natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients already adequately controlled with the two active substances, the dose of Rasilez HCT must contain the same doses of aliskiren and hydrochlorothiazide that the patient was taking before.
Kui patsiendi vererõhk allub mõlemale toimeainele piisavalt, peab Rasilez HCT sisaldama aliskireeni ja hüdroklorotiasiidi annuses, mida võttis patsient varem.
in patients already being treated with saxagliptin and metformin as separate tablets;
patsientidel, keda juba ravitakse saksagliptiini ja metformiini eraldi tablettidega;
In patients already on calcium antagonists at time of dronedarone initiation, an ECG should be performed and the calcium antagonist dose should be adjusted if needed (see section 4.4).
Patsientidel, kes ravi alustamisel dronedarooniga juba võtavad kaltsiumi antagoniste, peab tegema EKG ja vajadusel kohandama kaltsiumi antagonisti annust (vt lõik 4.4).
in patients already on tacrolimus, it is recommended that the tacrolimus dose be
Vorikonasoolravi alustamisel patsientidel, kes juba saavad raviks takroliimust, on viimase
In patients already taking beta blockers at time of dronedarone initiation, an ECG should be performed and the beta blocker dose should be adjusted if needed (see section 4.4).
Patsientidel, kes ravi alustamisel dronedarooniga juba võtavad beetablokaatoreid, peab tegema EKG ja vajadusel kohandama beetablokaatori annust (vt lõik 4.4).
In patients at risk for acute renal failure, IVIg products should be administered at the minimum rate of infusion and dose practicable.
Ägeda neerupuudulikkuse riskiga patsientidele tuleb IVIg tooteid manustada minimaalse infusioonikiirusega ja minimaalses annuses.
In patients at risk for renal impairment, a more frequent monitoring of renal function is required.
Neerufunktsiooni kahjustuse tekkeriskiga patsientidel, sealhulgas patsientidel tuleb neerufunktsiooni sagedamini jälgida.
In patients at risk for thromboembolic adverse reactions, IVIg products should be administered at the minimum rate of infusion and dose practicable.
Trombembooliliste kõrvaltoimete riskiga patsientidel tuleks IVIg preparaate manustada minimaalsel infusioonikiirusel tavapärases annuses.
In patients at risk for thromboembolic adverse reactions, IVIg products should be administered at the minimum rate of infusion and dose practicable.
Trombembooliliste kõrvaltoimete riskiga patsientidele tuleks IVIg preparaate manustada minimaalsel infusioonikiirusel tavapärases annuses.
In patients at risk of bone complications due to spread of cancer to the bone, Xgeva was shown to be effective in delaying the patients’ first skeletal-related event.
Patsientidel, kellel oli luukahjustuste risk vähi levimise tõttu luudesse, oli Xgeva esmaste luustikuga seotud haigusjuhtude edasilükkamisel efektiivne.
In patients at risk, the use of IVIg products that do not contain these excipients may be considered.
Riskipatsientidele peaks kaaluma IVIg preparaadi manustamist, mis ei sisalda neid abiaineid.
In patients at steady state, these values are 1.4 ( 0.4) hours and 2.6 ( 0.9) µg/ml, respectively, after a dose ranging from 225 to 550 mg.
Püsikontsentratsiooni tingimustes on patsientidel vastavad näitajad 1,4 (0,4) tundi ja 2,6 (0,9) µg/ml, annuste vahemikus 225...550 mg.
In patients being treated for angina or myocardial infarction without ST segment elevation, the duration of the infusion depends on how the patient is going to be treated.
Patsientidel, kellel ravitakse stenokardiat või ST-segmendi elevatsioonita südameinfarkti, sõltub infusiooni kestus patsiendi edasise ravi viisist.
In patients between 12 months and 17 years of age, the dose depends on body surface area (calculated using the patient’s height and weight).
12-kuuste kuni 17-aastaste patsientide annus sõltub kehapindalast (arvutatakse patsiendi pikkuse ja kaalu alusel).
In patients between 12 months and 17 years of age, the dose is calculated using the child’s height and weight.
12-kuuste kuni 17-aastaste patsientide annus arvutatakse pikkuse ja kehamassi järgi.
In patients between 3 months and 1 year (n=2), AUC was 5,914 ng·h/mL (CV: 85%) and in patients between 1 and 2 years (n=7), AUC was 3,507 ng·h/mL (CV: 70%).
Patsientidel vanuses 3 kuust kuni 1 aastani (n = 2) oli AUC 5914 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 85%) ja patsientidel vanuses 1 kuni 2 aastani (n = 7) oli AUC 3507 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 70%).
In patients between 3 months and 1 year (n=2), AUC was 5,914 ng·h/mL (CV: 85%) and in patients between 1 and 2 years (n=7), AUC was 3,507 ng·h/mL (CV: 70%).
Patsientidel vanuses 3 kuust kuni aastani (n = 2) oli AUC 5914 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 85%) ja patsientidel vanuses 1 kuni aastani (n = 7) oli AUC 3507 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 70%).
In patients between 3 months and 2 years, the daily exposure was 7,879 ng·h/mL; AUC was 3,939 ng·h/mL (CV: 72%).
Patsientidel vanuses 3 kuud kuni 2 aastat oli ööpäevane kontsentratsioon 7879 ng·h/ml; AUC oli 3939 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 72%).
In patients between 3 months and 2 years, the daily exposure was 7,879 ng·h/mL; AUC was 3,939 ng·h/mL (CV: 72%).
Patsientidel vanuses kuud kuni 2 aastat oli ööpäevane kontsentratsioon 7879 ng·h/ml; AUC oli 3939 ng·h/ml (variatsioonikordaja: 72%).
In patients co-infected with hepatitis B or C virus receiving rilpivirine, the incidence of hepatic enzyme elevation was higher than in patients receiving rilpivirine who were not co-infected.
Kaasuva hepatiit B ja/või C-ga patsientidel, kes said rilpiviriini, esines maksaensüümide taseme tõusu sagedamini kui patsientidel, kes said rilpiviriini ja kellel kaasuvat infektsiooni ei olnud.
In patients co-infected with HIV-HCV, limited efficacy and safety data are available in patients with CD4 counts less than 200 cells/µl.
HIV-HCV kaasuva infektsiooniga patsientidelt, kellel on CD4-rakkude arv alla 200 raku/l, on saadud vähe andmeid efektiivsuse ja ohutuse kohta.
In patients concomitantly treated with carbamazepine and eslicarbazepine acetate in placebo- controlled studies, the following adverse reactions were observed: diplopia (11.4% of subjects with concomitant carbamazepine, 2.4% of subjects without concomitant carbamazepine), abnormal coordination (6.7% with concomitant carbamazepine, 2.7% without concomitant carbamazepine), and dizziness (30.0% with concomitant carbamazepine, 11.5% without concomitant carbamazepine), see section 4.5.
Platseebokontrolliga uuringutes samaaegselt karbamasepiini ja eslikarbasepiinatsetaadiga ravitud patsientidel täheldati alljärgnevaid kõrvaltoimeid: diploopia (11,4% osalejatest, keda raviti samaaegselt karbamasepiiniga; 2,4% osalejatest, keda ei ravitud samaaegselt karbamasepiiniga), koordinatsioonihäired (6,7% osalejatest, keda raviti samaaegselt karbamasepiiniga; 2,7% osalejatest, keda ei ravitud samaaegselt karbamasepiiniga) ja pearinglus (30,0% osalejatest, keda raviti samaaegselt karbamasepiiniga; 11,5% osalejatest, keda ei ravitud samaaegselt karbamasepiiniga), vt lõik 4.5.
In patients considered at high risk treatment with TYSABRI should only be continued if the benefits outweigh the risks.
Suure riskiga patsientidel võib ravi TYSABRI’ga jätkata ainult sel juhul, kui selle kasulikkus ületab riske.
In patients developing PRES, treatment of specific symptoms including control of hypertension is recommended along with discontinuation of Avastin.
Patsientidel, kellel tekib PRES, on soovitatav spetsiifiliste sümptomite ravi (sh hüpertensiooni kontroll) koos Avastin’i ärajätmisega.
In patients developing sudden lack of efficacy, defined by a decrease in haemoglobin (1-2 g/dl per month) with increased need for transfusions, a reticulocyte count should be obtained and typical causes of non-response (e.g. iron, folate, or Vitamin B12-deficiency, aluminium intoxication, infection or inflammation, blood loss, and haemolysis) should be investigated.
Patsientidel, kellel avastatakse äkiline ravitoime langus, mis ilmneb hemoglobiini languses (1…2 g/dl kuus) ning on vajadus vereülekandeks, peab olema retikolotsüütide arv taastatud ja tüüpilised mittemõjumise põhjused (näit. raua, folaadi või vitamin B12 puudus, alumiiniumi mürgistus, infektsioon või põletik, verekaotus ja hemolüüs) peavad olema selgitatud.
In patients developing sudden lack of efficacy, defined by a decrease in haemoglobin (1-2 g/dl per month) with increased need for transfusions, a reticulocyte count should be obtained and typical causes of non-response (e.g. iron, folate, or Vitamin B12-deficiency, aluminium intoxication, infection or inflammation, blood loss, and haemolysis) should be investigated.
Patsientidel, kellel avastatakse äkiline ravitoime langus, mis ilmneb hemoglobiini languses (1…2 g/dl kuus) ning on vajadus vereülekandeks, peab olema retikulotsüütide arv taastatud ja tüüpilised mittemõjumise põhjused (näit. raua, folaadi või vitamiin B12 puudus, alumiiniumi mürgistus, infektsioon või põletik, verekaotus ja hemolüüs) peavad olema selgitatud.
In patients either ‘ALK-positive’ or ‘ROS1-positive’, the ALK or ROS1 protein is abnormally active and can promote the growth of cancer cells and the development of new blood vessels that supply them.
ALK- või ROS1-positiivsetel patsientidel on ALK- või ROS1-proteiin ebanormaalselt aktiivne ning võib soodustada vähirakkude kasvamist ja nende verevarustuseks vajalike uute veresoonte arenemist.
In patients experiencing early diarrhea, therapeutic and prophylactic atropine should be considered unless contraindicated.
Kui see pole vastunäidustatud, tuleb varatekkelise kõhulahtisusega patsientidel kasutada terapeutilist või profülaktilist atropiini.
In patients followed for up to 16 weeks after discontinuation of treatment at one year, post-treatment ALT elevations were observed more frequently in patients who had received lamivudine than in patients who had received placebo.
Patsientidel, keda jälgiti kuni 16 nädalat pärast ravi lõpetamist ühe aasta möödudes, täheldati ravijärgset ALAT sisalduse suurenemist sagedamini patsientidel, kes olid saanud lamivudiini kui patsientidel, kes olid saanud platseebot.
In patients followed from month 24 onwards and treated with uncontrolled, open-label Visudyne treatment as needed, long-term extension data suggest that month-24 vision outcomes may be sustained for up to 60 months.
Patsientidel, kelle jälgimine jätkus pärast 24 nädalat ilma kontrollgrupita avatud leibliga faasis ning kes said vajadusel Visudyne’iga ravi, püsis 24 nädalaks saavutatud nägemisvõime kuni 60 kuuni.
In patients for whom ciclosporin withdrawal is either unsuccessful or cannot be attempted, the combination of ciclosporin and Rapamune should not be maintained for more than months post-transplantation.
Patsientidel, kellel tsüklosporiiniannuse vähendamine ei õnnestu või ei saa seda üldse ette võtta, ei tohi tsüklosporiini ja Rapamunet üheaegselt manustada kauem kui 3 kuud pärast siirdamist.
In patients for whom monotherapy is inadequate, Ferriprox may be used with deferoxamine at the standard dose (75 mg/kg/day) but should not exceed 100 mg/kg/day.
Juhul kui patsiendile kohaldatav monoteraapia on ebapiisav, võib Ferrriprox'i kasutada koos deferoksamiiniga standardannusena (75 mg/kg/päevas), kuid see ei tohi ületada 100 mg/kg/päevas.
In patients given intravenous infusions of 250 mg/m2 rituximab followed by intravenous injections of 15 MBq/kg of [90Y]-radiolabelled Zevalin, the median serum effective half-life of ibritumomab tiuxetan [90Y] was 28 h.
Patsientidel, kes said intravenoosset infusiooni 250 mg/m2 rituksimabiga koos järgneva veenisisese 15 MBq/kg [90Y]-ga radiomärgistatud Zevalin’i süstiga, oli keskmine seerumi [90Y]-ga ibritumomabtiuksetaani [90Y] efektiivne poolväärtusaeg 28 h.
in patients in the perioperative liver transplantation period and in neonates up to 4 weeks of age (see section 4.4).
patsientidelkellele siirdatakse maksa; kuni 4-nädalastel vastsündinutel (vt lõik 4.4).
In patients in whom the rate of urate formation is greatly increased (e.g. malignant disease and its treatment, Lesch-Nyhan syndrome) the absolute concentration of xanthine in urine could, in rare cases, rise sufficiently to allow deposition in the urinary tract.
Patsientidel, kellel on uraadi moodustumise määr tunduvalt tõusnud (nt pahaloomulise haiguse Leschi- Nyhani sündroomi ja selle ravi korral), võib ksantiini absoluutne kontsentratsioon uriinis tõusta harvadel juhtudel nii palju, et see hakkab kuseteedesse ladestuma.
in patients inadequately controlled by diet and exercise alone and for whom metformin is inappropriate due to contraindications or intolerance
patsientidel, kellel dieedi ja füüsilise aktiivsusega ei saavutata piisavat vere glükoosisisalduse vähenemist või keda ei saa ravida metformiiniga vastunäidustuste või talumatuse tõttu;
in patients inadequately controlled by diet and exercise alone and for whom metformin is inappropriate due to contraindications or intolerance.
patsientidel, kellel ainult dieedi ja füüsilise koormusega ei ole haigus kontrolli all või kellele metformiin on vastunäidustuste või talumatuse tõttu sobimatu.
in patients inadequately controlled by diet and exercise alone and for whom metformin is inappropriate due to contraindications or intolerance.
patsientidel, kellel ainult dieedi ja füüsilise koormusega ei ole saavutatud veresuhkru sisalduse piisavat vähenemist ja metformiini ei saa tarvitada vastunäidustuste või talumatuse tõttu.
in patients inadequately controlled by diet and exercise alone and for whom metformin is inappropriate due to contraindications or intolerance.
patsientidel, kellel dieedi ja füüsilise aktiivsusega ei saavutata piisavat vere glükoosisisalduse vähenemist või keda ei saa ravida metformiiniga vastunäidustuste või talumatuse tõttu;
in patients inadequately controlled by diet and exercise alone and for whom metformin is inappropriate due to intolerance, or contraindicated due to renal impairment.
patsientidel, kel ei saavutata piisavat vere glükoosisisalduse vähenemist ainult dieedi ja füüsilise koormusega ning kellele metformiin ei sobi talumatuse tõttu või on neerupuudulikkusest tingituna vastunäidustatud;
In patients inadequately controlled on metformin alone or in combination with pioglitazone, Xultophy reduced mean systolic blood pressure by 1.8 mmHg compared to a reduction of 0.7 mmHg with insulin degludec and 2.7 mmHg with liraglutide.
Patsientidel, kelle vere glükoosisisaldus oli ebapiisavalt ohjatud metformiiniga üksi või koos pioglitasooniga, alandas Xultophy keskmist süstoolset vererõhku 1,8 mmHg võrra, võrdluseks – degludek-insuliin vähendas seda 0,7 mmHg ja liraglutiid 2,7 mmHg võrra.
In patients inadequately controlled on sulphonylurea alone or in combination with metformin, the reduction was 3.5 mmHg with Xultophy and 3.2 mmHg with placebo.
Patsientidel, kelle vere glükoosisisalduse ohjamiseks ei piisanud sulfonüüluureast üksi või koos metformiiniga, alandas Xultophy süstoolset vererõhku 3,5 mmHg ja platseebo 3,2 mmHg võrra.
in patients inadequately controlled on their maximally tolerated dose of metformin alone
monoteraapia metformiini maksimaalselt talutava annusega ei taga patsiendi vere glükoosisisalduse piisavat vähenemist;
in patients inadequately controlled on their maximally tolerated dose of metformin alone
patsientidel, kelle ravivastus metformiini monoteraapia maksimaalse talutava annusega ei ole piisav
in patients inadequately controlled with metformin in combination with other glucose-lowering medicinal products, including insulin (see sections 4.5 and 5.1 for available data on different combinations) in patients already being treated with the combination of empagliflozin and metformin as separate tablets.
metformiini kasutamine koos mis tahes teise glükoosisisaldust alandava ravimi, sealhulgas insuliiniga, (olemasolevaid andmeid erinevate kombinatsioonide kohta vt lõigud 4.5 ja 5.1) ei taga patsiendi vere glükoosisisalduse piisavat vähenemist; patsient juba saab kombineeritud ravi empagliflosiini ja metformiiniga, kuid eraldi tablettidena.
In patients included in the clinical trial, 40%- 50% of patients had platelet counts below the lower limit of normal at baseline.
Kliinilises uuringus osalenud patsientidest 40– 50%-l oli trombotsüütide arv ravi algul alla normaalse taseme alampiiri.
In patients insufficiently controlled with 150 mg once daily, the dose of Ifirmasta can be increased to 300 mg, or other antihypertensive agents can be added (see sections 4.3, 4.4, 4.5 and 5.1).
Patsientidele, kellel 150 mg 1 kord ööpäevas ei taga rahuldavat vererõhu langust, võib Ifirmasta annust suurendada kuni 300 mg-ni või lisada raviskeemi teise antihüpertensiivse ravimi (vt lõik 4.3, 4.4, 4.5 ja 5.1).
In patients insufficiently controlled with 150 mg once daily, the dose of Irbesartan BMS can be increased to 300 mg, or other antihypertensive agents can be added.
Patsientidele, kellel 150 mg 1 kord ööpäevas ei taga rahuldavat vererõhu langust, võib Irbesartan BMS'i annust suurendada kuni 300 mg-ni või lisada raviskeemi teise antihüpertensiivse ravimi.
In patients insufficiently controlled with 150 mg once daily, the dose of Irbesartan Zentiva can be increased to 300 mg, or other antihypertensive agents can be added (see sections 4.3, 4.4, 4.5 and 5.1).
Patsientidele, kellel 150 mg 1 kord ööpäevas ei taga rahuldavat vererõhu langust, võib Irbesartan Zentiva'i annust suurendada kuni 300 mg-ni või lisada raviskeemi teise antihüpertensiivse ravimi (vt lõigud 4.3, 4.4, 4.5 ja 5.1).
In patients insufficiently controlled with 150 mg once daily, the dose of Irbesartan Zentiva can be increased to 300 mg, or other antihypertensive agents can be added (see sections 4.3, 4.4, 4.5 and 5.1).
Patsientidele, kellel 150 mg 1 kord ööpäevas ei taga rahuldavat vererõhu langust, võib Irbesartan Zentivai annust suurendada kuni 300 mg-ni või lisada raviskeemi teise antihüpertensiivse ravimi (vt lõigud 4.3, 4.4, 4.5 ja 5.1).
In patients insufficiently controlled with 150 mg once daily, the dose of Irbesartan Zentiva can be increased to 300 mg, or other antihypertensive agents can be added (see sections 4.3, 4.4, 4.5 and 5.1)..
Patsientidele, kellel 150 mg 1 kord ööpäevas ei taga rahuldavat vererõhu langust, võib Irbesartan Zentiva'i annust suurendada kuni 300 mg-ni või lisada raviskeemi teise antihüpertensiivse ravimi (vt lõigud 4.3, 4.4, 4.5 ja 5.1).
in patients not adequately controlled on their maximally tolerated doses of metformin alone
patsientidel, kelle puhul metformiini maksimaalselt talutavad annused ei taga piisavat vere glükoosisisalduse kontrolli;
in patients not adequately controlled with inhaled corticosteroids and “as needed” inhaled short-acting β2 adrenoceptor agonists.
patsientidel, kellel inhaleeritavad kortikosteroidid ja „vastavalt vajadusele“ inhaleeritavad lühitoimelised beeta2-adrenoretseptori agonistid ei taga piisavat kontrolli;
in patients not adequately controlled with inhaled corticosteroids and “as needed” inhaled short-acting β2 adrenoceptor agonists.
patsientidel, kellel inhaleeritavad kortikosteroidid ning „vastavalt vajadusele“ inhaleeritavad lühitoimelised beeta2-adrenotseptori agonistid ei taga piisavat kontrolli;
in patients not adequately controlled with inhaled corticosteroids and “as needed” inhaled short-acting β2 adrenoceptor agonists. or
patsientidel, kellel inhaleeritavad kortikosteroidid ja „vastavalt vajadusele“ inhaleeritavad lühitoimelised beeta2-adrenoretseptori agonistid ei taga piisavat kontrolli;
in patients not adequately controlled with inhaled corticosteroids and “as needed” inhaled short-acting β2 adrenoceptor agonists. or
patsientidel, kellel inhaleeritavad kortikosteroidid ja „vastavalt vajadusele“ inhaleeritavad lühitoimelised beeta2-adrenotseptori agonistid ei taga piisavat kontrolli;
In patients not also taking ciclosporin, concomitant administration of CellCept and rifampicin resulted in a decrease in MPA exposure (AUC0-12h) of 18% to 70%.
Patsientidel, kes ei võtnud tsüklosporiini, vähenes CellCept’i ja rifampitsiini samaaegsel manustamisel MFA ekspositsioon (AUC0-12h) 18...70%.
In patients not also taking ciclosporin, concomitant administration of mycophenolate mofetil and rifampicin resulted in a decrease in MPA exposure (AUC0-12 h) of 18 % to 70 %.
Patsientidel, kes ei võtnud tsüklosporiini, vähenes mükofenolaatmofetiili ja rifampitsiini samaaegsel manustamisel MFA ekspositsioon (AUC0–12 h) 18...70 %.
In patients not given concomitant methotrexate, the incidence was 13.6% (3/22), compared to 8.3% (2/24) when adalimumab was used as add-on to methotrexate.
Patsientidel, kes ei saanud lisaks metotreksaati, oli esinemissagedus 13,6% (3/22), võrreldes 8,3%-ga (2/24), kui adalimumabi kasutati lisaks metotreksaadile.
In patients not given concomitant methotrexate, the incidence was 25.6% (22/86), compared to 5.9% (5/85) when adalimumab was used as add-on to methotrexate.
Patsientidel, kes ei saanud samaaegselt metotreksaati, oli esinemissagedus 25,6% (22/86), võrrelduna 5,9%-ga (5/85), kui adalimumabi kasutati lisaks metotreksaadile.
In patients not on dialysis, Aranesp may continue to be administered as a single injection once weekly or once every two weeks or once monthly.
Dialüüsravi mittesaavatel patsientidel võib jätkata Aranesp’i manustamist ühe süstena üks kord nädalas või üks kord iga kahe nädala järel või üks kord kuus.
In patients not on haemodialysis, where intravenous access is not readily available, Dynepo is usually given subcutaneously.
Hemodialüüsravi mittesaavatele patsientidele, kellel pole rajatud veeniteed manustatakse Dynepo’d tavaliselt subkutaanselt.
In patients not on palliative care, Relistor is given as an injection under the skin at a dose of 12 mg once a day, for 4 to 7 days per week; treatment with usual laxatives should be stopped when starting Relistor.
Patsientidele, kes ei saa palliatiivset ravi, manustatakse Relistori nahaaluse 12 mg süstina üks kord ööpäevas 4–7 päeval nädalas; Relistori ravi alustamisel tuleb tavaliste kõhulahtistite manustamine lõpetada.
In patients not previously treated with RoActemra, initiation is not recommended in patients with an absolute neutrophil count (ANC) below 2 x 109/l.
Ravi ei ole soovitatav alustada eelnevalt RoActemra’ga mitteravitud patsientidel, kellel on neutrofiilide absoluutarv (ANC) alla 2 x 109/l.
In patients of 12 to 18 years old, the treatment regimen will be:
12…18- aastastel patsientidel on raviskeem järgmine:
In patients of 12 years and older:
12- aastased ja vanemad patsiendid:
In patients of 18 years and older, according to the indication, the treatment regimen will be:
18- aastastel ja vanematel patsientidel on raviskeem vastavalt näidustusele järgmine:
In patients of 18 years and older:
18-aastased ja vanemad patsiendid:
In patients of African American origin (which is known to be a poor prognostic factor for HCV eradication), treatment with PegIntron (1.5 µg/kg)/ribavirin combination therapy resulted in a higher sustained virologic response rate compared to PegIntron 1 µg/kg dose.
Afroameerika päritolu patsientidel (mis on teadaolevalt halb prognostiline tingimus HCV eradikatsiooniks) viis ravi PegIntron’i (1,5 µg/kg)/ribaviriini kombinatsiooniga suuremate püsiva viroloogilise ravivastuse näitajateni võrreldes PegIntron’i annusega 1 µg/kg.
In patients of African American origin (which is known to be a poor prognostic factor for HCV eradication), treatment with ViraferonPeg (1.5 µg/kg)/ribavirin combination therapy resulted in a higher sustained virologic response rate compared to ViraferonPeg 1 µg/kg dose.
Afroameerika päritolu patsientidel (mis on teadaolevalt halb prognostiline tingimus HCV eradikatsiooniks) viis ravi ViraferonPeg’i (1,5 µg/kg)/ribaviriini kombinatsiooniga suuremate püsiva viroloogilise ravivastuse näitajateni võrreldes ViraferonPeg’i annusega 1 µg/kg.
In patients of Han Chinese or Thai origin the risk of serious skin reactions associated with carbamazepine or chemically-related compounds may be predicted by testing a blood sample of these patients.
Han hiinlastest või tai päritolu patsientidel karbamasepiini või sarnase keemilise struktuuriga ühenditega seotud tõsiste kutaansete reaktsioonide tekke riski ennustamiseks võib analüüsida nende patsientide vereproove.