natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical trials involving SIMBRINZA dosed twice-daily the most common adverse reactions were ocular hyperaemia and ocular allergic type reactions occurring in approximately 6-7% of patients, and dysgeusia (bitter or unusual taste in the mouth following instillation) occurring in approximately 3% of patients.
Kaks korda ööpäevas manustatava SIMBRINZA kliinilistes uuringutes olid kõige sagedasemateks kõrvaltoimeteks silmade hüpereemia ja silmade allergilised reaktsioonid, mis ilmnesid ligikaudu 6...7% patsientidest, ning düsgeusia (kibe või ebatavaline maitse suus pärast ravimi manustamist), mis ilmnes ligikaudu 3% patsientidest.
In clinical trials involving the administration of 7,350 doses of PROCOMVAX to 2,993 healthy infants 6 weeks to 15 months of age, PROCOMVAX was generally well tolerated.
Kliinilistes uuringutes, kus 2993 tervele 6 nädala kuni 15 kuu vanusele lapsele manustati 7350 PROCOMVAX’i annust, oli PROCOMVAX üldiselt hästi talutav.
In clinical trials non-cutaneous malignancies were reported in 1% (6/586) of patients with dabrafenib monotherapy, and 1% (3/209) of patients in study MEK115306 and <1% (3/350) of patients in study MEK116513 with dabrafenib in combination with trametinib.
Kliinilistes uuringutes teatati mitte-naha pahaloomuliste kasvajate tekkest dabrafeniibi monoteraapia korral 1%-l patsientidest (6/586) ning dabrafeniibi ja trametiniibi kombinatsioonravi korral 1%-l uuringu MEK115306 patsientidest (3/209) ja <1%-l uuringu MEK116513 patsientidest (3/350).
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
Kliinilistes uuringutes 118 lapsel ja noorukil (vanuses 3…16 aastat) katkestas kõrvaltoimete tõttu ravi 6%.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin 6 % discontinued therapy due to adverse events.
Kliinilistes uuringutes 118 lapsel ja noorukil (vanuses 3 kuni 16 aastat), keda raviti interferoon alfa-2b ja ribaviriini kombinatsioonraviga, katkestas kõrvaltoimete tõttu ravi 6%.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6% discontinued therapy due to adverse reactions.
Kliinilistes uuringutes 118 lapsel ja noorukil (vanuses 3 kuni 16 aastat), keda raviti alfa-2b- interferooni ja ribaviriini kombinatsioonraviga, katkestas kõrvaltoimete tõttu ravi 6%.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
Kliinilistes uuringutes 118 lapsel ja noorukil (vanuses 3 kuni 16 aastat), keda raviti interferoon alfa-2b ja ribaviriini kombinatsioonraviga, katkestas kõrvaltoimete tõttu ravi 6%.
In clinical trials of antiretroviral treatment naive patients treated with unboosted atazanavir, the I50L substitution, sometimes in combination with an A71V change, is the signature resistance substitution for atazanavir.
Antiretroviirusravi mittesaanud patsientidel, kes kliinilistes uuringutes said ravi võimendamata atasanaviiriga, on I50L asendumine, vahel kombinatsioonis A71V muutusega märgiks atasanaviirile resistentsest asendumisest..
In clinical trials of antiretroviral treatment naive patients treated with unboosted atazanavir, the I50L substitution, sometimes in combination with an A71V change, is the signature resistance substitution for atazanavir.
Retroviirusvastast ravi mittesaanud patsientidel, kes kliinilistes uuringutes said ravi võimendamata atasanaviiriga, on I50L asendus, vahel kombinatsioonis A71V muutusega, põhiline atasanaviirresistentsusega seotud asendus.
In clinical trials of at least 2 years duration, 8% of subjects in the Eperzan group discontinued active treatment because of an adverse event compared with 6% in the all comparators group.
Vähemalt 2 aastat kestnud kliinilistes uuringutes, katkestasid 8% Eperzan’i rühma patsientidest ravi kõrvaltoimete tõttu, kõikides võrdlusgruppides oli see 6%.
In clinical trials of HBV infected patients, the most frequently occurring adverse reaction to tenofovir disoproxil fumarate was nausea (5.4%).
HBV-infektsiooniga patsientidega läbi viidud kliinilistes uuringutes esines tenofoviirdisoproksiilfumaraadi kasutamisel kõrvaltoimena kõige sagedamini iiveldus (5,4%).
In clinical trials of metastatic carcinoma of the colon or rectum, there was no increased risk of post- operative bleeding or wound healing complications observed in patients who underwent major surgery 28-60 days prior to starting Avastin.
Käärsoole või pärasoole metastaatilise kartsinoomi kliinilistes uuringutes ei täheldatud operatsioonijärgse verejooksu või haavaparanemise komplikatsioonide riski suurenemist patsientidel, kellele tehti suur operatsioon 28...60 päeva enne Avastin-ravi alustamist.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma in transplant non eligible patients, lenalidomide combined therapy was less tolerated in patients older than 75 years of age compared to the younger population.
Kliinilistes uuringutes esmaselt diagnoositud hulgimüeloomiga patsientidega, kellele siirdamine ei olnud näidustatud, talusid vanemad kui 75-aastased patsiendid kombinatsioonravi lenalidomiidiga halvemini kui noorem populatsioon.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients eligible for transplant, an increased incidence rate of hematologic SPM has been observed in patients receiving lenalidomide immediately following high- dose melphalan and Autologous Stem Cell Transplant (ASCT) compared with patients who received placebo (1.27 to 1.56 versus 0.46 to 0.53 per 100 person-years, respectively).
Kliinilistes uuringutes esmaselt diagnoositud hulgimüeloomiga patsientidega, kellele oli näidustatud siirdamine, täheldati patsientidel, kellele manustati lenalidomiidi vahetult pärast suureannuselist ravi melfalaaniga ja autoloogse tüviraku siirdamist, teiste primaarsete pahaloomuliste hematoloogiliste kasvajate tekeksageduse tõusu, võrreldes platseebot saanud patsientidega (vastavalt 1,27 kuni 1,56 juhtu ja 0,46 kuni 0,53 juhtu 100 inimaasta kohta).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients not eligible for transplant, a 4.9-fold increase in incidence rate of hematologic SPM (cases of AML, MDS) has been observed in patients receiving lenalidomide in combination with melphalan and prednisone until progression (1.75 per 100 person-years) compared with melphalan in combination with prednisone (0.36 per 100 person-years).
Kliinilistes uuringutes esmaselt diagnoositud hulgimüeloomiga patsientidega, kellele siirdamine ei olnud näidustatud, täheldati patsientidel, kes said kombinatsioonravi lenalidomiidi, melfalaani ja prednisooniga kuni haiguse progresseerumiseni teiste primaarsete pahaloomulise hematoloogiliste kasvajate tekkesageduse 4,9-kordset tõusu (ägeda müeloidse leukeemia, müelodüsplastilise sündroomi juhud; 1,75 juhtu 100 inimaasta kohta), võrreldes melfalaani ja prednisooni kombinatsioonraviga (0,36 juhtu 100 inimaasta kohta).
In clinical trials of one year or less duration, there were uncommon reports of treatment emergent dyskinesia during treatment with aripiprazole.
Aeg-ajalt on teatatud ilmnenud düskineesiast aripiprasooliga ravi ajal kuni üks aasta väldanud kliinilistes uuringutes.
In clinical trials of ovarian cancer, Grade 3-5 wound healing complications were observed in up to 1.2% of patients in the bevacizumab arm versus 0.1% in the control arm (NCI-CTCAE v.3).
Munasarjavähi kliinilistes uuringutes täheldati haavaparanemise 3.-5. astme komplikatsioone kuni 1,2% bevatsizumabi grupi patsientidest võrreldes 0,1%-ga kontrollgrupis (NCI-CTCAE v.3).
In clinical trials of patients with Duchenne muscular dystrophy (nmDMD) caused by a nonsense mutation, the most frequent adverse reactions at the recommended dose were nausea, vomiting, and headache.
Nonsenss-mutatsiooni põhjustatud Duchenne’i lihasdüstroofiaga (nmDMD) patsientide kliinilistes uuringutest olid soovitatava annusega kaasnevad sagedasemad kõrvaltoimed iiveldus, oksendamine ja peavalu.
In clinical trials of patients with factor VII deficiency, formation of antibodies against NovoSeven and FVII is the only adverse drug reaction reported (frequency: common (≥ 1/100 to < 1/10)).
Kliinilistes uuringutes, mis on läbi viidud VII faktori puudulikkusega patsientidega, on ainsa kõrvaltoimena kirjeldatud NovoSeven’i ja VII hüübimisfaktori vastaste antikehade teket (esinemissagedus: sage (≥ 1/100 kuni < 1/10)).
In clinical trials of patients with factor VII deficiency, formation of antibodies against NovoSeven and FVII is the only adverse drug reaction reported (frequency: common (≥ 1/100 to < 1/10)).
Kliinilistes uuringutes, mis on läbi viidud VII faktori puudulikkusega patsientidega, on ainsa kõrvaltoimena kirjeldatud NovoSeven’i ja VII hüübimisfaktori vastaste antikehade teket (esinemissagedus: sage (≥1/100 kuni < 1/10)).
In clinical trials of treatment with oral aripiprazole, the incidence of QT prolongation was comparable to placebo.
Suukaudse aripiprasooli kliinilistes uuringutes oli QT-aja pikenemise sagedus võrreldav platseeboga.
In clinical trials of up to 2 years duration in postmenopausal women with CE/bazedoxifene, cases of VTE have been reported (see section 4.8).
Kuni kaheaastase kestusega kliinilistes uuringutes, kus uuriti konjugeeritud östrogeene / basedoksifeeni võtvaid postmenopausis naisi, on teatatud venoosse trombemboolia juhtudest (vt lõik 4.8).
In clinical trials of up to 2 years duration, CE/bazedoxifene was associated with an increase from baseline in the concentration of serum triglycerides of approximately 16% at month 12 and 20% at month 24.
Kuni kaheaastase kestusega kliinilistes uuringutes on konjugeeritud östrogeene / basedoksifeeni seostatud seerumi triglütseriidide kontsentratsiooni tõusuga algtasemelt ligikaudu 16% võrra 12. kuul ja 20% võrra 24. kuul.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels compared to placebo, metformin or gliclazide.
Kuni kaheaastase kestusega kliinilistes uuringutes vähendas pioglitasoon plasma üldtriglütseriidide ja vabade rasvhapete sisaldust ning suurendas HDL-kolesterooli sisaldust võrreldes platseebo, metformiini või gliklasiidiga.
In clinical trials on cancer patients treated with filgrastim, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10% and in 3% of patients respectively.
Kliinilistes uuringutes oli pahaloomulise kasvajaga patsientidel filgrastiimi kõige sagedasem kõrvaltoime skeletilihaste valu, mis oli 10%-l kerge ja mõõdukas 3%-l patsientidest
In clinical trials on cancer patients, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10%, and severe in 3% of patients.
Kliinilistes uuringutes oli pahaloomulise kasvajaga patsientidel kõige sagedasem kõrvaltoime skeletilihaste valu, mis oli 10% patsientidest kerge või mõõdukas ja 3% patsientidest tugev.
In clinical trials oral aripiprazole has not been shown to induce clinically relevant weight gain.
Kliinilistes uuringutes ei ole suukaudne aripiprasool näidanud põhjustavat kliiniliselt olulist kehakaalu tõusu.
In clinical trials patients were administered aciclovir 200 mg twice a day or equivalent.
Kliinilistes uuringutes manustati patsientidele 200 mg atsükloviiri kaks korda päevas või sellega samaväärset ravimit.
In clinical trials resistance to delamanid has been defined as any growth in the presence of a delamanid concentration of 0.2 μg/mL that is greater than 1% of that on drug-free control cultures on Middlebrook 7H11 medium.
Kliinilistes uuringutes on resistentsust delamaniidile määratletud kasvuna delamaniidi kontsentratsiooni 0,2 μg/ml korral, mis on rohkem kui 1% ravimita kontrollsöötme kasvudest Middlebrook 7H11 söötmes.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
Kliinilistes uuringutes lõpetati ravi rufinamiidiga annuse vähendamise teel ligikaudu 25% võrra iga kahe päeva järel.
In clinical trials Synflorix elicited an immune response to all ten serotypes included in the vaccine, but the magnitude of the responses varied between serotypes.
Kliinilistes uuringutes kutsus Synflorix esile immuunvastuse kõigi kümne vaktsiinis sisalduva serotüübi suhtes, kuid immuunvastuse ulatus varieerus serotüüpide puhul.
In clinical trials the efficacy of ceftolozane/tazobactam was lower in patients with moderate renal impairment compared with those with normal or mildly impaired renal function at baseline.
Kliinilistes uuringutes oli tseftolosaani/tasobaktaami efektiivsus madalam mõõduka neerukahjustusega patsientidel võrreldes patsientidega, kelle neerufunktsioon uuringu alguses oli normaalne või nõrgalt kahjustunud.
In clinical trials the efficacy of the combination of follitropin alfa and lutropin alfa has been demonstrated in women with hypogonadotropic hypogonadism.
Kliinilistes katsetes on näidatud alfafollitropiini ja alfalutropiini kombinatsiooni efektiivsust hüpogonadotroopse hüpogonadismiga naistel.
In clinical trials the following reactions were reported at a ≥ 1 % difference in frequency from placebo: vertigo, nausea, pain in limb, dizziness, depression, dyspnoea.
Kliinilistes uuringutes täheldati järgmisi reaktsioone esinemissageduse erinevusega ≥ 1%, võrreldes platseeboga: peapööritus, iiveldus, jäsemevalu, pearinglus, depressioon, düspnoe.
In clinical trials the incidence of hypoxaemia was common, especially within the 15 first minutes into dexmedetomidine-ketamine anaesthesia.
Kliinilistel katsetel tekkis sageli hüpokseemia, eriti deksmedetomidiin-ketamiin-anesteesia esimese 15 minuti jooksul.
In clinical trials the most frequently reported ocular adverse reactions following injection of Macugen are: anterior chamber inflammation, eye pain, increased intraocular pressure, punctate keratitis, vitreous floaters and vitreous opacities.
Kliinilistes uuringutes Macugen'i süste järgselt kõige sagedamini teatatud silmaga seotud kõrvaltoimed on: eeskambri põletik, silmavalu, silma siserõhu suurenemine, punktjas keratiit, klaaskeha hõljumid ja klaaskeha läbipaistmatus.
In clinical trials the number of herpes zoster/herpes zoster-like rashes within the 42-day postvaccination was low in both ZOSTAVAX and placebo groups.
Kliinilistes uuringutes oli pärast vaktsineerimist 42-päevase teatamisperioodi jooksul nii ZOSTAVAXi kui ka platseeborühmas vöötohatise/vöötohatisega sarnaneva lööbe esinemissagedus väike.
In clinical trials these patients were defined by an endogenous serum LH level < 1.2 IU/l.
Kliinilistes uuringutes oli selliste patsientide eristamisel kriteeriumiks endogeense LH tase vereseerumis <1,2 RÜ/l.
In clinical trials using basal bolus insulin therapy, the overall rates of hypoglycaemia with Levemir and NPH insulin were similar.
Insuliini basaalboolusravi kasutavates kliinilistes uuringutes olid hüpoglükeemia esinemise tasemed Levemir’i ja NPH-insuliini puhul sarnased.
In clinical trials using Viraferon therapy, 2.8 % patients overall developed thyroid abnormalities.
Kliinilistes uuringutes tekkis 2,8 %-l Viraferon ravi saavatest patsientidest kilpnäärme talitlushäireid.
In clinical trials vardenafil was administered to over 17,000 men with erectile dysfunction (ED) aged 18 - 89 years, many of whom had multiple co-morbid conditions.
Kliinilistes uuringutes manustati vardenafiili enam kui 17 000 erektsioonihäirega mehele vanuses 18...89 aastat, kellest paljudel esines mitmeid kaasnevaid haigusi.
In clinical trials with 553 patients, the most common adverse reactions were:
553 patsiendiga läbi viidud kliinilistes uuringutes olid kõige sagedamad kõrvaltoimed järgmised:
In clinical trials with Ameluz, local skin reactions at the application site were observed in up to 96% of the subjects.
Ameluzi kliinilistes uuringutes täheldati paikseid nahareaktsioone manustamiskohas kuni 96% patsientidest.
In clinical trials with AMMONAPS, 56 % of the patients experienced at least one adverse event and 78 % of these adverse events were considered as not related to AMMONAPS.
Kliinilistes uuringutes AMMONAPS’iga koges 56% patsientidest vähemalt ühte kõrvaltoimet ning 78% nendest nähtudest loeti mitteseotuks AMMONAPS’iga.
In clinical trials with aripiprazole, there were no significant differences in the incidence rates of hyperglycaemia-related adverse reactions (including diabetes) or in abnormal glycaemia laboratory values compared to placebo.
Kliinilistes uuringutes aripiprasooliga ei täheldatud märkimisväärset erinevust hüperglükeemiaga seotud kõrvaltoimete (sh diabeedi) esinemissageduse ega glükeemiaga seotud laboratoorsete väärtuste kõrvalekallete osas võrreldes platseeboga.
In clinical trials with Avastin, congestive heart failure (CHF) was observed in all cancer indications studied to date, but occurred predominantly in patients with metastatic breast cancer.
Avastin’i kliinilistes uuringutes on kongestiivset südamepuudulikkust täheldatud kõigi seni uuritud vähinäidustuste puhul, kuid see tekkis peamiselt metastaatilise rinnanäärmevähiga patsientidel.
In clinical trials with different formulations (H5N3, H9N2 and H5N1) approximately 3400 subjects were exposed to the candidate vaccine.
Erinevate preparaatidega (H5N3, H9N2 ja H5N1) läbi viidud kliinilistes uuringutes rakendati ligikaudu 3400 isikule mudelvaktsiine.
In clinical trials with eltrombopag in SAA, 4% of patients (5/133) were diagnosed with MDS.
Eltrombopaagi kliinilistes uuringutes raske aplastilise aneemiaga patsientidel diagnoositi 4%-l patsientidest (5/133) MDS.
In clinical trials with olanzapine powder for solution for injection or ZYPADHERA, olanzapine was not associated with a persistent increase in absolute QT or in QTc intervals.
Olansapiini süstelahuse pulbri või ZYPDHERA’ga läbiviidud kliinilistes uuringutes ei kaasnenud olansapiini manustamisega püsivaid absoluutsete QT ega QTc intervallide pikenemisi.
In clinical trials with oral olanzapine, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF<500 msec) were uncommon (0.1% to 1%) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
Suukaudse olansapiiniga läbiviidud kliinilistes uuringutes kliiniliselt olulised QTc – intervallide pikenemised (Fridericia QT korrektsioon [QTcF] ≥ 500 millisekundit [msec] igal ajal peale algväärtust, patsientidel, kel algväärtuseks oli QTcF< 500 msec) esinesid aeg-ajalt (0,1 % kuni 1 %) olansapiini saanud patsientidel, kuid olulist erinevust kaasuvate kardiaalsete nähtude esinemises, võrreldes platseeboga, ei olnud.
In clinical trials with pazopanib, events of cardiac dysfunction such as congestive heart failure and decreased left ventricular ejection fraction (LVEF) have occurred (see section 4.8).
Pasopaniibi kliinilistes uuringutes ilmnesid südame düsfunktsiooni juhud, nagu südame paispuudulikkus ja vasaku vatsakese väljutusfraktsiooni (LVEF) vähenemine (vt lõik 4.8).
In clinical trials with Pegasys in HBV, marked transaminase flares have been accompanied by mild changes in other measures of hepatic function and without evidence of hepatic decompensation.
Pegasys’e kliinilistes uuringutes HBV-ga patsientidel on maksaensüümi aktiivsuse märkimisväärse suurenemisega kaasnenud maksafunktsiooni teiste näitajate mõõdukad muutused ilma maksafunktsiooni dekompensatsiooni tunnusteta.
In clinical trials with pioglitazone, the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
Kliinilistes uuringutes pioglitasooniga oli ALT suurenemise (> 3 korda üle normi ülemise piiri) esinemissagedus võrdne platseebo puhul täheldatuga, kuid väiksem, kui esines metformiini või sulfonüüluurea võrdlusrühmades.
In clinical trials with Rebif, asymptomatic elevations of hepatic transaminases (particularly alanine aminotransferase (ALT)) were common and 1-3% of patients developed elevations of hepatic transaminases above 5 times the upper limit of normal (ULN).
Rebif’i kliinilistes uuringutes on sageli täheldatud maksa transaminaaside (eeskätt alaniin- aminotransferaasi (ALAT)) aktiivsuse asümptoomset suurenemist ning 1...3% patsientidel küündis maksa transaminaaside aktiivsus enam kui 5-kordseks üle normi ülemise piiri.
In clinical trials with thyrotropin alfa, which produces a short-term increase in serum TSH levels, no case of tumour growth has been reported.
Kliinilistes uuringutes alfa-türeotropiiniga, mis põhjustab seerumi TSH-taseme lühiajalist tõusu, ei teatatud ühestki tuumori kasvu juhtumist.
In clinical trials with trametinib monotherapy one case of accidental overdose was reported; a single dose of 4 mg.
Trametiniibi monoteraapia kliinilistes uuringutes kirjeldati ühte juhusliku üleannustamise juhtu ühekordse 4 mg annusega.
In clinical trials with vedolizumab at doses ranging from 2 to 10 mg/kg, >95% saturation of α4β7 receptors on subsets of circulating lymphocytes involved in gut immune surveillance was observed in patients.
Vedolizumabi kliinilistes uuringutes täheldati patsientidel annustega 2 kuni 10 mg/kg soolestiku immunoloogilise järelevalvega hõlmatud ringlevate lümfotsüütide alamrühmades α4β7 retseptorite
In clinical trials with zoledronic acid, patients with serum creatinine > 265 μmol/l or > 3.0 mg/dl were excluded.
Zoledroonhappe kliinilistest uuringutest arvati välja patsiendid, kellel seerumi kreatiniinisisaldus oli > 265 µmol/l või > 3,0 mg/dl.
In clinical trials with ZYPADHERA the incidence of injection site related adverse reactions was approximately 8%.
ZYPADHERA’ga läbiviidud kliinilistes uuringutes oli süstekohaga seotud kõrvaltoimete esinemissagedus ligikaudu 8 %.
In clinical trials with ZYPADHERA, the only adverse reaction reported at a statistically significantly higher rate in the ZYPADHERA group than in the placebo group was sedation (ZYPADHERA 8.2%, placebo 2.0%).
ZYPADHERA’ga läbiviidud kliinilistes uuringutes täheldatud ainsaks kõrvaltoimeks, mida registreeriti ZYPADHERA grupis statistiliselt oluliselt suuremal määral kui platseebo grupis, oli sedatsioon (8,2 % ZYPADHERA ja 2,0 % platseebo puhul).
In clinical trials, 110 children with CF (cystic fibrosis) aged 1 month and older received Enzepi at a dose that ensured stabilization of symptoms.
Kliinilistes uuringutes manustati Enzepi’t 110-le tsüstilise fibroosiga lapsele alates 1 kuu vanusest annuses, mis tagas sümptomite stabiliseerumise.
In clinical trials, 3 patients out of a total of 2,560 patients treated with Tecfidera experienced serious flushing symptoms that were probable hypersensitivity or anaphylactoid reactions.
Kliinilistes uuringutes 3-l Tecfidera-ravi saanud patsiendil 2560-st tekkis tõsise õhetuse sümptome, mis olid ilmselt ülitundlikkus- või anafülaktilised reaktsioonid.
In clinical trials, 39 infantile-onset patients were treated with Myozyme for more than three years (168 weeks with a median of 121 weeks; see section 5.1).
Kliinilistes uuringutes raviti 39 haiguse infantiilse algusega patsienti Myozyme’iga enam kui kolme aasta jooksul (168 nädalat (mediaan 121 nädalat), vt lõik 5.1).
In clinical trials, 40% of patients treated with TRISENOX experienced at least one QT corrected (QTc) interval prolongation greater than 500 msec.
Kliinilistes uuringutes esines 40%-l TRISENOX’iga ravitud patsientidest vähemalt üks korrigeeritud QT-intervalli (QTc-intervalli) pikenemine üle 500 ms.
In clinical trials, 97% of patients who responded had a complete response at doses
Kliinilistes uuringutes saavutati 97% ravile allunud patsientidest täielik ravivastus annusega
In clinical trials, 97% of patients who responded had a complete response at doses 24 micrograms/kg/day.
Kliiniliste uuringute käigus saavutati 97% ravile allunud patsientidest täielik ravivastus annusega ≤ 24 mikrogrammi/kg päevas.