natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main test method used to determine HER2 positivity in the pivotal trial of docetaxel, with or without Herceptin, was immunohistochemistry.
Keskses uuringus, kus dotsetakseeli manustati koos Herceptin’iga või ilma, oli põhiline meetod HER2 positiivsuse määramiseks immuunhistokeemia.
The maintenance dose of voriconazole may be increased to 5 mg/kg intravenously BID or from 200 mg to 350 mg orally BID (100 mg to 200 mg
Vorikonasooli säilitusannust võib suurendada 5 mg/kg-ni kaks korda ööpäevas intravenoosse või 200 mg-lt 350 mg-le kaks korda
The maintenance dose should not exceed 7.5 mg twice daily.
Säilitusannus ei tohi ületada 7,5 mg 2 korda ööpäevas.
The maintenance dose: Once your red blood cells reach an acceptable level, the dose is reduced to half of the dose used to correct the anaemia.
Säilitusannus: kui punaliblede arv on saavutanud piisava taseme, vähendatakse annust pooleni aneemia korrigeerimiseks kasutatavast annusest.
The maintenance dose: Once your red blood cells reach an acceptable level, the dose is reduced to half of the dose used to correct the anaemia.
Säilitusannus: Kui punaste vereliblede hulk jõuab sobivale tasemele, vähendatakse senist, aneemia korrektsiooniks kasutatud annust esialgu poole võrra.
The maintenance of the effect was evaluated in an open-label extension to one of the studies, which showed that the improvement in total international prostate symptom score seen at 12 weeks was maintained for up to 1 additional year of treatment with tadalafil 5 mg.
Toime püsimist hinnati ühele nendest uuringutest lisatud avatud laiendatud uuringus, kus näidati, et 12. nädalal täheldatud muutus rahvusvahelise prostata sümptomite skaalal püsis täiendavalt kuni 1 aasta jooksul ravi jätkudes tadalafiil 5 mg-ga.
The maintenance studies showed that long-term treatment with Rapamune was effective in helping the new kidney to survive, with an improvement in how well the new kidney worked and an improvement in blood pressure when ciclosporin treatment was stopped.
Säilitusravi uuringud näitasid, et pikaajaline ravi Rapamunega aitas efektiivselt uuel neerul püsima jääda, parandades selle talitlust, samuti normaliseeris Rapamune vererõhku, kui ravi tsüklosporiiniga lõpetati.
The major circulating metabolite of doxorubicin, doxorubicinol, is formed via aldo-keto-reductase.
Peamine organismis ringlev doksorubitsiini metaboliit doksorubitsinool moodustub aldo-keto-reduktaasi abil.
The major circulating metabolite results from N-demethylation of sildenafil.
Peamine veres ringlev metaboliit tekib sildenafiili N- desmetüülimise teel.
The major compounds excreted in urine are unchanged lacosamide (approximately 40% of the dose) and its O-desmethyl metabolite less than 30%.
Peamised uriinis leiduvad ühendid on muutumatu lakosamiid (umbes 40% annusest) ja selle O- desmetüül metaboliit (vähem kui 30%).
The major constituent is stem bromelain.
Peamine koostisosa on ananassitaime varreosast ekstraheeritud bromelaiin.
The major dose limiting toxicities of lenalidomide include neutropenia and thrombocytopenia.
Lenalidomiidi peamisteks annust piiravateks toksilisteks toimeteks on neutropeenia ja trombotsütopeenia.
The major elimination pathway in cats is glucuronidation.
Glükuronidatsioon on ainus kassidel peamiseks väljutussteeks.
The major exclusion criteria for patients were documented peptic ulcer disease within the previous months; prior intracerebral hemorrhage; significant thrombocytopenia (platelet count < 50 x 109/l); requirement for clopidogrel or oral anticoagulants (OAC); or intolerance to any of the two compounds.
Peamised välistamiskriteeriumid olid dokumenteeritud haavandtõbi eelneva 6 kuu jooksul; eelnev intratserebraalne hemorraagia; oluline trombotsütopeenia (trombotsüüte <50 x 109/l); klopidogreeli või suukaudsete antikoagulantide vajadus; või talumatus ükskõik kumma toimeaine suhtes.
The major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) with high affinity to the soluble human PPAR, exhibited relatively high potency in a glucose tolerance assay in obese mice.
Põhimetaboliit (para-hüdroksü-sulfaat), millel on suur afiinsus inimese PPAR suhtes, avaldas suhteliselt tugevat toimet glükoosi tolerantsuse testile ülekaalulistel hiirtel.
The major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) with high affinity to the soluble human PPAR, exhibited relatively high potency in a glucose tolerance assay in obese mice.
Põhimetaboliit (para-hüdroksü-sulfaat), millel on suur afiinsus inimese PPAR suhtes, avaldas suhteliselt tugevat toimet glükoosi tolerantsuse testis ülekaalulistel hiirtel.
The major metabolite (para-hydroxy-sulphate) with high affinity to the soluble human PPAR, exhibited relatively high potency in a glucose tolerance assay in obese mouse.
Põhimetaboliit (para-hüdroksü-sulfaat), millel on suur afiinsus inimese PPAR suhtes, avaldas suhteliselt tugevat toimet glükoosi tolerantsuse testile ülekaalulistel hiirtel.
The major metabolite (para-hydroxy-sulphate) with high affinity to the soluble human PPAR, exhibited relatively high potency in a glucose tolerance assay in obese mouse.
Põhimetaboliit (para-hüdroksü-sulfaat), millel on suur afiinsus inimese PPAR suhtes, avaldas suhteliselt tugevat toimet glükoosi tolerantsuse testiles ülekaalulistel hiirtel.
The major metabolite in plasma is formed by O- dealkylation, referred to as metabolite M-II, and the minor metabolite is formed by decarboxylation, referred to as metabolite M-I.
Põhiline metaboliit plasmas tekib O- dealküülimisel, edaspidi nimetatud kui M-II metaboliit ning sekundaarne metaboliit tekib dekarboksüülimisel, edaspidi kui M-I metaboliit.
The major metabolite NAP226- 90 also did not show a genotoxic potential.
Peamisel metaboliidil NAP226-90 ei täheldatud samuti genotoksilist toimet.
The major metabolite NAP226-90 also did not show a genotoxic potential.
Peamisel metaboliidil NPA226-90 ei täheldatud samuti genotoksilist toimet.
The major metabolite of tylvalosin is 3-acetyltylosin (3-AT), which is also microbiologically active.
Tülvalosiini põhiline metaboliit on 3-atsetüültülosiin (3-AT), millel on ka mikrobioloogiline toime.
The major metabolite of tylvalosin is 3-acetyltylosin (3-AT), which is also microbiologically active.
Tülvalosiini põhiline metaboliit on 3-atsetüültülosiin (3-AT), mis on ka mikrobioloogiliselt aktiivne.
The major metabolite, demethylated cimicoxib is mainly eliminated in faeces by the biliary route and, to a lesser extent, in urine.
Peamine metaboliit on demetüülitud tsimikoksiib, mis eritub peamiselt sapi kaudu soolde ja vähemal määral uriiniga.
The major metabolites found in all species were the 5-hydroxy- and 5-carboxy- metabolites and the oxalyl- metabolite.
Põhilised kõigil loomadel leitud metaboliidid olid 5-hüdroksü- ja 5- karboksü-metaboliit ja oksalüül-metaboliit.
The major metabolites found in all species were the 5-hydroxy- and 5-carboxy-metabolites and the oxalyl-metabolite.
Kõikidel loomaliikidel leiti põhiliste metaboliitidena 5-hüdroksü- ja 5- karboksü-metaboliite ja oksalüül-metaboliiti.
The major metabolites of PAS are produced by conjugation to glycine in para-aminosalicyluric acid (PASU) for up to 25% of the dose and to N-acetyl in N-acetyl para-aminosalicylic acid (Ac-PAS) for up to 70% of the dose.
Para-aminosalitsüülhappe peamised metaboliidid tekivad konjugeerimise teel: glütsiiniks para- aminosalitsüülkusihappes (PASU) kuni 25% ulatuses annusest ja N-atsetüüliks N-atsetüül-para- aminosalitsüülhappes (Ac-PAS) kuni 70% ulatuses annusest.
The major oxidative metabolite, M8 (tert- butyl hydroxy nelfinavir), has in vitro antiviral activity equal to the parent drug and its formation is catalysed by the polymorphic cytochrome CYP2C19.
Põhilise oksüdatiivse metaboliidi M8 (tert-butüülhüdroksünelfinaviiri) viirusevastane aktiivsus in vitro on võrdne nelfinaviiri aktiivsusega ning selle moodustumist katalüüsib polümorfne tsütokroom CYP2C19.
The major part of the metabolism of esomeprazole is dependent on the polymorphic CYP2C19, responsible for the formation of the hydroxy- and desmethyl metabolites of esomeprazole.
Põhiosa esomeprasooli metabolismist sõltub isoensüümist CYP2C19-st, mis vastutab esomeprasooli hüdroksü- ja desmetüülmetaboliitide tekke eest.
The major primary target organ for toxicity in both species was the bone marrow, with associated changes in peripheral haematology parameters.
Mõlemal liigil oli toksilisuse tähtsaimaks sihtorganiks luuüdi, millest tulenesid muutused perifeersetes hematoloogilistes parameetrites.
The major route of elimination for fampridine is renal excretion, with approximately 90% of the dose recovered in urine as parent medicinal product within 24 hours.
Fampridiini peamine eliminatsioonitee on renaalne ekskretsioon, ligikaudu 90% annusest tuvastati uriinis lähteravimina 24 tunni jooksul.
The major route of excretion of radiolabeled bazedoxifene is the faeces, and less than 1% of the dose is eliminated in urine.
Radiomärgistusega basedoksifeen eritub põhiliselt väljaheitega ja vähem kui 1% annusest eritub uriiniga.
The major route of excretion was via the urine (>90%) while faecal excretion was minor.
Põhiline eritumistee oli uriiniga (> 90%) ning väike osa eritus ka väljaheitega.
The major secondary endpoint was the proportion of patients who achieved a sPGA score of clear (0) or almost clear (1) at Week 16.
Oluline teisene tulemusnäitaja oli patsientide osakaal, kelle sPGA skoor 16. nädalal oli puhas (0) või peaaegu puhas (1).
The major target organs were the lymphoid system (lymphopenia and lymphoid atrophy), lungs (increased weight, smooth muscle hypertrophy at the bronchio-alveolar junction), and heart (negative chronotropic effect, increase in blood pressure, perivascular changes and myocardial degeneration) in several species; blood vessels (vasculopathy) in rats only at doses of 0.15 mg/kg and higher in a 2- year study, representing an approximate 4-fold margin based on the human systemic exposure (AUC) at a daily dose of 0.5 mg.
Peamised sihtorganid olid lümfoidsüsteem (lümfopeenia ja lümfoidatroofia), kopsud (suurenenud kaal, silelihaste hüpertroofia bronhoalveolaarsel piiril) ja süda (negatiivne kronotroopne toime, vererõhu tõus, perivaskulaarsed muutused ja müokardi degeneratsioon) mitmetel liikidel ning veresooned (vaskulopaatia) ainult rottidel, annusega 0,15 mg/kg ja rohkem 2-aastase uuringu vältel, näidates umbes 4-kordset marginaali, tuginedes plasmakontsentratsioonile inimesel (AUC) 0,5 mg päevaannuse juures.
The major urinary metabolites are the two isomeric N-glucuronides, which together accounted for approximately 34% of the dose and N-methyl 3-hydroxymethyl dexmedetomidine O-glucuronide that accounted for 14.51% of the dose.
Peamised uriiniga erituvad metaboliidid olid kaks isomeerset N-glükuroniidi, mis kokku moodustasid ligikaudu 34% annusest ja N-metüül-3- hüdroksümetüüldeksmedetomidiin O-glükuroniid, mis moodustas 14,51% annusest.
The majority (67%) of patients were MTX-naïve.
Enamik (67%) patsientidest ei olnud eelnevalt metotreksaati saanud.
The majority (70.4%) of patients had Stable Disease as a best response (based on Investigator’s assessment using RECIST criteria) and 29.6% patients had Progressive Disease as their best overall response.
Enamikul patsientidel (70,4%) oli parim ravivastus haiguse stabiliseerumine (vastavalt uuringu läbiviija hinnangule RECIST-kriteeriumide alusel), 29,6% patsientidest oli parim üldine ravivastus haiguse progresseerumine.
The majority (80%) of the patients included had a high or very high DRL (alcohol consumption >60 g/day for men and >40 g/day for women according to the WHO DRLs of alcohol consumption) at screening, of these 65% maintained a high or very high DRL between screening and randomisation.
Enamusel (80%) uuringutesse kaasatud patsientidest oli kõrge või väga kõrge alkoholitarbimise riskitase (>60 g alkoholi tarvitamine päevas meeste ja >40 g päevas naiste puhul vastavalt WHO alkoholitarbimise riskitasemetele) skriiningu ajal, nendest 65%-l püsis kõrge või väga kõrge alkoholitarbimise riskitase skriiningu ja randomiseerimise vahelisel perioodil.
The majority (95%) of IRRs occurred at the first infusion.
Enamus (95%) IR-dest esines esmakordse infusiooni ajal.
The majority of ADRs reported were of Grade 1 or 2 severity. the most common National Cancer Institute - Common Terminology Criteria for Adverse Events (NCI-CTCAE) Grade ≥ 3 ADRs (> 2%) were thrombocytopenia, increased transaminases, anaemia, neutropenia, fatigue, hypokalaemia, musculoskeletal pain and haemorrhage.
Enamik kirjeldatud kõrvaltoimetest olid 1. või 2. raskusastme kõrvaltoimed. kõige sagedasemad Riikliku Vähiinstituudi kõrvaltoimete üldistele terminoloogilistele kriteeriumidele (NCI-CTCAE) vastavad ≥ 3. raskusastme kõrvaltoimed (> 2%) olid trombotsütopeenia, transaminaaside aktiivsuse suurenemine, aneemia, neutropeenia, väsimus, hüpokaleemia, lihas-skeleti valu ja hemorraagia.
The majority of adverse drug reactions were mild to moderate, they usually start early in therapy and most tended to disappear even as therapy was continued.
Enamus kõrvaltoimeist olid kerged kuni keskmise raskusega, mis algasid enamasti ravi varajases faasis ning suuremas osas taandusid ilma ravi lõpetamiseta.
The majority of adverse drug reactions were mild to moderate, they usually start early in therapy and most tended to disappear even as therapy was continued.
Enamus kõrvaltoimeist olid kerged või keskmise raskusega, mis algasid enamasti ravi varajases faasis ning suuremas osas taandusid ilma ravi lõpetamiseta.
The majority of adverse drug reactions were mild to moderate, they usually start early in therapy and most tended to disappear even as therapy was continued.
Enamus ravimi kõrvaltoimetest olid kerged või keskmise raskusega, ilmnevad need tavaliselt ravi algusperioodil ning enamasti ravi jätkumisel vaibuvad.
The majority of adverse drug reactions were mild to moderate, they usually start early in therapy and most tended to disappear even as therapy was continued.
Enamus sagedasematest ravimi kõrvaltoimetest olid kerged või keskmise raskusega, ilmnevad need tavaliselt ravi algusperioodil ning enamasti ravi jätkumisel vaibuvad.
The majority of adverse reactions are mild and transient.
Enamik kõrvaltoimeid on kerged ja mööduvad.
The majority of adverse reactions in clinical trials were IRs, which are defined as reactions occurring after initiation of infusion until the end of the day following the infusion.
Enamik kliinilistes uuringutes esinenud kõrvaltoimetest olid infusioonireaktsioonid, mida määratletakse reaktsioonidena, mis tekivad pärast infusiooni alustamist või infusioonile järgneval päeval.
The majority of adverse reactions reported following administration of Lucentis are related to the intravitreal injection procedure.
Enamik Lucentis’e manustamise järgselt teatatud kõrvaltoimetest on seotud intravitreaalse süstimise protseduuriga.
The majority of adverse reactions reported following administration of Macugen are related to the intravitreal injection procedure.
Enamus teatatud kõrvaltoimetest oli seotud Macugen'i klaaskehasse süstimise protseduuriga.
The majority of adverse reactions reported in clinical studies with the use of IKERVIS were ocular and mild to moderate in severity.
Enamik kliinilistes uuringutes täheldatud IKERVIS’e kasutamisega seotud kõrvaltoimetest olid silmadega seotud ning raskusastmelt kerged või mõõdukad.
The majority of adverse reactions reported were of Grade 1 or 2 severity.
Enamik teatatud kõrvaltoimetest olid 1. või 2. raskusastmega.
The majority of adverse reactions were noted at a higher incidence at doses greater than
Enamik kõrvaltoimeid esines kõrgenenud sagedusega, kui annused olid suuremad kui
The majority of alopecia events occurred less than one month after initiation of Abraxane.
Enamik alopeetsiajuhte tekkis vähem kui ühe kuu jooksul ravi alustamisest Abraxane’iga.
The majority of application site reactions were mild or moderate in intensity, limited to the application areas and resulted in discontinuation of Leganto in 7.2% of subjects.
Enamus manustamiskoha reaktsioonidest olid kerge või mõõduka tugevusega, piirdusid manustamiskohaga ja lõppesid Leganto-ravi katkestamisega 7,2%- l kõikidest patsientidest.
The majority of cases occurred in patients who had received prior or concomitant treatment with intravenous bisphosphonates, for which ONJ is an identified risk.
Enamik juhtudest esines patsientidel, kes olid saanud varasemat või kaasuvat ravi intravenoossete bisfosfonaatidega, mille puhul on lõualuu osteonekroos tuvastatud risk.
The majority of cases of hyponatraemia were reported in the elderly, especially when coupled with a recent history of, or condition pre-disposing to, altered fluid balance.
Enamik teatatud juhtumitest oli eakatel patsientidel, eriti kaasuva vedelikutasakaaluhäire korral hiljutises anamneesis või seda soodustavate teguriteon olnud või kaasuvad predisponeerivad faktorid vedelike tasakaaluhäireteks.
The majority of cases were associated with additional adverse drug reactions such as erythema, flushing, skin burning sensation, condition aggravated and rash.
Suurem osa juhtudest esines koos teiste kõrvaltoimetega, nt erüteem, õhetus, naha kõrvetustunne, seisundi halvenemine ja lööve.
The majority of cases were Grade 1 in severity reported in 21.9% (378/1728) of patients.
Enamik olid 1. raskusastme juhud, millest teatati 21,9%-l (378/1728) patsientidest.
The majority of cases were Grade 1 or 2 in severity reported in 0.7% (12/1728) and 1.7% (29/1728) of patients respectively.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud, millest teatati vastavalt 0,7%-l (12/1728) ja 1,7%-l (29/1728) patsientidest.
The majority of cases were Grade 1 or 2 in severity reported in 1.9% (32/1728) and 0.8% (14/1728) of patients respectively.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud, millest teatati vastavalt 1,9%-l (32/1728) ja 0,8%-l (14/1728) patsientidest.
The majority of cases were Grade 1 or 2 in severity reported in 3.6% (62/1728) and 4.9% (85/1728) of patients respectively.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud, millest teatati vastavalt 3,6%-l (62/1728) ja 4,9%-l (85/1728) patsientidest.
The majority of cases were Grade 1 or 2 in severity reported in 3.9% (68/1728) and 1.3% (22/1728) of patients respectively.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud, millest teatati vastavalt 3,9%-l (68/1728) ja 1,3%-l (22/1728) patsientidest.
The majority of cases were Grade 1 or 2 in severity reported in 9.0% (156/1728) and 3.0% (52/1728) of patients respectively.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud, millest teatati vastavalt 9,0%-l (156/1728) ja 3,0%-l (52/1728) patsientidest.
The majority of DepoCyte patients went on beyond Induction to receive additional therapy.
Enamikul DepoCyte’t saavatel patsientidel oli lisaks induktsioonravile vajalik täiendava ravi määramine.
The majority of difloxacin is excreted via the faeces.
Peamiselt väljutatakse difloksatsiin roojaga.
The majority of dyspnoea adverse reactions were non-serious (< 5% of subjects had grade ≥ 3 events), resolved, rarely resulted in treatment discontinuation, and had an onset early in the course of study (< 3 cycles).
Enamik kõrvaltoimena tekkinud düspnoe juhtudest ei olnud tõsised (˂ 5% uuritavatest olid ≥ 3. raskusastme juhud), tekkisid tavaliselt Kyprolis’e ravikuuri alguses (< 3 ravitsüklit), taandusid ning ravi katkestati nende tõttu harva.
The majority of elevations in ALT and AST occurred within 10 days of clofarabine administration and returned to  grade 2 within 15 days.
Enamik ALAT ja ASAT aktiivsuse suurenemisi tekkis 10 päeva jooksul alates klofarabiini manustamisest ja pöördusid tagasi  2. astmele 15 päeva jooksul.
The majority of elevations resolve while continuing treatment, others usually resolve after a 1-2 week interruption in therapy.
Enamikel juhtudel ALAT normaliseerub ravi jätkudes, ülejäänud juhud taanduvad tavaliselt 1…2 nädala jooksul pärast ravi katkestamist.
The majority of enzyme elevations were <3 times the upper limit of normal (ULN).
Valdav osa ensüümi sisalduse suurenemistest oli alla 3 korra üle normivahemiku ülemise piiri (upper limit of normal, ULN).
The majority of events resolved after treatment interruption.
Enamiks juhtudest taandus ravi katkestamisel.
The majority of events were considered non-serious, mild or moderate in intensity, and resolved.
Enamus kõrvaltoimetest olid mittetõsised, kerge või keskmise raskusega ja lahenesid.
The majority of events were Grades 1 or 2, with
Enamik olid 1. või 2. raskusastme juhud;
The majority of headaches reported with CIALIS once-a- day dosing are experienced within the first 10 to 30 days of starting treatment.
Enamus teatatud peavalu juhtudest esines CIALIS-e manustamise korral üks kord päevas esimese 10 kuni 30 ravipäeva jooksul.
The majority of headaches reported with tadalafil once-a-day dosing are experienced within the first 10 to 30 days of starting treatment.
Enamus teatatud peavalu juhtudest esines tadalafiili manustamise korral üks kord päevas esimese 10 kuni 30 ravipäeva jooksul.
The majority of imatinib-intolerant patients with chronic phase CML were able to tolerate treatment with SPRYCEL.
Enamus imatiniibi mittetalunud kroonilises faasis CML patsientidest talusid ravi SPRYCEL'iga.
The majority of infusion reactions were Grade 1 or Grade 2 in severity.
Enamik olid 1. või 2. raskusastme infusiooniga seotud reaktsioonid.
The majority of IRRs were mild or moderate in intensity and <1% resulted in discontinuation of study treatment.
Enamik infusiooniga seotud reaktsioonidest olid kerge või mõõduka raskusega ja põhjustasid uuringuravi katkestamist < 1% juhtudest.
The majority of lamivudine is excreted unchanged in the urine via glomerular filtration and active secretion (organic cationic transport system).
Suurem osa lamivudiinist eritub muutumatul kujul uriiniga glomerulaarfiltratsiooni ja aktiivse sekretsiooni (orgaanilise katioon-transportsüsteemi) teel.
The majority of methicillin-resistant S. aureus (MRSA) express cMLSB.
Enamikul metitsilliin-resistentsetest S. aureus’test (MRSA) avaldub cMLSB.
The majority of orlistat overdose cases received during post-marketing reported either no adverse reactions or adverse reactions that are similar to those reported with recommended doses of orlistat.
Enamuse ravimi müügiletuleku järgselt teatatud üleannustamise juhtude puhul ei kirjeldatud kõrvaltoimete teket või sarnanesid tekkinud kõrvaltoimed soovitatud annuste manustamisel kirjeldatud kõrvaltoimetele.
The majority of paediatric patients treated for GIST lacked data confirming c-kit or PDGFR mutations which may have led to mixed clinical outcomes.
Enamikul pediaatrilistest GIST patsientidest puudusid c- Kit või PDGFR mutatsiooni kinnitavad andmed, mis võis viia kombineeritud kliinilise ravivastuse esinemiseni.
The majority of patients (83%) had visceral metastases at baseline.
Enamikul patsientidest (83%) olid uuringu alguses vistseraalsed metastaasid.
The majority of patients achieved an optimised dose between 0.05-0.12mg/kg/day.
Enamik patsientidest saavutas optimeeritud annuse vahemikus 0,05–0,12 mg kilogrammi kohta ööpäevas.
The majority of patients continued using prucalopride.
Enamik patsientidest jätkas prukalopriidi kasutamist.
The majority of patients developed IgG antibodies to r-hαGAL, typically within 3 months of the first infusion with Fabrazyme.
Enamusel patsientidest tekkisid r-hαGAL vastased IgG antikehad, tüüpiliselt 3 kuu jooksul pärast esimest Fabrazyme’i infusiooni.
The majority of patients do not require termination of TRISENOX therapy during treatment of the APL differentiation syndrome.
Enamikul patsientidest pole APL diferentseerumissündroomi ravi ajaks vaja TRISENOX-ravi katkestada.
The majority of patients experience chills (89%), fever (85%) and fatigue (53%).
Enamikel patsientidel tekkisid külmavärinad (89%), palavik (85%) ja väsimus (53%).
The majority of patients experienced resolution of symptoms and subsequently received further infusions of Herceptin.
Enamusel patsientidest sümptomid kadusid ning nad said järgnevaid Herceptin’i infusioone.