natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of serious adverse reactions that occurred in all clinical studies was 2.2% in JETREA treated patients and 2.4% in control patients.
Kõigis kliinilistes uuringutes esinenud tõsiste kõrvaltoimete esinemissagedus oli 2,2% JETREA’ga ravitud patsientide seas ja 2,4% kontrollrühmas
The incidence of serious bleeding events during infusion (defined as study Day 0 through study Day 6) was 31 (2.4%) and 15 (1.2%) in drotrecogin alfa (activated)-treated and placebo-treated patients, respectively (p=0.02).
Raskete verejooksude esinemissagedus infusiooni ajal (määratuna uuringueelsest päevast uuringu 6. päevani) oli (aktiveeritud) α- drotrekogiinravi saavatel ja platseebo patsientidel vastavalt 31 (2,4 %) ja 15 (1,2 %) (p=0,02).
The incidence of serious events related to depression and suicidal ideation were similar and low (<1%) in both Plegridy 125 micrograms every 2 weeks and placebo-treated patients.
Depressiooni ja suitsiidimõtetega seotud tõsiste kõrvaltoimete esinemine oli nii Plegridy’t (125 mikrogrammi iga 2 nädala tagant) kui ka platseebot manustanud patsientidel ühtviisi madal (< 1%).
The incidence of serious gastrointestinal events, including gastroenteritis and gastritis, was seen in 1% of patients treated with Tecfidera (see section 4.2).
Tõsiseid seedetraktiga seotud nähte, sealhulgas gastroentriit ja gastriit, täheldati 1%-l Tecfidera-ravi saanud patsientidest (vt lõik 4.2).
The incidence of serious infections in RA studies conducted at the recommended dose (100 mg/day) was 1.8% in Kineret treated patients and 0.7% in placebo-treated patients.
Raskeid infektsioone esines soovitatud annusega läbiviidud RA uuringutes (100 mg päevas) Kineretiga ravitud patsientidel 1,8% ja platseeborühmas 0,7%.
The incidence of serious infections in RA studies conducted at the recommended dose (100 mg/day) was 1.8% in Kineret treated patients and 0.7% in placebo-treated patients.
Tõsiseid infektsioone esines soovitatud annusega läbiviidud RA uuringutes (100 mg päevas) Kineretiga ravitud haigetel 1,8% ja platseeborühmas 0,7%.
The incidence of serious infections was 0.03 per patient year in Trudexa treated patients and 0.03 per patient year in placebo and active control−treated patients.
Raskete infektsioonide esinemissagedus oli Trudexa puhul 0,03 patsient-aasta kohta ja platseebo ning aktiivse kontroll-ravi puhul 0,03 patsient-aasta kohta.
The incidence of serious infections was 0.04 per patient year in Humira treated patients and 0.03 per patient year in placebo and active control − treated patients.
Raskete infektsioonide esinemissagedus oli Humira puhul 0,04 patsient-aasta kohta ja platseebo ning aktiivse kontroll-ravi puhul 0,03 patsient-aasta kohta.
The incidence of serious infections was 0.04 per patient year in Humira treated patients and 0.03 per patient year in placebo and active control − treated patients.
Raskete infektsioonide esinemissagedus oli Humira puhul 0,04 patsientaasta kohta ja platseebo ning aktiivse kontrollravi puhul 0,03 patsientaasta kohta.
The incidence of severe (grades 3 and 4) oral mucositis in the 3 groups was 36.8%, 38.3% and 23.9% for the placebo, pre/post CT and pre-CT groups respectively, with no statistical significance being demonstrated.
Raskekujulise (3. ja 4. raskusastme) oraalse mukosiidi esinemissagedus kolmes rühmas oli 36,8%, 38,3% ja 23,9% vastavalt platseebo, pre/post- KT ja pre-KT rühmades; statistilist olulisust ei demonstreeritud.
The incidence of severe cases was similar for clopidogrel and ASA.
Raskete juhtude esinemissagedus oli klopidogreelil ja ASH-ga sarnane.
The incidence of severe haemorrhagic events (Grade ≥ 3) was 2.1% in cabozantinib-treated RCC patients (7/331).
Raskete hemorraagiliste kõrvaltoimete esinemissagedus (≥ 3. aste) oli 2,1% kabosantiniibiga ravitud RCC patsientidest (7/331).
The incidence of severe haemorrhagic events (Grade ≥3) occurred in 2.2% of the overall trastuzumab emtansine treated patients and 1.8% of Asian trastuzumab emtansine treated patients.
Raskete (≥3. raskusastme) hemorraagiliste kõrvaltoimete esinemissagedus kõikide trastuzumabemtansiiniga ravitud patsientide seas oli 2,2% ja Aasia päritolu trastuzumabemtansiiniga ravitud patsientide seas 1,8%.
The incidence of severe or life threatening bleeding events with Integrilin was 1.9% compared to 1.1% with placebo.
Tõsiste või eluohtlike verejooksude esinemissagedus oli Integrilin’i puhul 1,9% ja platseebo puhul 1,1%.
The incidence of side effects after topical ophthalmic administration is lower than when medicines are, for example, taken by mouth or injected.
Kõrvaltoimete esinemissagedus pärast paikset silma tilgutamist on madalam, kui näiteks ravimite suu kaudu või süsti teel manustamisel.
The incidence of skin laceration (29.1%) was higher for subjects treated with two concurrent injections of Xiapex in historically-controlled clinical study AUX-CC-867 compared with subjects treated with up to three single injections in the Phase 3 placebo-controlled pivotal studies in Dupuytren’s contracture (CORD I and CORD II) (8.8%).
Naharebendi esinemissagedus (29,1%) oli suurem osalejatel, keda raviti Xiapexi kahe samaaegse süstega ajaloolise kontrollrühmaga kliinilises uuringus AUX-CC-867, võrreldes osalejatega, kellele süstiti kuni kolm üksikannust Dupuytreni kontraktuuri olulise tähtsusega, III faasi platseebokontrolliga uuringutes (CORD I ja CORD II) (8,8%).
The incidence of some dopaminergic adverse reactions, such as hallucinations, dyskinesia, and peripheral oedema generally is higher when given in combination with L-dopa in Parkinson’s patients.
Mõningate dopamiinergiliste kõrvaltoimete (nt hallutsinatsioonid, düskineesia ja perifeersed tursed) esinemissagedus on L-dopaga koosmanustamisel üldiselt suurem Parkinsoni tõbe põdevatel patsientidel.
The incidence of some dopaminergic adverse reactions, such as hallucinations, dyskinesia, and peripheral oedema generally is higher when given in combination with L-dopa in Parkinson’s patients.
Mõningate dopamiinergiliste kõrvaltoimete (nt hallutsinatsioonid, düskineesia ja perifeersed tursed) esinemissagedus on L-dopaga koosmanustamisel üldiselt suurem Parkinsoni tõvega patsientidel.
The incidence of somnolence is increased at doses higher than 1.5 mg pramipexole salt per day (see section 4.2).
Unisuse esinemissagedus on suurem annuste korral, mis ületavad 1,5 mg – pramipeksool soola ööpäevas (vt lõik 4.2).
The incidence of somnolence is increased at doses higher than 1.5 mg/day (see section 4.2).
Unisuse esinemissagedus on suurem annuste korral, mis ületavad 1,5 mg/ööpäevas (vt lõik 4.2).
The incidence of stillbirth, caesarean section and breech delivery were comparable between the control and treatment groups.
Surnultsündide, keiserlõike ja tuharseisus sündimise esinemissagedus oli võrreldav kontroll- ja ravigruppides.
The incidence of subjects with at least 1 treatment-emergent adverse event (TEAE) was similar between the Resolor treatment group (69.8%) and the placebo treatment group (60.7%).
Vähemalt ühe ravi ajal tekkinud kõrvaltoimega, uuringus osalejate osakaal oli Resolori ravirühmas (69,8%) ja platseebo ravirühmas sarnane (60,7%).
The incidence of symptomatic cardiac dysfunction was 1.7% in the Herceptin arm .
Herceptin’i grupis oli sümptomaatiliste südamefunktsiooni häirete esinemissagedus 1,7%.
The incidence of symptomatic cardiac dysfunction was 1.7% in the Herceptin arm .
Herceptin’i rühmas oli sümptomaatilise kardiaalse düsfunktsiooni esinemissagedus 1,7 %.
The incidence of symptomatic cardiac dysfunction was 1.7% in the Herceptin arm.
Herceptin’i rühmas oli sümptomaatilise kardiaalse düsfunktsiooni esinemissagedus 1,7 %.
The incidence of symptomatic hepatic events during the Viramune immediate-release lead-in phase was 0.5 %.
Sümptomaatiliste maksa häirete esinemissagedus kiirelt vabaneva Viramune’i sissejuhatava faasi jooksul oli 0,5%.
The incidence of symptomatic LVD (congestive heart failure) was 1.3% in the group treated with Perjeta plus trastuzumab and docetaxel following FEC (this excludes a patient who experienced symptomatic LVD during FEC treatment prior to receiving Perjeta plus trastuzumab and docetaxel) and also 1.3% in the group treated with Perjeta in combination with TCH.
Sümptomaatilise LVD (südame paispuudulikkuse) esinemissagedus oli 1,3% FEC-ravi järgselt kasutatud Perjeta pluss trastuzumabi ja dotsetakseeli rühmas (välja arvatud patsient, kellel tekkis sümptomaatiline LVD FEC-ravi ajal enne Perjeta pluss trastuzumabi ja dotsetakseeli saamist) ning samuti 1,3% Perjeta ja TCH kombinatsiooni rühmas.
The incidence of symptomatic LVD was also lower in the Perjeta-treated group (1.8% in the placebo-treated group vs.
Sümptomaatilise vasaku vatsakese düsfunktsiooni esinemissagedus oli samuti väiksem Perjeta-ravi rühmas (1,8% platseeborühmas vs.
The incidence of symptoms observed in subjects over 60 years of age was generally lower as compared to the 18-60 years old population.
Üle 60 aastastel jälgitud sümptomite esinevus oli 18...60 aastaste isikutega võrreldes üldiselt madalam.
The incidence of systemic adverse reactions after topical ophthalmic administration is lower than for systemic administration.
Süsteemsete kõrvaltoimete esinemissagedus lokaalsel silma manustamisel on väiksem kui süsteemse manustamise korral.
The incidence of tachycardia on cabazitaxel was 1.6%, none of which were Grade ≥3.
Tahhükardiat esines kabasitakseeliga 1,6%, ükski ei olnud ≥3. raskusastmega.
The incidence of the following grade ≥3 adverse reactions were higher in patients 65 years of age compared to younger patients; neutropenia based on laboratory abnormalities (86.3% versus 73.3%), clinical neutropenia (23.8% versus 16.8%) and febrile neutropenia (8.3% versus 6.1%) (see sections 4.2 and 4.4).
Järgnevate ≥3. raskusastme kõrvaltoimete esinemissagedus oli 65-aastastel patsientidel kõrgem kui noorematel: neutropeenia laboratoorse leiu alusel (86,3% versus 73,3%), kliiniline neutropeenia (23,8% versus 16,8%) ja febriilne neutropeenia (8,3% versus 6,1%), vt lõigud 4.2 ja 4.4.
The incidence of the main safety endpoint defined as the occurrence of thyroid, hepatic, pulmonary, neurological, skin, eye or gastrointestinal specific events or premature study drug discontinuation following any adverse event was reduced by 20% in the dronedarone group compared to the amiodarone group (p = 0.129).
Esmase ohutuse tulemusnäitajana määratletud kilpnäärme, maksa, kopsu, neuroloogiliste, naha, silma või seedetrakti spetsiifiliste nähtude või mistahes kõrvalnähu tõttu ravi enneaegse katkestamise esinemissagedus vähenes dronedarooni rühmas 20%, võrreldes amiodarooni rühmaga (p=0,129).
The incidence of the primary efficacy endpoint defined as first recurrence of AF or premature study drug discontinuation for intolerance or lack of efficacy at 12 months was 75% in the dronedarone group and 59% in the amiodarone group (hazard ratio = 1.59, log-rank p-value <0.0001).
Esmase tulemusnäitaja (määratletud kui AF esimene taasteke, uuringuravimi enneaegne katkestamine talumatuse või toime puudumise tõttu 12 kuu vältel) esinemissagedus oli dronedarooni rühmas 75% ja amiodarooni rühmas 59% (riskide suhe =1,59, logaritmilise astaktesti p väärtus <0,0001).
The incidence of the secondary safety outcome (major bleeding events) was lower in the rivaroxaban group (1.1% (26/2412)) than in the enoxaparin/VKA group (2.2% (52/2405)) with a hazard ratio 0.493 (95% CI: 0.308 - 0.789).
Teisese ohutuse tulemusnäitaja (suured verejooksud) esinemissagedus oli rivaroksabaani rühmas madalam (1,1% (26/2412)) kui enoksapariini/VKA rühmas (2,2% (52/2405)), riskimääraga 0,493 (95% CI: 0,308...0,789).
The incidence of these additional RAS mutations (KRAS exons 3, 4 and NRAS exons 2, 3, 4) in the wild-type KRAS (exon 2) population was approximately 19%.
Nende täiendavate RAS mutatsioonide (KRAS 3., 4. ekson ja NRAS 2., 3., 4. ekson) esinemissagedus metsikut tüüpi KRAS-iga (2.ekson) populatsioonis oli ligikaudu 19%.
The incidence of these adverse reactions is related to the administered dose, the age of patients, and possibly inversely related to the age of patients at the onset of growth hormone deficiency.
Nende kõrvaltoimete esinemissagedus on sõltuvuses manustatud annusest, patsiendi vanusest ja arvatavasti pöördvõrdelises seoses patsiendi vanusega kasvuhormooni vaeguse avaldumise hetkel.
The incidence of these reactions in some clinical trials of Avastin is common (up to 5% in bevacizumab- treated patients).
Avastin’i mõnes kliinilises uuringus on nende reaktsioonide esinemissagedus olnud sage (kuni 5%-l bevatsizumabiga ravitud patsientidest).
The incidence of thrombocytopenia was higher in the Gazyvaro plus chlorambucil arm (15%) compared to the rituximab plus chlorambucil arm especially during the first cycle.
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli suurem Gazyvaro pluss kloorambutsiili rühmas (15%) võrreldes rituksimabi pluss kloorambutsiili rühmaga, eriti esimese tsükli ajal.
The incidence of thrombocytopenia was low ( <1% , grade 3/4 ) and was not different between treatment arms.
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli väike (<1 %, 3./4. raskusaste) ning ei erinenud ravigruppide vahel.
The incidence of thrombocytopenia was low (<1 %, grade 3/4) and was not different between treatment arms.
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli väike (<1%, 3./4. raskusaste) ning ei erinenud ravigruppide vahel.
The incidence of thrombocytopenia was low (<1%, grade 3/4%) and was not different between treatment arms.
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli väike (<1 %, 3./4. raskusaste) ning ei erinenud ravigruppide vahel.
The incidence of thrombocytopenia was lower in the Gazyvaro plus bendamustine (G+B) arm (15%) compared to the bendamustine (B) alone arm (24%).
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli väiksem Gazyvaro pluss bendamustiini (G+B) rühmas (15%) võrreldes ainult bendamustiini (B) rühmaga (24%).
The incidence of thyroid events was higher in patients with a medical history of thyroid disorders both in the LEMTRADA and interferon beta 1a (IFNB-1a) treatment groups.
Kilpnäärme haigusjuhte esines sagedamini varasemate kilpnäärmehäiretega patsientidel nii LEMTRADA kui ka interferoon beeta-1a (IFNB 1a) ravirühmades.
The incidence of treatment discontinuation due to adverse events was 7.4% for Lyxumia compared to 3.2% in the placebo group during the main 24-week treatment period.
24-nädalasel peamisel raviperioodil katkestas ravi kõrvaltoimete tõttu 7,4% Lyxumia’ga ravitud patsientidest ja 3,2% platseeborühma patsientidest.
The incidence of treatment-induced/enhanced anti-rHuPH20 antibodies was 6% in the intravenous group compared with 9% in the subcutaneous group, and none of the patients who tested positive for anti-rHuPH20 antibodies tested positive for neutralizing antibodies.
Ravist tingitud rHuPH20 vastaste antikehade esinemissagedus oli intravenoosse ravimvormi rühmas 6% ja subkutaanse ravimvormi rühmas 9% ning ühelgi positiivse rHuPH20 vastaste antikehade leiuga patsiendil ei täheldatud positiivset neutraliseerivate antikehade leidu.
The incidence of vomiting observed after the first and second treatments was higher (8%) in dogs dosed at the upper end of the dose band.
Vaatlustes täheldatud oksendamise määr pärast esimest ja teist ravi oli kõrgem (8%) koertel, kelle annuse suurus oli annusepiirkonna ülempiiril.
The incidence of withdrawal due to adverse events during the 30-week controlled trial was 6 % for prolonged-release exenatide treated patients, 5 % for immediate-release exenatide treated patients.
Kõrvaltoimetest tingitud ravi katkestamise sagedus oli 30-nädalases uuringus toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiga ravitud patsientidel 6 % ja toimeainet koheselt vabastava eksenatiidi patsientidel 5 %.
The incidence of withdrawal due to adverse events during the 30-week controlled trial was 6 % for prolonged-release exenatide treated patients, 5 % for immediate-release exenatide treated patients.
Kõrvaltoimetest tingitud ravi katkestamise sagedus oli 30-nädalases uuringus toimeainet prolongeeritult vabastava eksenatiidiga ravitud patsientidel 6 % ja toimeainet koheselt vabastavat eksenatiidi manustavatel patsientidel 5 %.
The incidence of withdrawal due to adverse reactions was 7.8% for liraglutide­treated patients and 3.4% for comparator­treated patients in the long­term controlled trials (26 weeks or longer).
Pikaajalistes kontrolluuringutes (26 nädalat või kauem) oli kõrvaltoimetest põhjustatud katkestamise juhte 7,8% liraglutiidravi saanud patsientide osas ja 3,4% võrdlusravimit saanute osas.
The incidence of Xiapex-associated pruritus increased after more Xiapex injections in patients with Dupuytren’s contracture.
Xiapexiga seotud kiheluse esinemissagedus suurenes pärast suuremat Xiapexi süstimiste arvu Dupuytreni kontraktuuriga patsientidel.
The incidence of YMDD mutant HBV was similar to that observed in adults, ranging from 19 % at week 52 up to 45 % in patients treated continuously for 24 months.
YMDD mutantse HBV esinemissagedus oli sarnane täiskasvanutel täheldatuga, ulatudes 19%-st 52 nädala möödudes kuni 45%-ni patsientidel, kes said pidevat ravi 24 kuu jooksul.
The incidence rate did not increase for malignancies overall, by major type (non-melanomatous skin cancer, solid tumors, and hematologic malignancies), or for individual tumor types in the double blind and open label period compared to the double-blind experience.
Maliigsuse esinemise määr ei suurenenud ei üldkokkuvõttes ega ka olulisemates tüüpides (mittemelanoomne nahakasvaja, soliidtuumor ja hematoloogiline maliigsus), või ka individuaalsetes tuumoritüüpides topeltpimedas faasis ja avatud perioodil võrrelduna topeltpimeda kogemusega.
The incidence rate of new cases of infections in placebo-controlled clinical trials in rheumatoid arthritis was 1.03 per patient-year for all Cimzia-treated patients and 0.92 per patient-year for placebo-treated patients.
Kliinilistes uuringutes reumatoidartriidiga patsientidel oli uute infektsioonide esinemissagedus kõikidel Cimzia-ravi saanutel 1,03/patsient-aasta kohta ja platseebot saanutel 0,92/patsient-aasta kohta.
The incidence rate of observed malignancies was consistent with that expected in an age- and gender- matched rheumatoid arthritis population (see section 4.4).
Pahaloomuliste kasvajate esinemise määr oli vastav eeldatavale sagedusele samasuguse vanuselise ja soolise struktuuriga reumatoidartriidi populatsioonis (vt lõik 4.4).
The incidence rates for the principal safety outcome (major and non-major clinically relevant bleeding events) were similar for both treatment groups (see Table 4).
Peamise ohutusalase tulemusnäitaja esinemissagedused (suured ja mittesuured kliiniliselt olulised verejooksud) olid mõlemas ravirühmas sarnased (vt tabel 4).
The incidence rates for the principal safety outcome (non-CABG TIMI major bleeding events) were higher in patients treated with Xarelto than in patients who received placebo (see Table 5).
Peamise ohutusalase tulemusnäitaja esinemissagedus (koronaararteri šuntsiirikuga mitte seotud suured verejooksud TIMI (trombolüüs müokardiinfarkti korral) kriteeriumide alusel) oli Xarelto-ravi saavatel patsientidel kõrgem kui platseebot saavatel patsientidel (vt tabel 5).
The incidence rates of QTc 500 ms post baseline or QTc increase of 60 ms is 1.9%, 1.3%, 1.4% and 1.5%, for fesoterodine 4 mg, 8 mg, 12 mg and placebo, respectively.
Lähtetaseme järgse QTc ≥500 ms või QTc ≥60 ms esinemissagedus on 4 mg, 8 mg ja 12 mg fesoterodiini ning platseebot saanud patsientidel vastavalt 1,9%, 1,3%, 1,4% ja 1,5%.
The incidence rates per 100 patient-years were 0.73 for non-melanomatous skin cancer, 0.59 for solid malignancies and 0.13 for hematologic malignancies.
Esinemismäär 100 patsiendiaasta kohta oli 0,73 mittemelanoomse nahavähi, 0,59 soliidtuumori ja 0,13 hematoloogilise kasvaja juhtu.
The incidences are presented below:
Esinemissagedused on toodud alljärgnevas tabelis:
The incidences of Abilify Maintena patients with prolactin levels > 1 time the upper limit of normal range (ULN) was 1.9 % compared to 7.1 % for placebo patients.
Abilify Maintena’t saavate patsientide protsent, kelle prolaktiini tase oli > 1 korra kõrgem normivahemiku ülemisest piirist (ULN), oli 1,9 % võrreldes platseebot saanud patsientide 7,1 %-ga.
the incidences of all-cause mortality, major cardiovascular events, new
põhjusel suremuse, oluliste kardiovaskulaarsete juhtude esmaselt
The incidences of documented symptomatic hypoglycaemia when dulaglutide 0.75 mg and 1.5 mg, respectively, were used in combination with a sulphonylurea and metformin were 39.0% and 40.3% and the rates were 1.67 and 1.67 events/patient/year.
Dokumenteeritud sümptomaatilise hüpoglükeemia juhtumeid kui 0,75 mg ja 1,5 mg dulaglutiidi manustati koos sulfonüüluurea ja metformiiniga esines vastavalt 39,0 % ja 40,3 % ning esinemissageduse määrad oli 1,67 ja 1,67 juhtu/patsiendiaasta kohta.
The incidences of Grade ≥3 neutropenia were higher in the high-trifluridine AUC group (47.8%) compared with the low-trifluridine AUC group (30.4%).
Suurema kui 3. astme neutropeenia esinemissagedused olid kõrgemad kõrg-trifluridiini AUC-rühmas (47,8%) võrreldes madala-trifluridiini AUC-rühmaga (30,4%).
The incidences when dulaglutide 0.75 mg and 1.5 mg, respectively, were used in combination with prandial insulin were 85.3% and 80.0% and rates were 35.66 and 31.06 events/patient/year.
Kõrvaltoimete esinemise juhud, kui 0,75 mg ja 1,5 mg dulagalutiidi kasutati kombineeritult basaalinsuliiniga, olid vastavalt 85,3 % ja 80,0 % ning esinemissageduste määrad 35,66 ja
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered at an irradiance of 100 mW/cm2 to the tumour surface, implying an illumination time of approximately 200 seconds.
Ühekordne valguseannus on 20 J/cm2, kasvaja pinnale langeva valguse kiirgus 100 mW/cm2, valgustamisaeg ligikaudu 200 sekundit.
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered by the microlens fibre-optic in a circular field to the tumour surface at an irradiance of 100 mW/cm2, implying an illumination time of 200 seconds.
Ühekordne valguseannus kasvaja piirkonda on 20 J/cm2, kiirgus 100 mW/cm2, valgustamisaeg 200 sekundit.
The incorporation of 5-FU also leads to inhibition of RNA and protein synthesis.
5- FU pärsib ka ribonukleiinhappe (RNA) ja valkude sünteesi.
The incorporation of 5-FU also leads to inhibition of RNA and protein synthesis.
5–FU pärsib ka ribonukleiinhappe (RNA) ja valkude sünteesi.
The increase from baseline in lumbar spine and femoral neck BMD was 6.8 and 2.2, respectively in patients treated with Preotact.
Lülisamba nimmeosas ja reieluukaela luu mineraalse tiheduse suurenemine Preotact’iga ravitavatel patsientidel oli võrreldes lähtetasemega vastavalt 6,8% ja 2,2%.
The increase in 24-hour urine volume was dose dependent.
24-tunnise uriinikoguse suurenemine sõltus annusest.
The increase in 5-FU exposure in patients with mild renal impairment in this study together with the results of simulation in the population pharmacokinetic analysis suggest that a Teysuno dose of 25 mg/m2 twice daily in patients with mild renal impairment could achieve 5-FU plasma concentrations similar to those obtained in patients with normal renal function receiving 30 mg/m2 twice daily as monotherapy and also those with moderate renal impairment receiving 20 mg/m2 twice daily.
Selles uuringus 5-FU saadavuse tõus kerge neerukahjustusega patsientidel koos populatsiooni farmakokineetika analüüsi simulatsiooni tulemustega viitavad sellele, et Teysuno annusega 25 mg/m2 kaks korda ööpäevas kerge neerukahjustusega patsientidel võib saavutada plasmas 5-FU kontsentratsiooni taseme, mis sarnaneb sellega, mis saadi normaalse neerutalitlusega patsientidel keda raviti monoteraapiana 30 mg/m2 kaks korda ööpäevas ja samuti mõõduka neerukahjustusega patsientidel, kellele manustati 20 mg/m2 kaks kordas ööpäevas.
The increase in AUC∞, AUCt, and Cmax is of 111.88%, 114.06%, and 115.28% respectively.
AUC∞, AUCt, ja Cmax suurenesid vastavalt 111,88%, 114,06% ja 115,28%.
The increase in efavirenz pharmacokinetic parameters is not considered clinically significant.
Efavirensi farmakokineetiliste näitajate tõusu ei peeta kliiniliselt oluliseks.
The increase in efavirenz pharmacokinetic parameters is not considered clinically significant.
Perioodiliselt tuleb määrata kolesteroolisisaldust.