natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the absence of pharmacokinetic studies in patients with stable severe hepatic impairment (Child Pugh Grade C) without decompensation, caution should be exercised when ritonavir is used as a pharmacokinetic enhancer as increased levels of the co-administered PI may occur.
Farmakokineetiliste uuringute puudumisel stabiilse raske kompenseerimata maksakahjustusega patsientidel (Child Pugh’ klass C) tuleb olla ettevaatlik ritonaviiri kasutamisel farmakokineetilise toime tugevdajana, kuna samaaegselt manustatava proteaasi inhibiitori plasmakontsentratsioon võib suureneda.
In the absence of premedication, inhaled concentrations of sevoflurane in the range 3.7 to 3.8% will provide surgical levels of anaesthesia in the healthy dog.
Premedikatsiooni puudumisel võib saavutada tervel koeral kirurgilise anesteesia järgu inhaleeritava sevofluraani 3,7–3,8%-lise kontsentratsiooniga.
In the absence of premedication, inhaled concentrations of sevoflurane in the range of 3.7 to 3.8% will provide surgical levels of anaesthesia in the healthy dog.
Premedikatsiooni puudumisel võib saavutada tervel koeral kirurgilise anesteesia järgu inhaleeritava sevofluraani 3,7–3,8%-lise kontsentratsiooniga.
In the absence of specific clinical data in patients with impaired hepatic or renal function, stiripentol is not recommended for use in patients with impaired hepatic and/or renal function.
Spetsiifiliste kliiniliste andmete puudumisel maksa või neerude funktsioonihäiretega patsientide kohta ei ole maksa ja/või neerude funktsioonihäiretega patsientidel soovitatav stiripentooli kasutada.
In the absence of specific information, the use in animal suffering from Cushing’s syndrome shall be based on the risk-benefit assessment.
Täpse teabe puudumisel peab Cushingi sündroomi põdevate loomade ravi põhinema kasu-riski hinnangul.
In the absence of specific studies in children, the drug interactions with propranolol are those known in adults.
Koostoime uuringuid pole lastel läbi viidud ja koostoime propranolooliga on teada ainult täiskasvanute puhul.
In the absence of specific studies, ellaOne is not recommended.
Spetsiifiliste uuringute puudumise tõttu ei ole ellaOne'i soovitatav kasutada.
In the absence of specific studies, no alternate dose recommendations for ellaOne can be made.
Spetsiifiliste uuringute puudumise tõttu ei ole võimalik kehtestada ellaOne'i alternatiivseid annuseid.
In the absence of specific studies, ulipristal acetate is not recommended in patients with moderate or severe hepatic impairment unless the patient is closely monitored (see sections 4.4 and 5.2).
Spetsiifiliste uuringute puudumise tõttu ei ole ulipristaalatsetaadi kasutamine mõõduka kuni raske maksakahjustusega patsientidel soovitatav, välja arvatud juhul, kui patsienti pidevalt jälgitakse (vt lõigud 4.4 ja 5.2).
In the absence of the 6 mg/ml oral suspension formulation, the pharmacy compounded preparation should preferentially be used.
6 mg/ml suukaudse suspensiooni ravimvormi puudumisel tuleb eelistatult kasutada apteegis valmistatud ravimit.
In the active treatment arm, Xtandi was administered orally at a dose of 160 mg daily.
Aktiivse ravi rühmas manustati Xtandi’t suukaudselt annuses 160 mg ööpäevas.
In the active treatment arm, ZYTIGA was administered at a dose of 1,000 mg daily in combination with low dose prednisone or prednisolone 5 mg twice daily.
Aktiivse ravi rühmas manustati ZYTIGA’t annuses 1000 mg ööpäevas kombinatsioonis väikses annuses prednisooni või prednisolooniga 5 mg kaks korda ööpäevas.
In the active-controlled clinical study conducted in Europe, silodosin 8 mg once daily was shown to be non inferior to tamsulosin 0.4 mg once daily: the adjusted mean difference (95 % CI) in the IPSS Total Score between treatments in the per-protocol population was 0.4 (-0.4 to 1.1).
Euroopas läbi viidud aktiivse kontrolliga kliinilises uuringus ei jäänud üks kord ööpäevas manustatav silodosiini 8 mg annus statistiliselt alla üks kord päevas manustatavale 0,4 mg tamsulosiinile: kohandatud keskmine vahe (95% CI) ravide vahel oli IPSS-i koguskooris protokollipõhises populatsioonis 0,4 (-0,4...1,1).
In the active-controlled study (the DECIDE study), 919 patients received Zinbryta (150 mg, every 4 weeks) and 922 patients received interferon beta-1a intramuscular, (30 microgram weekly) for a minimum of 2 years and up to 3 years.
Aktiivse kontrolliga uuringus (uuring DECIDE) said 919 patsienti Zinbryta’t (150 mg, iga 4 nädala järel) ja 922 patsienti said beeta-1a interferooni intramuskulaarse süstena (30 mikrogrammi üks kord nädalas) minimaalselt 2 aasta ja maksimaalselt 3 aasta jooksul.
In the active-controlled, randomised, double-blind, multicenter, non-inferiority trial of MabThera in granulomatosis with polyangiitis and microscopic polyangiitis, 24% of patients in the MabThera group (single course) and 23% of patients in the cyclophosphamide group developed CTC grade 3 or greater neutropenia.
MabThera aktiivse võrdlusravimiga kontrollitud randomiseeritud topeltpimedas mitmekeskuselises samaväärsuse uuringus granulomatoosse polüangiidi ja mikroskoopilise polüangiidiga patsientidel tekkis CTC 3. või suurema raskusastme neutropeenia 24%-l patsientidest MabThera grupis (üks ravikuur) ja 23%-l tsüklofosfamiidi grupis.
In the acute conditions listed, Jentadueto should be temporarily discontinued.
Loetletud ägedate haigusseisundite korral tuleb Jentadueto-ravi ajutiselt katkestada.
In the add-on study with interferon beta-1a, the risk of disability getting worse and the number of relapses were reduced, but the way the study was designed did not allow the clear identification of whether these results were due to Tysabri only or to the combination.
Uuringus, kus Tysabrit lisati beeta-1a- interferoonile, vähenesid puude süvenemise risk ja relapside arv, kuid uuringu ülesehitus ei võimaldanud selgelt tuvastada, kas see tulemus oli tingitud üksnes Tysabrist või ravimite kombinatsioonist.
In the additional phase 3 CONFIRMS study, for which results became available after the marketing authorisation for ADENURIC was first issued, the primary efficacy endpoint was the proportion of patients whose serum urate level was < 6.0 mg/dL at the final visit.
3. faasi lisauuringus CONFIRMS, mille tulemused said teatavaks pärast müügiloa väljastamist, oli esmaseks efektiivsuse tulemusnäitajaks patsientide osakaal, kellel seerumi kusihappe tasemed olid viimasel visiidil <6,0 mg/dl.
In the additional studies, once- and twice-daily Sprycel had similar rates of effectiveness, but the once-daily dose caused fewer side effects.
Lisauuringutes oli nii üks kui kaks korda ööpäevas manustatud Sprycel sama efektiivne, ent üks kord ööpäevas võetav annus tekitas vähem kõrvalnähte.
In the additional study of Cimzia used on its own, more patients who received Cimzia achieved 20% reductions compared with those who received placebo.
Täiendavas uuringus, kus uuriti Cimzia kasutamist ainsa ravimina, vähenesid sümptomid 20% võrra rohkematel Cimzia-rühma patsientidel kui platseeborühma patsientidel.
In the additional study, more than half of the patients who could not be treated with deferoxamine had responded to treatment with Exjade after a year, including patients aged between 2 and 5 years.
Lisauuringus tekkis enam kui pooltel patsientidel (sh 2–5-aastastel), keda deferoksamiiniga ravida ei saanud, Exjade üheaastase ravi järel ravivastus.
In the additional study, patients reported that they were ‘satisfied’ or ‘very satisfied’ with PecFent treatment for around 90% of breakthrough pain episodes.
Täiendavas uuringus teatasid patsiendid, et nad on umbes 90% läbilöögivaluhoogude korral PecFentiga rahul või väga rahul.
In the adjuvant setting, Glivec was investigated in a multicentre, double-blind, long-term, placebo- controlled phase III study (Z9001) involving 773 patients.
Adjuvantraviks kasutatuna uuriti Glivec’it mitmekeskuselises, topeltpimedas, pikaajalises platseebokontrollitud III faasi uuringus (Z9001), kus osales 773 patsienti.
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-positiivse ja lümfisõlm –negatiivne rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3-nädalaste vahedega (TAC- režiim) (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-positiivse ja lümfisõlm-negatiivse rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (TAC režiim) (vt ka “Annuste kohandamine ravi käigus”).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-siiretega ja lümfisõlm-siireteta rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (TAC raviskeem) (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-siiretega rinnanäärmevähi adjuvantravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-siiretega rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (TAC raviskeem) (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m2 administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m2 and cyclophosphamide 500 mg/m2 every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-siiretega rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment of operable node-positive and node-negative breast cancer, the recommended dose of docetaxel is 75 mg/m² administered 1-hour after doxorubicin 50 mg/m² and cyclophosphamide 500 mg/m² every 3 weeks for 6 cycles (TAC regimen) (see also Dose adjustments during treatment).
Opereeritava lümfisõlm-positiivse rinnanäärmevähi adjuvantses ravis on dotsetakseeli soovitatav annus 75 mg/m2, manustatuna 1 tund pärast doksorubitsiini manustamist annuses 50 mg/m2 ja tsüklofosfamiidi 500 mg/m2 6 ravitsükli jooksul 3–nädalaste vahedega (vt Annuste kohandamine ravi käigus).
In the adjuvant treatment setting, Herceptin was investigated in 4 large multicentre, randomised, trials.
Herceptin’i kasutamist adjuvantravina uuriti neljas suures mitmekeskuselises randomiseeritud uuringus:
In the adolescent (13-17 years) schizophrenia population with aripiprazole exposure of 5 to 30 mg up to 72 months, incidence of low serum prolactin levels in females (< 3 ng/ml) and males (< 2 ng/ml) was 25.6% and 45.0%, respectively.
Noorukite (13...17 aastat) skisofreenia populatsioonil aripiprasooli ekspositsiooniga 5 kuni 30 mg kuni 72 kuud oli madala prolaktiini taseme esinemissagedus naistel (< 3 ng/ml) ja meestel ((<2 ng/ml) vastavalt 25,6 % ja 45,0 %.
In the adolescent (13-17 years) schizophrenia population with aripiprazole exposure of 5 to 30 mg up to 72 months, incidence of low serum prolactin levels in females (<3 ng/ml) and males (<2 ng/ml) was 25.6% and 45.0%, respectively.
Noorukite (13...17 aastat) skisofreenia populatsioonil aripiprasooli ekspositsiooniga 5 kuni 30 mg kuni 72 kuud oli madala prolaktiini taseme esinemissagedus naistel (< 3 ng/ml) ja meestel (<2 ng/ml) vastavalt 25,6 % ja 45,0 %.
In the adolescent study, bactericidal responses following two doses of Bexsero were stratified by baseline hSBA less than 1:4 or equal to or greater than 1:4.
Noorukitega teostatud uuringus stratifitseeriti bakteritsiidseid reaktsioone pärast kahe Bexsero annuse manustamist hSBA algväärtuse järgi, mis oli väiksem kui 1:4, sellega võrdne või suurem kui 1:4.
In the adult placebo-controlled studies, a decrease in haemoglobin concentration to below 10 g/dL from baseline was reported in 8.0% of bosentan-treated patients and 3.9% of placebo-treated patients (see section 4.4).
Täiskasvanutel platseebokontrolliga uuringutes esines hemoglobiini kontsentratsiooni langust alla 10 g/l võrreldes lähtetasemega 8,0% bosentaanravi saanud patsientidest ja 3,9% platseebot saanud patsientidest (vt lõik 4.4).
In the AFFIRM trial, six patients (0.8%) experienced a seizure out of 800 post-chemotherapy patients treated with a daily dose of 160 mg enzalutamide, whereas no seizures occurred in patients receiving placebo.
Uuringus AFFIRM esines 800st kemoteraapiat saanud patsiendist, keda raviti 160 mg ensalutamiidi annusega iga päev, krambihooge kuuel patsiendil (0,8%); platseebot saavatel patsientidel krambihooge ei esinenud.
In the age groups 3 to < 12 years (n=36) and 12 to <18 years (n=26), mean IOP reduction at Week 12 in the travoprost group was similar to that in the timolol group.
Vanuserühmades 3 kuni < 12 aastat (n=36) ja 12 kuni < 18 aastat (n=26) olid keskmised silmasisese rõhu alanemised 12. uuringunädalal travoprosti rühmas sarnased timolooli rühmaga.
In the all- randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739 - 0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705 - 0.971; p = 0.0203).
Kogu randomiseeritud populatsioonis oli kapetsitabiin parem kui 5FU/LV nii haigusvaba elulemuse (riskisuhe 0,849; 95% CI 0,739…0,976; p = 0,0212) kui üldise elulemuse suhtes (riskisuhe 0,828; 95% CI 0,705…0,971; p = 0,0203).
In the all-randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5-FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739 - 0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705 - 0.971; p = 0.0203).
Kogu randomiseeritud populatsioonis oli kapetsitabiin parem kui 5FU/LV nii haigusvaba elulemuse (riskisuhe 0,849; 95% CI 0,739…0,976; p = 0,0212) kui üldise elulemuse suhtes (riskisuhe 0,828; 95% CI 0,705…0,971; p = 0,0203).
In the all-randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739 - 0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705 - 0.971; p = 0.0203).
Kogu randomiseeritud populatsioonis oli kapetsitabiin parem kui 5FU/LV nii haigusvaba elulemuse (riskisuhe 0,849; 95% CI 0,739…0,976; p = 0,0212) kui üldise elulemuse suhtes (riskisuhe 0,828; 95% CI 0,705…0,971; p = 0,0203).
In the all-randomised population, tests for difference of capecitabine vs 5-FU/LV in disease-free and overall survival showed hazard ratios of 0.88 (95% CI 0.77 – 1.01; p = 0.068) and 0.86 (95% CI 0.74 – 1.01; p = 0.060), respectively.
Kogu randomiseeritud populatsioonis näitasid kapetsitabiini vs 5-FU/LV erinevuse testid haigusvaba ja üldise elulemuse riski suhet vastavalt 0,88 (95 % CI 0,77…1,01; p = 0,068) ja 0,86 (95 % CI 0,74…1,01; p = 0,060).
In the alogliptin group, 12.7% (344 subjects) experienced an event within the secondary MACE composite endpoint, compared with 13.4% (359 subjects) in the placebo group [Hazard Ratio = 0.95; 1-sided 99% Confidence Interval: 0-1.14].
Alogliptiini rühmas tekkis 12,7%-l (344 uuringus osalejat) näht oluliste südame-veresoonkonnaga seotud kõrvaltoimete teisese liittulemusnäitaja raames võrreldes 13,4%-ga (359 uuringus osalejat) platseeborühmas [riskisuhe = 0,95; ühepoolne 99% usaldusvahemik: 0–1,14]
In the alogliptin group, 12.7% (344 subjects) experienced an event within the secondary MACE composite endpoint, compared with 13.4% (359 subjects) in the placebo group [Hazard Ratio = 0.95; 1-sided 99% Confidence Interval: 0-1.14].
Alogliptiini rühmas tekkis 12,7%-l (344 uuringus osalejat) näht oluliste südame-veresoonkonnaga seotud kõrvaltoimete teisese liittulemusnäitaja raames võrreldes 13,4%-ga (359 uuringus osalejat) platseeborühmas [riskisuhe = 0,95; ühepoolne 99% usaldusvahemik: 0–1,14].
In the alternating treatment study, the treatment schedule combining Ferriprox for five days with deferoxamine for two days reduced blood ferritin levels to the same extent as deferoxamine taken on its own.
Vahelduva raviga uuringus vähendas raviskeem, kus Ferriproxi kasutati viis päeva ja deferoksamiini kaks päeva nädalas, ferritiinisisaldust samal määral kui ainult deferoksamiin.
In the AMPLIFY study a total of 5,395 patients were randomised to treatment with apixaban 10 mg twice daily orally for 7 days followed by apixaban 5 mg twice daily orally for 6 months, or enoxaparin 1 mg/kg twice daily subcutaneously for at least 5 days (until INR 2) and warfarin (target INR range 2.0-3.0) orally for 6 months.
AMPLIFY uuringus osales kokku 5395 patsienti, kes randomiseeriti ravirühma, mis sai 10 mg apiksabaani suukaudselt kaks korda ööpäevas seitsme päeva jooksul ja seejärel 5 mg apiksabaani suukaudselt kaks korda ööpäevas kuue kuu jooksul, või rühma, mis sai enoksapariini 1 mg/kg subkutaanselt kaks korda ööpäevas vähemalt viie päeva jooksul (kuni INR oli ≥ 2) ja kuue kuu jooksul suukaudselt varfariini (eesmärgiks seatud INR-i vahemik 2,0...3,0).
In the APC trial, the relative risks compared to placebo for a composite endpoint (adjudicated) of cardiovascular death, myocardial infarction, or stroke were 3.4 (95% CI 1.4 - 8.5) with celecoxib 400 mg twice daily and 2.8 (95% CI 1.1 - 7.2) with celecoxib 200 mg twice daily.
APC uuringus olid kardiovaskulaarsete surmade, müokardiinfarkti ja insuldi kombineeritud tulemusnäitaja (koondatud) suhtelised riskid võrreldes platseeboga 3,4 (95% usaldusintervall 1,4…8,5), kui tselekoksiibi manustati annustes 400 mg kaks korda ööpäevas, ning 2,8 (95% usaldusintervall 1,1…7,2), kui tselekoksiibi manustati annustes 200 mg kaks korda ööpäevas.
In the Aranesp group, 83% were receiving dialysis and 17% were not receiving dialysis.
Aranesp’i rühmas sai dialüüsravi 83% ja ei saanud dialüüsravi 17% patsientidest.
In the arteries supplying the lungs (pulmonary embolism)
Kopse verega varustavates arterites (kopsuemboolia)
In the AS001 clinical trial, Cimzia-treated patients reported significant improvements in physical function as assessed by the BASFI and in pain as assessed by the Total and Nocturnal Back Pain NRS scales as compared to placebo.
AS001 kliinilises uuringus paranes Cimzia’ga ravitud patsientidel võrreldes platseeboga märkimisväärselt füüsiline funktsioon (hinnatuna BASFI järgi) ja valu (hinnatuna Total and Nocturnal Back Pain NRS skaalal).
In the ASTRAL-3 study, the Y93H RAV was detected at baseline in 9% of patients treated with Epclusa.
Uuringus ASTRAL-3 tuvastati ravieelselt Y93H RAV 9%-l Epclusaga ravitud patsientidest.
In the Avastin-containing arms, patients could receive Avastin as a single-agent every 3 weeks until disease progression or unacceptable toxicity.
Avastin’i sisaldavates gruppides võisid patsiendid saada Avastin’i monoteraapiana iga 3 nädala järel kuni haiguse progresseerumiseni või vastuvõetamatute kõrvaltoimete tekkimiseni.
In the BCIRG 006 study Herceptin was administered either in combination with docetaxel, following AC chemotherapy (AC→DH) or in combination with docetaxel and carboplatin (DCarbH).
Uuringus BCIRG 006 manustati Herceptin’i kas kombinatsioonis dotsetakseeliga pärast AC kemoteraapiat (AC→DH) või kombinatsioonis dotsetakseeli ja karboplatiiniga (DCarbH).
In the Betaferon pack you will find:
Betaferon’i pakendist leiate te:
In the blinded comparison of vandetanib vs. placebo, only 2 patients known to be RET negative at all 6 exons received vandetanib and none demonstrated responses.
Vandetaniibi ja platseebo pimendatud võrdluses said ainult kaks patsienti (RET-mutatsioonita kõigis kuues eksonis) vandetaniibravi ning kummalgi ei tekkinud ravivastust.
In the body, 5-FU takes the place of pyrimidine and interferes with the enzymes involved in making new DNA.
5-FU asendab organismis pürimidiini ja mõjutab uue DNA sünteesis osalevaid ensüüme.
In the body, 6–mercaptopurine is converted within cells into a substance that interferes with the production of new DNA.
Organismis muutub 6-merkaptopuriin rakkudes aineks, mis takistab uue DNA tekkimist, mis omakorda pärsib rakkude jagunemist.
In the body, a hormone called ‘thrombopoietin’ stimulates the production of platelets by attaching to certain receptors in the bone marrow.
Inimorganismis stimuleerib trombotsüütide teket hormoon trombopoetiin, mis seondub luuüdi teatud retseptoritega.
In the body, a hormone called ‘thrombopoietin’ stimulates the production of platelets in the bone marrow.
Organismis stimuleerib hormoon trombopoetiin trombotsüütide teket luuüdis.
In the body, antithrombin blocks thrombin, a substance that plays a central role in the process of blood clotting.
Antitrombiin blokeerib organismis trombiini – aine, millel on vere hüübimises keskne roll.
In the body, everolimus first attaches to a protein called FKBP-12 that is found inside cells to make a ‘complex’.
Everoliimus kinnitub organismi rakkudes leiduva valgu FKBP-12 külge, moodustades kompleksi.
In the body, factor VII is involved in blood clotting.
VII hüübimistegur on üks organismi ainetest, mis osaleb vere hüübimises.
In the body, FSH stimulates the production of eggs, and LH stimulates their release.
Follitropiin stimuleerib munarakkude teket ja lutropiin stimuleerib nende vabanemist.
In the body, it is converted into mycophenolic acid, which blocks an enzyme called ‘inosine monophosphate dehydrogenase’.
See muundub organismis mükofenoolhappeks, mis blokeerib ensüümi inosiinmonofosfaat-dehüdrogenaasi.
In the body, it is converted into mycophenolic acid, which blocks an enzyme called ‘inosine monophosphate dehydrogenase’.
See muundub organismis mükofenoolhappeks, mis blokeerib ensüümi inosiinmonofosfaatdehüdrogenaasi.
In the body, pemetrexed is converted into an active form that blocks the activity of the enzymes that are involved in producing ‘nucleotides’ (the building blocks of DNA and RNA, the genetic material of cells).
Pemetrekseed muundub organismis aine aktiivseks vormiks, mis blokeerib nukleotiidide (rakkude geenimaterjali DNA ja RNA komponendid) tekkes osalevate ensüümide toime.
In the body, pemetrexed is converted into an active form that blocks the activity of the enzymes that are involved in producing ‘nucleotides’ (the building blocks of DNA and RNA, the genetic material of cells).
Pemetrekseed muundub organismis aine aktiivseks vormiks, mis blokeerib nukleotiidide (rakkude geenimaterjali DNA ja RNA komponendid) tekkes osalevate ensüümide toimet.