natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The increase in mean AUC is linear and dose proportional in the therapeutic range.
Terapeutilises vahemikus on keskmise AUC suurenemine lineaarne ja proportsionaalne annusega.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25-1,000 mg imatinib after oral administration.
Tõusva annusega suurenes keskmine AUC lineaarselt ja proportsionaalselt annusega imatiniibi suukaudsel manustamisel vahemikus 25...1000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Suureneva annusega suurenes keskmine AUC lineaarselt ja proportsionaalselt annusega imatiniibi suukaudsel manustamisel vahemikus 25...1000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Tõusva annusega suurenes keskmine AUC lineaarselt ja proportsionaalselt annusega imatiniibi suukaudsel manustamisel vahemikus 25...1000 mg.
The increase in progestin exposure
Progestiini ekspositsiooni
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Dotsetakseeli kasutamisel üks kord nädalas ei olnud elulemuse pikenemine statistiliselt oluline võrreldes mitoksantrooni kontrollgrupiga.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Dotsetakseeli kasutamisel üks kord nädalas ei olnud elulemuse pikenemine statistiliselt oluline, võrreldes mitoksantrooni kontrollgrupiga.
The increase in tenofovir exposure (AUC and Cmax) was around 40-80% during co- treatment with Epclusa and tenofovir disoproxil fumarate/emtricitabine as part of various HIV regimens.
Epclusa kasutamisel koos erinevate tenofoviir- disoproksiilfumaraati/emtritsitabiini sisaldavate HIV raviskeemidega oli tenofoviiri ekspositsiooni (AUC ja Cmax) tõus ligikaudu 40-80%.
The increase in vilanterol exposure was not associated with an increase in beta2- agonist related systemic effects on heart rate, blood potassium or QTcF interval.
Vilanterooli ekspositsiooni suurenemist ei seostatud beeta2-agonistiga seotud süsteemsete toimete suurenemisega südame löögisagedusele, vere kaaliumisisaldusele või QTcF intervallile.
The increase is approximately 1.5 to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Suurenemine on umbes 1,5...2-kordne ning vastav alfa- happelise glükoproteiini (millega imatiniib tugevalt seondub) sisalduse 1,5-kordsele suurenemisele plasmas.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Suurenemine on ligikaudu 1,5...2-kordne ning vastav alfa- happelise glükoproteiini (millega imatiniib tugevalt seondub) sisalduse 1,5-kordsele suurenemisele plasmas.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Suurenemine on ligikaudu 1,5...2-kordne ning vastav happelise alfa glükoproteiini (millega imatiniib tugevalt seondub) sisalduse 1,5-kordsele suurenemisele plasmas.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Suurenemine on ligikaudu 1,5...2-kordne ning vastav happelise alfaglükoproteiini (millega imatiniib tugevalt seondub) sisalduse 1,5-kordsele suurenemisele plasmas.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Suurenemine on umbes 1,5...2-kordne ning vastav alfa- happelise glükoproteiini (millega imatiniib tugevalt seondub) sisalduse 1,5-kordsele suurenemisele plasmas.
The increase of alkaline phosphatase by glucocorticoids could be related to enlargement of the liver (hepatomegaly) with increased serum hepatic enzymes.
Alkaalse fosfataasi sisalduse suurenemine glükokortikoidravi ajal võib olla seotud maksa suurenemisega (hepatomegaalia), millega kaasneb maksaensüümide sisalduse suurenemine veres.
The increase was observed at 12 months, and did not significantly increase through 3 years.
Suurenemist täheldati 12. kuu juures ja see ei tõusnud oluliselt 3 aasta jooksul.
The increase was statistically significant in this study (p=0.022).
MI määra suurenemine selles uuringus oli statistiliselt oluline (p=0,022).
The increased aliskiren exposure in juvenile rats appears to be attributed mainly to lack of maturation of P-gp in the gastrointestinal tract.
Aliskireeni suurenenud plasmakontsentratsioon noortel rottidel on tõenäoliselt seotud puudulikult välja arenenud P-gp’ga seedetraktis.
The increased digoxin level may lessen over time as Pgp induction develops.
Tõusnud digoksiini tasemed võivad aja jooksul
The increased dose interval for emtricitabine/tenofovir disoproxil in HIV-1 infected patients with moderate renal impairment is expected to result in higher peak plasma concentrations and lower Cmin levels as compared to patients with normal renal function.
Emtritsitabiin/tenofoviirdisoproksiili manustamisintervalli pikendamise tulemuseks mõõduka neerukahjustusega, HIV-1 infektsiooniga patsientidel on arvatavasti kõrgem maksimumkontsentratsioon vereplasmas ja madalam Cmin, võrreldes normaalse neerutalitlusega patsientidega.
The increased dose of 10 mg is recommended when the medicine is used with tadalafil (another medicine for PAH).
Kui ravimit kasutatakse koos tadalafiiliga (samuti kopsuarterite kõrgvererõhu ravim), soovitatakse suuremat annust 10 mg.
The increased efavirenz concentrations observed following administration with food may lead to an increase in frequency of adverse reactions (see sections 4.4 and 5.2).
Pärast efavirensi koos toiduga manustamist täheldatud efavirensi suurenenud kontsentratsioonid võivad viia kõrvaltoimete esinemissageduse suurenemiseni (vt lõigud 4.4 ja 5.2).
The increased exposure may enhance the effects of dulaglutide on blood glucose levels.
Suurenenud glükoosisisalduse korral suurendab dulaglutiid pankrease beeta rakkudes intratsellulaarset tsüklilist AMPd (cAMP), mis tekitab insuliini vabanemise.
The increased exposure of tenofovir could potentiate adverse reactions associated with tenofovir disoproxil fumarate, including renal disorders.
Suurenenud tenofoviiri kontsentratsioon võib süvendada tenofoviirdisoproksiilfumaraa diga seotud kõrvaltoimeid, sealhulgas neeruhaigusi.
The increased exposure of tenofovir could potentiate adverse reactions associated with tenofovir disoproxil fumarate, including renal disorders.
Suurenenud tenofoviiri kontsentratsioon võib süvendada tenofoviirdisoproksiilfumaraadiga seotud kõrvaltoimeid, sealhulgas neeruhaigusi.
The increased exposure of tenofovir could potentiate tenofovir associated adverse events, including renal disorders.
Tenofoviiri suurem süsteemne saadavus võib põhjustada tenofoviiriga seotud kõrvalnähte, sh neeruhäireid.
The increased exposure of tenofovir could potentiate tenofovir- associated adverse events, including renal disorders.
Tenofoviiri suuremad kontsentratsioonid võivad põhjustada tenofoviiriga seotud kõrvalnähte, sh neeruhäireid.
The increased exposure to darunavir in HIV-1 infected patients compared to healthy subjects may be explained by the higher concentrations of α1-acid glycoprotein (AAG) in HIV-1 infected patients, resulting in higher darunavir binding to plasma AAG and, therefore, higher plasma concentrations.
HIV-1-infektsiooniga patsientidel tervete uuritavatega võrreldes võib olla seletatav α1-happelise glükoproteiini (AAG) suurema kontsentratsiooniga HIV-1-infektsiooniga patsientidel, mille tulemuseks on darunaviiri suurem seondumine plasma AAG-ga ja seeläbi suurem plasmakontsentratsioon.
The increased incidence of dizziness and balance disorder seen with Fampyra may result in an increased risk of falls.
Fampyra ravi jooksul sagenevate pearingluse ja tasakaalutuse nähtude tagajärjel võib suureneda kukkumise oht.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C < 7% at baseline.
Üldise ja olulise hüpoglükeemia riski tõus ilmnes peamiselt isikutel, kelle A1C <7% uuringusse sisenemisel.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C < 7% at baseline.
Üldise ja olulise hüpoglükeemia riski tõus ilmnes peamiselt isikutel, kellel A1C <7% uuringusse sisenemisel.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C <7% at baseline.
Üldise ja olulise hüpoglükeemia riski tõus ilmnes peamiselt isikutel, kellel A1C <7% uuringusse sisenemisel.
The increased risk of overall hypoglycemia and major hypoglycemia observed in the saxagliptin-treated group occurred primarily in subjects treated with SU at baseline and not in subjects on insulin or metformin monotherapy at baseline.
Üldise hüpoglükeemia ja olulise hüpoglükeemia riski tõus saksagliptiinrühmas tekkis peamiselt isikutel, keda uuringusse sisenemisel raviti sulfonüüluureaga, ja mitte isikutel, kes alguses olid insuliin- või metformiini monoravil.
The increased risk of overall hypoglycemia and major hypoglycemia observed in the saxagliptin-treated group occurred primarily in subjects treated with SU at baseline and not in subjects on insulin or metformin monotherapy at baseline.
Üldise hüpoglükeemia ja olulise hüpoglükeemia riski tõus saksagliptiinrühmas tekkis peamiselt isikutel, keda uuringusse sisenemisel raviti sulfonüüluureaga, ja mitte isikutel, kes alguses olid insuliini või metformiini monoravil.
The increased risk of thromboembolism in pregnancy, and particularly the 6-week period of the puerperium, must be considered (for information on "Pregnancy and lactation" see section 4.6).
Arvestada tuleb trombemboolia tekkeriski suurenemist raseduse ajal ja eriti kuue nädala jooksul pärast sünnitust (teavet raseduse ja imetamise kohta vt lõik 4.6).
The increased risk of VTE during the postpartum period should be considered when re-starting EVRA (see sections 4.2 and 4.4).
Kui hakatakse uuesti EVRA’t kasutama, tuleb arvesse võtta, et sünnitusjärgsel perioodil on risk VTE tekkeks suurenenud (vt lõigud 4.2 ja 4.4).
The increases in BMD were significantly greater in the zoledronic acid-treated group at the lumbar spine and femoral neck at 12 months compared to risedronate (all p<0.03).
12. kuul oli LMT suurenemine lülisamba nimmeosas ja reieluukaelas oluliselt suurem zoledroonhappe ravirühmas kui risedronaadi puhul (kõik p<0,03).
The increases in enteral nutritional volume corresponded to increases in enteral calories, which were highest at the recommended dose.
Enteraalse toitmise mahu kasvule vastas enteraalse toitmise kalorsuse suurenemine, mis oli kõige suurem soovitatava annusega.
The independent assessment of the data also demonstrated that Tyverb when given in combination with capecitabine significantly increased time to progression (Hazard Ratio 0.57 [95 % CI 0.43, 0.77] p=0.0001) compared to capecitabine alone.
Ka sõltumatu hinnang andmetele näitas, et Tyverb’i ja kapetsitabiini kombinatsioonravi pikendas oluliselt aega progressioonini (riskimäär 0,57 [95% CI 0,43, 0,77] p=0,0001), võrreldes kapetsitabiini monoteraapiaga.
The independent review of patient scans confirmed the findings of the investigator assessment of PFS.
Sõltumatult hinnatud patsientide andmed kinnitavad PFS (progressioonivaba elulemuse) osas uuringu läbiviija poolt saadud tulemusi.
The independent review of patient scans confirmed the findings of the investigator assessment of PFS.
Sõltumatult hinnatud patsientide andmed kinnitavad PFS osas uuringu läbiviija poolt saadud tulemusi.
The independent review of patient scans confirmed the findings of the investigator assessment of PFS.
Sõltumatult hinnatud patsientide andmed kinnitavad PVE osas uuringu läbiviija poolt saadud tulemusi.
The indication for NeoRecormon treatment of nephrosclerotic patients not yet undergoing dialysis should be defined individually, as a possible acceleration of progression of renal failure cannot be ruled out with certainty.
Dialüüsi mittevajava aneemilise nefroskleroosiga patsiendil tuleb NeoRecormon-ravi vajalikkust hinnata individuaalselt, kuna ei saa välistada neerupuudulikkuse kiireneva progresseerumise võimalust.
The indication for treatment with NeoRecormon and, if given, the single dose should be determined from the required amount of pre-donated blood and the endogenous red cell reserve according to the following graphs.
NeoRecormon´i ravi näidustuste ja määratud üksikannuse hindamisel tuleb arvestada vajaliku autoloogse vere kogust ja endogeense punavere reservi vastavalt alljärgnevatele graafikutele.
The indication for treatment with NeoRecormon of nephrosclerotic patients not yet undergoing dialysis should be defined individually, as a possible acceleration of progression of renal failure cannot be ruled out with certainty.
Dialüüsi mittevajava aneemilise nefroskleroosiga patsiendil tuleb NeoRecormon-ravi vajalikkust hinnata individuaalselt, sest ei saa välistada neerupuudulikkuse kiireneva progresseerumise võimalust.
The indication in paediatric patients is based on 48-week analyses of a single-arm, Phase II trial in antiretroviral treatment-experienced paediatric patients (see section 5.1).
Näidustus kasutamiseks lastel põhineb eelnevalt retroviirusevastast ravi saanud lastel läbi viidud ühe uuringurühmaga II faasi uuringu 48. nädala analüüsil (vt lõik 5.1).
The indication is based on the demonstration of efficacy of Gardasil in females 16 to 45 years of age and in males 16 to 26 years of age and on the demonstration of immunogenicity of Gardasil in 9- to 15-year old children and adolescents.
Näidustus põhineb Gardasil’i tõestatud efektiivsusel 16...45-aastastel naistel ja 16…26-aastastel meestel ning et on näidatud Gardasil’i immunogeensust 9...15-aastastel lastel ja noorukitel.
The indication is based on the demonstration of efficacy of Silgard in females 16 to 45 years of age and in males 16 to 26 years of age and on the demonstration of immunogenicity of Silgard in 9- to 15-year old children and adolescents.
Näidustus põhineb Silgard’i tõestatud efektiivsusel 16...45-aastastel naistel ja 16…26-aastastel meestel ning et on näidatud Silgard’i immunogeensust 9...15-aastastel lastel ja noorukitel.
The individual patient dose =
Patsiendi individuaalne annus =
The individual preparations of abacavir and lamivudine have been investigated separately, and as a dual nucleoside backbone, in combination antiretroviral therapy to treat ART- naive and ART- experienced HIV- infected paediatric patients (data available on the use of abacavir and lamivudine in infants less than three months are limited).
Abakaviiri ja lamivudiini eraldi preparaate on uuritud eraldi ja kaksikravina osana kombineeritud retroviirusevastasest ravist varem retroviirusevastast ravi saanud ja mittesaanud HIV-infektsiooniga lastel (andmeid abakaviiri ja lamivudiini kasutamise kohta alla kolme kuu vanustel imikutel on piiratud hulgal).
The individualised prophylaxis dose and interval were adjusted between the range of 25 to 65 IU/kg every 3 to 5 days.
Individualiseeritud profülaktilised annused ja manustamisintervallid kohaldati vahemikus 25...65 RÜ/kg iga 3...5 päeva järel.
The individuals who were monitored using VRC-aided surveillance included 10,088 individuals (6,995 females 9 to 45 years of age and 3,093 males 9 to 26 years of age at enrolment) who received Gardasil and 7,995 individuals (5,692 females and 2,303 males) who received placebo.
Vaktsinatsioonikaardil põhineva Vaktsiinide Uurimiskeskuse abiga toimunud vaatlusel jälgiti 10 088 Gardasil’i saanud uuritavat (6995 naist vanuses 9...45 aastat ja 3093 meest vanuses 9...26 aastat uuringuga liitumisel) ja 7995 platseebot saanud isikut (5692 naist ja 2303 meest).
The individuals who were monitored using VRC-aided surveillance included 10,088 individuals (6,995 females 9 to 45 years of age and 3,093 males 9 to 26 years of age at enrolment) who received Silgard and 7,995 individuals (5,692 females and 2,303 males) who received placebo.
3093 meest vanuses 9...26 aastat uuringuga liitumisel) ja 7995 platseebot saanud isikut (5692 naist ja 2303 meest).
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort (see section 4.3).
Avanafiili kasutamine koos lopinaviiri/ritonaviiriga on vastunäidustatud (vt lõik 4.3).
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort (see section 4.3).
Indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast naistepuna kasutamise lõpetamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort (see section 4.3).
Liht-naistepuna aktiveeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast selle manustamise katkestamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort (see section 4.3).
Liht-naistepuna toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast selle manustamise katkestamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort.
Indutseeriv toime võib püsida kuni vähemalt 2 nädalat pärast naistepunaürdi kasutamise lõpetamist.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort.
Indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast naistepuna kasutamise lõpetamist.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort.
Indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast naistepunaga ravi lõpetamist.
The inducing effect may persist up to
toime võib püsida kuni 2
The inducing effect of St. John’s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment (see section 4.3).
Naistepuna indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast ravi lõpetamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect of St. John’s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment (see section 4.3).
Naistepuna ürdi indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast ravi lõpetamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect of St. John’s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment.
Naistepuna indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast selle manustamise lõpetamist.
The inducing effect of St. John’s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment. (see section 4.3).
Naistepuna indutseeriv toime võib püsida vähemalt 2 nädalat pärast ravi lõpetamist (vt lõik 4.3).
The inducing effect was diminished resulting in dabigatran exposure close to the reference by day 7 after cessation of rifampicin treatment.
7-ndaks päevaks pärast rifampitsiinravi lõppu vähenes indutseeriv toime, millest tulenes dabigatraani ekspositsiooni lähedus referentsväärtusele.
The infant adverse reactions were in the range of normal variation and were comparable with both placebo and beta- mimetic group incidences.
Vastsündinute kõrvaltoimed olid normaalse varieeruvuse vahemikus ning olid võrreldavad nii platseebo kui beetamimeetikumide grupis esinenud juhtudega.
The infant adverse reactions were in the range of normal variation and were comparable with both placebo and beta- mimetic group incidences.
Vastsündinute kõrvatoimed olid normaalse varieeruvuse vahemikus ning olid võrreldavad nii platseebo kui beetamimeetikumide grupis esinenud juhtudega.
The infantile-onset form of Pompe disease is characterised by massive deposition of glycogen in the heart, and skeletal muscle always resulting in rapidly progressive cardiomyopathy, generalised muscle weakness and hypotonia.
Infantiilse algusega Pompe tõve vormi iseloomustab ulatuslik glükogeeni ladestumine südamesse ja skeletilihastesse, mis alati põhjustab kiirestiprogresseeruva kardiomüopaatia, üldise lihasnõrkuse ja hüpotoonia.
The infants and young children were stratified into 2 groups: Group A “Low Age Group” 4 months to less than 2 years old (n=5) and Group B “High Age Group” children 2 years to less than 6 years old (n=13).
Imikud ja väikelapsed stratifitseeriti kahte gruppi: A-gruppi ehk „madala vanuse gruppi“ kuulusid 4 kuu kuni alla 2 aasta vanused lapsed (n=5) ning gruppi ehk „kõrge vanuse gruppi“ kuulusid 2 aasta kuni alla 6 aasta vanused lapsed (n=13).
The infection of piglets occurs mostly during the first 6 weeks of life, when the immune system of piglets is still maturing.
Põrsastel tekib infektsioon enamasti esimese 6 elunädala jooksul, kui immuunsüsteem alles areneb.
The infection was considered to have responded to treatment if the viral load in the patient’s blood was less than 50 of HIV-1 RNA copies/ml.
Infektsiooni ravivastus oli määratletud kui tulemus, mil viiruskoormus patsiendi veres oli alla 50 HIV-1 RNA koopia/ml.
The infections consisted primarily of nasopharyngitis, upper respiratory tract infection, and sinusitis.
Infektsioonid olid põhiliselt nasofarüngiit, ülemiste hingamisteede infektsioonid ja kuseteede infektsioonid.
The infections observed consisted primarily of bacterial events such as cellulitis, pneumonia, and bone and joint infections.
Jälgimise käigus täheldatud infektsioonid olid eelkõige bakteriaalsed, näiteks tselluliit, kopsupõletik ja luu- ja liigeseinfektsioonid.
The infections observed most commonly with sunitinib treatment are infections typically seen in cancer patients, e.g. respiratory, urinary tract, skin infections and sepsis.
Ravi ajal sunitiniibiga on kõige sagedamini täheldatud infektsioonideks tavaliselt vähipatsientidel esinevad infektsioonid, nt hingamisteede, kuseteede ja nahainfektsioonid ning sepsis.
The infections resolved without sequelae.
Infektsioonid paranesid tüsistusteta.
The Inflectra solution will be slowly injected (over a 2 hour period) into one of your veins.
Inflectra lahus süstitakse aeglaselt (2 tunni jooksul) ühte teie veenidest.
The influence of demographic covariates on the pharmacokinetics of anakinra was studied using population pharmacokinetic analysis encompassing 341 patients receiving daily subcutaneous injection of anakinra at doses of 30, 75, and 150 mg for up to 24 weeks.
Demograafiliste ühistegurite mõju anakinra farmakokineetikale uuriti populatsiooni farmakokineetilises analüüsis, mille käigus 341 patsienti said iga päev anakinra nahaaluse süsti annuses 30, 75 ja 150 mg kuni 24 nädala jooksul.
The influence of East Asian ethnicity (such as Chinese, Japanese, Taiwanese, Korean, and Thai) on the pharmacokinetics of eltrombopag was evaluated using a population pharmacokinetic analysis in 635 patients with HCV (145 East Asians and 69 Southeast Asians).
Mongoliidsesse rassi (nt hiinlased, jaapanlased, taivanlased, korealased ja tailased) kuuluvuse mõju eltrombopaagi farmakokineetikale hinnati populatsiooni farmakokineetilises analüüsis 635HCV-ga patsiendil (145 Ida-Aasiast ja 69 Kagu-Aasiast).
The influence of liver impairment on the pharmacokinetics of sitaxentan sodium has not been evaluated.
Maksapuudulikkuse mõju sitaksentaannaatriumi farmakokineetikale pole uuritud.
The influence of moderate (Child-Pugh B) or severe (Child-Pugh C) hepatic impairment on the multiple dose pharmacokinetics of either tipranavir or ritonavir has so far not been investigated.
Mõõduka (Child-Pugh’ klass B) või raske (Child-Pugh’ klass C) maksapuudulikkuse mõju tipranaviiri või ritonaviiri farmakokineetikale ei ole siiani veel uuritud.
The influence of race on icatibant pharmacokinetics has not been evaluated.
Rassi mõju ikatibandi farmakokineetikale ei ole hinnatud.
The influence of renal impairment on exposure to porfimer sodium has not been evaluated (see section 4.3).
Neerupuudulikkuse mõju porfimeernaatriumi ekspositsioonile ei ole uuritud (vt lõik 4.3).
The influence of renal impairment on exposure to porfimer sodium has not been evaluated. (see section 4.3).
Neerupuudulikkuse mõju porfimeernaatriumi ekspositsioonile ei ole uuritud (vt lõik 4.3).
The influence on fertility in male breeding animals has not been investigated.
Ravimi toimet isaste suguloomade viljakusele ei ole uuritud.
The influence on fertility in male breeding dogs has not been studied.
Mõju isaste aretuskoerte viljakusele ei ole uuritud.