natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In general, the adverse events in paediatric patients with juvenile idiopathic arthritis were similar in frequency and type to those seen in adult patients.
Üldiselt sarnanes juveniilse idiopaatilise artriidiga lastel esinevate kõrvaltoimete sagedus ja tüüp täiskasvanud patsientidel esinevatega.
In general, the adverse events seen in overdose cases involving PegIntron are consistent with the known safety profile for PegIntron; however, the severity of the events may be increased.
Üldiselt vastavad PegIntron’iga seotud üleannustamise juhtudel nähtud kõrvaltoimed PegIntron’i teadaolevale ohutusprofiilile; siiski võib kõrvaltoimete raskusaste olla suurenenud.
In general, the adverse events seen in overdose cases involving ViraferonPeg are consistent with the known safety profile for ViraferonPeg; however, the severity of the events may be increased.
Üldiselt vastavad ViraferonPeg’iga seotud üleannustamise juhtudel nähtud kõrvaltoimed ViraferonPeg’i teadaolevale ohutusprofiilile; siiski võib kõrvaltoimete raskusaste olla suurenenud.
In general, the adverse reaction profile in the limited children and adolescent population studied was similar to that observed in adults, although there is a paediatric- specific concern regarding growth inhibition as decrease in height percentile (mean percentile decrease of
Üldiselt oli kõrvaltoimete profiil uuritud laste ja noorukite piiratud populatsioonis sarnane täiskasvanutel täheldatuga, kuigi lastele spetsiifilise mööndusega kasvu pärssumise osas, kuna ravi ajal oli täheldatav nii pikkuskasvu protsentiiline vähenemine (keskmine protsentiiline vähenemine
In general, the dosage (infusion rate) should be adjusted to the activated partial thromboplastin time, aPTT.
Üldiselt tuleb doseeringut (infusioonikiirust) kohandada vastavalt aktiveeritud osalisele tromboplastiiniajale aPTT.
In general, the frequency and severity of neurotoxicity was dose-dependent in patients receiving Abraxane.
Neurotoksilisuse sagedus ja raskus oli Abraxane’iga ravitud patsientidel üldiselt annusest sõltuv.
In general, the incidence of adverse reactions (especially “dizziness”) has been shown to be slightly higher in patients with a history of hypertension.
Kõrvaltoimete (eelkõige pearingluse) esinemissagedus oli veidi suurem patsientidel, kellel oli varem esinenud hüpertensiooni.
In general, the recommended dose is 10 mg taken prior to anticipated sexual activity and with or without food.
Tavaliselt on soovituslik annus 10 mg manustatuna enne eelseisvat seksuaalvahekorda, söögiaegadest olenemata.
In general, the recommended dose is 10 mg taken prior to anticipated sexual activity and with or without food.
Tavaliselt on soovituslik annus on 10 mg manustatuna enne eelseisvat seksuaalvahekorda, söögiaegadest olenemata.
In general, the safety profile for children and adolescents (≤18 years of age) is similar to the safety profile for adults.
Üldiselt on ohutusprofiil lastel ja noorukitel ( 18-aasta vanused) sama, mis täiskasvanutel.
In general, these events were not associated with renal dysfunction and resolved with hydration and temporary interruption of therapy (e.g., 1–3 days).
Üldiselt ei olnud need juhud seotud neerufunktsiooni häiretega ning lahenesid hüdratsiooni ja ravi ajutise katkestamisega (nt 1…3 päeva).
In general, treatment-emergent adverse events tended to decrease over time, perhaps accounted for by amelioration of the underlying disease process.
Ravist tingitud kõrvalnähtude puhul esines tendents väheneda aja jooksul, mis võib olla seotud ravitavast põhihaigusest paranemisega.
In general, when starting Ventavis treatment the first inhaled dose should be 2.5 microgram iloprost as delivered at the mouthpiece.
Ventavis’e ravi alustamisel peab esimene inhaleeritav annus olema üldjuhul 2,5 mikrogrammi iloprosti, doseerituna huuliku juures.
In general, women with HIV should not breast-feed in order to avoid passing HIV to their infant through the milk.
Naised, kes on nakatunud HIViga ei tohiks last rinnaga toita, et vältida HIVi edasikandumist rinnapiima kaudu vastsündinule.
In general, Xadago may be used with selective serotonin re-uptake inhibitors (SSRIs) at the lowest effective dose, with caution for serotoninergic symptoms.
Üldjuhul võib Xadago’t kasutada koos selektiivse serotoniini tagasihaarde inhibiitoritega (SSRI), võttes väikseimat toimivat annust ning jälgides, et ei tekiks serotoniinergilisi sümptomeid.
In general, your treatment should continue for at least 14 days after the last day Candida was found in your blood.
Üldiselt jätkatakse teie ravi vähemalt 14 päeva pärast seda, kui teie verest viimati Candida’t leiti.
In genotype 1b replicons, single NS3 substitutions F43S, A156S/T/V, and D168A/G/V reduced grazoprevir antiviral activity by 3- to 375-fold.
Genotüüp 1b replikonides vähendasid üksikud NS3 asendused F43S, A156S/T/V ja D168A/G/V grasopreviiri viirusevastast toimet 3...375 korda.
In genotype 1b replicons, single NS5A substitutions L31F and Y93H reduced elbasvir antiviral activity by 17-fold.
Genotüüp 1b replikonides vähendasid üksikud NS5A asendused L31F ja Y93H elbasviiri viirusevastast toimet 17 korda.
In genotype 4 replicons, single NS3 substitutions D168A/V reduced grazoprevir antiviral activity by 110- to 320-fold.
Genotüüp 4 replikonides vähendasid üksikud NS3 asendused D168A/V grasopreviiri viirusevastast toimet 110...320 korda.
In genotype 4 replicons, single NS5A substitutions L30S, M31V, and Y93H reduced elbasvir antiviral activity by 3- to 23-fold.
Genotüüp 4 replikonides vähendasid üksikud NS5A asendused L30S, M31V ja Y93H elbasviiri viirusevastast toimet 3...23 korda.
In girls with Turner syndrome:
Turneri sündroomiga tüdrukutel:
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade 3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade 3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
GIST patsientidel (uuring B2222) täheldati 6,8% juhtudest III või IV astme ALAT (alaniinaminotransferaas) taseme suurenemist ja 4,8% III või IV astme ASAT (aspartaataminotransferaas) taseme suurenemist.
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade 3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade 3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
GIST patsientidel (uuring B2222) täheldati 6,8% juhtudest III või IV astme ALT (alaniini aminotransferaasi) taseme suurenemist ja 4,8% III või IV astme AST (aspartaadi aminotransferaasi) taseme suurenemist.
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
GIST patsientidel (uuring B2222) täheldati 6,8% juhtudest III või IV astme ALT (alaniini aminotransferaasi) taseme suurenemist ja 4,8% III või IV astme AST (aspartaat aminotransferaas) taseme suurenemist.
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
GIST patsientidel (uuring B2222) täheldati 6,8% juhtudest III või IV astme ALT (alaniini aminotransferaasi) taseme suurenemist ja 4,8% III või IV astme AST (aspartaataminotransferaas) taseme suurenemist.
In GIST patients ‘cardiac failure’, ‘cardiac failure congestive’ or ‘left ventricular failure’ were reported in 1.2% of patients treated with sunitinib and 1% of patients treated with placebo.
Südamepuudulikkusest, südame paispuudulikkusest või vasaku vatsakese puudulikkusest teatas 1,2% sunitiniibiga ravitud GISTiga patsientidest ja 1% platseebot saanud patsientidest.
In GIST the investigational medicinal product was discontinued for treatment-related adverse reactions in 4 % of patients.
GIST-i puhul lõpetati uuringuravimi manustamine raviga seotud kõrvaltoimete tõttu 4 % patsientidest.
In GIST the study medicinal product was discontinued for medicinal product-related adverse reactions in 4% of patients.
GIST puhul lõpetati uuringuravimi manustamine ravimiga seotud kõrvaltoimete tõttu 4% patsientidest.
In Glanzmann’s thrombasthenia, the dose is 90 micrograms/kg every two hours, for a minimum of three doses.
Glantzmanni trombasteenia korral on annus 90 µg/kg iga kahe tunni järel, mida manustatakse vähemalt kolm korda.
In GO-BEFORE, the co-primary endpoints were the percentage of patients achieving ACR 50 response at week 24 and the change from baseline in the van der
Platseebokontrollitud efektiivsuse andmeid koguti ja analüüsiti 24 nädala jooksul.
In GO-FORWARD and GO-AFTER, clinically meaningful and statistically significant responses in Disease Activity Scale (DAS)28 were observed at each prespecified time point, at week 14 and at week 24 (p ≤ 0.001).
14. ja 24. nädalal täheldati statistiliselt olulisi ravivastuseid ka BASDAI 50, 70 ning 90 (p ≤ 0,017) hindamisel.
In GO-FORWARD, the (co-)primary endpoints were the percentage of patients achieving an
Uuringu GO-FORWARD esmane (ühis-)tulemusnäitaja oli patsientide protsent, kes saavutasid
In goats it is very common to see a palpable reaction of 3 to 4 cm diameter at the injection site which may last for 6 days.
Kitsedel täheldatakse süstekohal väga sageli 3–4 cm läbimõõduga palpeeritavat reaktsiooni, mis võib püsida kuni 6 päeva.
In gouty arthritis, both studies showed that Ilaris was more effective than triamcinolone acetonide at reducing pain intensity.
Mõlemad uuringud tõendasid, et podagraartriidiga patsientidel leevendas Ilaris valu intensiivsust efektiivsemalt kui triamtsinoloonatsetoniid.
In gouty arthritis, Ilaris was studied in two main studies involving 454 patients who were given either Ilaris or another anti-inflammatory medicine (triamcinolone acetonide) for 12 weeks.
Podagraartriidiga patsientidel uuriti Ilarist kahes põhiuuringus, milles osales 454 patsienti, kellele anti 12 nädala jooksul kas Ilarist või muud põletikuvastast ravimit (triamtsinoloonatsetoniidi).
In gouty arthritis, treatment with Ilaris should be started and supervised by a specialist doctor experienced in diagnosing and treating gouty arthritis and in the use of biological medicines.
Podagraartriidi korral tohib ravi Ilarisega alustada üksnes podagraartriidi diagnostikas ja ravis ning bioloogiliste ravimite kasutamises kogenud eriarst ning see peab toimuma tema järelevalve all.
In GPA and MPA, destroying the B-lymphocytes lowers the production of antibodies thought to play an important role in attacking the blood vessels and causing inflammation.
Polüangiidiga granulomatoosi ja mikroskoopse polüangiidi korral vähendab B-lümfotsüütide hävitamine selliste antikehade teket, mis arvatakse osalevat veresoonte ründamisel ja põletiku põhjustamisel.
In Group 2, starting with the week 36 infusion, patients who had a BASDAI ≥ 3 at 2 consecutive visits, received 7.5 mg/kg infliximab every 6 weeks thereafter through week 96.
Grupis 2 said patsiendid, kellel 2-l järjestikusel visiidil oli BASDAI skoor ≥ 3, alates 36-nädala infusioonist infliksimabi 7,5 mg/kg kohta iga 6 nädala järel kuni nädalani 96.
In Group 2, starting with the week 36 infusion, patients who had a BASDAI ≥3 at 2 consecutive visits, received 7.5 mg/kg infliximab every 6 weeks thereafter through week 96.
Rühmas 2 said patsiendid, kellel 2-l järjestikusel visiidil oli BASDAI skoor ≥ 3, alates 36-nädala infusioonist infliksimabi 7,5 mg/kg kohta iga 6 nädala järel kuni nädalani 96.
In growing rats, there was no evidence of impaired mineralization even at doses greater than 5,000 times the dose required for osteoporosis treatment.
Kasvueas rottidel ei täheldatud mineralisatsiooni inhibeerimist ka osteoporoosi raviks vajalikust annusest 5000 korda kõrgemate annuste kasutamisel.
In HAE levels of a substance in your bloodstream called bradykinin are increased and this leads tosymptoms like swelling, pain, nausea, and diarrhoea.
Päriliku angioödeemi korral tõuseb bradükiniini tase veres ning see tekitab selliseid sümptomeid nagu turse, valu, iiveldus ja kõhulahtisus.
In haemodialysed patients, a bolus injection may be given during the dialysis session through a suitable venous port in the dialysis line.
Hemodialüüsiga patsientidel peab olema tehtud boolus-süste dialüüsi ajal läbi sobiva venoosse pordi.
In haemodialysed patients, the posology should be adjusted so that Ketek 800 mg is given after the dialysis session (see also section 5.2).
Hemodialüüsi saavatele patsientidele tuleb annustamist muuta nii, et 800 mg Ketek’it manustatakse pärast dialüüsiprotseduuri (vt ka lõik 5.2).
In haemodialysed patients, until vaccination has become effective.
hemodialüüsi läbivad patsiendid kuni vaktsiini mõjuma hakkamiseni;
In HBeAg positive adult patients, treatment should be administered at least until 12 months after achieving HBe seroconversion (HBeAg loss and HBV DNA loss with anti-HBe detection on two consecutive serum samples at least 3-6 months apart) or until HBs seroconversion or there is loss of efficacy (see section 4.4).
HBeAg positiivsetel täiskasvanud patsientidel tuleb ravi jätkata vähemalt 12 kuud pärast HBe serokonversioonini saavutamist (HBeAg ja HBV DNA mittemääratavus koos anti-HBe määratavusega kahes järjestikuses seerumi analüüsis, mille ajaline vahe peaks olema vähemalt 3...6 kuud) või HBs serokonversioonini või kuni ilmneb, et ravim ei ole enam efektiivne (vt lõik 4.4).
In HBeAg positive patients without cirrhosis, treatment should be administered for at least 6-12 months after HBe seroconversion (HBeAg loss and HBV DNA loss with anti-HBe detection) is confirmed or until HBs seroconversion or there is loss of efficacy (see section 4.4).
HBeAg positiivsetel ilma tsirroosita patsientidel peab ravi kestma vähemalt 6–12 kuud pärast kinnitust leidnud HBe serokonversiooni (HBeAg kadumine ja HBV DNA kadumine koos anti-HBe leiuga) või HBs serokonversioonini või efektiivsuse kadumiseni (vt lõik 4.4).
In HBeAg positive patients without cirrhosis, treatment should be administered for at least 6-12 months after HBe seroconversion (HBeAg loss and HBV DNA loss with anti-HBe detection) is confirmed or until HBs seroconversion or there is loss of efficacy (see section 4.4).
HBeAg positiivsetel ilma tsirroosita patsientidel peab ravi kestma vähemalt 6…12 kuud pärast kinnitust leidnud HBe serokonversiooni (HBeAg kadumine ja HBV DNA kadumine koos anti-HBe leiuga) või HBs serokonversioonini või efektiivsuse kadumiseni (vt lõik 4.4).
In HBeAg-negative patients with HBV DNA < 300 copies/ml at week 24, resistance was 0% (0/177) at 48 weeks and 5% (9/177) at week 104, whilst in patients with HBV DNA
HBeAg-negatiivsetel patsientidel, kellel oli 24. nädalal HBV DNA tase <300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 0%-l (0/177) ja 104. nädalal 5%-l (9/177), samal ajal kui patsientidel, kellel oli HBV DNA tase ≥300 koopiat/ml, esines resistentsust 48. nädalal 11%-l (5/44) ja
In HBeAg-negative patients without cirrhosis, treatment should be administered at least until HBsAg seroconversion or until there is evidence of loss of efficacy.
Maksatsirroosita HBeAg-negatiivsetel patsientidel tuleb ravi jätkata vähemalt kuni HBsAg serokonversiooni tekkeni või kuni ilmnevad efektiivsuse kadumise tunnused.
In HBeAg-positive patients with HBV DNA < 300 copies/ml at week 24, resistance was 1% (3/203) at 48 weeks and 9% (18/203) at week 104, whilst in patients with HBV DNA ≥ 300 copies/ml resistance was 8% (20/247) at 48 weeks and 39% (97/247) at week 104.
HBeAg- positiivsetel patsientidel, kellel oli 24. nädalal HBV DNA tase <300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 1%-l (3/203) ja 104. nädalal 9%-l (18/203), samal ajal kui patsientidel, kellel oli HBV DNA tase ≥300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 8%-l (20/247) ja 104. nädalal 39%-l (97/247).
In HBV infected patients, clinical and laboratory evidence of exacerbations of hepatitis have occurred after discontinuation of HBV therapy (see section 4.4).
HBV-infektsiooniga patsientidel pärast HBV ravi katkestamist esinesid hepatiidi ägenemise kliinilised ja laboratoorsed tunnused (vt lõik 4.4).
In HBV infected patients, clinical and laboratory evidence of hepatitis have occurred after discontinuation of treatment (see section 4.4).
HBV-infektsiooniga patsientidel on pärast ravi lõpetamist ilmnenud nii kliinilised kui ka laboratoorseid tõendid hepatiidi kohta (vt lõik 4.4).
In HCV clinical trials, a higher incidence of gastrointestinal bleeding, including serious and fatal cases, was reported following discontinuation of peginterferon, ribavirin, and eltrombopag.
HCV kliinilistes uuringutes teatati peginterferooni, ribaviriini ja eltrombopaagiga ravi katkestamisel seedetrakti verejooksude suuremast esinemissagedusest, sh tõsistest ja letaalsetest juhtudest.
In HCV/HIV co-infected patients receiving cART, the following other side effects have occurred with the combination of ribavirin and peginterferon alfa-2b (not listed above in adults side effects):
HCV/HIV-ga koinfektsiooniga patsientidel, kes saavad cART-ravi, on esinenud ribaviriini ja alfa-2b- peginterferooni kombinatsioonis järgmisi muid kõrvaltoimeid, mis pole loetletud eespool täiskasvanute kõrvaltoimete loendis):
In HCV/HIV co-infected patients receiving HAART, the following other side effects have occurred with the combination of ribavirin and peginterferon alfa-2b (not listed above in adults side effects):
HCV/HIV koinfektsiooniga patsientidel, kes saavad HAARTi, on ribaviriini kombinatsioonis peginterferooniga alfa-2b esinenud järgnevaid teisi kõrvaltoimeid (ei ole nimetatud eespool täiskasvanute kõrvaltoimete all):
In HCV/HIV co-infected patients receiving HAART, the following other side effects have occurred with the combination of ribavirin and peginterferon alfa-2b (not listed above in adults side effects):
HCV/HIV koinfitseerunud patsientidel, kes saavad HAART-ravi, on ribaviriini õhukese polümeerikattega tablettide ja peginterferoon alfa-2b (ei ole nimetatud eespool täiskasvanute kõrvaltoimete all) kombinatsiooni kasutamisel ilmnenud järgnevad muud kõrvaltoimed:
In healthy adult subjects (males and females), following administration of FOSAVANCE after an overnight fast and two hours before a meal, the mean area under the serum-concentration-time curve (AUC0-120 hrs) for vitamin D3 (unadjusted for endogenous vitamin D3 levels) was 296.4 nghr/ml.
Tervetel täiskasvanutel (meestel ja naistel) FOSAVANCE’i manustamisel pärast üleöö söömata olemist ja kaks tundi enne einet oli D3-vitamiini keskmine kontsentratsioonikõvera alune pindala (AUC0-120h) 296,4 ng•h/ml (endogeense D-vitamiini sisalduse suhtes korrigeerimata).
In healthy adult subjects (males and females), following administration of VANTAVO 70 mg/5600 IU after an overnight fast and two hours before a meal, the mean area under the serum-concentration-time curve (AUC0-80 hrs) for vitamin D3 (unadjusted for endogenous vitamin D3 levels) was 490.2 nghr/ml.
Tervetel täiskasvanutel (meestel ja naistel) VANTAVO 70 mg/5600 RÜ manustamisel pärast üleöö söömata olemist ja kaks tundi enne einet oli D3-vitamiini keskmine kontsentratsioonikõvera alune pindala (AUC0-80h) 490,2 ng•h/ml (endogeense D-vitamiini sisalduse suhtes korrigeerimata).
In healthy adult subjects (males and females), following administration of VANTAVO after an overnight fast and two hours before a meal, the mean area under the serum-concentration-time curve (AUC0-120 hrs) for vitamin D3 (unadjusted for endogenous vitamin D3 levels) was 296.4 nghr/ml.
Tervetel täiskasvanutel (meestel ja naistel) VANTAVO manustamisel pärast üleöö söömata olemist ja kaks tundi enne einet oli D3-vitamiini keskmine kontsentratsioonikõvera alune pindala (AUC0-120h) 296,4 ng•h/ml (endogeense D-vitamiini sisalduse suhtes korrigeerimata).
In healthy adult volunteers (age between 21 to 49 years), after a single oral dose of betaine anhydrous (50 mg/kg), absorption was rapid (tmax = 0.9 ± 0.3 hours and a Cmax = 0.9 ± 0.2 mM).
Tervetel täiskasvanud vabatahtlikel (vanuses 21 kuni 49 aastat) imendus veevaba betaiini ühekordne suukaudne annus (50 mg/kg) kiiresti (tmax = 0,9 ± 0,3 tundi ja Cmax = 0,9 ± 0,2 mM).
In healthy adults, oral administration of Numient after a high-fat, high-calorie meal reduced levodopa Cmax 21% while the overall extent of absorption of levodopa (AUCinf) was similar (13% increase) to that observed in the fasted state (see section 5.2).
Tervetel täiskasvanutel alandas Numient’i suukaudne manustamine pärast kõrge rasva- ja kalorisisaldusega einet levodopa Cmax 21 %, samas kui levodopa imendumismäär (AUCinf) sarnanes (13 % tõus) tühja kõhuga manustamisel tuvastatule (vt lõik 5.2).
In healthy elderly (65 and over) versus non-elderly subjects, the mean elimination half-life was prolonged (51.8 versus 33.8 hr) and the clearance was reduced (17.5 versus 18.2 l/hr).
Tervetel vanuritel (65-aastased ja vanemad) oli võrreldes nooremate inimestega keskmine eliminatsiooni poolväärtusaeg pikenenud (51,8 versus 33,8 tundi) ja kliirens oli aeglustunud (17,5 versus 18, l/t).
In healthy male volunteers and postmenopausal women, intravenous ranitidine caused an increase in ibandronic acid bioavailability of about 20% (which is within the normal variability of the bioavailability of ibandronic acid), probably as a result of reduced gastric acidity.
Tervetel meessoost vabatahtlikel ja menopausijärgses eas naistel põhjustas ranitidiini intravenoosne manustamine ibandroonhappe biosaadavuse suurenemist ligikaudu 20% (mis jääb ibandroonhappe biosaadavuse normaalse varieeruvuse piiridesse), seda tõenäoliselt maohappesuse vähenemise tulemusena.
In healthy male volunteers and postmenopausal women, intravenous ranitidine caused an increase in ibandronic acid bioavailability of about 20% (which is within the normal variability of the bioavailability of ibandronic acid), probably as a result of reduced gastric acidity.
Tervetel meessoost vabatahtlikel ja menopausijärgses eas naistel põhjustas ranitidiini intravenoosne manustamine ibandroonhappe biosaadavuse tõusu ligikaudu 20% (jääb ibandroonhappe biosaadavuse normaalse varieeruvuse piiridesse), seda tõenäoliselt maohappesuse vähenemise tõttu.
In healthy male volunteers under fasting conditions, mean Cmax and AUCINF of artenimol ranged between 180-252 ng/ml and 516-684 ng/ml*h, respectively.
Tühja kõhuga tervetel meessoost vabatahtlikel olid artenimooli keskmine Cmax ja AUCINF vastavalt vahemikus 180–252 ng/ml ja 516–684 ng/ml*h.
In healthy male volunteers, following the administration of 14C-tigecycline, unchanged tigecycline was the primary 14C-labelled material recovered in urine and faeces, but a glucuronide, an N-acetyl metabolite and a tigecycline epimer were also present.
Tervetel meessoost vabatahtlikel oli pärast 14C-tigetsükliini manustamist tigetsükliin muutumatul kujul peamine uriini ja roojaga väljunud 14C-markeriga materjal, kuid leidus ka glükuroniidi, N-atsetüülitud metaboliiti ja tigetsükliini epimeeri.
In healthy male volunteers, sildenafil at steady state (80 mg t.i.d.) resulted in a 49.8% increase in bosentan AUC and a 42% increase in bosentan Cmax (125 mg b.i.d.).
Tervetel meessoost vabatahtlikel põhjustas tasakaalukontsentratsiooni staadiumis (80 mg kolm korda päevas) manustatud sildenafiil bosantaani (125 mg kaks korda päevas) AUC suurenemise 49,8% võrra ja Cmax suurenemise 42% võrra.
In healthy non-pregnant subjects receiving atosiban infusions (10 to 300 micrograms/min over 12 hours), the steady state plasma concentrations increased proportionally to the dose.
Tervetel mitterasedatel isikutel, kes said atosibaani infusiooni (10…300 mikrogrammi/min üle 12 tunni) suurenes ravimi püsikontsentratsioon plasmas proportsionaalselt annusega.
In healthy persons, the minimum effective oral dose is approximately 0.6 mg.
Tervetel vabatahtlikel on minimaalne toimiv annus ligikaudu 0,6 mg.
In healthy subjects 60-70% of a single i.m. or i.v. dose was recovered in the urine by 8 hours, and urinary excretion was essentially complete by 12 hours.
Tervetel uuringus osalejatel väljus 60–70% ühekordsest i.m. või i.v. annusest uriiniga 8 tunniga ning 12 tunni möödumisel oli eritumine uriiniga sisuliselt lõppenud.