natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients who had prior rituximab therapy, either as monotherapy or in combination with other medicinal products, responded to treatment with ofatumumab at a similar rate as those who had not had prior rituximab therapy.
Eelnevalt monoteraapiana või kombinatsioonis teiste ravimitega rituksimabi saanud patsientidel oli sarnane ofatumumab-ravile reageerimise määr nagu nendel, kes ei olnud eelnevalt rituksimabi saanud.
Patients who had received 0 prior VEGF/VEGFR-targeted therapy (%)
Varem 0 VEGF/VEGFR-ile suunatud ravi saanud patsiendid (%)
Patients who had received 1 prior VEGF/VEGFR-targeted therapy (%)
Varem 1 VEGF/VEGFR-ile suunatud ravi saanud patsiendid (%)
Patients who had received murine-derived proteins before Zevalin treatment must be tested for human anti-murine antibodies (HAMA).
Enne Zevalin’i ravi närilistelt pärinevaid proteiine saanud patsiente tuleb testida hiirevastaste antikehade (HAMA) suhtes.
Patients who had severe active lupus nephritis and patients who had severe active central nervous system (CNS) lupus were excluded.
Uuringutesse ei kaasatud patsiente, kellel oli raskekujuline aktiivne luupusnefriit või raskekujuline aktiivne kesknärvisüsteemi (KNS) luupus.
Patients who had the following were excluded from the trial: creatinine clearance rates < 15 mL/min, NYHA Class III to IV congestive heart failure, myocardial infarction within the last 4 months or those with left ventricular ejection fraction (LVEF) < 40%.
Uuringusse ei kaasatud patsiente, kellel oli kreatiniini kliirens ˂ 15 ml/min, südame paispuudulikkuse III või IV klass NYHA määratluse alusel, müokardiinfarkt viimase 4 kuu jooksul või südame vasaku vatsakese väljutusfraktsioon (LVEF) ˂ 40%.
Patients who had the following were excluded from the trial: creatinine clearance rates < 50 mL/min, NYHA Class III to IV congestive heart failure, or myocardial infarction within the last 4 months, disease progression during the treatment with a bortezomib-containing regimen, or progression during the first 3 months of initiating treatment with lenalidomide and dexamethasone, or progression at any time during treatment with lenalidomide and dexamethasone if this was the subject’s most recent line of therapy.
Uuringusse ei kaasatud patsiente järgmistel juhtudel: kreatiniinikliirens < 50 ml/min, NYHA III kuni IV klassi kongestiivne südamepuudulikkus või müokardiinfarkt viimase 4 kuu jooksul, haiguse progresseerumine bortesomiibi sisaldava raviskeemi ajal või progresseerumine esimese 3 kuu jooksul pärast ravi alustamist lenalidomiidi ja deksametasooniga või progresseerumine mistahes ajal ravi vältel lenalidomiidi ja deksametasooniga, kui see oli uuritava kõige viimane raviskeem.
Patients who had undetectable HCV RNA (target not detected) at weeks 4 and 12 received 24 weeks of peginterferon alfa-2a and ribavirin treatment, and patients who did not have undetectable HCV RNA (target not detected) at week 4 and week 12 received 48 weeks of peginterferon alfa-2a and ribavirin treatment.
Patsiendid, kellel oli nädalatel 4 ja 12 HCV RNA allpool määramispiiri (sihtväärtus määramatu), said 24 nädalat ravi alfa-2a- peginterferooni ja ribaviriiniga ning patsiendid, kellel ei olnud nädalatel 4 ja 12 HCV RNA allpool määramispiiri (sihtväärtus määramatu), said 48 nädalat ravi alfa-2a-peginterferooni ja ribaviriiniga.
Patients who have a history of hypersensitivity to cephalosporins, penicillins or other beta-lactam antibacterials may also be hypersensitive to ceftaroline fosamil.
Patsiendid, kel on anamneesis ülitundlikkus tsefalosporiinide, penitsilliinide või teiste beetalaktaam- antibiootikumide suhtes, võivad olla ülitundlikud ka tseftaroliinfosamiili suhtes.
Patients who have a low or very low risk of recurrence should not receive adjuvant treatment. the treatment of adult patients with unresectable dermatofibrosarcoma protuberans (DFSP) and adult patients with recurrent and/or metastatic DFSP who are not eligible for surgery.
Madala või väga madala retsidiivi tekke riskiga patsiendid ei tohiks adjuvantravi saada. täiskasvanud patsientidel mitteopereeritava, protuberantse dermatofibrosarkoomi (PDFS) raviks ja täiskasvanud patsientidele retsidiveerunud ja/või metastaseerunud protuberantse dermatofibrosarkoomi (PDFS) raviks, kui operatsioon ei ole soovitatav.
Patients who have a stable platelet count ≥ 50 x 109/l for at least 4 weeks without dose adjustment may, at the discretion of the supervising physician, self-administer Nplate solution for injection.
Patsiendid, kelle trombotsüütide arv on stabiilselt ≥ 50 x 109/l vähemalt 4 nädalat ilma annust kohandamata, võivad raviarsti otsusel manustada Nplate’i lahust iseseisvalt.
Patients who have achieved complete remission (CR/CRh*) after 2 treatment cycles may receive up to 3 additional cycles of BLINCYTO consolidation treatment, based on an individual benefits-risks assessment.
Patsiendid, kes on saavutanud täieliku remissiooni (CR/CRh*, ingl complete remission/complete remission with partial haematological recovery – täielik remissioon või täielik remissioon osalise hematoloogilise taastumisega) 2 ravikuuriga, võivad saada kuni 3 lisakuuri konsolideerivat ravi BLINCYTO’ga individuaalse kasu-riski hinnangu alusel.
Patients who have achieved complete remission after 2 treatment cycles may receive up to 3 additional cycles of Blincyto if the benefits outweigh the risks for the individual patient.
Kahe ravitsükli järel täieliku remissiooni saavutanud patsientidel tohib läbi viia kuni kolm Blincyto lisatsüklit, kui kasulikkus konkreetsele patsiendile on suurem kui sellega kaasnevad riskid.
Patients who have all three risk factors for PML (i.e., are anti-JCV antibody positive and have received more than 2 years of TYSABRI therapy, and have received prior immunosuppressant therapy),
PML-i kõigi kolme riskiteguriga patsiendid (st patsiendid, kes on JC-viiruse antikehade suhtes positiivsed ja on saanud TYSABRI-ravi kauem kui 2 aastat ja on saanud varem immunosupressantravi)
patients who have an active infection at the operation site or have had repeated infections;
patsiendid, kellel on operatsioonikohas aktiivne infektsioon või on olnud korduvaid infektsioone;
Patients who have an IgA deficiency may develop an allergic reaction to this medicine.
IgA-puudulikkusega patsientidel võib selle ravimi suhtes tekkida allergiline reaktsioon.
Patients who have been given too much olanzapine have also experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kellele on manustatud olansapiini rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadvuse tase.
Patients who have developed antibodies or symptoms of hypersensitivity to Ceredase (alglucerase) should be treated with caution when administering Cerezyme (imiglucerase).
Patsientide puhul, kellel on tekkinud antikehi või ülitundlikkusreaktsioone Ceredase’le (alglütseraasile), tuleb Cerezyme (imiglütseraasi) manustamisel olla ettevaatlik.
Patients who have developed antibodies or symptoms of IARs should be treated with caution when administering Aldurazyme (see sections 4.3 and 4.8).
Patsientidele, kellel on tekkinud antikehad või esinenud IAR-e laronidaasi suhtes, peab Aldurazyme’i manustama ettevaatlikult (vt lõik 4.3 ja 4.8).
Patients who have developed HAMAs may have allergic or hypersensitivity reactions when treated with Zevalin or other murine-derived proteins.
HAMA antikehadega patsientidel võib ravil Zevalin’i või teiste närilistelt pärinevate proteiinidega tekkida allergiline või ülitundlikkusreaktsioon.
patients who have developed pure red cell aplasia (reduced or stopped red blood cell production) following treatment with any erythropoietin;
kellel on tekkinud pärast mis tahes erütropoetiiniravi saamist isoleeritud erütrotsütaarne aplaasia (punaliblede teke on vähenenud või lakanud);
Patients who have difficulty swallowing tablets can mix the tablet in still water (no other liquids should be used).
Patsiendid, kellel on raskusi tablettide neelamisega, võivad tableti lahustada gaasita vees (muid vedelikke ei tohi kasutada).
Patients who have ever had hepatitis B infection will be carefully checked by their doctor for signs of this infection you have ever had heart problems (such as angina, palpitations or heart failure) or breathing problems.
Patsiente, kellel on kunagi olnud B-hepatiidi nakkus, jälgib arst hoolikalt infektsiooninähtude suhtes. kui teil on kunagi esinenud südameprobleeme (nagu stenokardia, südamepekslemine või südamepuudulikkus) või hingamisprobleeme.
Patients who have ever had hepatitis B infection will be carefully checked by their doctor for signs of this infection you have ever had heart problems (such as angina, palpitations or heart failure) or breathing problems.
Patsiente, kellel on kunagi olnud B-hepatiidi nakkus, jälgib arst hoolikalt infektsiooninähtude suhtes. kui teil on kunagi esinenud südameprobleeme (nt stenokardia, südamepekslemine või südamepuudulikkus) või hingamisprobleeme.
Patients who have ever had hepatitis B infection will be carefully checked by their doctor for signs of this infection. you have ever had heart problems (such as angina, palpitations or heart failure) or breathing problems.
Patsiente, kellel on kunagi olnud B-hepatiidi nakkus, jälgib arst hoolikalt infektsiooninähtude suhtes. kui teil on kunagi esinenud südameprobleeme (nagu stenokardia, südamepekslemine või südamepuudulikkus) või hingamisprobleeme.
Patients who have experienced a hypersensitivity reaction must be permanently discontinued from treatment with TYSABRI.
Kui patsiendil on tekkinud ülitundlikkusreaktsioon, ei tohi TYSABRI’t enam manustada.
Patients who have experienced a single clinical event
Patsiendid, kellel on esinenud üksik kliiniline episood
Patients who have experienced a venous thromboembolic reaction may be at higher risk for a recurrence if they receive Avastin in combination with chemotherapy versus chemotherapy alone.
Patsientidel, kellel on esinenud venoosseid trombemboolseid seisundeid, võib olla suurem risk nende kordumiseks, kui nad saavad Avastin’i kombinatsioonis kemoteraapiaga võrreldes ainult kemoteraapia kasutamisega.
Patients who have experienced anaphylactoid/anaphylactic reactions should be treated with caution when re- administering idursulfase, appropriately trained personnel and equipment for emergency resuscitation (including epinephrine) should be available during infusions.
Ettevaatlik tuleb olla idursulfaasi uuesti manustamisel patsientidele, kellel on esinenud anafülaksialaadset / anafülaktilisi reaktsioone, ning infusioonide ajal peavad olema hädaolukorras elustamiseks kättesaadavad sobiva väljaõppega personal ja seadmed (sealhulgas epinefriin).
Patients who have experienced asthma, acute rhinitis, nasal polyps, angioneurotic oedema, urticaria or other allergic-type reactions after taking acetylsalicylic acid or non steroidal anti- inflammatory drugs (NSAIDs) including COX-2 (cyclooxigenase-2) selective inhibitors.
Patsiendid, kellel on atsetüülsalitsüülhappe või MSPVA-de sh COX-2 (tsüklooksügenaas-2) selektiivsete inhibiitorite võtmise järgselt esinenud astma, äge riniit, ninapolüübid, angioneurootiline turse, urtikaaria või muud allergilised reaktsioonid.
Patients who have experienced bronchospasm, acute rhinitis, nasal polyps, angioneurotic oedema, urticaria or other allergic-type reactions after taking acetylsalicylic acid or NSAIDs including COX-2 (cyclooxygenase-2) inhibitors.
Patsiendid, kellel on esinenud bronhospasm, äge riniit, ninapolüübid, angioneurootiline turse, urtikaaria või teised allergilist laadi reaktsioonid pärast atsetüülsalitsüülhappe, mittesteroidsete põletikuvastaste ainete või COX-2 (tsüklooksügenaas-2) inhibiitoreid sisaldavate mittesteroidsete põletikuvastaste ainete manustamist.
Patients who have experienced IARs (and in particular anaphylactic reactions) should be treated with caution when re-administering Myozyme (see sections 4.3 and 4.8).
Varem infusiooniga seotud reaktsioone (ja eriti anafülaktilisi reaktsioone) läbi teinud patsientidele tuleb Myozyme’i manustamisel olla ettevaatlik (vt lõigud 4.3 ja 4.8).
Patients who have experienced severe (Grade 3 or 4) vomiting in previous treatment cycles may require anti- emetic therapy.
Patsientidel, kellel on varasemate ravitsüklite kestel esinenud raskekujulist (3. või 4. raskusaste) oksendamist, võib osutuda vajalikuks antiemeetiline ravi.
Patients Who have Failed Previous Therapy
Patsiendid, kes ei ole allunud eelnevale ravile
Patients who have failed previous therapy: previous partial responders and relapsers to interferon and ribavirin therapy
Eelnevale ravile mitteallunud patsiendid: varasemalt ravile osaliselt allunud ning interferooni ja ribaviriini ravi retsidiivid
Patients who have failed to respond to a full and adequate course (at least one year of treatment) of beta-interferon, having had at least 1 relapse in the previous year while on therapy, and at least 9 T2-hyperintense lesions in cranial MRI or at least 1 Gd-enhancing lesion, or patients having an unchanged or increased relapse rate in the prior year as compared to the previous 2 years (n=177 in DEFINE; n=141 in CONFIRM).
Patsiendid, kelle ravivastus beeta-interferooni täispika ja adekvaatse ravikuuriga (vähemalt ühe aasta pikkune raviaeg) ebaõnnestus ning oli esinenud vähemalt 1 retsidiiv eelneva aasta jooksul ravi käigus ning kellel esines vähemalt 9 T2-hüperintensiivset kollet aju MRT uuringul või vähemalt 1 Gd-kontrastne kolle või patsiendid, kellel oli muutumatu või suurenenud retsidiivide määr eelneval aasta võrreldes 2 eelneva aastaga (n=177 DEFINE uuringus; n=141 CONFIRM uuringus).
Patients who have Gaucher disease and become pregnant may experience a period of increased disease activity during pregnancy and the puerperium.
Gaucher’ tõbe põdevatel rasestunud patsientidel võib haigus raseduse ajal ja rasedusjärgselt aktiveeruda.
Patients who have Gaucher disease and become pregnant may experience a period of increased disease activity during pregnancy and the puerperium.
Rasedatel Gaucher’ tõvega patsientidel võib raseduse ajal ja sünnitusjärgsel perioodil haigus mõneks ajaks aktiviseeruda.
patients who have had a stroke or a heart attack within the last six months; patients with unstable angina and hereditary eye problems known as ‘retinal degenerative disorders’.
patsiendid, kellel on viimase kuue kuu jooksul olnud insult või infarkt; ebastabiilse stenokardia ja teatud pärilike silmahaigustega (degeneratiivsete võrkkestahaigustega) patsiendid.
patients who have had liver transplantation or in
patsientidel, kellel on siirdatud maks;
patients who have had liver transplantation or in
patsientidel, kellele on siirdatud maks;
Patients who have had recent radiotherapy, have inflammatory bowel disease (e.g., Crohn’s disease, ulcerative colitis, peritonitis, or diverticulitis), have tumour infiltration of trachea, bronchi, or oesophagus, have complications from prior GI surgery (particularly when associated with delayed or incomplete healing), or have complications from prior radiation therapy to the thoracic cavity (including mediastinum) should be carefully evaluated before initiating cabozantinib therapy and subsequently they should be monitored closely for symptoms of perforations and fistulas.
Patsiente, kes on hiljuti saanud kiiritusravi, kellel on põletikuline soolehaigus (nt Crohni tõbi, haavandiline koliit, peritoniit või divertikuliit), kellel on trahheas või bronhides või söögitorus kasvaja infiltratsioonid, kellel esineb tüsistusi eelnevast GI operatsioonist (eriti seoses hilinenud või mittetäieliku paranemisega) või kellel esineb tüsistusi eelnevast rinnaõõne (sealhulgas mediastiinum) kiiritusravist, tuleb enne ravi alustamist kabosantiniibiga hoolikalt hinnata ning järgnevalt tuleb neid teraselt jälgida perforatsioonide ja fistulite sümptomite osas.
patients who have had severe and unexpected reactions to fluoropyrimidine therapy (a group of cancer medicines);
patsiendid, kellel on esinenud raskeid ootamatuid reaktsioone fluoropürimidiinravile (teatud vähiravimid);
patients who have hypotension (low blood pressure);
hüpotensiooniga (madala vererõhuga) patsiendid;
Patients who have inflammatory bowel disease (e.g., Crohn’s disease, ulcerative colitis, peritonitis, diverticulitis, or appendicitis), have tumour infiltration in the GI tract, or have complications from prior GI surgery (particularly when associated with delayed or incomplete healing) should be carefully evaluated before initiating cabozantinib therapy and subsequently they should be monitored closely for symptoms of perforations and fistulas including abscesses.
Patsientide, kellel esineb põletikuline soolehaigus (nt Crohni tõbi, haavandiline koliit, peritoniit, divertikuliit või apenditsiit), kellel esineb tuumori infiltratsioon seedetraktis või seedetrakti varasema operatsiooni tüsistused (eeskätt siis, kui seda seostatakse aeglustunud või mittetäieliku paranemisega) sobivust tuleb hoolikalt hinnata enne kabosantiniibiga ravi alustamist ja seejärel hoolega jälgida perforatsioonide ja fistulite sümptomite osas, sh abstsessid.
Patients who have low immunoglobulin levels in the blood after transplantation of stem cells from another person.
Patsiendid, kellel on veres madal immunoglobuliinide sisaldus, mis on tekkinud pärast teiselt inimeselt pärit vereloome tüvirakkude siirdamist.
Patients who have not responded to Signifor after two months of treatment should be considered for discontinuation.
Patsientidel, kellel ei ole kahe kuu jooksul Signifor’ile ravivastust tekkinud, tuleb kaaluda ravi lõpetamist.
Patients who have poor vision or are blind must be instructed to get assistance from another person when taking Uptravi during the titration period.
Kehva nägemisega või pimedad patsiendid peavad tiitrimisperioodil kasutama Uptravi võtmisel teise inimese abi.
Patients who have previously discontinued treatment with tenofovir disoproxil fumarate due to renal toxicity, with or without reversal of the effects post-discontinuation, should not be treated with Stribild (see section 4.3).
Patsiente, kes on varem neerutoksilisuse tõttu tenofoviirdisoproksiilfumaraat-ravi katkestanud, katkestamise järgselt toksilisusnähtude möödumisega või ilma, ei tohi Stribild’iga ravida (vt lõik 4.3).
Patients who have previously discontinued treatment with tenofovir disoproxil fumarate due to renal toxicity, with or without reversal of the effects post-discontinuation.
Patsiendid, kes on varem neerutoksilisuse tõttu tenofoviirdisoproksiilfumaraat-ravi katkestanud, katkestamise järgselt toksilisusnähtude möödumisega või ilma.
Patients who have previously failed therapy with an NS5A-containing regimen
Patsiendid, kelle varasem ravi NS5A inhibiitorit sisaldava raviskeemiga on ebaõnnestunud
Patients who have problems with their liver (including hepatitis B or C infection) may be at an elevated risk of liver damage when taking Combivir.
Maksaprobleemidega (sealhulgas B- või C-hepatiidi nakkusega) patsientidel võib Combiviri kasutamisel suureneda maksakahjustuse risk.
Patients who have problems with their liver (including hepatitis B or C infection) may be at an elevated risk of liver damage when taking Crixivan.
Maksaprobleemidega (sealhulgas B- või C-hepatiidi nakkusega) patsientidel võib Crixivani kasutamisel suureneda maksakahjustuse risk.
Patients who have problems with their liver (including hepatitis B or C infection) may be at an elevated risk of liver damage when taking Emtriva.
Maksahaigustega (sealhulgas B- või C-hepatiidi nakkus) patsientidel võib Emtriva põhjustada maksakahjustuse ohu suurenemise.
Patients who have problems with their liver (including hepatitis B or C infection) may be at an elevated risk of liver damage when taking Telzir.
Maksaprobleemidega (sealhulgas B- või C-hepatiidi nakkus) patsientidel võib Telziri kasutamisel suureneda maksakahjustuse risk.
patients who have received a medicine containing BMP in the past;
patsiendid, kellel on varem kasutatud luu morfogeenset proteiini sisaldavat ravimit;
Patients who have received an allogenic stem cell transplant.
Patsiendid, kellele on siirdatud allogeenseid tüvirakke.
Patients who have received prior anthracyclines or prior radiotherapy to the chest area may be at higher risk of LVEF declines.
LVEF languse tekkerisk võib olla suurem patsientidel, kes on eelnevalt saanud antratsükliinravi või rindkere piirkonna kiiritusravi.
Patients who have received taxane and anthracycline- containing regimens in the adjuvant setting within the last 12 months should be excluded from treatment with Avastin in combination with capecitabine.
Patsientidel, kellel on viimase 12 kuu vältel kasutatud adjuvantraviks taksaane ja antratsükliine sisaldavaid keemiaravi skeeme, ei tohi Avastin’i kombinatsioonis kapetsitabiiniga kasutada.
Patients who have severe dermatologic reactions or soft tissue toxicity or who develop worsening reactions whilst receiving Vectibix should be monitored for the development of inflammatory or infectious sequelae (including cellulitis and necrotising fasciitis), and appropriate treatment promptly initiated.
Patsientidel, kellel on rasked nahareaktsioonid või toksilisus pehmetele kudedele või need reaktsioonid süvenevad ravi ajal Vectibix’iga, tuleb jälgida põletikuliste ja infektsioossete järelnähtude (k.a tselluliit ja nekrotiseeruv fastsiit) teket ning vajadusel alustada koheselt adekvaatset ravi.
Patients who have severe problems with their liver, or moderate or severe kidney problems should only be given Removab treatment after careful consideration of the medicine’s benefits and risks.
Raskete maksaprobleemide ning mõõdukate või raskete neeruprobleemidega patsientidele võib ravi Removabiga toimuda üksnes pärast ravimi kasulikkuse ja riskide hoolikat kaalumist.
Patients who have stopped treatment due to hypersensitivity reactions should not restart therapy with INTELENCE.
Patsiendid, kes on lõpetanud ravi ülitundlikkusreaktsioonide tõttu, ei tohi alustada uuesti ravi INTELENCE’iga.
Patients who have taken more Olanzapine Apotex than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olanzapine Apotex’i rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken more OLANZAPINE CIPLA than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud OLANZAPINE CIPLA`t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken more Olanzapine Glenmark Europe than they should, have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olanzapine Glenmark Europe’t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadvuse tase.
Patients who have taken more Olanzapine Glenmark than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olanzapine Glenmark’i rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadvuse tase.