natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Severe hepatic impairment (Child-Pugh C): not recommended
Raske maksakahjustus (Child-Pugh klass C): ei ole soovitatav
Severe hepatic impairment (Child-Pugh C): Votubia is only recommended if the desired benefit outweighs the risk.
Raske maksakahjustus (Child-Pugh klass C): Votubia on soovitatav ainult juhul, kui oodatav kasu on suurem kui risk.
Severe Hepatic Impairment (Child-Pugh Class C) (n=8)
Raske maksakahjustus (Child-Pugh’ klass C) (n = 8)
Severe hepatic impairment (Child-Pugh Classification B or C) or decompensated cirrhosis of the liver.
Raske maksakahjustus (Child-Pugh’ klass B või C) või dekompenseeritud maksatsirroos.
Severe hepatic impairment (Child-Pugh Classification B or C) or decompensated cirrhosis of the liver.
Raske maksakahjustus (Child-Pugh’i B või C klass) või dekompenseeritud maksatsirroos.
Severe hepatic impairment (see also section 4.2)
raske maksakahjustus (vt ka lõik 4.2);
Severe hepatic impairment (see sections 4.2, 4.4 and 5.2).
Raske maksakahjustus (vt lõik 4.2, 4.4 ja 5.2);
Severe hepatic impairment (see sections 4.4 and 5.2).
Raskekujuline maksakahjustus (vt lõigud 4.4 ja 5.2).
Severe hepatic impairment (serum albumin <25 g/l or Child-Pugh score  10).
Raske maksa kahjustus (seerumi albumiin <25g/l või 10 Child-Pugh skaala järgi).
Severe hepatic impairment (serum albumin <25 g/l or Child-Pugh score  10).
Raske maksakahjustus (seerumi albumiin<25g/l või 10 Child-Pugh skaala järgi).
Severe hepatic impairment (total bilirubin >3 x ULN).
Raske maksakahjustus (üldbilirubiin ≥3 x normväärtuse ülapiir.
Severe hepatic impairment [Child-Pugh Class C (see sections 4.2, 4.4 and 5.2)].
Raske maksakahjustus [Child-Pugh’ klass C (vt lõigud 4.2, 4.4 ja 5.2)].
Severe hepatic impairment including biliary cirrhosis or active liver disease including unexplained persistent elevations in liver function tests (including serum transaminase elevation) exceeding 3 fold the upper limit of normal (ULN) (see section 4.4).
raske maksakahjustus, sh biliaarne tsirroos, või aktiivne maksahaigus, sh ebaselgetel põhjustel maksatalitluse analüüsi püsivalt suurenenud väärtused (sh seerumi transaminaaside sisalduse suurenemine), mis ületavad referentsvahemiku ülemise piiri üle 3 korra (vt lõik 4.4);
Severe hepatic impairment or end stage liver disease (see sections 4.2 and 4.4).
Raske maksakahjustus või lõppstaadiumis maksahaigus (vt lõigud 4.2 ja 4.4).
Severe hepatic impairment,
Raske maksakahjustus
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis and cholestasis
Raske maksakahjustus, biliaarne tsirroos ja kolestaas
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis and cholestasis
Raske maksapuudulikkus, biliaarne tsirroos ja kolestaas
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis and cholestasis
Raske maksapuudulikkus, biliaarne tsirroos ja kolestaas,
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis and cholestasis
Raske maksapuudulikkus, biliaarne tsirroos ja kolestaas.
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis and cholestasis (see section 4.2).
Raske maksapuudulikkus, biliaarne tsirroos ja kolestaas (vt lõik 4.2).
Severe hepatic impairment, biliary cirrhosis or cholestasis.
Raske maksakahjustus, biliaarne tsirroos või kolestaas.
Severe hepatic impairment, if serum if bilirubin is > 5 mg/dl (85.5 µmol/l) (see section 4.2).
Raske maksakahjustus, kui bilirubiini näitaja on > 5 mg / dl (85,5 μmol/l) (vt lõik 4.2).
Severe hepatic impairment.
Raske maksapuudulikkus.
Severe hepatic insufficiency.
Raske maksapuudulikkus
Severe HI
Raske maksakahjustus
Severe high blood pressure.
väga kõrge vererõhk;
Severe hives/nettle rash
raske lööve/nõgestõbi;
Severe hypersensitivity (e.g. anaphylactic reaction, severe skin reaction) to any other type of beta-lactam antibacterial agent (e.g. penicillins or cephalosporins).
Raske ülitundlikkus (nt anafülaktiline reaktsioon, raske nahareaktsioon) ükskõik millise muu beetalaktaam-antibiootikumi suhtes (nt penitsilliinid või tsefalosporiinid).
Severe hypersensitivity (e.g. anaphylactic reaction, severe skin reaction) to any other type of β-lactam antibacterial agent (e.g. penicillins, monobactams or carbapenems).
Raske ülitundlikkus (nt anafülaktiline reaktsioon, raske nahareaktsioon) mõne muu β- laktaamantibiootikumi (nt penitsilliinid, monobaktaamid või karbapeneemid) suhtes.
Severe hypersensitivity (e.g., anaphylactic reaction, severe skin reaction) to any other type of beta-lactam antibacterial agent (e.g., penicillins or cephalosporins).
Raske ülitundlikkusreaktsioon (näiteks anafülaktiline reaktsioon, raske nahareaktsioon) mõne teist tüüpi beetalaktaamantibiootikumi (näiteks penitsilliinide või tsefalosporiinide) suhtes.
Severe hypersensitivity reactions
Rasked ülitundlikkus reaktsioonid
Severe hypersensitivity reactions (including bronchospasm, dyspnoea, angioedema, and anaphylaxis) (see sections 4.3 and 4.4)
rasked ülitundlikkusreaktsioonid (k.a bronhospasm, düspnoe, angioödeem ja anafülaksia; vt lõigud 4.3 ja 4.4),
Severe hypersensitivity reactions may include
Rasketeks ülitundlikkusreaktsioonideks võivad olla
Severe hypersensitivity reactions to the active substance or to any of the excipients listed in section 6.1.
Tõsine ülitundlikkus toimeaine või lõigus 6.1 loetletud mis tahes abiainete suhtes.
Severe hypersensitivity, including anaphylaxis, has been observed in clinical trials with Perjeta (see section 4.8).
Perjeta kliinilistes uuringutes on täheldatud rasket ülitundlikkust, kaasa arvatud anafülaksiat (vt lõik 4.8).
Severe hypersensitivity.
Raske ülitundlikkus.
Severe hypertension (>200 mmHg systolic or 110 mmHg diastolic) occurred in 4.7% of patients with solid tumours.
Raskekujuline hüpertensioon (süstoolne rõhk >200 mmHg või diastoolne rõhk 110 mmHg) tekkis 4,7%-l soliidkasvajatega patsientidest.
Severe hypertension occurred in 10% of pNET patients on sunitinib and 3% of patients on placebo.
Raske hüpertensioon esines 10%-l sunitiniibi saanud pNETiga patsientidest ja 3%-l platseebot saanutest.
Severe hypertension occurred in 12% of treatment-naïve patients on sunitinib and <1% of patients on IFN-.
Raske hüpertensioon tekkis 12%-l varem mitteravitud sunitiniibi saanud patsientidest ja < 1%-l IFN--t saanud patsientidest.
Severe hypoglycaemia
Raske hüpoglükeemia
Severe hypoglycaemia requiring the assistance of another person for treatment occurred uncommonly: 0.3% among patients receiving Eperzan and 0.4% among patients receiving a comparator.
Aeg-ajalt tekkis raske hüpoglükeemia, mis vajas kõrvalise isiku abi: 0,3%-l Eperzan’i saanud patsientidest ja 0,4%-l võrdlusravimit saanud patsientidest.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated by glucagon (0.5 mg to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a person who has received appropriate instruction, or by glucose given intravenously by a healthcare professional.
Raskekujulisi hüpoglükeemia episoode, mil patsient on teadvuseta, saab ravida glükagooniga (0,5 kuni 1 mg), mida võib intramuskulaarselt või subkutaanselt manustada vastava koolituse saanud isik, või glükoosi intravenoosse manustamisega tervishoiutöötaja poolt.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated by glucagon (0.5 mg to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a person who has received appropriate instruction, or by glucose given intravenously by a healthcare professional.
Raskekujulisi hüpoglükeemia episoode, mil patsient on teadvuseta, saab ravida glükagooniga (0,5 mg kuni1 mg), mida võib intramuskulaarselt või subkutaanselt manustada vastava koolituse saanud isik, või glükoosi intravenoosse manustamisega tervishoiutöötaja poolt.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated by glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a person who has received appropriate instruction, or by glucose given intravenously by a medical professional.
Tõsise hüpoglükeemiajuhtumi korral, kui patsient kaotab teadvuse, võib vastava väljaõppe saanud isik süstida glükagooni (0,5 - 1 mg) lihasesse või naha alla või peab meditsiinitöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Raskeid hüpoglükeemiajuhtumeid, mille puhul patsient kaotab teadvuse, saab ravida vastava väljaõppe saanud isiku poolt glükagooni (0,5 kuni 1 mg) süstimisega intramuskulaarselt või subkutaanselt või tervishoiutöötaja poolt glükoosi manustamisega intravenoosselt.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Tõsiste hüpoglükeemia juhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5...1 mg) lihasesse või naha alla või peab tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Tõsiste hüpoglükeemia juhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5...1 mg) lihasesse või naha alla, või peab tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Tõsiste hüpoglükeemia juhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5…1 mg) lihasesse või naha alla või peab tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Tõsiste hüpoglükeemiajuhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5...1 mg) lihasesse või naha alla, või peab tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Tõsiste hüpoglükeemiajuhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5…1 mg) lihasesse või naha alla või peab tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient has become unconscious, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by physicians or other healthcare staff.
Tõsiste hüpoglükeemia juhtumite korral, kui patsient kaotab teadvuse, peab vastava väljaõppe saanud isik süstima glükagooni (0,5...1 mg) naha alla või lihasesse, või peab arst või muu tervishoiutöötaja süstima intravenoosselt glükoosi.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient is not able to treat himself, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Raskeid hüpoglükeemia juhtumeid, mille puhul patsient pole võimeline end ise ravima, saab ravida vastava väljaõppe saanud isiku poolt glükagooni (0,5 kuni 1 mg) süstimisega intramuskulaarselt või subkutaanselt või tervishoiutöötaja poolt glükoosi manustamisega intravenoosselt.
Severe hypoglycaemic episodes, where the patient is not able to treat himself, can be treated with glucagon (0.5 to 1 mg) given intramuscularly or subcutaneously by a trained person, or with glucose given intravenously by a healthcare professional.
Raskeid hüpoglükeemiajuhtumeid, mille puhul patsient pole võimeline end ise ravima, saab ravida vastava väljaõppe saanud isiku poolt glükagooni (0,5 kuni 1 mg) süstimisega intramuskulaarselt või subkutaanselt või tervishoiutöötaja poolt glükoosi manustamisega intravenoosselt.
Severe hypotension
Raskekujuline hüpotensioon
Severe hypotension (blood pressure < 90/50 mmHg) at initiation.
Ravi alustamise ajal tugev hüpotensioon (vererõhk <90/50 mmHg).
Severe hypotension.
Tõsine hüpotensioon.
Severe IARs have been reported in patients with pre-existent severe underlying upper airway involvement and therefore specifically these patients should continue to be closely monitored and only be infused with Aldurazyme in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Eelneva raske kaasneva ülemiste hingamisteede haaratusega patsientidel on teatatud rasketest infusiooniga seotud reaktsioonidest ning seetõttu tuleb jätkata eriti selliste patsientide tähelepanelikku jälgimist ja teostada Aldurazyme’i infusiooni ainult nõuetekohases kliinilises keskkonnas, kus on käepärast kasutusvalmis elustamisvahendid meditsiinilise hädaolukorra juhuks.
Severe increase in blood pressure (hypertensive crisis).
Tõsine vererõhu tõus (hüpertensiivne kriis).
Severe increase in blood pressure.
Tugev vererõhu tõus.
Severe infection
Raske infektsioon
Severe infection (sepsis).
Raske infektsioon (sepsis).
Severe infections (including sepsis), which may be fatal.
Rasked infektsioonid (sh sepsis), mis võivad lõppeda surmaga.
Severe infections may lead to kidney problems, which can put you at risk for lactic acidosis (see 'Warnings and precautions'); if you have lost a lot of water from your body (dehydration), e.g. due to long-lasting or severe diarrhoea, or if you have vomited several times in a row.
Rasked infektsioonid võivad põhjustada probleeme neerudega, mistõttu teid võib ohustada laktatsidoosi tekkerisk (vt „Hoiatused ja ettevaatusabinõud“); kui teie organism on kaotanud palju vett (dehüdratsioon), näiteks pikaajalise või raske kõhulahtisuse tõttu või kui te olete oksendanud mitu korda järjest.
Severe infections of the gingiva and periodontal tissues
Rasked igemete ja periodontaalkudede infektsioonid
Severe infections of the gingiva and periodontal tissues
Raskete igemete ja periodontaalkudede infektsioonid
Severe infections of the gingival and periodontal tissues in dogs:
Gingivaal- ja periodontaalkoe rasked infektsioonid koertel:
Severe infections of the gingival and periodontal tissues in dogs:
Gingivaal- ja periodontaalkudede rasked infektsioonid koertel:
Severe infections such as pneumonia
Rasked infektsioonid, nagu kopsupõletik
Severe infections were reported in about 4% of patients treated with MabThera monotherapy.
Raskeid infektsioone kirjeldati ligikaudu 4%-l MabThera monoteraapiat saanud patsientidest.
Severe infections were reported in about 4% of patients treated with MabThera monotherapy.
Raskeid infektsioone kirjeldati umbes 4 % MabThera-monoteraapiat saanud patsientidest.
Severe infusion reaction
Tõsised reaktsioonid infusiooni manustamisel
Severe infusion-related reactions (such as bronchospasm, hypotension) occurred in up to 12 % of the cases.
Rasked infusiooniga seotud reaktsioonid (nagu bronhospasm, hüpotensioon) tekkisid kuni 12%-l juhtudest.
Severe infusion-related reactions have been reported in patients receiving pembrolizumab (see section 4.8).
Pembrolizumabi saavatel patsientidel on teatatud rasketest infusiooniga seotud reaktsioonidest (vt lõik 4.8).
Severe infusion-related reactions with fatal outcome have been reported during post-marketing use of the MabThera intravenous formulation, with an onset ranging within 30 minutes to 2 hours after starting the first MabThera intravenous infusion.
MabThera intravenoosse ravimvormi turuletulekujärgsel kasutamisel on kirjeldatud surmaga lõppenud raskeid infusiooniga seotud reaktsioone, mis on avaldunud 30 minuti kuni 2 tunni jooksul pärast MabThera esimese veeniinfusiooni alustamist.
Severe IRRs (such as bronchospasm, hypotension) occurred in up to 12% of the cases.
Rasked infusiooniga seotud reaktsioonid (nagu bronhospasm, hüpotensioon) tekkisid kuni 12 % juhtudest.
Severe itching of the skin, with a red rash or raised bumps
Tõsine nahasügelus punase lööbe või kõrgemate muhkudega
Severe kidney impairment (will normally be determined by your doctor with certain specific blood tests).
Raske neerukahjustus (üldjuhul teeb arst selle spetsiaalsete vereanalüüsidega kindlaks).
Severe kidney impairment (will normally be determined by your doctor with certain specific blood tests).
Raske neerukahjustus (ülduhul teeb selle spetsiaalsete vereanalüüsidega kindlaks arst).
Severe kidney problems
Tõsised neeruprobleemid
Severe lameness/musculoskeletal disorder
Tugev lonkamine/ lihas-skeleti häire
Severe lameness/musculoskeletal disorder.
Tugev lonkamine/lihas-skeleti häired
Severe life-threatening allergic reactions (“anaphylactoid reactions”) have been reported in some patients.
Mõnel patsiendil on esinenud raskeid eluohtlikke allergilisi reaktsioone (anafülaktoidsed reaktsioonid).
Severe liver damage (i.e. liver failure, liver necrosis), which may be fatal.
Raske maksakahjustus (st maksapuudulikkus, maksa nekroos), mis võib lõppeda surmaga.
Severe liver function test abnormalities (Grade 3 to 4) and hepatic dysfunction with clinical manifestations (including fatal outcomes) have been reported in a small proportion of patients (see section 4.8).
Mõnedel patsientidel on esinenud raskeid kõrvalekaldeid maksafunktsiooni näitajates (3. kuni 4. aste) ja kliiniliselt väljendunud (sh surmaga lõppevaid) maksafunktsiooni talitlushäireid (vt lõik 4.8).
Severe liver impairment (Child-Pugh class C).
Raske maksapuudulikkus (Child-Pugh klass C).
Severe liver impairment.
Raske maksakahjustus.
Severe liver problems leading to liver failure and inflammation of the brain.
tõsised maksafunktsiooni häired, mis tekitavad maksapuudulikkust ja ajupõletikku;
Severe liver problems: the dose may be reduced to one tablet (200 mg of lumacaftor/125 mg of ivacaftor) every 12 hours
Rasked maksahäired: annuse võib vähendada ühe tabletini (200 mg lumakaftoori / 125 mg ivakaftoori) iga 12 tunni järel.
Severe liver toxicity was observed in dogs treated for 2weeks, with elevated liver enzymes, hepatocellular necrosis, bile duct necrosis, and bile duct hyperplasia.
Koertel, keda raviti kaks nädalat, ilmnes raske toksiline toime maksale, mis väljendus maksaensüümide aktiivsuse tõusu, hepatotsellulaarse nekroosi, sapiteede nekroosi ja sapiteede hüperplaasiana.
severe loss of body fluids (dehydration).
Tõsine kehavedeliku kaotus (dehüdratsioon).
Severe malaria according to WHO definition.
Maailma Terviseorganisatsiooni määratluse kohaselt raskekujuline malaaria.
Severe mental problems (which in very rare cases may lead to self-harm)
rasked vaimsed häired (mis väga harvadel juhtudel võivad lõppeda enesevigastamisega);
Severe mucocutaneous reactions
Rasked naha-limaskesta reaktsioonid
Severe mucocutaneous reactions, including Stevens-Johnson Syndrome, some with fatal outcome, have been reported in association with Zevalin after pretreatment with rituximab.
Radiomärgistatud Zevalin’i ja eelravis kasutatud rituksimabiga seoses on teatatud tõsistest naha- limaskesta reaktsioonidest (sh Stevens-Johnsoni sündroomist), mis on mõnikord lõppenud surmaga.
Severe nephritis and renal dysfunction have been observed with monotherapy treatment or nivolumab in combination with ipilimumab (see section 4.8).
Nivolumabi monoteraapia või nivolumabi ja ipilimumabi kombinatsioonravi ajal on täheldatud rasket nefriiti ja neerufunktsiooni häiret (vt lõik 4.8).
Severe neurological side effects have been reported with the use of Atriance.
Atriance kasutamise ajal on kirjeldatud raskete närvisüsteemi kõrvaltoimete teket.
Severe neurological toxicity can manifest as coma, status epilepticus, demyelination, or ascending neuropathy similar in appearance to Guillain- Barré syndrome (see section 4.8).
Tõsise neuroloogilise toksilisuse ilminguteks võivad olla kooma, status epilepticus, demüelinisatsioon või astsendeeruv neuropaatia, mis sarnaneb kliiniliselt pildilt Guillain-Barré sündroomile (vt lõik 4.8).
Severe neutropenia lasted beyond seven days in 11 % of courses overall.
Raske neutropeenia kestis üle seitse päeva 11 %-l juhtudest kõigi kuuride kohta kokku.
Severe neutropenia lasted beyond seven days in 11 % of courses overall.
Raske neutropeenia kestis üle seitse päeva 11%-l juhtudest kõigi ravikuuride kohta kokku.
Severe neutropenia lasted beyond seven days in 11 % of courses overall.
Raske neutropeenia kestis üle seitsme päeva 11 %-l juhtudest kõigi kuuride kohta kokku.
Severe neutropenia lasted beyond seven days in 11 % of courses overall.
Raske neutropeenia kestis üle seitsme päeva 11 %-l juhtudest kõigi ravikuuride kohta kokku.
Severe neutropenia lasted on average for 1.4 days which compared with 1.6 days and 1.8 days reported in studies using filgrastim found in the literature.
Raske neutropeenia kestis Grastofili kasutamisel keskmiselt 1,4 päeva, võrreldes 1,6 ja 1,8 päevaga kirjanduses avaldatud filgastriimi uuringutes.
Severe neutropenia may be associated with an increased risk of serious infections, although there has been no clear association between decreases in neutrophils and the occurrence of serious infections in clinical trials with RoActemra to date.
Raske neutropeeniaga võib kaasneda suurem risk raskekujuliste infektsioonide tekkeks, kuigi RoActemra kliinilistes uuringutes ei ole seni ilmnenud kindlat seost neutrofiilide arvu languse ja raskekujuliste infektsioonide esinemise vahel.
Severe neutropenia may be managed by the use of G-CSF or equivalent at the physician’s discretion in accordance with relevant guidelines.
Raskekujulise neutropeenia raviks võib kasutada arsti äranägemisel G-CSF-i või samaväärset ainet kehtestatud juhiste kohaselt.
Severe neutropenia may be managed by the use of granulocyte colony-stimulating factor (G-CSF) or equivalent at the physician’s discretion in accordance with relevant guidelines (see section 5.1).
Raskekujulise neutropeenia raviks võib kasutada arsti äranägemisel granulotsüütide kolooniaid stimuleerivat faktorit (G-CSF) või samaväärset ainet kehtestatud juhiste kohaselt (vt lõik 5.1).
Severe OHSS is uncommon (see section 4.4).
Raske OHSS esineb aeg-ajalt (vt lõik 4.4).
severe or life threatening skin reaction including blisters (Stevens Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis)
raske või eluohtlik villidega nahareaktsioon (Stevensi-Johnsoni sündroom, toksiline epidermaalne nekrolüüs)
Severe or life- threatening rash considered related to nevirapine treatment occurred in 1.1 % of patients during the lead-in phase with Viramune immediate-release.
Sissejuhatavas faasis kiirelt vabaneva Viramune’iga esines 1,1%-l patsientidest raskekujulist või eluohtlikku löövet, mida peeti seotuks nevirapiinaraviga.
Severe or life-threatening hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients if hypersensitivity is not controllable.
Raske või eluohtlik ülitundlikkus toimeaine või mis tahes abiainete suhtes, kui ülitundlikkus ravile ei allu.
Severe or uncontrollable bleeding with symptoms such as: vomiting blood, black stolls, bloody urine, headache, coughing up of blood.
Raske või kontrollimatu veritsus, millega kaasnevad niisugused sümptomid nagu: vere oksendamine, must väljaheide, veri uriinis, peavalu, vere köhimine.
Severe osteoarthritis of the knee.
Põlve raske osteoartriit.
Severe overdose (10-fold) may result in a temporary reduction in daily live weight gain within the first week without any consequences on the final performances.
Tõsine üleannustamine (10-kordne) võib põhjustada ajutist päevase juurdekasvu aeglustumist esimese nädala jooksul, kuid lõpptulemusele see toimet ei avalda.
Severe pain and swelling in your joints – these are signs of gout
tugev valu ja turse liigestes – need on podagra sümptomid;