natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a few patients who use TYSABRI, over time the body’s natural defence may stop TYSABRI from working properly (the body develops antibodies to TYSABRI).
Mõnel TYSABRI’t kasutaval patsiendil võib aja jooksul organismi loomulik kaitsemehhanism takistada TYSABRI korralikku toimimist (organismis tekivad TYSABRI vastu antikehad).
In a field study conducted in dogs with chronic degenerative valvular disease 85.9% of dogs showed good compliance with treatment (≥ 90% of prescribed tablets successfully administered) over a three month period.
Kroonilise degeneratiivse südameklapirikkega koerte väliuuringus näitas 85% koertest 3 kuu jooksul head ravisoostumust (≥ 90% väljakirjutatud tablettidest manustati edukalt).
In a field study conducted in dogs with chronic degenerative valvular disease 85.9% of dogs showed good compliance with treatment (≥90% of prescribed tablets successfully administered) over a three month period.
Kroonilise degeneratiivse südameklapirikkega koerte väliuuringus näitas 85% koertest 3 kuu jooksul head ravisoostumust (≥ 90% väljakirjutatud tablettidest manustati edukalt).
In a field study conducted, it was observed that there was :
Läbi viidud kliinilistes uuringutes leiti:
In a field study to investigate the safety and efficacy of the product, hypoglycaemic events were recorded on at least one occasion in 13% (23 of 176) of treated cats.
Väliuuringus ravimpreparaadi ohutuse ja efektiivsuse hindamiseks esines hüpoglükeemianähte vähemal ühel korral 13%-l (23/176) ravitud kassist.
In a field study to investigate the safety and efficacy of the product, hypoglycaemic events were recorded on at least one occasion in 13% (23 of 176) of treated cats.
Väliuuringus ravimpreparaadi ohutuse ja efektiivsuse hindamiseks esines hüpoglükeemianähte vähemalt ühel korral 13%-l (23/176) ravitud kassist.
In a follicular lymphoma study involving 322 patients, patients receiving MabThera in addition to chemotherapy lived for an average of 25.9 months without the disease coming back, compared with 6.7 months in those receiving chemotherapy alone.
Follikulaarse lümfoomi uuringus (322 patsienti) elasid keemiaravile lisaks MabTherat kasutanud patsiendid ilma haiguse taastumiseta keskmiselt 25,9 kuud ja üksnes keemiaravi saanud patsiendid 6,7 kuud.
In a follow-up of the same cohort, the efficacy was confirmed up to 60 months after completion of primary vaccination without administration of a booster dose of pertussis.
Sama kohordi jälgimisuuringus kinnitati efektiivsus kuni 60 kuud pärast esmase vaktsineerimise lõppu ilma läkaköha revaktsineerimise annuse manustamiseta.
In a follow-up treatment after consolidation, 7 patients in the single institution study and 18 patients in the multicentre study received further maintenance therapy with TRISENOX.
Konsolideeriva ravi järel said ühekeskuselises uuringus 7 ja mitmekeskuselises uuringus 18 patsienti edasist säilitusravi TRISENOX’iga.
In a fourth study, the safety and efficacy of 50 mg Enbrel (two 25 mg SC injections) administered once weekly vs 25 mg Enbrel administered twice weekly were evaluated in a double-blind, placebo- controlled study of 356 patients with active ankylosing spondylitis.
Neljandas, topeltpimedas, platseebokontrolliga uuringus 356-l aktiivse anküloseeriva spondüliidiga patsiendil võrreldi 50 mg Enbreli (kaks 25 mg sc süstet) manustatuna üks kord nädalas versus 25 mg Enbreli manustatuna kaks korda nädalas ohutust ja efektiivsust.
In a further multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel group study, a total of 1097 patients with mild to severe hypertension who were not adequately controlled on amlodipine 5 mg received Onduarp (40 mg/5 mg or 80 mg/5 mg) or amlodipine alone (5 mg or 10 mg).
Ühes edasises mitmekeskuselises randomiseeritud topeltpimedas aktiivselt kontrollitud paralleelgruppidega uuringus, millesse oli kaasatud kokku 1 097 kerge kuni raskekujulise hüpertensiooniga patsienti, kel ei esinenud piisavat ravivastust amlodipiini 5 mg annusele, manustati patsientidele Onduarp’i (40 mg/5 mg või 80 mg/5 mg) või amlodpiini üksikult (5 või 10 mg).
In a further multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel group study, a total of 1097 patients with mild to severe hypertension who were not adequately controlled on amlodipine 5 mg received Twynsta (40 mg/5 mg or 80 mg/5 mg) or amlodipine alone (5 mg or 10 mg).
Ühes edasises mitmekeskuselises randomiseeritud topeltpimedas aktiivselt kontrollitud paralleelgruppidega uuringus, millesse oli kaasatud kokku 1 097 kerge kuni raskekujulise hüpertensiooniga patsienti, kel ei esinenud piisavat ravivastust amlodipiini 5 mg annusele, manustati patsientidele Twynsta’t (40 mg/5 mg või 80 mg/5 mg) või amlodpiini üksikult (5 või 10 mg).
In a glass beaker of suitable size place the stated amount of water containing 0.05 % w/v sodium benzoate added as a preservative.
Pange määratud kogus säilitusainena 0,05 % naatriumbensoaati sisaldavat vett sobiva suurusega klaasist katseklaasi.
In a glass beaker of suitable size place the stated amount of water containing 0.05 % w/v sodium benzoate added as a preservative.
Pange määratud kogus säilitusainena 0,05 % naatriumbensoaati sisaldavat vett sobiva suurusega klaasist mensuuri.
In a glass beaker of suitable size place the stated amount of water containing 0.05 % w/v sodium benzoate added as a preservative.
Pange määratud kogus säilitusainena 0,05 % naatriumbensoaati sisaldavat vett sobiva suurusega klaasmensuuri.
In a group of 2,711 plaque psoriasis patients treated with Enbrel in double- blind and open-label studies of up to 2.5 years, 30 malignancies and 43 nonmelanoma skin cancers were reported.
30 pahaloomulise kasvaja ja 43 mittemelanoom-nahavähi juhust teatati 2711 naastulise psoriaasiga patsiendist koosnenud rühmas, keda raviti Enbreliga topeltpimedate ja avatud uuringute käigus kuni 2,5 aasta jooksul.
In a group of 2,711 plaque psoriasis patients treated with Enbrel in double-blind and open-label studies of up to 2.5 years, 30 malignancies and 43 nonmelanoma skin cancers were reported.
30 pahaloomulise kasvaja ja 43 mittemelanoom-nahavähi juhust teatati 2711 naastulise psoriaasiga patsiendist koosnenud rühmas, keda raviti Enbreliga topeltpimedate ja avatud uuringute käigus kuni 2,5 aasta jooksul.
In a haloperidol-controlled trial, the proportion of responder patients maintaining response to medicinal product at 52-weeks was similar in both groups (oral aripiprazole 77 % and haloperidol 73 %).
Haloperidooli kontrollrühmaga 52-nädalases uuringus oli säilinud ravivastusega patsientide osakaal ühesugune (77 % suukaudse aripiprasooli ja 73 % haloperidooli rühmas).
In a head-to-head comparative trial with 7-valent Prevenar, non-inferiority of the immune response to Synflorix measured by ELISA was demonstrated for all serotypes, except for 6B and 23F (upper limit of the 96.5% CI around the difference between groups >10%) (Table 6).
Otseses võrdluse uuringus 7-valentse Prevenar’iga demonstreeriti Synflorix’i suhtes tekkinud ja ELISA abil mõõdetud immuunvastuse samaväärsust kõikide serotüüpide puhul peale 6B ja 23F (96,5% CI ülempiir rühmadevahelise erinevuse kohta >10%) (tabel 6).
In a head-to-head, comparative trial conducted in adults aged 60-64 years, subjects received a single dose of either Prevenar 13 or 23-valent pneumococcal polysaccharide vaccine.
60…64-aastastel täiskasvanutel läbi viidud otseses võrdlevas uuringus manustati uuritavatele üks annus Prevenar 13 või 23-valentset pneumokokkidevastast polüsahhariidvaktsiini.
In a healthy subjects study, no significant change in nilotinib pharmacokinetics was observed when a single 400 mg dose of Tasigna was administered 10 hours after and 2 hours before famotidine.
Tervetel vabatahtlikel läbiviidud uuringus ei täheldatud nilotiniibi farmakokineetikas olulisi muutusi, kui Tasigna 400 mg ühekordne annus manustati 10 tundi pärast ja 2 tundi enne famotidiini.
In a healthy volunteer study with exposures that were comparable to the exposures observed in patients, the time-averaged mean placebo-subtracted QTcF change from baseline was 7 msec (CI ± 4 msec).
Tervete vabatahtlikega läbiviidud uuringus, kus saavutatud ekspositsiooni väärtused olid võrreldavad patsientidel täheldatud väärtustega, oli ajaline keskmine platseebo-lahutatud QTcF muutus algväärtusest 7 msek (usaldusvahemik ± 4 msek).
In a healthy volunteer study, the concomitant administration of deferasirox as a CYP1A2 inhibitor (repeated dose of 30 mg/kg/day, dispersible tablet formulation) and the CYP1A2 substrate theophylline (single dose of 120 mg) resulted in an increase of theophylline AUC by 84% (90% CI: 73% to 95%).
Tervetel vabatahtlikel teostatud uuringus suurendas deferasiroksi kui CYP1A2 inhibiitori (korduvad annused suuruses 30 mg/kg kehakaalu kohta ööpäevas, dispergeeruvad tabletid) ja CYP1A2 substraadi teofülliini (120 mg suurune üksikannus) samaaegne manustamine teofülliini AUC väärtust 84% (90% CI: 73...95%).
In a healthy volunteer study, the concomitant administration of deferasirox as a moderate CYP2C8 inhibitor (30 mg/kg daily, dispersible tablet formulation), with repaglinide, a CYP2C8 substrate, given as a single dose of 0.5 mg, increased repaglinide AUC and Cmax about 2.3-fold (90% CI [2.03-2.63]) and 1.6-fold (90% CI [1.42-1.84]), respectively.
Tervete vabatahtlikega läbi viidud uuring näitas, et deferasiroksi, kui keskmise tugevusega CYP2C8 inhibiitori (30 mg/kg/ööpäevas, dispergeeruvad tabletid) ja repagliniidi, CYP2C8 substraadi, mida anti ühekordse annusena 0,5 mg, koosmanustamine suurendas repagliniidi AUC ja Cmax vastavalt ligikaudu 2,3 korda (90% CI [2,03...2,63]) ja 1,6 korda (90% CI [1,42...1,84]).
In a human radiolabel study, eltrombopag accounted for approximately 64% of plasma radiocarbon AUC0-.
Radioaktiivselt märgistatud eltrombopaagi uuringus inimestel moodustas ravim ligikaudu 64% plasma radioaktiivse süsiniku AUC0--st.
In a interaction study with single-dose warfarin administration, there was a significant increase in the mean AUC (+57%) of S-warfarin.
Koostoimete uuringus tõusis varfariini üksikannuste manustamisel S-varfariini keskmine AUC märkimisväärselt (+57%).
In a Japanese pharmacoepidemiological case control study in 3,159 patients with NSCLC receiving gefitinib or chemotherapy who were followed up for 12 weeks, the following risk factors for developing ILD (irrespective of whether the patient received IRESSA or chemotherapy) were identified: smoking, poor performance status (PS≥ 2), CT scan evidence of reduced normal lung (≤ 50%), recent diagnosis of NSCLC (< 6 months), pre-existing ILD, older age (≥ 55 years old) and concurrent cardiac disease.
Jaapani farmakoepidemioloogilises juhtkontrolluuringus, milles osales 3159 gefitiniibi või kemoteraapiat saavat NSCLC patsienti, keda jälgiti 12 nädalat, tehti kindlaks järgmised interstitsiaalse kopsuhaiguse riskitegurid (riskitegurid ei sõltunud sellest, kas patsient sai raviks gefitiniibi või kemoteraapiat): suitsetamine, madal toimetulek (PS≥2), CT-uuringul kinnitunud normaalse kopsupinna vähenemine (≤50%), NSCLC hiljutine diagnoos (<6 kuud), varem põetud interstitsiaalne kopsuhaigus, vanus ≥55 a. ja kaasuv südamehaigus.
In a juvenile toxicity study in rats treated from post natal day 10 to day 63 aprepitant led to an earlier vaginal opening in females from 250 mg/kg b.i.d. and to a delayed preputial separation in males, from 10 mg/kg b.i.d.
Rottide juveniilse toksilisuse uuringus viis ravi aprepitandiga emasloomadel 10.- 63. postnataalsel päeval tupe varasema avanemiseni alates annusest 250 mg/kg kaks korda ööpäevas ja eesnaha hilinenud eraldumiseni isasloomadel alates annusest 10 mg/kg kaks korda ööpäevas.
In a juvenile toxicity study in rats treated from post natal day 10 to day 63 aprepitant led to an earlier vaginal opening in females from 250 mg/kg b.i.d. and to a delayed preputial separation in males, from 10 mg/kg b.i.d.
Rottide juveniilse toksilisuse uuringus viis ravi aprepitandiga emasloomadel 10.-63. postnataalsel päeval tupe varasema avanemiseni alates annusest 250 mg/kg kaks korda ööpäevas ja eesnaha hilinenud eraldumiseni isasloomadel alates annusest 10 mg/kg kaks korda ööpäevas.
In a juvenile toxicity study in which sexually immature rats were treated daily with 3 mg/kg for 7 weeks, atrophy of testes and epididymides were observed.
Noorloomadele avalduva toksilisuse uuringus, milles mittesuguküpseid rotte raviti 7 nädala jooksul iga päev annusega 3 mg/kg, täheldati munandite ja munandimanuste atroofiat.
In a key study,46 patients (29 with parathyroid carcinoma and 17 with primary HPT (who had failed or had contraindications to parathyroidectomy) received cinacalcet for up to 3 years (mean of 328 days for patients with parathyroid carcinoma and mean of 347 days for patients with primary HPT). .
Võtmeuuringus manustati tsinakaltseeti 46 patsiendile (29 patsienti kõrvalkilpnäärme kartsinoomiga ja 17 primaarse HPT-ga (ravivaste puudumine või paratüroidektoomia vastunäidustatud)) 3 aasta jooksul (keskmiselt 328 päeva kõrvalkilpnäärme kartsinoomiga patsientidele ja keskmiselt 347 päeva primaarse HPT-ga patsientidele ).
In a laboratory study, a post-mortem examination of the injection site, performed 4 weeks after the administration of a single dose of the vaccine, revealed a mild inflammatory response, as evidenced by the absence of tissue necrosis and little fibrosis.
Laboratoorsel katsel näitas 4 nädalat pärast ühe vaktsiiniannuse manustamist läbi viidud tapajärgne süstekoha uurimine kerget põletikureaktsiooni, millest andsid tunnistust kudede kärbumise puudumine ja vähene sidekoestumine.
In a laboratory study, the development of papillomas was noted in a number of dogs.
Laboratoorsetel uuringutel täheldati mitmetel koertel papilloomide teket.
In a lactation study in rats, there was minimal excretion of Rienso or Rienso-derived radioactivity into milk following single IV administration of approximately 100 mg Fe/kg (HED of 16.1 mg Fe/kg, approximately 2 times the recommended 510 mg human dose on a mg/m2 basis) of either the unlabelled, 59Fe or 14C-labelled product to lactating rats 10-11 days post-parturition, which peaked at 8 to 24 hours post-administration.
Rottidel läbi viidud imetamisuuringus eritus Rienso või Riensost tulenev radioaktiivsus piima minimaalselt pärast ligikaudu 100 mg Fe/kg (inimese samaväärne annus 16,1 mg Fe/kg, ligikaudu 2 korda suurem inimese soovitatavast annusest 510 mg mg-des/m2 kohta) märgistamata 59Fe või 14C-märgistatud ravimi ühekordset i.v. manustamist lakteerivatele rottidele 10–11 päeva pärast poegimist, mille maksimaalne kontsentratsioon saavutati 8 kuni 24 tundi pärast manustamist.
In a large (N=1050) major orthopedic/general surgery trial, patients received an initial dose of parecoxib 40 mg IV, then 20 mg IV Q12H for a minimum of 3 days followed by valdecoxib PO (20 mg Q12H) (n=525) for the remainder of a 10 day treatment period, or placebo IV followed by placebo PO (n=525).
Ulatuslikus (n=1050) suures ortopeedilises/üldkirurgilises uuringus said patsiendid parekoksiibi i.v. algannuses 40 mg, seejärel 20 mg i.v. iga 12 tunni tagant vähemalt kolm päeva, seejärel ülejäänud 10 ravipäeva valdekoksiibi p.o. (20 mg iga 12 tunni tagant) (n=525); või said platseebot i.v. ja seejärel platseebot p.o. (n=525).
In a large clinical trial in 7,736 patients, osteonecrosis of the jaw has been reported in one patient treated with Aclasta and one patient treated with placebo.
7736 patsiendiga mahukas kliinilises uuringus teatati lõualuu osteonekroosist ühel Aclasta’ga ravitud patsiendil ja ühel platseeboga ravitud patsiendil.
In a large clinical trial in 7,736 patients, osteonecrosis of the jaw has been reported in one patient treated with zoledronic acid and one patient treated with placebo.
7736 patsiendiga mahukas kliinilises uuringus teatati lõualuu osteonekroosist ühel Zoledronic acid Teva Pharma’ga ravitud patsiendil ja ühel platseeboga ravitud patsiendil.
In a large clinical trial, antibodies that cross-reacted with teriparatide were detected in 2.8 % of women receiving FORSTEO.
Suures kliinilises uuringus avastati 2,8 % FORSTEO’d kasutanud naistest antikehad, mis reageerisid ristuvalt teriparatiidiga.
In a large controlled randomised study, mifamurtide used at the recommended dose and schedule with other medicinal products that have known renal (cisplatin, ifosfamide) or hepatic (high-dose methotrexate, ifosfamide) toxicities did not exacerbate those toxicities and there was no need to adjust mifamurtide dose.
Suures kontrollrühmaga randomiseeritud uuringus kasutati mifamurtiidi soovitatavas annuses ja skeemis koos teiste ravimitega, millel teadaolevalt on toksilised toimed neerule (tsisplatiin, ifosfamiid) või maksale (kõrgdoosis metotreksaat, ifosfamiid), milles mifamurtiid ei süvendanud neid toksilisi toimeid ja puudus vajadus mifamurtiidi annuse kohandamiseks.
In a large multicentre clinical trial, 20479 patients with acute STEMI who could be treated with fibrinolytic therapy were randomised to a group receiving 30 mg enoxaparin in a single intravenous bolus injection and, in addition, immediately after intravenous injection, subcutaneously 1 mg/kg bw, followed by 1 mg/kg bw subcutaneously every 12 hours; or to a group receiving intravenous heparin at a dose adjusted to the individual APTT for 48 hours.
Suures mitmekeskuselises kliinilise uuringus randomiseeriti 20 479 ägeda STEMI-ga, fibrinolüüsravi võimalusega patsienti rühma, kus osalejatele manustati 30 mg enoksapariini ühekordse intravenoosse boolussüstena ning lisaks sellele, kohe pärast intravenoosset süstet, subkutaanselt 1 mg kehakaalu kg kohta ning seejärel 1 mg kehakaalu kg kohta subkutaanselt iga 12 tunni järel, või rühma, kus osalejatele manustati 48 tunni jooksul intravenoosset hepariini aktiveeritud osalise tromboplastiini aja järgi kohandatud annuses.
In a large multicentre, double-blind study, they examined 3,171 patients admitted in the acute phase of unstable angina or non-Q-wave myocardial infarction.
Suures mitmekeskuselises topeltpimedas uuringus jälgiti 3171 patsienti, kes kaasati uuringusse ebastabiilse stenokardia või Q-sakita müokardiinfarkti ägedas faasis.
In a large phase III clinical study, antibodies to parathyroid hormone were detected in 3% of women receiving Preotact compared to 0.2% of women receiving placebo.
Ulatuslikus III-faasi kliinilises uuringus täheldati parathormooni vastaseid antikehi 3%-l Preotact’i saanud naistest võrrelduna 0,2%-ga platseebogrupis.
In a large prospective post-marketing observational study in the US, the risk of Kawasaki disease was analysed among 85,150 infants receiving one or more doses of RotaTeq (17,433 person-years of follow-up).
Ühes ulatuslikus prospektiivses turuletulekujärgses vaatlusuuringus Ameerika Ühendriikides analüüsiti Kawasaki haiguse riski 85 150 lapsel, kes said ühe või mitu annust RotaTeqi (17 433 inimaastat järelkontrolli).
In a large study, 1,071 patients were enrolled after treatment in a prior non pegylated interferon alfa-2b or non pegylated interferon alfa-2b/ribavirin study to evaluate the durability of sustained virologic response and assess the impact of continued viral negativity on clinical outcomes.
Laiaulatuslikus kliinilises uuringus, kuhu kaasati 1071 eelnevalt mitte-pegüleeritud interferoon alfa 2- b või mitte-pegüleeritud interferoon alfa 2-b/ribaviriini saanud patsiendid, jälgiti püsiva viroloogilise ravivastuse (PVR) kestust ning hinnati jätkuva viroloogilise negatiivsuse mõju kliinilisele ravivastusele.
In a large study, 1,071 patients were enrolled after treatment in a prior non-pegylated interferon alfa- 2b or non-pegylated interferon alfa-2b/ribavirin study to evaluate the durability of sustained virologic response and assess the impact of continued viral negativity on clinical outcomes.
Laiaulatuslikus kliinilises uuringus, kuhu kaasati 1071 eelnevalt mittepegüleeritud alfa-2b-interferooni või mittepegüleeritud alfa-2b-interferooni/ribaviriini saanud patsiendid, jälgiti püsiva viroloogilise ravivastuse kestust ning hinnati jätkuva viroloogilise negatiivsuse mõju kliinilisele ravivastusele.
In a large, randomised clinical trial of Tyverb monotherapy (n=1,194), the cumulative frequency of severe liver injury (ALT >5 times the upper limit of normal, NCI CTCAE grade 3) at 1 year of treatment was 2.8% overall.
Tyverb’i monoteraapia suures randomiseeritud kliinilises uuringus (n=1194) oli raske maksakahjustuse (ALAT >5 korda kõrgem normivahemiku ülempiirist, NCI CTCAE 3. raskusaste) kumulatiivne esinemissagedus ühe raviaasta möödudes kokku 2,8%.
In a large-scale phase III, randomized, double-blind clinical trial (Clinical Otitis Media and Pneumonia Study - COMPAS) conducted in Argentina, Panama and Colombia, healthy infants aged 6 to 16 weeks received either Synflorix or hepatitis B control vaccine at 2, 4 and 6 months of age followed respectively by either Synflorix or hepatitis A control vaccine at 15 to 18 months of age.
Argentinas, Panamas ja Columbias läbiviidud laiapõhjalises III faasi randomiseeritud kliinilises topeltpimeuuringus (Clinical Otitis Media and Pneumonia Study, COMPAS, keskkõrvapõletiku ja kopsupõletiku kliiniline uuring) manustati 6 kuni 16 nädala vanustele tervetele imikutele 2., 4. ja 6. elukuul kas Synflorix'i või B-hepatiidi kontrollvaktsiini ning seejärel 15. kuni 18. elukuul vastavalt kas Synflorix'i või A-hepatiidi kontrollvaktsiini.
In a large-scale phase III/IV, double-blind, cluster-randomized, controlled, clinical trial in Finland (FinIP), children were randomised into 4 groups according to the two infant vaccination schedules [2- dose (3, 5 months of age) or 3-dose (3, 4, 5 months of age) primary schedule followed by a booster dose as of 11 months of age] to receive either Synflorix (2/3rd of clusters) or hepatitis vaccines as control (1/3rd of clusters).
Soomes läbiviidud laiapõhjalises III/IV faasi klasterrandomiseeritud kontrollitud kliinilises topeltpimeuuringus (FinIP) randomiseeriti lapsed 4 gruppi vastavalt kahele imikute vaktsineerimise kavale (2-annuseline (3. ja 5. kuul) või 3-annuseline (3., 4. ja 5. kuul) esmane immuniseerimine, millele järgneb kordusannus 11. kuul), et anda kas Synflorix’i (2/3 klastritest) või kontrollina hepatiidivaktsiini (1/3 klastritest).
In a long term study, the dogs treated with PRILACTONE also showed less deterioration of their heart disease compared to the dogs which were treated only with ‘standard therapy’.
Pikaajalises uuringus PRILACTONEga ravitud koerte südamehaigus ka süvenes vähem, võrreldes koertega, kes said ainult tavapärast ravi.
In a long-term double-blind study in patients with PAH, hypotension was reported for 7.0% and 4.4% of patients on macitentan 10 mg and placebo, respectively.
Pikaajalises topeltpimedas uuringus esines pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooniga patsientidel hüpotensiooni 7,0% ja 4,4% patsientidest, kes kasutasid vastavalt 10 mg matsitentaani ja platseebot.
In a long-term double-blind study in patients with PAH, the incidence of oedema AEs in the macitentan 10 mg and placebo treatment groups was 21.9% and 20.5%, respectively.
Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooniga patsientide pikaajalises topeltpimedas uuringus esines turset kõrvaltoimena 10 mg matsitentaani ja platseeboga ravirühmades vastavalt 21,9% ja 20,5%.
In a long-term safety study clinically stable patients were treated using 37 – 111 mg lurasidone (equivalent to 40 – 120 mg lurasidone hydrochloride) or risperidone 2 – 6 mg.
Pikaajalises ohutusuuringus raviti kliiniliselt stabiilseid patsiente lurasidooniga annustes 37 – 111 mg (vastab 40 – 120 mg lurasidoonvesinikkloriidile) või risperidooniga annustes 2 – 6 mg.
In a main study comparing Cholib 145/20 mg with simvastatin 40 mg in 1,050 patients not adequately treated with 20 mg simvastatin alone, triglyceride levels decreased by around 36% with Cholib after 12 weeks compared with 12% with simvastatin.
Põhiuuringus, milles võrreldi Cholibi 145/20 mg annust simvastatiini 40 mg annusega 1050 patsiendil, kelle vere rasvasisaldus ei olnud adekvaatselt reguleeritud ainult 20 mg simvastatiiniga, vähenes