natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients who have taken more Olanzapine Teva than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olanzapine Teva’t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken more olanzapine than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud OLANSAPIIN MYLAN`t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken more Olazax Disperzi than they should, have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olazax Disperzi’t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadvuse tase.
Patients who have taken more Olazax than they should, have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud Olazax’i rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadvuse tase.
Patients who have taken more ZYPREXA than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud ZYPREXA’t rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken more ZYPREXA VELOTAB than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Patsientidel, kes on võtnud ZYPREXA VELOTAB´i rohkem kui ette nähtud, on esinenud järgmisi sümptomeid: kiired südamelöögid, ärevus/agressiivsus, kõnehäired, ebaharilikud liigutused (eriti näo või keele) ja vähenenud teadlikkuse tase.
Patients who have taken very high doses of AMMONAPS experienced:
Väga suuri AMMONAPS’i annuseid manustanud patsientidel on täheldatud:
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery to the same degree.
Eelneva väga intensiivse müelosupressiivse ravi korral võib perifeerse vere vereloome tüvirakkude mobilisatsioon osutuda ebapiisavaks, et saavutada soovitatud minimaalset rakuhulka (2,0 x 106 CD34+ rakku/kg) või kiirendada trombotsüütide taastumist samale tasemele.
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (≥ 2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery to the same degree.
Eelneva väga ulatusliku müelosupressiivse ravi korral võib vereloome tüviraku mobilisatsioon perifeersesse verre osutuda ebapiisavaks, et saavutada soovitatud minimaalset rakuhulka (≥ 2,0 x 106 /CD34+ rakku/kg) või trombotsüütide taastumist samale tasemele.
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (≥ 2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery, to the same degree.
Eelneva väga intensiivse müelosupressiivse ravi korral võib vereloome tüvirakkude mobilisatsioon perifeersesse verre osutuda ebapiisavaks, et saavutada soovitatud minimaalset rakuhulka (≥ 2,0 x 106 CD34+ rakku/kg) või kiirendada trombotsüütide taastumist samale tasemele.
Patients who have undetectable HCV-RNA at treatment week 12, treatment should be continued for another nine month period (i.e., a total of 48 weeks).
Patsientidel, kellel on HCV-RNA allpool määramispiiri 12. ravinädalal, jätkatakse ravi täiendavalt 9 kuu vältel (st kokku 48 nädalat).
patients who have unstable angina (a severe type of chest pain that varies in intensity); patients who have already had a non-Q-wave myocardial infarction (a type of heart attack), with chest pain in the last 24 hours and with abnormalities on the electrocardiogram (ECG) or signs of heart problems in the blood.
ebastabiilse rinnaangiiniga (muutliku tugevusega valud rinnus) patsiendid; patsiendid, kellel juba on esinenud Q-sakita müokardi infarkt (üks südameinfarkti liike), kui valu rinnus on täheldatud viimase 24 tunni jooksul ja esinevad EKG muutused või on veres täheldatud südameprobleemidele viitavaid muutusi.
patients who have unstable angina (chest pain caused by poor blood flow to the heart, that may occur at rest or without an obvious trigger); patients who have already had a non-Q-wave myocardial infarction (a type of heart attack), with chest pain in the last 24 hours and with abnormalities on the electrocardiogram (ECG) or signs of heart problems in the blood.
patsiendid, kellel on ebastabiilne stenokardia (rinnavalu, mida põhjustab südame halb verevarustus, mis võib toimuda puhkeolekus või ilma nähtava vallandajata); patsiendid, kellel juba on esinenud Q-sakita müokardiinfarkt (südameinfarkti liik), kui rinnavalu on täheldatud viimase 24 tunni jooksul ja esinevad EKG muutused või on veres täheldatud südameprobleemidele viitavaid muutusi.
Patients who interrupt nevirapine dosing for more than 7 days should restart the recommended dosing regimen using the two week lead-in period.
Patsiendid, kes katkestavad Viramune kasutamise rohkem kui 7 päevaks, peavad ravi taasalustama, lähtudes soovitatavast annustamisskemist, kasutades kahenädalast sissejuhatavat perioodi.
Patients who lose response on dosing every 12 weeks may benefit from an increase in dosing frequency to every 8 weeks (see section 5.1).
Patsientide puhul, kellel kaob ravivastus iga 12 nädala järel manustamisel, võib olla kasu annustamisintervallide lühendamisest 8 nädalani (vt lõik 5.1).
Patients who lost response to vedolizumab when treated every eight weeks were allowed to enter an open-label extension study and receive vedolizumab every four weeks.
Patsientidel, kellel kadus ravivastus vedolizumabile kui neid raviti iga 8 nädala järel, lubati registreeruda avatud jätku-uuringusse, milles manustati vedolizumabi iga 4 nädala järel.
Patients who maintained PASI 75 response at Week 33 and were originally randomised to active therapy in Period A, were re-randomised in period C to receive 40 mg Humira every other week or placebo for an additional 19 weeks.
Patsiendid, kellel 33. nädalal püsis ravivastuse määr PASI ≥ 75 ja kes algselt olid A-tsükli jooksul juhuvaliku alusel saanud ravi toimeainega, randomiseeriti taas ning neile manustati C-tsükli jooksul kas 40 mg Humira’t igal teisel nädalal või platseebot 19 nädala jooksul.
Patients who maintained PASI 75 response at Week 33 and were originally randomised to active therapy in Period A, were re-randomised in period C to receive 40 mg Humira every other week or placebo for an additional 19 weeks.
Patsiendid, kes suutsid säilitada ≥ PASI 75 tulemuse ravi 33. nädalal ja randomiseeriti algselt raviks tsüklis A, randomiseeriti uuesti tsüklis C ning said 40 mg Humira’t või platseebot igal teisel nädalal, veel 19 nädala jooksul.
Patients who miss a dose should be advised to inject the next dose of Cimzia as soon as they remember and then continue injecting subsequent doses as originally instructed.
Patsientidele, kes on unustanud ravimit manustada, tuleb soovitada Cimzia’t manustada koheselt kui see neile meenub ning seejärel jätkata määratud annusega.
Patients who need high volumes of parenteral nutrition may benefit from a significant reduction, whereas patients in need of low amounts may have the chance to be weaned off completely.
Parenteraalse toitelahuse suurt kogust vajavatel patsientidel võib lahuse kogust oluliselt väheneda ning lahuse väikest kogust vajavad patsiendid võivad parenteraalsest toitmisest täielikult vabaneda.
Patients who only received Perjeta plus trastuzumab prior to surgery subsequently received both FEC and docetaxel post surgery.
Patsiendid, kes said enne operatsiooni ainult Perjeta’t pluss trastuzumabi, said pärast operatsiooni nii FEC-ravi kui dotsetakseeli.
Patients who overdose should be provided supportive care.
Üleannustanud patsientidele tuleb osutada toetavat ravi.
Patients who present with an acute febrile or respiratory illness may need to have their Naglazyme infusions delayed.
Kui patsiendil on äge palavikuga või hingamisteede haigus, võib osutuda vajalikuks Naglazyme’i infusioonid edasi lükata.
Patients who presented with cardiac events within 12 months prior to sunitinib administration, such as myocardial infarction (including severe/unstable angina), coronary/peripheral artery bypass graft, symptomatic CHF, cerebrovascular accident or transient ischemic attack, or pulmonary embolism were excluded from sunitinib clinical studies.
Patsiendid, kellel esines 12 kuu jooksul enne sunitiniibi manustamist südamehaigust, näiteks müokardiinfarkti (sealhulgas tõsine/ebastabiilne stenokardia), koronaar-/perifeersete arterite šundilõikust, sümptomaatilist CHFi, tserebrovaskulaarset haigust, transitoorset isheemilist atakki või kopsuembooliat, jäeti sunitiniibi kliinilisest uuringust välja.
Patients who presented with pulmonary embolism within the previous 12 months were excluded from sunitinib clinical studies.
SUTENTi kliinilistesse uuringutesse ei kaasatud patsiente, kellel viimase 12 kuu vältel oli esinenud kopsuarteri trombemboolia.
Patients who previously received PEG-ADA had this treatment withdrawn 10 to 22 days prior to Strimvelis therapy.
PEG-ADA ravi saanud patsientidel lõpetati see ravi 10...22 päeva enne ravi Strimvelis’ega.
Patients who reach an absolute QT interval value > 500 msec must be reassessed and immediate action must be taken to correct concomitant risk factors, if any, while the risk/benefit of continuing versus suspending TRISENOX therapy must be considered.
Patsiente, kelle absoluutne QT-intervall ületab 500 msek, tuleb uuesti uurida, kaasnevate riskitegurite olemasolul kõrvaldada need koheselt ning kaaluda kasu ja riske, mis kaasnevad TRISENOX-ravi jätkamise või peatamisega.
Patients who receive anthracyclines after stopping Herceptin may possibly be at increased risk of cardiac dysfunction.
Patsientidel, kes saavad antratsükliine pärast Herceptin’i ärajätmist, võib olla suurem risk kardiaalse düsfunktsiooni tekkeks.
Patients who receive concomitant verapamil
Samaaegselt verapamiili saavad patsiendid
Patients who receive concomitant verapamil, amiodarone, quinidine [see Concomitant use of Pradaxa with mild to moderate P-glycoprotein (P-gp) inhibitors, i.e. amidarone, quinidine or verapamil (pVTEp orthopaedic surgery)]
Patsiendid, kes saavad samaaegselt verapamiili, amiodarooni, kinidiini [vt Pradaxa kasutamine samaaegselt kergete kuni mõõdukate P-glükoproteiini (P-gp) inhibiitoritega nagu amiodaroon, kinidiin või verapamiil (VTEpp ortopeedilises kirurgias)]
Patients who receive Humira must be given a special alert card that summarises the safety information about the medicine.
Humirat saavale patsiendile tuleb anda ka spetsiaalne hoiatuskaart, millel on ravimi kokkuvõtlik ohutusteave.
Patients who receive Oncaspar are at increased risk of bleeding and thrombotic disorders.
Patsientidel, kes saavad Oncaspari, on suurenenud verejooksu ja tromboosi oht.
Patients who receive Orencia are given a special alert card explaining that Orencia must not be used in patients with certain infections and instructing patients to contact their doctor immediately if they develop an infection during a course of treatment.
Orenciat saavatele patsientidele antakse spetsiaalne teabekaart, mis selgitab, et Orenciat ei tohi kasutada teatud infektsioonidega patsiendid, ja juhendab neid pöörduma otsekohe arsti poole, kui ravi ajal tekib infektsioon.
Patients who receive Remicade must be given a special alert card that summarises the safety information about the medicine.
Remicadet saavale patsiendile tuleb anda ka spetsiaalne hoiatuskaart, millel on ravimi kokkuvõtlik ohutusteave.
Patients who receive Remsima must be given a special alert card that summarises the safety information about the medicine.
Remsimat saavatele patsientidele tuleb anda spetsiaalne hoiatuskaart, millel on ravimi kokkuvõtlik ohutusteave.
Patients who receive Soliris must be given a special card that explains the symptoms of certain types of infection, instructing them to seek medical care immediately if they experience them.
Solirist kasutavatele patsientidele tuleb anda hoiatuskaart, kus kirjeldatakse teatud tüüpi infektsioonide sümptomeid ja selgitatakse, et nende tekkimisel tuleb otsekohe pöörduda arsti poole.
Patients who received Afinitor and best supportive treatments were compared with patients who received placebo (a dummy treatment) and best supportive treatments to relieve disease symptoms.
Afinitori ja parimat toetavat ravi saanud patsiente võrreldi patsientidega, kes said platseebot (näiv ravim) ja parimat toetavat ravi haiguse sümptomite leevendamiseks.
Patients who received asfotase alfa moved to scores of +2 and +3 over the first 6 months of exposure and this was sustained with on-going treatment.
Alfaasfotaasi kasutanud patsientidel saavutati ravi esimese 6 kuu jooksul tasemed +2 ja +3, mis ravi jätkudes püsisid.
Patients who received at least one dose of study medication and who had a positive culture for Candida species from a normally sterile site before study entry were included in the modified intent- to-treat (MITT) population.
Modifitseeritud ravikavatsuslikku (modified intent-to-treat (MITT)) gruppi arvati patsiendid, kes said vähemalt ühe annuse uuringuravimit ja kellel tavaliselt steriilsest piirkonnast võetud Candida külv oli enne uuringusse lülitamist positiivne.
Patients who received Cerdelga also showed an improvement of other signs of the disease such as a reduction in liver size and increased levels of haemoglobin (the protein found in red blood cells that carries oxygen around the body).
Cerdelgaga ravitud patsientidel paranesid ka muud haiguse sümptomid, näiteks vähenes maksa maht ja suurenes hemoglobiini (vere punaliblede valk, mis kannab hapnikku organismis laiali) sisaldus.
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42 day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovecii pneumonia (PCP).
Patsiendid, kes said pikemaajalises 42-päevases pilootuuringus TMZ kombineeritult RT-ga, olid eriti kõrge riskiga Pneumocystis jirovecii pneumoonia (PCP) tekkeks.
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovecii pneumonia (PCP).
Patsiendid, kes said pikemaajalises 42-päevases pilootuuringus TMZ kombineeritult RT-ga, olid eriti kõrge riskiga Pneumocystis jirovecii pneumoonia (PCP) tekkeks.
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jiroveciipneumonia (PCP).
Patsiendid, kes said pikemaajalises 42-päevases pilootuuringus TMZ-i kombineeritult RT-ga, olid eriti disponeeritud Pneumocystis jirovecii pneumoonia (PJP) tekkeriskile.
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovrcci pneumonia (PCP).
Patsiendid, kes said pikemaajalises 42-päevases pilootuuringus TMZ kombineeritult RT-ga, olid eriti kõrge riskiga Pneumocystis jirovecii pneumoonia (PCP) tekkeks.
Patients who received docetaxel every three weeks demonstrated significantly longer overall survival compared to those treated with mitoxantrone.
Patsientidel, kes said dotsetakseeli iga 3 nädala järel, oli märgatavalt pikem elulemus, võrreldes nendega, keda raviti mitoksantrooniga.
Patients who received other treatment for hyponatraemia or medicinal products which increase serum sodium concentration (see section 4.5) prior to initiation of treatment with Samsca should be managed very cautiously.
Patsiente, kes said enne Samscaga ravi alustamist muud hüponatreemiavastast ravi või seerumi naatriumikontsentratsiooni tõstvaid ravimeid (vt lõik 4.5), tuleb väga hoolikalt jälgida.
Patients who received REYATAZ or REYATAZ/ritonavir at any time prior to study enrollment or who had a history of treatment failure on two or more protease inhibitors, protease inhibitor resistance or evidence of pre-existing cardiac abnormalities were excluded from the trials.
Uuringutesse ei kaasatud patsiente, kes olid saanud REYATAZ’i või REYATAZ’i/ritonaviiri mis tahes ajal enne uuringuga liitumist või kellel oli anamneesis ravi ebaõnnestumine kahe või enama proteaasi inhibiitori kasutamisel, resistentsus proteaasi inhibiitorite suhtes või olemasolevate südame häirete tunnused.
Patients who respond to induction treatment (i.e. the initial 6 treatment cycles) with Gazyvaro in combination with bendamustine or have stable disease should continue to receive Gazyvaro 1,000 mg as single agent maintenance therapy once every 2 months for two years or until disease progression (whichever occurs first).
Patsiendid, kes reageerivad induktsioonravile (st esimesele 6 ravitsüklile) Gazyvaro ja bendamustiini kombinatsiooniga või kellel on stabiilne haigus, peavad jätkama säilitusravi ainult Gazyvaro’ga annuses 1000 mg üks kord iga 2 kuu järel kahe aasta jooksul või kuni haiguse progresseerumiseni (ükskõik kumb saabub enne).
Patients who respond to Quadramet generally experience the onset of pain relief within 1 week after treatment.
Quadramet’ile reageerivad patsiendid kogevad valu vaigistumist üldreeglina 1 nädala jooksul pärast raviprotseduuri.
Patients who respond to treatment, may continue to receive 1,000 mg Gazyvaro once every two months for two years or as long as they benefit from it.
Ravivastusega patsientidele võib anda Gazyvaro 1000 mg annuse iga kahe kuu järel kahe aasta jooksul, kuni patsientidel on sellest kasu.
Patients who responded to treatment were then given either Ilaris or placebo (a dummy treatment) every eight weeks for the next 24 weeks.
Ravivastusega patsientidele anti seejärel 24 nädala jooksul iga 8 nädala tagant kas Ilarist või platseebot (näiv ravim).
patients who should not be receiving cisplatin.
patsiendid, keda ei tohi ravida tsisplatiiniga.
Patients who stopped smoking by Week 12 were then randomised to receive either CHAMPIX (1 mg twice daily) or placebo for an additional 12 weeks for a total study duration of 52 weeks.
Patsiendid, kes olid 12. nädalaks suitsetamisest loobunud, randomiseeriti seejärel saama CHAMPIX’it (1 mg kaks korda ööpäevas) või platseebot täiendava 12 nädala jooksul uuringu 52-nädalasest kogukestusest.
Patients who take Lysodren should receive the ‘Lysodren patient card’ that they should carry with them in case of emergency, to inform healthcare professionals (such as doctors and nurses) that they are taking the medicine.
Lysodreni kasutavatele patsientidele tuleb anda Lysodreni patsiendikaart, mida nad kannavad kaasas, et hädaolukorras teatada tervishoiutöötajatele (arstidele ja õdedele) selle ravimi kasutamisest.
Patients who take Ranexa must be given a ‘patient alert card’ that summarises the key safety information on the medicine.
Ranexat saavale patsiendile tuleb anda ka spetsiaalne hoiatuskaart, milles esitatakse ravimi ohutu kasutamise põhiteave.
Patients who take Stayveer must be given the special reminder card that summarises the safety information about the medicine.
Stayveeri võtvatele patsientidele tuleb anda spetsiaalne hoiatuskaart, millel on ravimi kokkuvõtlik ohutusteave.
Patients who take Tracleer must be given the special reminder card that summarises the safety information about the medicine.
Tracleeri võtvale patsiendile tuleb anda spetsiaalne hoiatuskaart, millel on ravimi kokkuvõtlik ohutusteave.
Patients who tolerate the infusions well for several months in a clinic may be able to start having them at home.
Patsientidel, kes taluvad haiglas infusiooni mitme kuu kestel hästi, võib alustada infundeerimisega kodus.
Patients who underwent transplant after alternative therapy or relapse*
Patsiendid, kellele tehti siirdamine pärast alternatiivset ravi või retsidiivi
Patients who underwent transplant while in continued remission*
Patsiendid, kellele tehti siirdamine jätkuva remissiooni ajal
Patients who use TOBI Podhaler during pregnancy, or become pregnant while taking TOBI Podhaler, should be informed of the potential hazard to the foetus.
Patsiente, kes kasutavad raseduse ajal TOBI Podhaler’it või kes rasestuvad TOBI Podhaler’i võtmise ajal, tuleb informeerida võimalikust ohust lootele.
Patients who weigh more than 100 kilograms (kg) may start on a dose of 90 mg instead of 45 mg.
Patsientidel, kes kaaluvad rohkem kui 100 kg, võib 45 mg annuse asemel alustada ravi 90 mg annusega.
Patients who weigh more than 100 kilograms (kg) may start on a dose of 90 mg instead of 45 mg.
Patsientidele, kes kaaluvad rohkem kui 100 kg, võib 45 mg annuse asemel alustada ravi 90 mg annusega.
Patients who were accidentally given too much LEMTRADA in one infusion have experienced serious reactions, such as headache, rash, low blood pressure or increased heart rate.
Patsientidel, kellele manustati ühe infusiooniga eksikombel liiga palju LEMTRADA’t, ilmnesid tõsised reaktsioonid, nagu peavalu, lööve, madal vererõhk või suurenenud südame löögisagedus.
Patients who were already taking other so-called ‘small-molecule DMARDs’ such as the medicine methotrexate continued this treatment during the study.
Patsiendid, kes juba võtsid muid väikesemolekulilisi DMARD-ravimeid, nt metotreksaati, jätkasid seda ravi ka uuringu ajal.
Patients who were at least 18 years of age with histologically-proven MCL and CT-measurable disease were enrolled.
Uuringusse kaasati patsiendid vanuses vähemalt 18 aastat, kellel oli histoloogiliselt tõendatud mantelrakuline lümfoom ja mõõdetav haigus kompuutertomograafilises uuringus.
Patients who were eligible for these studies had prior exposure to at least 3 antiretroviral medicinal product classes [≥1 nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTI), ≥1 non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTI), ≥2 protease inhibitors (PI), and/or enfurvirtide] or documented resistance to at least one member of each class.
Patsiendid, kes sobisid käesolevatesse uuringutesse, puutusid eelnevalt kokku vähemalt kolme antiretroviraalse ravimiklassiga [≥1 nukleosiidsete pöördtranskriptaasi inhibiitorit (NRTI), ≥1 mittenukleosiidsete pöördtranskriptaasi inhibiitorit (NNRTI), ≥2 proteaasi inhibiitorit (PI) ja/või enfuvirtiidi] või kellel dokumenteeriti resistentsus vähemalt ühe ravimi suhtes igast klassist.
Patients who were given eliglustat showed an average reduction of 28% in spleen size, compared with a 2% increase in those given placebo (a dummy treatment) after 9 months of treatment.
9-kuuse ravi järel vähenes eliglustaadiga ravitud patsientidel põrna maht keskmiselt 28% võrreldes 2% suurenemisega platseebot (näiv ravim) saanud patsientidel.