natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the second trial, no delay in the time to disability progression was seen.
Teises samalaadses uuringus puude süvenemise edasilükkumist ei leitud.
In the second week, a patient’s assigned dose could be increased to 0.30 mg/kg if the patient had 2 or fewer rescue-free laxations up to day 8.
Teisel nädalal võis patsiendile määratud annust suurendada 0,30 mg/kg-ni, kui patsiendil oli olnud kuni 8. päevani 2 või vähem päästva ravimita laksatsiooni.
In the second year of life, Nimenrix can also be given at the same time as combined diphtheria - tetanus - acellular pertussis vaccines, including combination diphtheria - tetanus - acellular pertussis vaccines with hepatitis B, inactivated polio or Haemophilus influenzae type b, such as DTaP-HBV- IPV/Hib vaccine and 13-valent pneumococcal conjugate vaccine.
Teisel eluaastal võib Nimenrixi manustada ka samaaegselt kombineeritud difteeria-teetanuse- atsellulaarse läkaköha vaktsiinidega, sealhulgas diteeria-teetanuse-atsellulaarse läkaköha vaktsiinide kombinatsioonid hepatiit B, inaktiveeritud lastehalvatuse või Haemophilus influenzae’ tüübi b vaktsiinidega, näiteks DTaP-HBV-IPV/Hib-i vaktsiini ning 13-valentse pneumokokkidevastase konjugeeritud vaktsiiniga.
In the second year of the studies, patients continued to receive the initially randomised dosage but on a modified dosing schedule guided by assessment of visual and anatomic outcomes with a protocol- defined maximum dosing interval of 12 weeks.
Uuringute teisel aastal said patsiendid jätkuvalt neile randomiseerimisel algselt määratud annust, kuid annustamisskeem muutus vastavalt nägemise ja anatoomiliste näitajate tulemuste hinnangule ja oli protokollis määratletud maksimaalselt 12-nädalase annustamisintervalliga.
In the Segment II reproductive studies in rats and rabbits, defibrotide has shown maternal toxicity by inducing a high rate of haemorrhagic abortion when infused intravenously over two hours at all dose levels tested including doses close to the human dose.
II segmendi reproduktiivsuse uuringutes rottidel ja küülikutel täheldati defibrotiidi kasutamisel toksilist toimet emasloomadele, mille väljenduseks oli hemorraagiliste abortide kõrge esinemissageduse määr ravimi intravenoosse infusiooni korral kõigi katsetatud annuste juures, sealhulgas annuste korral, mis olid lähedased inimesel kasutatavale annusele.
In the setting of hyponatraemia, the treatment duration is determined by the underlying disease and its treatment.
Hüponatreemia korral on ravi kestus määratud põhihaiguse ja selle raviga.
In the short-term clinical studies of brivaracetam in epilepsy patients, there were no cases of completed suicide and suicide attempt, however both have been reported in open-label extension studies(see section 4.4).
Brivaratsetaami lühiajalistes kliinilistes uuringutes epilepsiaga patsientidel ei ole olnud suitsiidi ja suitsiidikatse juhtusid, mõlemast on aga teatatud avatud jätku-uuringutes (vt lõik 4.4).
In the short-term studies, Thymanax was seen to be more effective than placebo in the two studies where no active comparator was used.
Lühiajalistes uuringutes oli Thymanax platseebost efektiivsem kahes uuringus, milles aktiivset võrdlusravimit ei kasutatud.
In the short-term studies, Valdoxan was seen to be more effective than placebo in the two studies where no active comparator was used.
Lühiajalistes uuringutes oli Valdoxan platseebost efektiivsem kahes uuringus, milles aktiivset võrdlusravimit ei kasutatud.
In the short-term, placebo-controlled, fixed-dose adolescent study, a higher percentage of INVEGA-treated subjects (6-19% depending on dose) had an increase in body weight of ≥7% compared to placebo-treated subjects (2%).
Lühiajalises platseebokontrolliga fikseeritud annuse uuringus noorukitel oli patsiente, kelle kehakaal suurenes ≥7%, INVEGA-ravi saanud uuritavate seas protsentuaalselt rohkem (6…19%) võrreldes platseeborühmaga (2%).
In the shorter (10 week) placebo controlled induction trial, GEMINI III, the types of adverse reactions reported were similar but occurred at lower frequency than the longer 52 week trials.
Lühemas (10-nädalases) platseebo kontrolliga remissiooni saavutamise uuringus GEMINI III esines sama tüüpi kõrvaltoimeid kui pikemates, 52-nädalastes uuringutes, kuid väiksema esinemissagedusega.
In the SINGLE study a mean change from baseline of 12.6 mol/L was observed after 96 weeks of treatment.
Uuringus SINGLE oli pärast 96 ravinädalat täheldatud keskmine muutus ravieelse väärtusega võrreldes 12,6 µmol/l.
In the single-arm, open label trial in SAA, three (7%) patients were diagnosed with MDS following treatment with eltrombopag, in the two ongoing studies (ELT116826 and ELT116643), 1/28 (4%) and 1/62 (2%) subject has been diagnosed with MDS or AML in each study.
Raske aplastilise aneemia ühe uuringuharuga avatud uuringus diagnoositi eltrombopaag-ravi järgselt kolmel (7%) patsiendil MDS, käimasolevates uuringutes (ELT116826 ja ELT116643) diagnoositi vastavalt MDS või ÄML 1/28 (4%) ja 1/62 (2%) patsientidest.
In the single-arm, open-label trial in SAA, patients had bone marrow aspirates evaluated for cytogenetic abnormalities.
Raske aplastilise aneemia ühe uuringuharuga avatud uuringus võeti tsütogeneetiliste kõrvalekallete hindamiseks luuüdi proove.
In the SIRTURO group, all of the five deaths due to tuberculosis occurred in patients whose sputum culture status at last visit was ‘not converted’.
SIRTURO rühmas esinesid kõik viis tuberkuloosist tingitud surmajuhtumit patsientidel, kellel viimasel visiidil oli rögakultuuri staatus „konverteerumata“.
In the small number of patients who attempted intercourse up to four to five hours after dosing the success rate for penetration and maintenance of erection was consistently greater than placebo.
Vähesest hulgast patsientidest, kes olid seksuaalvahekorras kuni 4...5 tundi pärast ravimi manustamist, saavutas ja säilitas erektsiooni suurem arv patsiente kui platseebo puhul.
In the solvent: benzyl alcohol and benzalkonium chloride as preservatives and water for injections.
Lahustis: säilitusainetena bensüülalkohol ja bensalkooniumkloriid ning süstevesi.
In the solvent: carmellose sodium, mannitol, poloxamer 188, water for injections.
Lahusti: naatriumkarmelloos, mannitool, poloksameer 188, süstevesi.
In the solvent: carmellose sodium, sodium chloride, polysorbate 20, sodium dihydrogen phosphate monohydrate, disodium phosphate heptahydrate and water for injection.
Lahustis: karmelloosnaatrium, naatriumkloriid, polüsorbaat 20, naatriumdivesinikfosfaat monohüdraat, dinaatriumfosfaat heptahüdraat ja süstevesi.
In the solvent: carmellose sodium, sodium chloride, polysorbate 20, sodium dihydrogen phosphate monohydrate, disodium phosphate heptahydrate, water for injection and sodium hydroxide (for pH adjustment).
Lahustis: karmelloosnaatrium, naatriumkloriid, polüsorbaat 20, naatriumdivesinikfosfaat monohüdraat, dinaatriumfosfaat heptahüdraat, süstevesi ja naatriumhüdroksiid (pH taseme reguleerimiseks).
In the solvent: sodium chloride and water for injections
pulbris: sahharoos ja trometamool lahustis: naatriumkloriid ja süstevesi
In the solvent: sodium chloride and water for injections
pulbris: sahharoos ja trometamool; lahustis: naatriumkloriid ja süstevesi
In the special treatment program, a 77 year-old patient with metastatic thyroid cancer who had not been thyroidectomised received 4 doses of Thyrogen 0.9 mg over 6 days, developed atrial fibrillation, cardiac decompensation and terminal myocardial infarction 2 days later.
Eriravi programmis manustati 77-aastasele patsiendile, kellel oli metastaatiline kilpnäärmevähk, kuid türeoidektoomiat ei olnud teostatud, 6 päeva jooksul 4 annust Thyrogen’i 0,9 mg, misjärel tekkis kodade virvendusarütmia, südame dekompensatsioon ja surmaga lõppenud südamelihase infarkt 2 päeva hiljem.
In the STPS, there were 84 evaluable zoster cases [8.4/1000 person-years] in the ZOSTAVAX group and 95 evaluable cases [14.0/1000 person-years] in the placebo group.
STPS-is oli 84 hinnatavat vöötohatise juhtumit (8,4/1000 isikuaasta kohta) ZOSTAVAXi rühmas ja 95 hinnatavat juhtumit (14,0/1000 isikuaasta kohta) platseeborühmas.
In the studied patient population of RE-MODEL and RE-NOVATE (5,539 patients treated), 51 % suffered from concomitant hypertension, 9 % from concomitant diabetes, 9 % from concomitant coronary artery disease and 20 % had a history of venous insufficiency.
RE-MODEL ja RE-NOVATE uuringutes uuritud patsiendipopulatsioonist (5539 ravitud patsienti) põdes 51% kaasuvat hüpertooniatõbe, 9% südame isheemiatõbe, 9% diabeeti ja 20%-l oli anamneesis venoosne puudulikkus.
In the studies carried out during the development of Luveris, the combination of follitropin alfa and lutropin alfa at the same doses as in Pergoveris produced active follicles.
Luverise väljatöötamisel korraldatud uuringutes tekitasid koos kasutatud alfafollitropiin ja alfalutropiin, samades annustes kui Pergoverises, aktiivseid folliikuleid.
In the studies comparing the two strengths of insulin glargine, Toujeo 300 units/ml strength was comparable to insulin glargine (100 units/ml) at controlling sugar levels.
Uuringutes, kus võrreldi glargiininsuliini kaht tugevust, olid Toujeo 300 U/ml ja glargiininsuliin 100 U/ml glükoosisisalduse reguleerimisel võrreldavad.
In the studies in adults with schizoaffective disorder, Invega was more effective than placebo.
Skisoafektiivse häirega täiskasvanute uuringutes oli Invega efektiivsem kui platseebo.
In the studies in children and adolescents, Fluenz reduced the number of flu cases caused by the three flu strains by between 62% and 100% compared with placebo and by between 35% and 53% compared with the comparator inactivated vaccine.
Laste ja noorukite uuringutes vähendas Fluenz kolme gripitüve põhjustatud haigusjuhte platseeboga võrreldes 62–100% ja inaktiveeritud võrdlusvaktsiiniga võrreldes 35–53%.
In the studies in first line and previously treated patients no substantial differences in safety and efficacy related to age were observed; however the sizes of the databases are limited.
Ravimit esmakordselt saavatel ja eelnevalt ravitud patsientidel tehtud uuringute kohaselt ei leitud olulist ohutuse ja efektiivsuse seost vanusega; andmebaaside maht on siiski piiratud.
In the studies in newly diagnosed ovarian, fallopian tube and peritoneal cancer, average progression- free survival was 19.3 months with Avastin versus 16.9 months with carboplatin and paclitaxel alone in one study, and 14.7 months versus 10.6 months in the second study.
Äsja diagnoositud munasarja-, munajuha- ja kõhukelmevähi korral oli keskmine progresseerumiseta elumus ühes uuringus Avastini kasutamisel 19,3 kuud ja ainult karboplatiini ja paklitakseeli kasutamisel 16,9 kuud ja teises uuringus vastavalt 14,7 kuud ja 10,6 kuud.
In the studies in patients with chronic spontaneous urticaria, following 12 weeks of treatment, Xolair 300 mg improved the symptoms of itching by 4.5 to 5.8 points more than placebo.
Kroonilise spontaanse urtikaariaga patsientide uuringutes parandas annuses 300 mg manustatud Xolair 12-nädalase ravi järel sügelussümptome 4,5–5,8 punkti võrra rohkem kui platseebo.
In the studies in patients with earlier stages of breast cancer who were to undergo surgery, Perjeta was shown to improve response to treatment.
Uuringutest, milles osalesid varajases staadiumis rinnavähiga patsiendid, kellele pidi tehtama operatsioon, ilmnes, et Perjeta parandab ravivastust.
In the studies looking at the dispersible tablets, the levels of bosentan were lower than expected from the results of other studies, and could not be increased by using a higher dosing of Tracleer.
Dispergeeruvate tablettide mõju uuringus oli bosentaani kontsentratsioon võrreldes teiste uuringute tulemustega eeldatust väiksem ning seda ei saanud suurendada Tracleeri suurema annuse võtmisega.
In the studies looking at treatment of VTE and PE, blood clots or blood-clot related death occurred in 2.7% (68 out of 2553) of patients treated with Pradaxa, compared with 2.4% (62 out of 2554) of patients treated with warfarin.
Venoosse trombemboolia ja kopsuemboolia raviuuringutes tekkisid trombid või esines trombidest põhjustatud surmajuhtum 2,7%-l Pradaxat võtnud patsientidest (68 patsienti 2553st) ning varfariini võtnud patsientidel oli sama näitaja 2,4% (62 patsienti 2554st).
In the studies of acute coronary syndrome, all of the patients also took aspirin and the main measure of effectiveness was the number of patients experienced an ‘event’ such as a blocked artery, another heart attack or death during the study.
Ägeda koronaarsündroomi uuringutes manustasid kõik patsiendid ka aspiriini ja efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel esines uuringu ajal teatud näht nagu arteriummistus, uus südameinfarkt või surm.
In the studies of acute coronary syndrome, all of the patients also took aspirin and the main measure of effectiveness was the number of patients who experienced an ‘event’ such as a blocked artery, another heart attack or death during the study.
Ägeda koronaarsündroomi uuringutes manustasid kõik patsiendid ka aspiriini ja efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel esines uuringu ajal teatud näht, näiteks arteriummistus või uus südameinfarkt, või kes surid.
In the studies of dogs suffering from acute moist dermatitis almost 80% of cases were cured or improved following treatment for 7 to 14 days.
Ägedat niisket dermatiiti põdevate koerte uuringus paranes 80% koertest pärast 7–14 päeva kestnud ravi kas täielikult või nende haigusseisund leevenes.
In the studies of Invirase in combination with ritonavir, Invirase was as effective as indinavir, but more effective than lopinavir in reducing the viral load to less than 50 copies/ml.
Invirase ja ritonaviiri kombinatsiooni uuringud näitasid, et Invirase oli viiruskoormuse vähendamisel sisalduseni alla 50 koopia/ml sama efektiivne kui indinaviir, kuid efektiivsem kui lopinaviir.
In the studies of patients with BH4 deficiency, patients showed an improvement in blood phenylalanine levels and other markers of the disease when they were taking sapropterin dihydrochloride.
Tetrahüdrobiopteriini vaegusega patsientide uuringus paranesid sapropteriindivesinikkloriidi manustamise ajal vere fenüülalaniinisisaldus ja haiguse teised markerid.
In the studies of PI-experienced adult patients, APV30003 and its extension, APV30005 (fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg twice daily: n=107), the following mutations emerged in patients experiencing virological failure through 96 weeks: L10F/I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/L, I47V, I50V, I54L/M/S, A71I/T/V, G73S, V82A, I84V, and L90M.
Varem PI-ravi saanud täiskasvanud patsientidel läbi viidud uuringus APV30003 ja selle jätku- uuringus APV30005 (fosamprenaviir 700 mg / ritonaviir 100 mg kaks korda päevas: n=107), tekkisid 96 nädala jooksul viroloogilise ravivastuse mittesaavutanud patsientidel järgmised mutatsioonid: L10F/I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/L, I47V, I50V, I54L/M/S, A71I/T/V, G73S, V82A, I84V ja L90M.
In the studies of seasonal allergic rhinitis in patients aged 12 years or over, Alisade reduced symptom scores from around 9 points at the start of the study by between 3.6 and 5.4 points over two weeks, compared with a reduction of 2.3 to 3.7 points with placebo.
Hooajalise allergilise riniidiga vähemalt 12-aastaste patsientide uuringutes vähendas Alisade sümptomite punktisummat ravialgselt 9 punktilt kahe ravinädala järel 3,6–5,4 punkti võrra, samas kui platseebo vähendas punktisummat 2,3–3,7 punkti võrra.
In the studies of seasonal allergic rhinitis in patients aged 12 years or over, Avamys reduced symptom scores from around 9 points at the start of the study by between 3.6 and 5.4 points over two weeks, compared with a reduction of 2.3 to 3.7 points with placebo.
Hooajalise allergilise riniidiga vähemalt 12-aastaste patsientide uuringutes vähendas Avamys sümptomite punktisummat ravialgselt 9 punktilt kahe ravinädala järel 3,6–5,4 punkti võrra, samas kui platseebo vähendas punktisummat 2,3–3,7 punkti võrra.
In the studies of skin and soft tissue infections in adults, the success rates at seven to 12 days after the last injection of Cubicin were 67% in one study and 85% in the other.
Täiskasvanute naha ja pehmekudede infektsioonide uuringutes oli kliinilise efektiivsuse määr 7–12 päeva pärast viimast Cubicini manustamist ühes uuringus 67% ja teises 85%.
In the studies of treatment-naïve adults, ritonavir-boosted Telzir was as effective as the comparator medicines, but it was less effective in adults who had been treated before.
Varem ravimata täiskasvanute uuringus oli ritonaviiriga võimendatud Telzir sama efektiivne kui võrdlusravimid, kuid varem ravitud patsientidel oli Telzir vähem efektiivne.
In the studies, images obtained in 45 healthy volunteers were compared with those obtained in 180 patients with Parkinson’s disease or related diseases, and in 29 patients with essential tremor.
Nendes uuringutes võrreldi tervetelt vabatahtlikelt (kokku 45) saadud pilte Parkinsoni tõvega patsientidelt (180 patsienti) või essentsiaalse treemoriga (29 patsienti) patsientidelt saadud piltidega.
In the studies, Orkambi was compared with placebo (a dummy treatment), both added to patients’ usual therapy.
Nendes uuringutes võrreldi Orkambit platseeboga (näiv ravim) mõlema preparaadi lisamisel patsientide tavapärasele ravile.
In the studies, SevoFlo was equally effective when compared to other anaesthetic agents.
SevoFlo oli uuringutes sama efektiivne kui teised tuimastid.
In the study carried out during an epidemic, 1% of the people taking Tamiflu developed flu after contact, compared with 5% of those taking placebo.
Epideemia ajal tehtud uuringus haigestus pärast kokkupuudet grippi 1% Tamiflud kasutanud inimestest, platseebot kasutanutest 5%.
In the study comparing Eliquis with warfarin, 1.3 % of the patients taking Eliquis had a stroke or clotting event every year compared with 1.6% of the patients taking warfarin.
Eliquist varfariiniga võrdlevas uuringus oli igal aastal insult või tromb Eliquise rühmas 1,3% ja varfariini rühmas 1,6% patsientidest.
In the study comparing Herceptin given under the skin and by infusion into a vein, some side effects have been reported more frequently with Herceptin given under the skin: infections with or without neutropenia (low levels of neutrophils, a type of white blood cells), heart problems, reactions related to the way Herceptin is given and high blood pressure.
Uuringus, kus võrreldi Herceptini nahakaudset manustamist veeniinfusiooniga, teatati mõnest kõrvalnähust sagedamini nahakaudse süstimise korral: infektsioonid koos neutropeeniaga (neutrofiilide – teatud valgeliblede liik – väike sisaldus) või ilma, südamehäired, reaktsioonid Herceptini manustamisviisile ja kõrgvererõhk.
In the study comparing Incruse with tiotropium, FEV1 improvements over 24 weeks were similar for both medicines.
Incruse ja triotroopiumi võrdlusuuringus paranes FEV1 24-nädalase ravi järel mõlema ravimi korral samamoodi.
In the study in adults, 62.8% (27 out of 43) of patients who received Revestive responded to treatment, compared with 30.2% (13 out of 43) who received placebo.
Täiskasvanute põhiuuringus oli ravivastusega patsiente Revestive rühmas 62,8% (27 patsienti 43st) ja platseeborühmas 30,2% (13 patsienti 43st).
In the study in advanced phase CML and Ph+ ALL, the primary endpoint was MaHR.
Kaugelearenenud CML ja Ph+ ALL uuringus oli esmaseks tulemusnäitajaks MaHR.
In the study in children aged 2 to 5 years, Kalydeco granules had a positive effect on bodyweight and the amount of chloride contained in sweat.
2–5-aastaste laste uuringus oli graanulitena võetud Kalydecol soodne mõju kehamassile ja higis sisalduvale kloriidile.
In the study in children aged 4 weeks to 2 years Isentress treatment led to a reduction in viral load and after 48 weeks 53% of the children had viral loads below 50 copies/ml.
4-nädalaste kuni 2-aastaste laste uuringus vähendas Isentressi ravi viiruskoormust ja 48 nädala pärast oli 53%-l lastest viiruskoormus alla 50 koopia/ml.
In the study in children and adolescents, Abilify was also more effective than placebo at reducing the manic symptoms of bipolar disorder.
Ka laste ja noorukite uuringus oli Abilify bipolaarse meeleoluhäirega kaasnevate maaniasümptomite leevendamisel platseebost efektiivsem.
In the study in children with allergic asthma aged between six and 12 years, the number of exacerbations was lower in those receiving Xolair.
6–12-aastaste allergilise astmaga laste uuringus oli Xolairi rühmas ägenemiste arv väiksem.
In the study in children with skin and soft tissue infections, 88% of the patients receiving Cubicin (227 out of 257) and 86% of the patients receiving standard treatment (114 out of 132) were treated successfully.
Naha või pehmekudede infektsioonidega laste uuringus oli Cubicini-ravi efektiivne 88%-l patsientidest (227 patsienti 257-st) ja standardravi oli efektiivne 86%-l patsientidest (114 patsientl 132-st).
In the study in children, six out of seven patients did not need any transfusion of red blood cell and haemoglobin levels improved during treatment with Soliris.
Laste uuringus ei vajanud 6 patsienti 7st erütrotsüütide ülekandeid ja nende hemoglobiinisisaldus paranes Solarise-ravi ajal.
In the study in children/adolescents aged 1 – 18 years with de novo ALL (study MC-ASP.5/ALL), by day 33 of induction treatment 10 patients in the Spectrila group (10.3 %) and 9 in the reference group (8.9 %) were measured positive for anti-asparaginase antibodies at least at one time point.
1–18-aastastel de novo ägeda lümfoidse leukeemiaga lastel/noorukitel tehtud uuringus (uuring MC- ASP.5/ALL) ilmnes, et induktsioonravi 33. päevaks olid Spectrila rühmas 10 patsiendil (10,3%) ja võrdlusrühmas 9 patsiendil (8,9%) tekkinud vähemalt ühes ajapunktis asparaginaasivastased antikehad.
In the study in chronic phase CML patients who could not tolerate imatinib or whose disease had stopped responding to it, 156 (49%) of the 320 patients had a major cytogenetic response after having received Tasigna for an average of 341 days (around eleven months).
Kroonilises faasis kroonilise müelogeense leukeemiaga ja imatiniibi mittetaluvate või sellele mittereageerivate patsientide uuringus tekkis 156 patsiendil 320st (49%) tugev tsütogeneetiline ravivastus pärast seda, kui nad olid võtnud Tasignat keskmiselt 341 ööpäeva (ligikaudu 11 kuud).
In the study in chronic phase CML, the primary endpoint was MCyR in imatinib-resistant patients.
CML kroonilise faasi uuringus oli esmaseks tulemusnäitajaks imatiniibile resistentsete patsientide MCyR.
In the study in dogs, the occurrence and severity of these lesions was reduced by lowering the dose or prolonging the intervals between doses.
Koertega läbi viidud uuringus vähenes nimetatud kahjustuste esinemissagedus ja raskusaste Caelyx’i annuse vähendamisel või manustamiste vaheliste intervallide pikendamisel.
In the study in metastatic disease, patients treated with Perjeta lived for longer without their disease getting worse than patients given placebo.
Metastaatilise haiguse uuringust nähtus, et platseeboga võrreldes elasid Perjetaga ravitud patsiendid haiguse süvenemiseta kauem.
In the study in metastatic pancreatic cancer, patients taking Tarceva as initial therapy survived without their disease getting worse for an average of 5.9 months, compared with 5.1 months in those taking placebo.
Metastaatilise kõhunäärmevähi uuringus oli aeg haiguse süvenemiseni Tarcevat esmase ravimina saanud patsientidel keskmiselt 5,9 kuud ja platseebot saanutel 5,1 kuud.
In the study in neurological surgery, TachoSil was comparable to current techniques: around 7% (25 out of 361) of patients treated with TachoSil had a leak of CSF, compared with around 8% (30 out of
Neuroloogiliste operatsioonide uuringus oli TachoSil võrreldav praeguste tehnikatega: liikvori leke esines ligikaudu 7% TachoSiliga ravitud patsientidest (25 patsiendil 361st), praeguste tehnikate kasutamisel esines leke 8%-l (30 patsiendil 365st).
In the study in patients who had experienced a single attack of demyelination, the probability of developing MS over 24 months was lower for patients treated with Rebif than patients treated with placebo.
Ühekordse demüelinisatsiooniatakiga patsientide uuringus oli polüskleroosi 24 kuu jooksul tekkimise tõenäosus Rebifi saanud patsientidel väiksem kui platseebot saanud patsientidel.