natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For patients who are dosed initially at docetaxel 75 mg/m2 in combination with cisplatin and whose nadir of platelet count during the previous course of therapy is <25,000 cells/mm3, or in patients who experience febrile neutropenia, or in patients with serious non-haematologic toxicities, the docetaxel dose in subsequent cycles should be reduced to 65 mg/m2.
Patsientidel, kes said esialgu 75 mg/m2 dotsetakseeli kombinatsioonis tsisplatiiniga ja kelle trombotsüütide madalseis eelmises ravitsüklis oli < 25 000 rakku/mm3 või patsientidel, kellel esines febriilset neutropeeniat või tõsiseid mittehematoloogilisi kõrvaltoimeid, tuleb dotsetakseeli annust järgmistes tsüklites langetada 65 mg/m2-ni.
For patients who are dosed initially at docetaxel 75 mg/m2 in combination with cisplatin and whose nadir of platelet count during the previous course of therapy is <25,000 cells/mm3, or in patients who experience febrile neutropenia, or in patients with serious non-haematologic toxicities, the docetaxel dose in subsequent cycles should be reduced to 65 mg/m2.
Patsientidel, kes said esialgu 75 mg/m2 dotsetakseeli kombinatsioonis tsisplatiiniga ja kelle trombotsüütide madalseis eelmises tsüklis oli <25 000 rakku/mm3, või patsientidel, kellel esines febriilset neutropeeniat või tõsiseid mittehematoloogilisi kõrvaltoimeid, tuleb dotsetakseeli annust järgmistes tsüklites langetada 65 mg/m2-ni.
For patients who are dosed initially at docetaxel 75 mg/m2 in combination with cisplatin and whose nadir of platelet count during the previous course of therapy is <25,000 cells/mm3, or in patients who experience febrile neutropenia, or in patients with serious non-haematologic toxicities, the docetaxel dose in subsequent cycles should be reduced to 65 mg/m2.
Patsientidel, kes said esialgu 75 mg/m2 dotsetakseeli kombinatsioonis tsisplatiiniga ja kelle trombotsüütide madalseis eelmises tsüklis oli <25000 rakku/mm3 või patsientidel, kellel esines febriilset neutropeeniat või tõsiseid mittehematoloogilisi kõrvaltoimeid, tuleb dotsetakseeli annust järgmistes tsüklites langetada annuseni 65 mg/m2.
For patients who are dosed initially at docetaxel 75 mg/m2 in combination with cisplatin and whose nadir of platelet count during the previous course of therapy is <25.000 cells/mm3, or in patients who experience febrile neutropenia, or in patients with serious non-haematologic toxicities, the docetaxel dose in subsequent cycles should be reduced to 65 mg/m2.
Patsientidel, kes said esialgu 75 mg/m2 dotsetakseeli kombinatsioonis tsisplatiiniga ja kelle trombotsüütide madalseis eelmises tsüklis oli <25 000 rakku/mm3, või patsientidel, kellel esines febriilset neutropeeniat või tõsiseid mittehematoloogilisi kõrvaltoimeid, tuleb dotsetakseeli annust järgmistes tsüklites langetada 65 mg/m2-ni.
For patients who are dosed initially at docetaxel 75 mg/m² in combination with cisplatin and whose nadir of platelet count during the previous course of therapy is < 25,000 cells/mm3, or in patients who experience febrile neutropenia, or in patients with serious non-haematologic toxicities, the docetaxel dose in subsequent cycles should be reduced to 65 mg/m².
Patsientidel, kes said esialgu 75 mg/m2 dotsetakseeli kombinatsioonis tsisplatiiniga ja kelle trombotsüütide madalseis eelmises tsüklis oli < 25000 rakku/mm3 või patsientidel, kellel esines febriilset neutropeeniat või tõsiseid mittehematoloogilisi kõrvaltoimeid, tuleb dotsetakseeli annust järgmistes tsüklites langetada 65 mg/m2-ni.
For patients who are exposed to sun, protective clothing, and use of sun screen is advisable.
Päikesega kokku puutuvatel patsientidel soovitatakse kanda kaitseriietust ja kasutada päikesekreemi.
For patients who are exposed to sun, protective clothing, and/or use of sun screen (e.g. mineral-containing) may be advisable.
Patsientidel, kes viibivad päikese käes, soovitatakse kasutada kaitseriietust ja/või päikesekaitsevahendeid (nt mineraale sisaldavaid).
For patients who are initiating a combination of Betmiga and digoxin, the lowest dose for digoxin should be prescribed initially.
Patsientidele, kes alustavad kombinatsioonravi Betmiga ja digoksiiniga, tuleb algul digoksiini määrata kõige väiksemas annuses.
For patients who are prescribed a full 40 mg dose of Humira, a 40 mg pen and a 40 mg prefilled syringe are also available for use.
Patsientidele välja kirjutatud 40 mg täisannuse manustamiseks on saadaval ka 40 mg pen ja 40 mg eeltäidetud süstel.
For patients who are taking
sisaldavaid ravimeid.
For patients who are taking tenofovir, if REYATAZ/ritonavir with both tenofovir and an H2-receptor antagonist are co-administered,a dose increase of REYATAZ to 400 mg with 100 mg of ritonavir is recommended.
Patsientidel, kes kasutavad tenofoviiri, kui REYATAZ'i/ritonaviiri kombinatsiooni manustamist koos nii tenofoviiri kui ka H2-retseptori antagonistiga peetakse möödapääsmatuks, on soovitatav REYATAZ'i/ritonaviiri annuse suurendamine kuni 400/100 mg.
For patients who are to be referred to another hospital, to prevent worsening of their condition on acute discontinuation of INOmax, the availability of nitric oxide during transport should be assured.
Patsientide puhul, kes viiakse üle teise haiglasse, tuleb kindlustada lämmastikoksiidi andmise võimalus transpordi ajal, vältimaks nende seisundi halvenemist INOmax’i ravi järsu katkestamise tõttu.
For patients who are unable to swallow capsules whole, the capsules may be carefully opened and the contents mixed (without crushing) with small amounts of acidic soft food of pH 5 or less (e.g., fruit puree [apple/ pear], yoghurt, juice [orange/pineapple/apple]).
Patsientidele, kes ei ole võimelised kapsleid tervelt alla neelama, võib kapslid ettevaatlikult avada ja sisu segada (purustamata) väikeses koguses happelise pehme toiduga, millel on pH 5 või väiksem (nt puuviljapüree [õun/pirn], jogurt, mahl [apelsin/ananass/õun]).
For patients who are unable to swallow capsules, the content of the capsules may be dispersed in a teaspoon of apple puree and taken immediately.
Patsientidele, kes ei suuda neelata kapsleid, tohib kapsli sisu lahustada teelusikatäies õunapürees ja võtta see otsekohe.
For patients who are unable to swallow hard capsules, the content of each hard capsule may be dispersed in one teaspoon of apple sauce (puréed apple) and should be taken immediately.
Patsientidele, kes ei ole võimelised kõvakapsleid neelama, võib iga kõvakapsli sisu segada ühe teelusikatäie õunapüreega, mis tuleb viivitamatult alla neelata.
For patients who are unable to swallow tablets or who weigh less than 50 kg or whose body surface area is below 1.25 m2 according to the Mosteller formula, other nevirapine containing oral formulations are available and should be used if appropriate.
Patsientide jaoks, kes ei ole võimelised tablette neelama või kes kaaluvad vähem kui 50 kg või kelle keha pindala on Mosteller’i valemi järgi väiksem kui 1,25 m2 on olemas teised nevirapiini sisaldavad suukaudsed ravimvormid ja vajadusel tuleks neid kasutada.
For patients who are unable to swallow the capsules or tablets, Stocrin can be given using the oral solution.
Patsientidele, kes ei suuda kapsleid või tablette neelata, võib Stocrinit manustada suukaudse lahusena.
For patients who are unable to swallow the tablet whole, the Moventig tablet can be crushed to a powder and mixed in half a glass of water (120 ml) and drunk immediately.
Patsiendid, kes ei ole võimelised tabletti tervelt alla neelama, võivad Moventigi tableti pulbriks purustada, segada poole klaasitäie (120 ml) veega ning segu kohe ära juua.
For patients who are unable to swallow the tablet(s) whole, the tablets can be crushed to a fine powder and mixed in half a glass of water and drunk immediately.
Patsientidele, kes ei ole võimelised tabletti (tablette) tervelt alla neelama, võib tabletid purustada peeneks pulbriks ning segada pooles klaasitäies vees, mis tuleb koheselt ära juua.
For patients who are unable to swallow the tablets, Intelence tablets can
Patsientidele, kes ei suuda tablette neelata, võib Intelence tablette dispergeerida vees.
For patients who are unable to swallow whole tablets, Adempas tablets may be crushed and mixed with water or soft foods such as applesauce immediately prior to use and administered orally (see section 5.2).
Patsientidele, kes ei ole suutelised tablette tervelt alla neelama, võib Adempas’e tablette vahetult enne kasutamist purustada ja segada kas vee või pehmete toitudega, nt õunapüreega, ning manustada suu kaudu (vt lõik 5.2).
For patients who are unable to swallow, the capsule contents can be mixed with a small amount of food (around two teaspoons).
Patsientidele, kes ei suuda neelata kapsleid, tohib kapsli sisu segada vähese annuse (umbes kahe teelusikatäie) toidukogusega.
For patients who cannot swallow the whole capsule, the gastro-resistant hard capsule may be opened and the contents may be sprinkled on food (such as apple compote or berry jelly) or mixed in with an acidic drink (such as orange juice or any acidic juice).
Patsientide jaoks, kes ei ole võimelised tervet kapslit alla neelama, võib kapsli avada ja puistata kapsli sisu toidule (nt õunakompott või marjaželee) või segada hapu joogiga (nt apelsinimahl või mõni muu hapu mahl).
For patients who cannot take oral medication, dimercaprol administered at a dose of 3 mg/kg intramuscularly every 4 hours until any immediately life-threatening toxicity has subsided may be considered.
Patsientidele, kellele suukaudne ravi on vastunäidustatud, soovitatakse manustada intramuskulaarselt dimerkaprooli annuses 3 mg/kg iga 4 tunni järel kuni eluohtlike intoksikatsiooninähtude taandumiseni.
For patients who develop Grade ≥ 3 toxicities including hypertension, hypokalaemia, oedema and other non-mineralocorticoid toxicities, treatment should be withheld and appropriate medical management should be instituted.
Patsientidel, kellel tekib ≥ 3. astme toksilisus, sealhulgas hüpertensioon, hüpokaleemia, tursed ja muu mittemineralokortikoidne toksilisus, tuleb ravi peatada ja alustada sobiva raviga.
For patients who develop neutropenia and leukopenia, see also sections 4.4 and 4.8.
Patsientide puhul, kellel tekivad neutropeenia ja leukopeenia, vt ka lõigud 4.4 ja 4.8.
For patients who develop the signs and symptoms such as fever, malaise, weight loss, sweats, cough, dyspnea, and/or pulmonary infiltrates or other serious systemic illness with or without concomitant shock an invasive fungal infection should be suspected and administration of Humira should be promptly discontinued.
Patsientidel, kellel tekivad nähud ja sümptomid, nagu palavik, halb enesetunne, kaalulangus, higistamine, köha, düspnoe ja/või kopsuinfiltraadid või teised tõsised süsteemsed haigused, koos või ilma kaasuva šokita, tuleks kahtlustada invasiivset seeninfektsiooni ning Humira manustamine koheselt lõpetada.
For patients who do not tolerate the infusion following these interventions, SYLVANT should be discontinued.
Kui nende meetmete rakendamise järel esineb patsiendil siiski infusiooni talumatus, tuleb SYLVANT’i manustamine peatada.
For patients who dose escalated from eow to weekly regimen, the mean (±SD) serum concentrations of adalimumab at Week 52 were 15.3 ± 11.4 μg/ml (40/20 mg, weekly) and 6.7 ± 3.5 μg/ml (20/10 mg, weekly).
Uuritavatel, kelle annustamissagedus tõsteti režiimilt igal teisel nädalal režiimile igal nädalal, oli adalimumabi keskmine (±SD) tase seerumis 52. nädalal 15,3±11,4 μg/ml (40/20 mg igal nädalal) ja 6,7±3,5 μg/ml (20/10 mg igal nädalal).
For patients who dose escalated from eow to weekly regimen, the mean (±SD) serum concentrations of adalimumab at Week 52 were 15.3±11.4 μg/mL (40/20 mg, weekly) and 6.7±3.5 μg/mL (20/10 mg, weekly).
Patsientidel, kelle annustamissagedus tõsteti režiimilt igal teisel nädalal režiimile igal nädalal, oli adalimumabi keskmine (±SD) tase seerumis 52. nädalal 15,3±11,4 μg/ml (40/20 mg igal nädalal) ja 6,7±3,5 μg/ml (20/10 mg igal nädalal).
For patients who dose escalated from eow to weekly regimen, the mean (±SD) serum concentrations of adalimumab at Week 52 were 15.3±11.4 μg/mL (40/20 mg, weekly) and 6.7±3.5 μg/mL (20/10 mg, weekly).
Uuritavatel, kelle annustamissagedus tõsteti režiimilt igal teisel nädalal režiimile igal nädalal, oli adalimumabi keskmine (±SD) tase seerumis 52. nädalal 15,3±11,4 μg/ml (40/20 mg igal nädalal) ja 6,7±3,5 μg/ml (20/10 mg igal nädalal).
For patients who experience a sustained increase in blood pressure while receiving duloxetine either dose reduction or gradual discontinuation should be considered (see section 4.8).
Patsientidel, kelle vererõhk ravi ajal duloksetiiniga püsivalt tõuseb, peab kaaluma annuse vähendamist või ravi järk-järgulist lõpetamist (vt lõik 4.8).
For patients who experience complicated neutropenia (prolonged neutropenia, febrile neutropenia or infection), G-CSF and dose reduction should be considered (see section 4.2).
Kui patsiendil tekib komplitseerunud neutropeenia (kauakestev neutropeenia, febriilne neutropeenia või infektsioon), peab kaaluma G–CSF-i manustamist ja annuse vähendamist (vt lõik 4.2).
For patients who experience complicated neutropenia (prolonged neutropenia, febrile neutropenia or infection), G-CSF and dose reduction should be considered (see section 4.2).
Patsientidel, kellel tekib tüsistunud neutropeenia (kauakestev neutropeenia, febriilne neutropeenia või infektsioon), peab kaaluma G–CSF-i manustamist ja annuse vähendamist (vt lõik 4.2).
For patients who experience progressive anorexia, asthenia and weight decrease within a relatively short period of time, a general medical evaluation including liver function should be considered.
Patsientidel, kellel lühikese aja jooksul esineb süvenenud anoreksiat, asteeniat ja kaalulangust võiks üldisele meditsiinilisele kontrollile lisada maksa uuringud.
For patients who have had a hip or knee replacement, treatment with Eliquis should be started 12 to 24 hours after the operation.
Puusa- või põlveliigese asendusoperatsiooni patsientide Eliquise ravi peab alustama 12–24 tundi pärast operatsiooni.
For patients who have had a hip or knee replacement, treatment with Pradaxa should start with one 110 mg capsule taken one to four hours
Patsiendid, kellele on tehtud puusa- või põlveproteesimise operatsioon, peavad alustama ravi Pradaxaga ühe 110 mg kapsliga, mis manustatakse 1–4 tundi pärast operatsiooni lõppu.
For patients who have never taken aripiprazole, tolerability with oral aripiprazole must occur prior to initiating treatment with Abilify Maintena.
Patsientidel, kes ei ole kunagi võtnud aripiprasooli, peab suukaudse aripiprasooli talutavuse kindlaks tegema enne Abilify Maintena’ga ravi alustamist.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Inflectra treatment should be carefully considered before initiation of Inflectra therapy.
Patsientidel, kes on elanud või reisinud regioonidesse, kus on endeemiliselt levinud invasiivsed seeninfektsioonid nagu histoplasmoos, koktsidioidmükoos või blastomükoos, tuleb enne Inflectra-ravi alustamist hoolikalt hinnata Inflectra-ravi kasu ja riske.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Remicade treatment should be carefully considered before initiation of Remicade therapy.
Patsientidel, kes on elanud või reisinud regioonidesse, kus on endeemiliselt levinud invasiivsed seeninfektsioonid nagu histoplasmoos, koktsidioidmükoos või blastomükoos, tuleb enne Remicade- ravi alustamist hoolikalt hinnata Remicade-ravi kasu ja riske.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Remsima treatment should be carefully considered before initiation of Remsima therapy.
Patsientidel, kes on elanud või reisinud regioonidesse, kus on endeemiliselt levinud invasiivsed seeninfektsioonid nagu histoplasmoos, koktsidioidmükoos või blastomükoos, tuleb enne Remsima- ravi alustamist hoolikalt hinnata Remsima-ravi kasu ja riske.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Simponi treatment should be carefully considered before initiation of Simponi therapy.
Invasiivsete seeninfektsioonide (nt histoplasmoos, koktsidioidmükoos või blastomükoos) suure levimusega piirkondades elanud või reisinud patsientide puhul tuleb enne ravi alustamist hoolikalt kaaluda Simponi ravist saadava kasu ja riskide suhet.
For patients who have successfully stopped smoking at the end of 12 weeks, an additional course of 12 weeks treatment with CHAMPIX at 1 mg twice daily may be considered for the maintenance of abstinence (see section 5.1).
Patsiendid, kes on 12 nädala lõppedes edukalt suitsetamisest loobunud, võib kaaluda täiendavat 12- nädalast ravikuuri CHAMPIX’iga annuses 1 mg kaks korda ööpäevas abstinentsi säilitamiseks (vt lõik 5.1).
For patients who have taken medicines to treat HIV infection before, doctors should only prescribe Viread once they have looked at the antiviral medicines the patient has taken before or the likelihood of the virus’s response to antiviral medicines.
Kui patsient on HIV-nakkuse ravimeid varem kasutanud, võib arst määrata Vireadi üksnes arvestades patsiendi varem kasutatud viiruseravimeid ning viiruse ravimitele reageerimise tõenäosust.
For patients who have taken medicines to treat their HIV infection before and failed to respond to that treatment, doctors should only prescribe Emtriva once they have looked at the antiviral medicines the patient has taken before and assessed the likelihood of the virus’s response to any new antiviral medicines that might be prescribed.
Kui patsiendil ei ole varem HIV-nakkuse raviks kasutatud ravimitele ravivastust tekkinud, uurib arst enne Emtriva määramist, mis ravimeid patsient on varem kasutanud, ja hindab, kui tõenäoline on viiruse allumine muudele viiruseravimitele.
For patients who met protocol-defined response criteria, response was sustained throughout the 24- week post-treatment follow-up in 75% (83/111) of entecavir responders vs 73% (68/93) for lamivudine responders in study 022 and 46% (131/286) of entecavir responders vs 31% (79/253) for lamivudine responders in study 027.
Patsientidest, kes vastasid protokollis defineeritud kriteeriumitele, püsis vastus 24-nädalase ravijärgse jälgimisperioodi jooksul 75%-l (83/111) entekaviirile allunutest, 73%-l (68/93) lamivudiinile allunutest uuringus 022 ning 46%-l (131/286) entekaviirile allunutest ja 31%-l (79/253) lamivudiinile allunud patsientidest uuringus 027.
For patients who never received Firazyr previously, the first treatment should be given in a medical institution or under the guidance of a physician.
Varem Firazyriga ravimata patsientidele tuleb esmakordne ravi teostada raviasutuses või arsti juhendamisel.
For patients who received 50 mg once weekly throughout the study, the efficacy responses continued to improve with 71% achieving PASI 75 at week 24.
Patsientidel, kes kasutasid kogu uuringu jooksul 50 mg ühe korra nädalas, jätkus ravivastuste paranemine ning 71% neist saavutasid 24. nädalaks PASI 75.
For patients who received only INVANZ, the most common adverse reactions reported during therapy plus follow-up for 14 days after treatment was stopped were: diarrhoea (5.2 %) and infusion site pain (6.1 %).
Patsientidel, keda raviti ainult INVANZiga olid kõige sagedamini teatatud kõrvaltoimeteks ravi ajal ning kuni 14 päeva pärast ravi lõpetamist: kõhulahtisus (5,2%) ja valu infusioonikohal (6,1%).
For patients who received only INVANZ, the most frequently reported laboratory abnormalities and their respective incidence rates during therapy plus follow-up for 14 days after treatment was stopped were: elevations in ALT (4.6 %), AST (4.6 %), alkaline phosphatase (3.8 %) and platelet count (3.0 %).
Ainult INVANZi saanud täiskasvanud patsientidel olid kõige sagedasemad ravi ajal ja 14 päeva jooksul pärast ravi lõpetamist täheldatud laboratoorsete analüüside kõrvalekalded ja vastavad esinemissagedused järgmised: ALAT-i (4,6%), ASAT-i (4,6%) ja aluselise fosfataasi (3,8%) aktiivsuse ning trombotsüütide arvu (3,0%) suurenemine.
For patients who received their last dose of thienopyridine within 4 to 7 days prior to CABG, the frequencies decreased to 11.3% (9 of 80 patients) in the prasugrel group and 3.4% (3 of 89 patients) in the clopidogrel group.
Patsientide seas, kes said oma tienopüridiini viimase annuse 4…7 päeva enne CABG oli esinemissagedus prasugreeli grupis langenud 11,3 %- le (üheksal patsiendil 80-st) ja klopidogreeli grupis 3,4 %-le (kolmel patsiendil 89-st).
For patients who received their thienopyridine within 3 days prior to CABG, the frequencies of TIMI major or minor bleeding were 26.7% (12 of 45 patients) in the prasugrel group, compared with 5.0% (3 of 60 patients) in the clopidogrel group.
Patsiendid, kes said oma tienopüridiini annuse 3 päeva jooksul enne CABG, oli TIMI suurte ja väikeste verejooksude esinemissagedus prasugreeli grupis 26,7 % (12-l patsiendil 45-st) võrreldes 5,0 % (3-l patsiendil 60-st) klopidogreeli grupis.
For patients who recently have lost body fluids e.g. through vomiting or diarrhoea, or by taking water tablets, your doctor may recommend a lower starting dose of 20 mg once a day.
Patsientide puhul, kes on hiljuti kaotanud kehavedelikke, näiteks oksendamise või kõhulahtisuse tõttu või vett väljutavate tablettide võtmise tõttu, võib teie arst soovitada madalamat algannust, 20 mg üks kord päevas.
For patients who recently have lost body fluids e.g. through vomiting or diarrhoea, or by taking water tablets, your doctor may recommend a lower starting dose of 20 mg once a day.
Patsientide puhul, kes on hiljuti kaotanud kehavedelikke, näiteks oksendamise või kõhulahtisuse tõttu või vett väljutavate tablettide võtmise tõttu, võib teie arst soovitada madalamat algdoosi, 20 mg üks kord päevas.
For patients who require further doses, there should be an interval of at least 12 weeks between two doses of Ilaris.
Lisaannuseid vajavatele patsientidele tohib manustada teise Ilarise annuse vähemalt 12 nädala pärast.
For patients who require twice daily dosing to optimise blood glucose control, the evening dose can be administered in the evening or at bedtime.
Patsiendid, kes vajavad vere glükoosi optimaalseks kontrolliks kaht manustamiskorda päevas, võib õhtuse annuse manustada kas õhtul või magama minnes.
For patients who require twice daily dosing to optimise blood glucose control, the evening dose can be administered in the evening or at bedtime.
Patsiendid, kes vajavad vere glükoosi optimaalseks kontrolliks kaht manustamiskorda päevas, võivad õhtuse annuse manustada kas õhtul või magama minnes.
For patients who require use of corticosteroids, prophylaxis of PCP should be considered based upon current standard of care.
Patsientide puhul, kes vajavad kortikosteroidravi, võib kaaluda ennetavat ravi Pneumocystis jiroveci’st põhjustatud kopsupõletiku suhtes, vastavalt kehtivale ravistandardile.
For patients who start treatment with 60 mg/m2 ONIVYDE and do not dose escalate to 80 mg/m2, the recommended first dose reduction is to 50 mg/m2 and the second dose reduction is to 40 mg/m2.
Patsientide korral, kes alustavad ravi 60 mg/m2 ONIVYDE’ga ega suurenda annust 80 mg/m2-ni, soovitatakse annust esimene kord vähendada 50 mg/m2-ni ja teine kord 40 mg/m2-ni.
For patients who stayed on their randomised therapy, the mean (±SD) adalimumab trough concentrations at Week 52 were 9.5 ± 5.6 g/ml for the Standard Dose group and 3.5 ± 2.2 g/ml for the Low Dose group.
Uuritavatel, kes jätkasid randomiseeritud ravi, oli adalimumabi keskmine (±SD) minimaalne tase 52. nädalal 9,5±5,6 μg/ml standardannuse grupis ja 3,5±2,2 μg/ml madala annuse grupis.