooniks manustada 100 mg intravenoosset metüülprednisolooni 30 minutit enne MabThera infusioone, et vähendada infusiooniga seotud reaktsioonide esinemissagedust ja raskust.
In patients with SCN
Patsiendid, kellel on raske krooniline neutropeenia
In patients with secondary hyperparathyroidism Renagel should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium supplements, 1,25-dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Sekundaarse hüperparatüreoosiga patsiendid peaksid Renagel’i kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis sisaldab kaltsiumilisandeid, 1,25-dihüdroksüvitamiin D3 või ühte selle analoogidest, et langetada kahjustamata intaktse parathormooni (iPTH) taset.
In patients with secondary hyperparathyroidism Renagel should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium supplements, 1,25-dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the iPTH levels.
Sekundaarse hüperparatüreoosiga patsiendid peavad Renagel’i kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis sisaldab kaltsiumilisandeid, 1,25-dihüdroksüvitamiini D3 või ühte selle analoogidest, et langetada iPTH taset.
In patients with secondary hyperparathyroidism Renvela should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 - dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Sekundaarse hüperparatüreoidismiga patsientidel peab Renvela’t kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis võib sisaldada kaltsiumilisandeid, 1,25-dihüdroksüvitamiini D3 või ühte selle analoogidest, et langetada intaktse parathormooni (iPTH) taset.
In patients with secondary hyperparathyroidism Renvela should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 – dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Sekundaarse hüperparatüreoidismiga patsientidel peab Renvela’t kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis võib sisaldada kaltsiumilisandeid, 1,25-dihüdroksüvitamiini D3 või ühte selle analoogidest, et langetada intaktse parathormooni (iPTH) taset.
In patients with secondary hyperparathyroidism Sevelamer carbonate Zentiva should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements,
Sekundaarse hüperparatüreoidismiga patsientidel peab Sevelamer carbonate Zentiva’t kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis võib sisaldada kaltsiumilisandeid,
In patients with secondary hyperparathyroidism Sevelamer carbonate Zentiva should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 - dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Sekundaarse hüperparatüreoidismiga patsientidel peab Sevelamer carbonate Zentiva’t kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis võib sisaldada kaltsiumilisandeid, 1,25-dihüdroksüvitamiini D3 või ühte selle analoogidest, et langetada intaktse parathormooni (iPTH) taset.
In patients with secondary hyperparathyroidism sevelamer hydrochloride should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium supplements, 1,25-dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the iPTH levels.
Sekundaarse hüperparatüreoosiga patsiendid peavad Tasermity’i kasutama kompleksse ravi kontekstis, mis sisaldab kaltsiumilisandeid, 1,25- dihüdroksüvitamiini D3 või ühte selle analoogidest, et langetada iPTH taset.
In patients with SEGA, everolimus Cmin was approximately dose-proportional within the dose range from 1.35 mg/m2 to 14.4 mg/m2.
Subependümaalse hiidrakulise astrotsütoomiga patsientidel oli everoliimuse Cmin annusevahemikus 1,35 mg/m2 kuni 14,4 mg/m2 ligikaudu annusest sõltuv.
In patients with severe chronic neutropenia (SCN) Congenital neutropenia
Raske kroonilise neutropeeniaga patsientidel Kaasasündinud neutropeenia
In patients with severe chronic neutropenia (SCN) Posology
Raskekujulise kroonilise neutropeeniaga patsiendid Annustamine
In patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh class C), fingolimod- phosphate Cmax was decreased by 22% and AUC was not substantially changed.
Raske maksapuudulikkusega patsientidel (Child-Pugh klass C) vähenes fingolimoodfosfaadi Cmax 22% võrra ning AUC ei muutunud oluliselt.
In patients with severe hepatic impairment,
Raske maksakahjustus.
In patients with severe hepatic impairment,
Raske maksapuudulikkus.
In patients with severe hepatic impairment, fondaparinux should be used with care (see section 4.4).
Raske maksapuudulikkusega patsientidel tuleb fondapariinuksit kasutada ettevaatusega. (vt lõik 4.4).
In patients with severe hepatic impairment, reduction in maintenance dose by one half is recommended based on decreased clearance (see sections 4.2 and 5.2).
Raske maksakahjustusega patsientidel on kliirensi halvenemise tõttu soovitatav vähendada säilitusannust poole võrra (vt lõike 4.2 ja 5.2).
In patients with severe hepatic impairment.
Raske maksapuudulikkus.
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia,
Raske leukopeenia, neutropeenia või trombotsütopeenia.
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia,
Raske leukopeenia, neutropeenia või trombotsütopeeniaga patsiendid.
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia.
Raske leukopeenia, neutropeenia või trombotsütopeenia.
In patients with severe renal impairment (20 mL/min  CrCl  40 mL/min) the recommended dose is 250 mg/m² every 3 weeks (see section 5.2).
Raske neerukahjustusega patsientide (20 ml/min  CrCl  40 ml/min) soovitatav annus on 250 mg/m² kord 3 nädala jooksul. (vt lõik 5.2).
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease, a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended.
Raske neerukahjustusega (CLCR 30 ml/min) ja lõppfaasis neeruhaigusega patsientidel on soovitatav maksimaalne säilitusannus 250 mg päevas.
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease, a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended..
Raske neerukahjustusega (CLCR 30 ml/min) ja lõppfaasis neeruhaigusega patsientidel on soovitatav maksimaalne säilitusannus 250 mg päevas.
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease,a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended.
Raske neerukahjustusega (CLCR 30 ml/min) ja lõppfaasis neeruhaigusega patsientidel on soovitatav maksimaalne säilitusannus 250 mg päevas.
In patients with severe renal impairment (CrCL <30 mL/min, calculated by the Cockroft-Gault formula), the recommended dose of bosutinib is 300 mg daily (see sections 4.4 and 5.2).
Bosutiniibi soovitatav annus raske neerukahjustusega patsientidele (kreatiniini kliirens < 30 ml/min, arvutatuna Cockrofti-Gaulti valemi järgi) on 300 mg ööpäevas (vt lõigud 4.4 ja 5.2).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance
Raske neerufunktsiooni kahjustusega (kreatiniini kliirens
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 15-29 mL/min) the following recommendations apply (see sections 4.4 and 5.2): for the prevention of VTE in elective hip or knee replacement surgery (VTEp), for the treatment of DVT, treatment of PE and prevention of recurrent DVT and PE (VTEt) apixaban is to be used with caution;
Raske neerukahjustusega (kreatiniini kliirens 15...29 ml/min) patsientidele kehtivad järgmised soovitused (vt lõigud 4.4 ja 5.2): apiksabaani tuleb kasutada ettevaatusega venoosse trombemboolia ennetamiseks plaanilise puusa- või põlveliigese asendamise operatsiooni korral (VTEp), SVT ja KATE raviks ning korduva SVT ja KATE ennetamiseks (VTEt);
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 15–30 mL/min), plasma concentrations of bosentan decreased by approximately 10%.
Raske neerukahjustusega patsientidel (kreatiniini kliirens 15...30 ml/min) vähenes bosentaani plasmakontsentratsioon ligikaudu 10% võrra.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg (1 ml solution, equivalent to two pump actuations) per day.
Raske neerukahjustusega patsientidel (kreatiniini kliirens 5-29 ml/min) peab päevane annus olema 10 mg (1 ml lahust, millele vastab kaks pumbavajutust) päevas.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Raske neerukahjustusega patsientidel (kreatiniini kliirens 5 - 29 ml/min) peab päevane annus olema 10 mg päevas.