natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the greater than 200 genotype 1b baseline samples in this analysis, the most frequently observed resistance-associated variants observed were Y93H (7.5%) in NS5A, and C316N (17.0%) and S556G (15%) in NS5B.
Rohkem kui 200-s analüüsi kaasatud 1b genotüübi algtaseme proovis olid kõige sagedasemad resistentsusega seotud variandid Y93H (7,5%) NS5A-s ning C316N (17,0%) ja S556G (15%) NS5B-s.
In the group receiving atazanavir 300 mg co-administered with ritonavir 100 mg, evaluable genotypic data was available for all 12 virologic failures (3%, 12/348) and no subject had emergent resistance to any component of the regimen.
Atazanaviri 300 mg koos 100 mg ritonaviiri saanute rühmas oli hinnatav genotüübi andmestik saadaval kõigi 12 viroloogilise ebaõnnestumise kohta (3%, 12/348) ja mitte ühelgi patsiendil ei arenenud resistentsust raviskeemi mõne komponendi suhtes.
In the gut, blockage of the tubes from the pancreas and the liver as well as the production of abnormal digestive juices slows down the digestion of food and causes poor growth.
Soolestikus aeglustab kõhunäärme- ja maksajuhade ummistus ning ebanormaalsete seedemahlade teke seedimist ja põhjustab kasvupeetust.
In the gut, blockage of the tubes from the pancreas slows down the digestion of food and causes poor growth.
Soolestikus aeglustab kõhunäärmejuhade ummistus seedimist ja põhjustab kasvupeetust.
In the HALT-C study, patients with chronic hepatitis C and advanced fibrosis or cirrhosis who were non-responders to previous treatment with interferon alfa or pegylated interferon alfa monotherapy or in combination therapy with ribavirin were treated with Pegasys 180 mcg/week and ribavirin 1000/1200 mg daily.
HALT-C uuringus said kroonilise C-hepatiidi ja kaugelearenenud fibroosi või tsirroosiga patsiendid, kes ei olnud reageerinud eelnevale ravile alfainterferooniga või pegüleeritud alfainterferoon monoteraapiale või kombineeritud ravile ribaviriiga, ravi Pegasys’ega annuses 180 µg nädalas ja ribaviriini 1000/1200 mg päevas.
In the HBeAg positive subjects randomised to emtricitabine plus tenofovir disoproxil fumarate, 13 of 68 subjects (19%) experienced HBeAg loss, and 7 of 68 subjects (10%) experienced anti-HBe seroconversion through week 240.
HBeAg-positiivsetest emtritsitabiin pluss tenofoviirdisoproksiilfumaraadi ravirühma randomiseeritud patsientidest esines 13-l 68-st (19%) patsiendist HBeAg kadumine ja 7-l 68-st (10%) patsiendist tekkis 240. nädalaks anti-HBe serokonversioon.
In the HER2-negative population, there was no benefit in PFS when letrozole plus Tyverb was compared with letrozole plus placebo (see Table 6).
HER2-negatiivsel populatsioonil puudus progressioonivaba elulemuse osas letrosooli ja Tyverb’i kombinatsioonil eelis, võrrelduna letrosooli ja platseebo kombinatsiooniga (vt tabel 6).
In the HER2-overexpressing population, only 2 patients were enrolled who had received prior trastuzumab, 2 patients had received prior aromatase inhibitor therapy, and approximately half had received tamoxifen.
HER2 üleekspressiooniga populatsiooni hulgas oli ainult 2 patsienti, kes olid varem saanud trastuzumabi, 2 patsienti, kes olid varem saanud ravi aromataasi inhibiitoriga, ja umbes pooled, kes olid saanud tamoksifeeni.
In the hip and knee studies, there was some evidence that the 220 mg dose may be more effective than the 150 mg dose.
Põlve- ja puusaproteesimise operatsioonide uuringute mõningatel andmetel võib 220 mg annus olla efektiivsem kui 150 mg annus.
In the HIV-positive population receiving an NRTI regimen, physicians should carefully monitor markers of mitochondrial toxicity and lactic acidosis when ribavirin is administered.
NRTI-režiimil olevate HIV- positiivsete populatsiooni peavad arstid ribaviriini manustamise korral tähelepanelikult jälgima mitokondriaalse toksilisuse markerite ja laktatsidoosi suhtes.
In the HIV-positive population receiving an NRTI regimen, physicians should carefully monitor markers of mitochondrial toxicity and lactic acidosis when ribavirin is administered.
NRTI-režiimil olevate HIV-positiivsete populatsiooni peavad arstid ribaviriini manustamise korral tähelepanelikult jälgima mitokondriaalse toksilisuse markerite ja laktatsidoosi suhtes.
In the HORIZON – Pivotal Fracture Trial [PFT] (see section 5.1), the overall incidence of atrial fibrillation was 2.5% (96 out of 3,862) and 1.9% (75 out of 3,852) in patients receiving Aclasta and placebo, respectively.
HORIZON’is – Olulise tähtsusega luumurru uuring [Pivotal Fracture Trial (PFT)] (vt lõik 5.1) oli keskmine kodade fibrillatsiooni esinemine Aclasta't ja platseebot saavatel patsientidel vastavalt 2,5% (96 3862-st) ja 1,9% (75 3852-st).
In the HORIZON – Pivotal Fracture Trial [PFT] (see section 5.1), the overall incidence of atrial fibrillation was 2.5% (96 out of 3,862) and 1.9% (75 out of 3,852) in patients receiving zoledronic acid and placebo, respectively.
HORIZON’is – Pöördelise tähtsusega luumurru uuring [Pivotal Fracture Trial (PFT) (vt lõik 5.1) oli keskmine kodade fibrillatsiooni esinemine zoledroonhapet ja platseebot saavatel patsientidel vastavalt 2,5% (96 3862-st) ja 1,9% (75 3852-st).
In the HORIZON-RFT study zoledronic acid treatment significantly increased BMD at the total hip and femoral neck relative to treatment with placebo at all timepoints.
HORIZON-RFT uuringus suurendas zoledroonhappe-ravi oluliselt kogu reieluu proksimaalse osa ja reieluukaela LMT-d võrreldes platseeboga kõikidel ajahetkedel.
In the HORIZONS study, thrombocytopenia was reported in 26 (1. 6%) of bivalirudin-treated patients and in 67 (3.9%) of patients treated with heparin plus a GP IIb/IIIa inhibitor.
HORIZONS-uuringus täheldati trombotsütopeeniat 26 (1,6%) bivalirudiini saanud patsiendil ja 67 (3,9%) patsiendil, kes said hepariini + GP IIb/IIIa inhibiitorit.
In the HPV naïve population (naïve to 14 common HPV types and had a negative Pap test at Day 1), Gardasil reduced the proportion of women who experienced a definitive cervical therapy procedure (Loop Electro-Excision Procedure or Cold-Knife Conization) by 41.9% (95% CI: 27.7, 53.5) at end of study.
HPV nakkuseta populatsioonis (ilma 14 levinuma HPV tüübita ja negatiivse PaP testiga 1. uuringupäeval) vähenes uuringu lõpuks Gardasil’i toimel naiste arv, kellele tehti otsustav emakakaela raviprotseduur (LEEP või konisatsioon elektrinoaga), 41,9% (95% CI: 27,7, 53,5).
In the HPV naïve population (naïve to 14 common HPV types and had a negative Pap test at Day 1), Silgard reduced the proportion of women who experienced a definitive cervical therapy procedure (Loop Electro-Excision Procedure or Cold-Knife Conization) by 41.9% (95% CI: 27.7, 53.5) at end of study.
HPV nakkuseta populatsioonis (ilma 14 levinuma HPV tüübita ja negatiivse PaP testiga 1. uuringupäeval) vähenes uuringu lõpuks Silgard’i toimel naiste arv, kellele tehti otsustav emakakaela raviprotseduur (LEEP või konisatsioon elektrinoaga), 41,9% (95% CI: 27,7, 53,5).
In the iloprost group, the mean change from baseline after 12 weeks of treatment in the 6-minute walking distance was an increase of 22 metres (-3.3 metres in the placebo group, no data imputation for death or missing values).
Iloprosti grupis suurenes keskmine läbitud vahemaa 6-minutilises käimistestis pärast 12 nädalat ravi 22 meetri võrra (platseebogrupis -3,3 meetrit, ilma puuduvate andmete või surmade tingliku arvestamiseta).
In the immediate-release exenatide arm the insulin dose increased by 13 units/day compared to 20 units/day on the placebo arm.
Toimeainet kiiresti vabastava eksenatiidi grupis suurenes insuliiniannus 13 ühiku võrra päevas võrreldes 20 ühikuga päevas platseebo grupis.
In the immunogenicity study, Synflorix produced a similar response to the comparator vaccine for the majority of the S. pneumoniae polysaccharides they share in common.
Immunogeensuse uuringus tekitas Synflorix samalaadse vastuse kui võrdlusvaktsiin enamikule
In the ImproveR registry bolus dosing (without subsequent infusion) was observed in EU clinical practice.
ImproveR-i registriuuringus selgus, et Euroopa Liidus kasutati kliinilises praktikas ainult boolusannust (sellele järgneva infusioonita).
In the in vitro mouse lymphoma assay, eltrombopag was marginally positive (< 3-fold increase in mutation frequency).
In vitro hiirte lümfoomi testis oli eltrombopaag vähesel määral positiivne (mutatsioonide sageduse < 3-kordne suurenemine).
In the in vitro whole blood assay in cats, the selectivity of robenacoxib was approximately 500 fold higher for COX-2 (IC50 0.058 μM) as compared to COX-1 (IC50 28.9 μM).
Kasside in vitro täisvereanalüüsides oli robenakoksiibi selektiivsus ligikaudu 500 korda kõrgem COX- 2 suhtes (IC50 0,058 μM) võrrelduna COX-1 vormiga (IC50 28,9 μM).
In the incontinent female dog it has a beneficial effect on the urinary incontinence.
Mõjub hästi emaste koerte kusepidamatuse ravil.
In the indication "increasing the yield of autologous blood": myocardial infarction or stroke in the month preceding treatment, unstable angina pectoris, increased risk of deep venous thrombosis such as history of venous thromboembolic disease.
Autoloogse verehulga suurendamise näidustuse korral: südameinfarkt või insult ühe kuu jooksul enne ravi alustamist, ebastabiilne stenokardia, suurenenud risk sügavate veenitrombooside tekkeks, nt venoosse trombemboolia korral anamneesis.
In the indication "increasing the yield of autologous blood": myocardial infarction or stroke in the month preceding treatment, unstable angina pectoris, increased risk of deep venous thrombosis such as history of venous thromboembolic disease.
Autoloogse verehulga suurendamise näidustuse korral: südameinfarkt või insult üks kuu enne ravi alustamist, ebastabiilne angina pectoris, suurenenud risk sügavatele veenitromboosidele nagu venoosse trombemboolia korral anamneesis.
In the indication of major elective orthopaedic surgery: severe coronary, peripheral arterial, carotid or cerebral vascular disease, including patients with recent myocardial infarction or cerebral vascular accident.
Suure plaanilise ortopeedilise operatsiooni näidustuse korral: pärgarterite, perifeersete arterite, unearterite või ajuveresoonte raske haigus, sh patsiendid, kellel on hiljuti olnud müokardi infarkt või ajuveresoonte tüsistus.
In the individual studies, the percentage of patients with antibodies ranged from 4.5% and 5.2% in the Phase 3 studies to 11.8% in the long-term extension of the Phase 2 study.
Eri uuringutes jäi antikehadega patsientide osakaal vahemikku 4,5–5,2% III faasi uuringutes kuni 11,8% II faasi pikaajalises jätku-uuringus.
In the individualised interval arm, subjects received ALPROLIX for routine prophylaxis at a fixed dose of 100 IU/kg in a dosing interval starting at every 10 days.
Individualiseeritud intervalliga ravirühmas osalejad said ALPROLIX’i tavaprofülaktika eesmärgil fikseeritud annuses 100 RÜ/kg intervallidega alates ühest korrast iga 10 päeva järel.
In the individualised prophylaxis arm, subjects started with a twice weekly regimen consisting of 25 IU/kg on the first day followed by 50 IU/kg on the fourth day.
Individualiseeritud profülaktika rühmas alustasid osalejad skeemiga „kaks korda nädalas“, mille käigus anti esimesel päeval 25 RÜ/kg ning neljandal päeval 50 RÜ/kg.
In the iNHL pivotal trial, GAO4753g, two patients in the G+B arm had a positive HAHA (Human Anti-Human Antibody) assessment at baseline and experienced IRRs.
iNHL-i keskses uuringus GAO4753g oli kahel G+B rühma patsiendil ravieelselt positiivne HAHA (Human Anti-Human Antibody) leid ja neil tekkisid IRR-id.
In the initial study comparing Ferriprox with deferoxamine, the average blood ferritin levels were similar in the two treatment groups.
Algses uuringus, kus Ferriproxi võrreldi deferoksamiiniga, ei olnud keskmine seerumi ferritiinisisaldus kahes ravirühmas oluliselt erinev.
In the initial three-year, randomised, double-blind, placebo-controlled, fracture study (MF 4411), a statistically significant and medically relevant decrease in the incidence of new radiographic morphometric and clinical vertebral fractures was demonstrated (table 3).
Esialgses kolmeaastases, randomiseeritud, topeltpimedas, platseebokontrolliga luumurru uuringus (MF 4411) tehti kindlaks uute röntgenoloogiliste/morfomeetriliste ja kliiniliste lülisambamurdude esinemissageduse statistiliselt ja meditsiiniliselt oluline vähenemine (tabel 3).
In the INOT27 trial, 795 preterm infants (GA<29 weeks) with hypoxic respiratory failure were randomised to receive either INOmax (n=395) in a dose of 5 ppm or nitrogen (placebo n=400), beginning within the first 24 hours of life and treated for at least 7 days, up to 21 days.
INOT27 uuringus randomiseeriti 795 respiratoorse hüpoksiaga enneaegset last (sündinud enne 29. rasedusnädalat), kes said kas INOmax’i (n=395) annuses 5 ppm või lämmastikku (platseebo n = 400), alates esimesest 24 elutunnist ja neid raviti vähemalt 7 päeva, kuni 21 päeva.
In the INPULSIS trials (see section 5.1), diarrhoea was the most frequent gastro-intestinal adverse reaction reported in 62.4% versus 18.4% of patients treated with Ofev and placebo, respectively (see section 4.8).
Uuringutes IMPULSIS (vt lõik 5.1) oli kõhulahtisus kõige sagedasem seedetrakti kõrvaltoime, mida esines 62,4% Ofeviga ravitud patsientidest võrreldes 18,4% platseeboga ravitud patsientidest (vt lõik 4.8).
In the INPULSIS trials no increased risk of gastrointestinal perforation was observed in nintedanib treated patients.
INPULSIS-uuringutes ei täheldatud nintedaniibiga ravitud patsientidel seedetrakti perforatsioonide tekkeriski suurenemist.
In the integrated analyses, 243 patients were treated with EVARREST and 110 patients were treated with control treatment.
Integreeritud analüüside raames raviti 243 patsienti EVARREST’iga ning 110 patsienti said võrdlusravi.
In the integrated analysis of the National Eye Institute Visual Function Questionnaire-25 (VFQ-25), a numerical favour of JETREA over placebo was shown in each sub-scale score, as well as the composite score.
Riikliku Silmainstituudi (ingl National Eye Institute) nägemisfunktsioonide küsimustiku (ingl Visual Function Questionnaire-25, VFQ-25) integreeritud analüüs näitas arvulist paremust JETREA rühmas võrreldes platseeboga nii igal alaskaalal kui ka koondskooris .
In the integrated analysis of the National Eye Institute Visual Function Questionnaire-25 (VFQ-25), a numerical favour of JETREA over placebo was shown in each sub-scale score, as well as the composite score.
Riikliku Silmainstituudi (ingl National Eye Institute) nägemisfunktsioonide küsimustiku (ingl Visual Function Questionnaire-25, VFQ-25) integreeritud analüüs näitas arvulist paremust JETREA rühmas võrreldes platseeboga nii igal alaskaalal kui ka koondskooris.
In the integrated data, 106 (22.8%) and 47 (25%) in the JETREA and placebo groups respectively had full thickness macular hole (FTMH) at baseline.
Koondanalüüsi alusel oli JETREA ja platseebo rühmades uuringu alguses läbiv ümarauk kollatähnis (ingl Full Thickness Macular Hole, FTMH) vastavalt 106-l (22,8%) ja 47-l (25%) patsiendil.
In the integrated data, the VMA resolution rate at Day 28 was higher in patients treated with JETREA compared to placebo in both the subgroup with VMA ≤ 1500 microns at baseline (34.7% vs.
Koondanalüüsi alusel oli VMA lahenemine 28.päevaks sagedasem JETREA rühmas võrreldes platseeborühmaga mõlemas alarühmas - ravieelse VMA diameetriga ≤ 1500 mikronit (34,7% vs.
In the integrated data, the VMA resolution rate at Day 28 was higher in patients treated with JETREA compared to placebo in both the subgroup without ERM (37.4% vs.
Koondanalüüsi alusel oli VMA lahenenud 28. päevaks sagedamini JETREA rühmas võrreldes platseeborühmaga, seda nii patsientidel ilma ERM’ta (37,4% vs.
In the integrated safety population decreased LVEF has been reported in 1% of patients treated with dabrafenib as monotherapy, and 6 to 8% of patients treated with dabrafenib in combination with trametinib in two Phase III clinical trials, with most cases being asymptomatic and reversible.
Dabrafeniibi monoteraapia kombineeritud ohutuspopulatsioonis kirjeldati 1%-l patsientidest ning dabrafeniibi ja trametiniibi kombinatsioonravi kahes III faasi kliinilisest uuringus kirjeldati 6 kuni 8%-l patsientidest LVEF langust, mis enamikel juhtudel oli asümptomaatiline ja pöörduv.
In the intent to treat (all randomised) population, the median age was 63 years (range 31-87 years), 57 % were males, and 61% were White and 33% were Asian.
Ravikavatsuslikus populatsioonis (kõik randomiseeritud patsiendid) oli mediaanvanus 63 aastat (vahemikus 31...87 aastat), 57% patsientidest olid meessoost, 61% patsientidest olid valgenahalised ja 33% patsientidest olid Aasia päritolu.
In the intent-to-treat analysis, a CR rate of 23.6% (95% CI: 13.2, 37) was observed in 13/55 subjects treated with Dacogen.
Ravikavatsuse analüüsis oli CRi määr 23,6% (95% CI: 13,2, 37) 13/55 Dacogeniga ravitud patsiendil.
In the intention to treat analysis, 939 events were observed in the clopidogrel group and 1,020 events with ASA (relative risk reduction (RRR) 8.7%, [95% CI: 0.2 to 16.4]; p=0.045), which corresponds, for every 1000 patients treated for 2 years, to 10 [CI: 0 to 20] additional patients being prevented from experiencing a new ischaemic event.
Ravikavatsuse alusel tehtud analüüsis täheldati 939 juhtu klopidogreeli rühmas ja 1020 juhtu ASH rühmas (suhtelise riski vähenemine (RRR) 8,7%, 95% CI: 0,2...16,4; p=0,045), mis tähendab, et iga 1000 patsiendi kohta, keda raviti kaks aastat, välditi veel 10-l (CI: 0…20) patsiendil uue isheemilise tüsistuse teke.
In the intravenous bolus studies, the doses that were well- tolerated decreased with increasing study duration: 0.2 and 0.02 mg/kg daily was well tolerated for 4 weeks in rats and dogs, respectively but only 0.01 mg/kg and 0.005 mg/kg in rats and dogs, respectively, when given for 52 weeks.
Intravenoosse boolussüste uuringutes vähenesid hästi talutavad annused uuringu edenedes: 0,2 ja 0,02 mg/kg päevas talusid vastavalt rotid ja koerad hästi 4 nädala jooksul, kui aga manustamine toimus 52 nädala jooksul, siis talusid rotid ainult 0,01 mg/kg ning koerad ainult 0,005 mg/kg.
In the intravenous infusion studies, renal tolerability of zoledronic acid was established in rats when given 0.6 mg/kg as 15-minute infusions at 3-day intervals, six times in total (for a cumulative dose that corresponded to AUC levels about 6 times the human therapeutic exposure) while five 15-minute infusions of 0.25 mg/kg administered at 2–3-week intervals (a cumulative dose that corresponded to 7 times the human therapeutic exposure) were well tolerated in dogs.
Zoledroonhappe renaalse talutavuse uuring viidi läbi rottidel intravenoosse 15-minutilise infusiooniga annuses 0,6 mg/kg 3-päevaste intervallidega, kokku kuus korda (kumuleeruv annus, mis vastab AUC taseme ligikaudu 6-kordsele inimesel kasutatavale terapeutilisele annusele); koertel oli hästi talutav viis 15-minutilist infusiooni annuses 0,25 mg/kg manustatuna 2…3 nädalaste intervallidega (kumuleeruv annus, mis vastab ligikaudu 7-kordsele inimesel kasutatavale terapeutilisele annusele).
In the invasive disease study, Synflorix was shown to be effective in protecting against invasive disease: no cases were seen among the 10,000 children given three doses of Synflorix and a booster, one case was among the 10,000 children given two doses of Synflorix and a booster and 12 cases were seen in 10,000 children given the comparator vaccine.
10 000 lapsest nendel, kes said kolm annust Synflorixi ja kordusannuse, ei olnud ühtegi haigusjuhtu; 10 000 lapsest nendel, kes said kaks annust Synflorixi ja kordusannuse, oli üks haigusjuht ja 10 000 lapsest nendel, kes said võrdlusvaktsiini, oli 12 haigusjuhtu.
In the ITT population of an open label dose response study, DPM-CF-202, the mean (SD) percent change in FEV1 for the 400 mg dose was 8.75 (SD: 12.4) and -1.569 (SD: 9.0) for 40 mg dose (p < 0.0001).
Annuse-toime seose avatud uuringus DPM-CF-202 oli ravikavatsuslikus (ITT) populatsioonis FEV1 keskmine (SD) protsentuaalne muutus pärast 400 mg annuse inhaleerimist 8,75% (SD 12,4%) ja pärast 40 mg annuse inhaleerimist –1,569 (SD 9,0%) (p < 0,0001).
In the juvenile toxicology study, effects upon growth, delay in vaginal opening and preputial separation were observed at approximately 0.3 to 2 times the average paediatric exposure at the highest recommended dose of 340 mg/m2.
Noorte rottide toksilisuse uuringus täheldati toimet kasvule, tupe avanemisele ja eesnaha eraldumisele ligikaudu 0,3- kuni 2- kordse keskmise laste plasmakontsentratsiooni korral, mis saadi kasutades kõrgeimat soovituslikku annust 340 mg/m2.
In the juvenile toxicology study, effects upon growth, delay in vaginal opening and preputial separation were observed at approximately 0.3 to 2 times the average paediatric exposure at the highest recommended dose of 340 mg/m2.
Noorte rottide toksilisuse uuringus täheldati toimet kasvule, tupe avanemisele ja eesnaha eraldumisele ligikaudu 0,3- kuni 2-kordse keskmise laste plasmakontsentratsiooni korral, mis saadi kasutades kõrgeimat soovituslikku annust 340 mg/m2.
In the juvenile toxicology study, effects upon growth, delay in vaginal opening and preputial separation were observed at approximately 0.3 to 2 times the average paediatric exposure at the highest recommended dose of 340 mg/m2.
Noorte rottide toksilisuse uuringus täheldati toimet kasvule, tupe avenemisele ja eesnaha eraldumisele ligikaudu 0,3- kuni 2- kordse keskmise laste plasmakontsentratsiooni korral, mis saadi kasutades kõrgeimat soovituslikku annust 340 mg/m2.
In the kidney, desoxycortone causes sodium and chloride ion retention, and hydrogen and potassium ion excretion, creating an osmotic gradient.
Desoksükortoon põhjustab neerudes naatrium- ja kloriidiioonide peetust ning vesiniku- ja kaaliumiioonide eritumist, tekitades osmootilise gradiendi.
In the kidney, spironolactone inhibits the aldosterone-induced sodium retention leading to increase in sodium, and subsequently water excretion, and potassium retention.
Neerudes inhibeerib spironolaktoon aldosteroonist tingitud naatriumpeetust, tuues kaasa naatriumi ja seejärel vee eritumise ning kaaliumipeetuse.
In the KRAS wild-type population of the CALGB/SWOG 80405 study (n=1137), superiority of cetuximab plus chemotherapy over bevacizumab plus chemotherapy was not shown based on an interim analysis.
Uuringu CALGB/SWOG 80405 (n=1137) vaheanalüüsi tulemuste põhjal ei täheldatud metsikut tüüpi KRAS-ga populatsioonis tsetuksimabi pluss keemiaravi paremust võrreldes bevatsizumab pluss keemiaraviga.
In the large study in patients with coronary heart disease and without clinical heart failure, a specific subgroup of patients who had symptomatic angina had a small but significant increase in the combined risk of cardiovascular death or non-fatal heart attack with Corlentor compared with placebo (3.4% vs 2.9% yearly incidence rates).
Südame pärgarteritõvega ja kliinilise südamepuudulikkuseta patsientide suures uuringus täheldati sümptomaatilise stenokardiaga patsientide erirühmas kardiovaskulaarse surma või mittefataalse südameinfarkti kombineeritud riski väikest, kuid olulist suurenemist: Corlentori kasutamisel 3,4% ja platseebo kasutamisel 2,9%.
In the large study in patients with coronary heart disease and without clinical heart failure, a specific subgroup of patients who had symptomatic angina had a small but significant increase in the combined risk of cardiovascular death or non-fatal heart attack with Procoralan compared with placebo (3.4% vs 2.9% yearly incidence rates).
Südame pärgarteritõvega ja kliinilise südamepuudulikkuseta patsientide suures uuringus täheldati sümptomaatilise stenokardiaga patsientide erirühmas kardiovaskulaarse surma või mittefataalse südameinfarkti kombineeritud riski väikest, kuid olulist suurenemist: Procoralani kasutamisel 3,4% ja platseebo kasutamisel 2,9%.
In the large study that focused mainly on pneumonia, the percentage of children who had bacterial pneumonia was 2.3% (240 out of over 10,000) among those given Synflorix compared with 3% (304 out of over 10,000) among those given the comparator.
Laiaulatuslikus põhiliselt kopsupõletikule keskendunud uuringus oli Synflorixi rühmas bakteriaalset kopsupõletikku 2,3% (240 juhtu enam kui 10 000st) ja võrdlusvaktsiini rühmas 3% (304 juhtu enam kui 10 000st).