natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with hidradenitis suppurativa, a dose of 160 mg Humira on Week 0 followed by 80 mg on Week 2 achieved serum adalimumab trough concentrations of approximately 7 to 8 μg/mL at Week 2 and Week 4.
Hidradenitis suppurativa’ga patsientidel, saavutati Humira annusega 160 mg 0-nädalal, millele järgnes 80 mg 2. nädalal, läbivalt adalimumabi plasmatase ligikaudu 7...8 μg/mL teisel ja neljandal nädalal.
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes with kidney disease, dizziness when getting up from lying or sitting position, low blood pressure when getting up from a lying or sitting position, pain in joints or muscles and decreased levels of a protein in the red blood cells (haemoglobin) were also reported.
Kõrgvererõhutõve ning teist tüüpi diabeediga kaasuva neeruhaigusega patsientidel on teatatud ka pearinglusest lamavast või istuvast asendist püsti tõustes, madalast vererõhust lamavast või istuvast asendist püsti tõustes, valust liigestes või lihastes ning valgusisalduse vähenemisest punastes verelibledes (hemoglobiin).
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes with renal disease, dizziness when getting up from a lying or sitting position, low blood pressure when getting up from a lying or sitting position, pain in joints or muscles and decreased levels of a protein in the red blood cells (haemoglobin) were also reported.
Kõrge vererõhu ning teist tüüpi diabeediga ja neeruhaigusega patsientidel: pearinglus, eeskätt istuvast või lamavast asendist püsti tõustes, madal vererõhk lamavast või istuvast asendist püsti tõustes, valu liigestes ja lihasvalud ning hemoglobiinisisalduse vähenemine punastes verelibledes.
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes, 300 mg (four tablets a day) once daily is the preferred maintenance dose for the treatment of associated kidney disease.
Kõrge vererõhu ja teist tüüpi diabeediga patsientidel on kaasuva neeruhaiguse raviks soovitatav säilitusannus 300 mg (neli tabletti päevas) üks kord päevas.
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes, 300 mg (two tablets a day) once daily is the preferred maintenance dose for the treatment of associated kidney disease.
Kõrge vererõhu ja teist tüüpi diabeediga patsientidel on kaasuva neeruhaiguse raviks soovitatav säilitusannus 300 mg (kaks tabletti päevas) üks kord päevas.
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes, 300 mg once daily is the preferred maintenance dose for the treatment of associated kidney disease.
Kõrge vererõhu ja teist tüüpi diabeediga patsientidel on kaasuva neeruhaiguse raviks soovitatav säilitusannus 300 mg üks kord päevas.
In patients with high blood pressure and type 2 diabetes, 300 mg once daily is the preferred maintenance dose for the treatment of associated kidney disease.
Kõrgvererõhutõve ja teist tüüpi diabeediga kaasuva neeruhaigusega patsiendid Kõrgvererõhutõve ja teist tüüpi diabeediga patsientidel on kaasuva neeruhaiguse raviks eelistatud säilitusannus 300 mg üks kord ööpäevas.
In patients with high levels of inhibitor, factor IX therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Kõrge inhibiitorite tasemega patsientidel võib ravi IX faktoriga olla ebaefektiivne ja tuleb mõelda muudele ravivõimalustele.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII substitution therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Inhibiitori kõrge tasemega patsientidel võib VIII hüübimisfaktoriga asendusravi olla ebaefektiivne siis tuleks kaaluda teisi ravivõimalusi.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Inhibiitori kõrgete tasemetega patsientidel ei pruugi faktor VIII-ravi tõhus olla ja kaaluda tuleb muid ravivõimalusi.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Kõrge inhibiitorite tasemega patsientidel ei pruugi ravi VIII faktoriga olla efektiivne ning kaaluda tuleb teisi ravivõimalusi.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Kõrge inhibiitorite tasemega patsientidel ei pruugi VIII faktori ravi olla efektiivne ja tuleb kaaluda teisi ravivõimalusi.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options, such as immune tolerance induction (ITI), should be considered.
Kõrge inhibiitorite tasemega patsientidel ei pruugi ravi VIII hüübimisfaktoriga olla efektiivne ja tuleb kaaluda teisi ravivõimalusi, nt immuuntolerantsuse induktsiooni (ITI).
In patients with high titres of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Kui patsiendil on inhibiitori tiitrid kõrged, ei pruugi ravi VIII hüübimisfaktoriga olla efektiivne ja tuleb kaaluda muid ravivõimalusi.
In patients with high tumour burden, corresponding figures were 16/81 (20%) and 2/28 (7%) (see section 4.4).
Rohke kasvajakoega patsientidel olid vastavad näitajad 16/81 (20%) ja 2/28 (7%); (vt lõik 4.4).
In patients with HIV
HIV-ga patsiendid
In patients with HIV infection For reversal of neutropenia
HIV-infektsiooniga patsiendid Neutropeenia pöördumine
In patients with HIV infection, cases of pancreatitis and peripheral neuropathy (or paresthesia) have been reported.
HIV-infektsiooniga patsientidel on teatatud pankreatiidi ja perifeerse neuropaatia (või paresteesia) juhtudest.
In patients with HT-1, these intermediates are converted to the toxic metabolites succinylacetone and succinylacetoacetate.
HT-1’ga patsientidel tekivad nendest vaheühenditest toksilised metaboliidid suktsinüülatsetoon ja suktsinüülatsetoatsetaat.
In patients with hypereosinophilic syndrome (HES) with occult infiltration of HES cells within the myocardium, isolated cases of cardiogenic shock/left ventricular dysfunction have been associated with HES cell degranulation upon the initiation of imatinib therapy.
Hüpereosinofiilse sündroomiga (HES) patsientidel, kellel on HES-rakkude varjatud infiltratsioon müokardis, on imatiniibravi alustamise järel üksikjuhtudel tekkinud kardiogeenne šokk/vasaku vatsakese düsfunktsioon koos HES-rakkude degranulatsiooniga.
In patients with hypergammaglobulinemia, normalization of IgG levels was observed by Week 52 in 49% and 20% of patients receiving Benlysta and placebo, respectively.
Hüpergammaglobulineemiaga patsientidel täheldati IgG taseme normaliseerumist 52. nädalaks vastavalt 49%-l ja 20%-l Benlysta’t ja platseebot saanud patsientidest.
In patients with impaired hepatic function, atosiban should be used with caution.
Maksatalitluse häirega patsientidel tuleb atosibaani kasutada ettevaatusega..
In patients with impaired liver function, lactate clearance may be restricted.
Maksafunktsiooni häirega patsientidel võib väheneda laktaadi kliirens.
In patients with impaired renal function (stages 2 to 4 according to the international classification of chronic kidney disease, i.e. creatinine clearance between 15 and 89 ml/min), Cmax and AUC tended to be increased by a factor of 2.5 without any impact on half-life (see section 4.2).
Kahjustatud neerufunktsiooniga patsientidel (kroonilise neeruhaiguse rahvusvahelise klassifikatsiooni järgi 2. kuni 4. aste, s.t kreatiniini kliirens 15...89 ml/min) kaldusid Cmax ja AUC olema 2,5 korda suuremad, ilma et see oleks mõjutanud ravimi poolväärtusaega (vt lõik 4.2).
In patients with impaired renal function, imatinib plasma exposure seems to be higher than that in patients with normal renal function, probably due to an elevated plasma level of alpha-acid glycoprotein (AGP), an imatinib-binding protein, in these patients.
Neerufunktsiooni häirega patsientidel on täheldatud imatiniibi kõrgemat ekspositsiooni plasmas kui normaalse neerufunktsiooniga patsientidel, mis on arvatavasti tingitud happelise alfa- glükoproteiini, imatiniibi siduva valgu, plasmakontsentratsiooni suurenemisest neil patsientidel.
In patients with impaired renal function, imatinib plasma exposure seems to be higher than that in patients with normal renal function, probably due to an elevated plasma level of alpha-acid glycoprotein (AGP), an imatinib-binding protein, in these patients.
Neerufunktsiooni häirega patsientidel on täheldatud imatiniibi kõrgemat plasmakontsentratsiooni kui normaalse neerufunktsiooniga patsientidel, mis on arvatavasti tingitud happelise alfa glükoproteiini (alfa-acid glycoprotein, AGP), imatiniibi siduva valgu, plasmakontsentratsiooni suurenemisest neil patsientidel.
In patients with impetigo, Altargo was more effective than placebo, with 119 (85.6%) of the 139 patients using Altargo and 37 (52.1%) of the 71 using placebo responding to treatment.
Impetiigoga patsientidel oli Altargo platseebost efektiivsem – ravivastus tekkis 119 patsiendil (85,6%) 139 patsiendist, kes kasutasid Altargot, ja 37 patsiendil (52,1%) 71 platseebot kasutanud patsiendist.
In patients with inadequate initial response, additional response after this time is unlikely.
Kui esialgne ravivastus on ebapiisav, on ravivastuse paranemine seejärel ebatõenäoline.
In patients with inborn deficiency of
Koolhape on inimese peamine esmane sapphape.
In patients with influenza who were receiving oseltamivir, there have been postmarketing reports of convulsions and delirium (including symptoms such as altered level of consciousness, confusion, abnormal behaviour, delusions, hallucinations, agitation, anxiety, nightmares), in a very few cases resulting in self-injury or fatal outcomes.
Oseltamiviiri saanud gripihaigetel on ravimi turuletulekujärgselt kirjeldatud krampe ja deliiriumit (sealhulgas sümptomeid, nagu teadvuse häired, segasus, käitumishäired, meelepetted, hallutsinatsioonid, agitatsioon, ärevus, hirmuunenäod), mis väga üksikutel juhtudel on lõppenud enesevigastamise või surmaga.
In patients with influenza who were receiving Tamiflu, there have been postmarketing reports of convulsions and delirium (including symptoms such as altered level of consciousness, confusion, abnormal behaviour, delusions, hallucinations, agitation, anxiety, nightmares), in a very few cases resulting in self-injury or fatal outcomes.
Tamiflu’d saanud gripihaigetel on ravimi turuletuleku järgselt kirjeldatud krampe ja deliiriumit (sealhulgas sümptomeid, nagu teadvuse häired, segasus, käitumishäired, meelepetted, hallutsinatsioonid, agitatsioon, ärevus, hirmuunenäod), mis väga üksikutel juhtudel on lõppenud enesevigastamise või surmaga.
In patients with insufficient response the dose should be increased to 60 mg, which is the usual maintenance dose in most patients.
Ebapiisava ravivastusega patsientidel tuleb annust suurendada kuni 60 mg- ni ööpäevas, mis on tavapärane säilitusannus enamikele patsientidele.
In patients with insufficient response to 60 mg, escalation up to 90 mg or 120 mg may therefore be considered.
Patsientidel, kelle ravivastus annusele 60 mg on ebapiisav, tuleb kaaluda annuse suurendamist kuni 90 mg või 120 mg-ni.
In patients with insufficient response to 60 mg, escalation up to 90 mg or 120 mg may therefore be considered.
Patsientidel, kellel esineb ebapiisav ravivastus annusele 60 mg, tuleb kaaluda annuse suurendamist kuni 90 mg või 120 mg-ni.
In patients with known bone marrow-infiltrating infections or malignancy, consider appropriate therapy for treatment of the underlying condition in addition to administration of filgrastim for treatment of neutropenia.
Teadaoleva luuüdi infektsioosse või kasvajalise infiltratsiooniga patsientidel peab kaaluma põhihaiguse ravi lisaks neutropeenia ravile filgrastiimiga.
In patients with known complete absence of dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) activity (see section 4.4),
Teadaolev dihüdropürimidiini dehüdrogenaasi (DPD) aktiivsuse täielik puudumine (vt lõik 4.4).
In patients with known dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) deficiency (see section 4.4).
Dihüdropürimidiini dehüdrogenaasi (DPD) defitsiit (vt lõik 4.4).
In patients with known predisposing risk factors for iritis/uveitis, and in patients with active intraocular inflammation, DuoTrav can be used with caution.
Patsientidel, kellel teadaolevalt esineb risk iriidile/uveiidile, samuti aktiivse intraokulaarse põletikuga patsientidel võib DuoTrav’i kasutada ettevaatusega.
In patients with known predisposing risk factors for iritis/uveitis, travoprost can be used with caution.
Patsientidel, kellel teadaolevalt esineb risk iriidile/uveiidile, tuleb travoprosti kasutada ettevaatusega.
In patients with liver scarring, Exviera treatment in combination with Viekirax and ribavirin resulted in a clearance rate of between 93% and 100% after 24 weeks of treatment.
Maksakoe sidekoestumisega patsientidel oli pärast 24-nädalast Exviera kombinatsioonravi Viekiraxi ja ribaviriiniga kliirens 93–100%.
In patients with liver scarring, Viekirax treatment in combination with dasabuvir and ribavirin resulted in a clearance rate of between 93% and 100% after 24 weeks of treatment.
Maksakoe sidekoestumisega patsientidel oli pärast 24-nädalast Viekiraxi kombinatsioonravi dasabuviiri ja ribaviriiniga kliirens 93–100%.
In patients with long-term stable angina, Corlentor was more effective than placebo at improving exercise capacity and was as effective as atenolol and amlodipine.
Pikaajalise stabiilse stenokardiaga patsientidel suurendas Corlentor platseebost efektiivsemalt koormustaluvust ning oli sama efektiivne kui atenolool ja amlodipiin.
In patients with long-term stable angina, Procoralan was more effective than placebo at improving exercise capacity and was as effective as atenolol and amlodipine.
Pikaajalise stabiilse stenokardiaga patsientidel suurendas Procoralan platseebost efektiivsemalt koormustaluvust ning oli sama efektiivne kui atenolool ja amlodipiin.
In patients with low albumin levels (≤ 35 g/L) or MELD score ≥ 10 at baseline, there was a three-fold greater risk of hepatic decompensation and an increase in the risk of a fatal adverse event compared to those with less advanced liver disease.
Patsientidel, kellel oli madal albumiini tase (≤ 35 g/l) või MELD skoor algtasemel ≥ 10, oli kolm korda suurem risk maksa dekompensatsiooni tekkeks ja suurenenud risk letaalse kõrvalnähu tekkeks võrreldes nende patsientidega, kellel haigus ei olnud nii kaugelearenenud.
In patients with low complement levels, normalization of C3 and C4 was observed by Week 52 in 38% and 44% of patients receiving Benlysta and in 17% and 19% of patients receiving placebo.
Komplemendi madala sisaldusega patsientide seas täheldati 52. nädalal C3 ja C4 sisalduse normaliseerumist 38%-l ja 44%-l Benlysta’t saanud ning 17%-l ja 19%-l platseebot saanud patsientidest.
In patients with low haemoglobin levels before initiating therapy, there is an increased risk of anaemia during treatment with AVAGLIM.
Patsientidel, kellel on enne ravi alustamist madal hemoglobiinitase, on AVAGLIM-ravi ajal suurenenud risk aneemia tekkeks.
In patients with lower body weights (<59 kg, the lowest body weight quartile) the fixed dose used in the Herceptin subcutaneous arm was not associated with an increased risk of cardiac events or significant drop in LVEF.
Madalama kehakaaluga patsientidel (<59 kg, alumine kehakaalu kvartiil) ei seostatud Herceptin’i subkutaanse ravi rühmas kasutatud fikseeritud annusega südame häirete riski suurenemist ega LVEF-i olulist langust.
In patients with lower risk myelodysplastic syndromes, 97 out of 148 patients (66%) taking 10 mg Revlimid in the first study did not need a blood transfusion for at least 56 days.
Müelodüsplastiliste sündroomide väikese riskiga patsientide esimeses uuringus, kus patsiendid võtsid 10 mg Revlimidi, ei vajanud vähemalt 56 päeva vereülekannet 97 patsienti 148st (66%).
In patients with lymphoid blast phase CML treated with the 140 mg once daily regimen, the median duration of MaHR was 5 months, the median PFS was 5 months, and the median overall survival was 11 months.
Lümfoblastses kriisis CML patsientidel, kes said ravi annusega 140 mg üks kord ööpäevas oli MaHR kestvuse mediaankeskmine 5 kuud; progressioonivaba elulemuse mediaan oli 4 kuud; üldise elulemuse mediaan oli 11 kuud.
In patients with macular oedema related to diabetes, who had not previously responded to, or were unsuitable for, other types of treatment, there was an average improvement in BCVA over both studies of 3.2 letters after Ozurdex 700 micrograms, compared with 1.5 letters after sham treatment
Diabeediga seotud makulaarse ödeemiga patsientidel, kelle haigus ei allu muule ravile või kellele see ei sobi, paranes parim korrigeeritud nägemisteravus mõlemas uuringus pärast 700 µg Ozurdexi manustamist keskmiselt 3,2 tähe võrra võrreldes 1,5 tähega pärast platseeboravi.
In patients with marked volume- and/or salt-depletion (e.g. patients with vomiting, diarrhoea or taking high doses of diuretics) symptomatic hypotension could occur after initiation of treatment with Edarbi.
Patsientidel kellel on märgatav vedeliku- ja/või soolapuudus (näiteks oksendavad, kõhulahtisusega või kõrgeid diureetikumide annuseid kasutavad patsiendid) võib peale Edarbi’ga ravi alustamist esineda sümptomaatilist hüpotensiooni.
In patients with marked volume- and/or salt-depletion (e.g. patients with vomiting, diarrhoea or taking high doses of diuretics) symptomatic hypotension could occur after initiation of treatment with Ipreziv.
Patsientidel kellel on märgatav vedeliku- ja/või soolapuudus (näiteks oksendavad, kõhulahtisusega või kõrgeid diureetikumide doose kasutavad patsiendid) võib peale Ipreziviga ravi alustamist esineda sümptomaatilist hüpotensiooni.
In patients with MCL (study LYM-3002), the incidence of herpes zoster infection was 6.7% in the BR- CAP arm and 1.2% in the R-CHOP arm (see section 4.8).
MRL patsientidel (uuring LYM-3002) oli herpes zoster infektsiooni esinemissagedus BR-CAP harus 6,7% ja R-CHOP harus 1,2% (vt lõik 4.8).
In patients with MCL (study LYM-3002), there was a higher incidence (56.7% versus 5.8%) of Grade ≥ 3 thrombocytopenia in the bortezomib treatment group (BzmbR-CAP) as compared to the non-bortezomib treatment group (rituximab, cyclophosphamide, doxorubicin, vincristine, and prednisone [R-CHOP]).
MRL patsientidel (uuring LYM-3002) esines ≥ 3. raskusastme trombotsütopeeniat suurema sagedusega (56,7% versus 5,8%) bortesomiibi ravirühmas (BzmbR-CAP) võrreldes mitte- bortesomiibi ravirühmaga (rituksimab, tsüklofosfamiid, doksorubitsiin, vinkristiin ja prednisoon [R- CHOP]).
In patients with metastatic colorectal cancer, cetuximab is used in combination with chemotherapy or as a single agent (see section 5.1).
Metastaatilise kolorektaalse vähi raviks kasutatakse tsetuksimabi kombinatsioonis keemiaraviga või üksikravimina (vt lõik 5.1).
In patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A), the mean AUC and Cmax increased by 17% and 22% respectively, compared to healthy control subjects.
Kerge maksakahjustusega (Child-Pugh’ A) patsientidel suurenesid keskmine AUC ja Cmax vastavalt 17% ja 22% tervete uuritavatega võrreldes.
In patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A), there was no significant changes in pharmacokinetics compared with normal healthy volunteers.
Kerge maksakahjustusega patsientidel (Child-Pugh’ klass A) ei olnud normaalsete tervete vabatahtlikega võrreldes farmakokineetikas olulisi muutusi.
In patients with mild moderate and severe hepatic impairment (according to the Child-Pugh classification), mean AUC and Cmax of linagliptin were similar to healthy matched controls following administration of multiple 5 mg doses of linagliptin.
Kerge, mõõduka ja raske maksapuudulikkusega patsientidel (Childi-Pugh’ klassifikatsiooni järgi) olid linagliptiini keskmised AUC ja Cmax väärtused pärast 5 mg linagliptiini korduvate annuste manustamist sarnased vastavate tervete kontrollisikute väärtustega.
In patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance  30–80 ml/min) compared to those with normal renal function (creatinine clearance > 80 ml/min), the most commonly reported events and their placebo-corrected frequencies included: constipation (8% versus 4%), dizziness (7% versus 5%), and nausea (4% versus 2%).
Kerge või mõõduka neerukahjustusega patsientidel (kreatiniini kliirens 30– 80 ml/min) esines võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientidega (kreatiniini kliirens > 80 ml/min) kõige sagedamini järgmisi nähte järgmiste platseeboga korrigeeritud sagedustega: kõhukinnisus (8%, võrreldes 4%-ga), pearinglus (7%, võrreldes 5%-ga) ja iiveldus (4%, võrreldes 2%-ga).
In patients with mild or moderate renal impairment (GFR 30 – 80 ml/min), Cmax and AUC of the active metabolite increased up to 1.5 and 1.8-fold, respectively, as compared to healthy subjects.
Kerge või mõõduka neerukahjustusega patsientidel (GFR 30…80 ml/min) suurenevad aktiivse metaboliidi Cmax ja AUC tervete patsientidega võrreldes vastavalt kuni 1,5- ja 1,8-kordseks.
In patients with mild or moderate renal impairment a loading dose of 200 mg may be considered but further dose titration (>200 mg daily) should be performed with caution.
Kerge ja mõõduka neerukahjustusega patsientidel võib kaaluda küllastusannuse 200 mg kasutamist, kuid edasise tiitrimise (>200 mg/ööpäevas) suhtes peab olema ettevaatlik.
In patients with mild or moderate renal impairment a loading dose of 200 mg may be considered, but further dose titration (>200 mg daily) should be performed with caution.
Kerge ja mõõduka neerukahjustusega patsientidel võib kaaluda küllastusannuse 200 mg kasutamist, kuid edasise tiitrimise (>200 mg/ööpäevas) suhtes peab olema ettevaatlik.
In patients with mild renal impairment (creatinine clearance 51 to 80 ml/min), AUC increased by 24% and Cmax by 15% compared with patients with normal renal function.
Kerge neerupuudulikkusega (kreatiniini kliirens 51…80 ml/min) patsientide AUC suurenes 24% ja Cmax 15% võrra normaalse neerufunktsiooniga patsientidega võrreldes.
In patients with mild renal impairment (estimated creatinine clearance [CrCL] > 50 mL/min), no dose adjustment is necessary, see section 5.2).
Kerge neerukahjustusega patsientidel (hinnanguline kreatiniini kliirens > 50 ml/min) ei ole annuse kohandamine vajalik, vt lõik 5.2.
In patients with mild to moderate hepatic impairment (Child-Pugh A and B), the clearance of vardenafil was reduced in proportion to the degree of hepatic impairment.
Kerge ja mõõduka maksakahjustusega (Child-Pugh’ A ja B) patsientidel vähenes vardenafiili kliirens proportsionaalselt maksakahjustuse raskusastmega.
In patients with mild to moderate hepatic impairment (Child-Pugh A and B), the clearance of vardenafil was reduced in proportion to the degree of hepatic impairment.
Kerge ja mõõduka maksapuudulikkusega (Child-Pugh’ A ja B) patsientidel vähenes vardenafiili kliirens proportsionaalselt maksapuudulikkuse raskusega.
In patients with mild to moderate hepatic impairment Onduarp should be administered with caution.
Kerge või keskmise raskusastme maksakahjustusega patsientidele tuleb Onduarp’i manustada ettevaatusega.
In patients with mild to moderate hepatic impairment telmisartan/amlodipine should be administered with caution.
Kerge või keskmise raskusastme maksakahjustusega patsientidele tuleb Twynsta’t manustada ettevaatusega.
In patients with mild to moderate hepatic impairment the posology should not exceed Kinzalkomb 40 mg/12.5 mg once daily.
Kerge ja keskmise raskusega maksakahjustuse korral ei tohi ravimi annus olla suurem kui Kinzalkomb 40 mg/12,5 mg’i üks kord ööpäevas.
In patients with mild to moderate hepatic impairment the posology should not exceed Kinzalkomb 40 mg/12.5 mg once daily.
Kerge ja keskmise raskusega maksakhjustuse korral ei tohi ravimi annus olla suurem kui Kinzalkomb 40/12,5 mg i üks kord ööpäevas.
In patients with mild to moderate hepatic impairment the posology should not exceed MicardisPlus 40 mg/12.5 mg once daily.
Kerge ja keskmise raskusega maksakahjustuse korral ei tohi ravimi annus olla suurem kui MicardisPlus 40 mg/12,5 mg’i üks kord ööpäevas.
In patients with mild to moderate hepatic impairment the posology should not exceed PritorPlus 40 mg/12.5 mg once daily.
Kerge ja keskmise raskusega maksakahjustuse korral ei tohi ravimi annus olla suurem kui PritorPlus 40 mg/12,5 mg’i üks kord ööpäevas.