natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There were no clinically relevant changes from baseline in pain scores in either the methylnaltrexone bromide or placebo-treated patients.
Valutugevuse osas ei leitud kliiniliselt olulisi muutusi ei metüülnaltreksoonbromiidiga ega platseeboga ravitud patsientide hulgas.
There were no clinically relevant changes in pain scores from baseline in either the methylnaltrexone bromide or placebo-treated patients.
Ei metüülnaltreksoonbromiidiga ega platseeboga ravitud patsientidel valuskoorides võrreldes lähtetasemega kliiniliselt olulisi muutusi ei toimunud.
There were no clinically relevant changes in the laboratory values or vital signs in either treatment group throughout the clinical trial.
Kogu uuringu vältel ei leitud kummaski ravirühmas kliiniliselt olulisi muutusi laboratoorsetes väärtustes ega elulistes näitajates.
There were no clinically relevant differences between genders in the pharmacokinetics of lurasidone in a population pharmacokinetic analysis in patients with schizophrenia.
Skisofreeniaga patsientide populatsiooni farmakokineetilises analüüsis ei olnud lurasidooni farmakokineetikas kliiniliselt olulisi soolisi erinevusi.
There were no clinically relevant differences between naloxegol 12.5 mg, 25 mg, and placebo in average pain intensity, daily opioid dose or in opioid withdrawal scores over the 12-week study.
12-nädalase uuringu jooksul ei täheldatud kliiniliselt olulisi erinevusi 12,5 mg ja 25 mg naloksegooli ning platseebo vahel keskmise valu intensiivsuse, opioidi igapäevase kasutamise ja opioidi ärajätunähtude skoorides.
There were no clinically relevant differences in the pharmacokinetics of lurasidone in a population pharmacokinetic analysis in patients with schizophrenia.
Skisofreeniaga patsientide populatsiooni farmakokineetilises analüüsis ei olnud lurasidooni farmakokineetikas kliiniliselt olulisi rassist tulenevaid erinevusi.
There were no clinically relevant differences observed for the safety profile of ALIMTA plus cisplatin within the histology subgroups.
Histoloogiliste alamgruppide lõikes ei täheldatud ALIMTA’l koos tsisplatiiniga ohutusprofiilide kliiniliselt olulisi erinevusi.
There were no clinically relevant differences observed for the safety profile of ALIMTA within the histology subgroups.
Erineva histoloogia alarühmades ei täheldatud ALIMTA ohutusprofiili kliiniliselt olulisi erinevusi.
There were no clinically relevant differences observed for the safety profile of pemetrexed within the histology subgroups
Erineva histoloogia alarühmades ei täheldatud pemetrekseedi ohutusprofiili kliiniliselt olulisi erinevusi.
There were no clinically relevant differences observed for the safety profile of pemetrexed within the histology subgroups.
Histoloogia alamgruppides ei täheldatud mingeid kliiniliselt olulisi erinevusipemetrekseedi ohutusprofiili osas.
There were no clinically relevant mean increases of C-reactive protein from baseline following long-term treatment with Revestive for up to 30 months.
Pärast pikaajalist ravi Revestive’iga kuni 30 kuu jooksul C-reaktiivse valgu sisalduse kliiniliselt asjakohaseid keskmisi tõuse ravieelse tasemega võrreldes ei esinenud.
There were no clinically relevant pharmacokinetic interactions between Abraxane and carboplatin.
Abraxane’i ja karboplatiini vahel kliiniliselt olulisi farmakokineetilisi koostoimeid ei tekkinud.
There were no clinically significant differences in the incidence of hypoglycaemic episodes in the immediate-release exenatide compared to the placebo group (25% and 29% respectively).
Hüpoglükeemiliste episoodide esinemuses toimeainet kiiresti vabastava eksenatiidi ja platseebo- grupi vahel kliinilisi erinevusi ei olnud (vastavalt 25% ja 29%).
There were no clinically significant differences in the percent decrease in serum uric acid concentration in healthy subjects irrespective of their renal function (58% in the normal renal function group and 55% in the severe renal dysfunction group).
Tervetel uuringus osalejatel seerumi kusihappekontsentratsiooni alanemise protsentides kliiniliselt olulisi erinevusi ei olnud olenemata nende neerufunktsioonist (normaalse neerufunktsiooniga rühmas 58% ja raske neerude funktsioonihäirega rühmas 55%).
There were no clinically significant differences in the pharmacokinetic profile of ritonavir in fasting and fed conditions but the ritonavir Ctrough (geometric mean 245 vs.
Puudusid kliiniliselt olulised erinevused ritonaviiri farmakokineetilise profiili osas tühja ja täis kõhuga manustamisel, kuid ritonaviiri Cmin (geomeetriline keskmine 245 vs.
There were no clinically significant pharmacokinetic interactions when tenofovir disoproxil fumarate was co-administered with emtricitabine, lamivudine, indinavir, efavirenz, nelfinavir, saquinavir (ritonavir boosted), methadone, ribavirin, rifampicin, tacrolimus, or the hormonal contraceptive norgestimate/ethinyl oestradiol.
Tenofoviirdisoproksiilfumaraadi samaaegsel manustamisel emtritsitabiini, lamivudiini, indinaviiri, efavirensi, nelfinaviiri, sakvinaviiri (ritonaviiriga võimendatud), metadooni, ribaviriini, rifampitsiini, takroliimuse ega hormonaalse kontratseptiivi norgestimaadi/etinüülöstradiooliga kliiniliselt olulisi farmakokineetilisi koostoimeid ei täheldatud.
There were no clinically significant pharmacokinetic interactions when tenofovir disoproxil fumarate was co-administered with emtricitabine, nelfinavir or ribavirin.
Kliiniliselt olulisi farmakokineetilisi koostoimeid ei ole täheldatud ka tenofoviirdisoproksiilfumaraadi manustamisel koos emtritsitabiini, nelfinaviiri või ribaviriiniga.
There were no clinically-relevant alterations in trough serum concentration and pharmacodynamics of denosumab (creatinine adjusted urinary N- telopeptide, uNTx/Cr) by concomitant chemotherapy and/or hormone therapy or by previous intravenous bisphosphonate exposure.
Samaaegne keemiaravi ja/või hormoonravi või eelnev bisfosfonaatide intravenoosne manustamine ei mõjutanud denosumabi püsikontsentratsiooni ja farmakodünaamikat (kreatiniinile kohaldatud N-telopeptiid uriinis, uNTx/Cr) kliiniliselt olulisel määral.
There were no complete responses and 2 partial responses (MacDonald criteria).
Täielikku ravivastust ei saavutanud ükski ning osalise ravivastuse saavutas kaks patsienti (Macdonald’i kriteeriumid).
There were no completed suicides reported in the psychiatric cohort
Psühhiaatriline kohort N = 4074
There were no concomitant or subsequent clinically meaningful elevations in serum bilirubin, INR, or alkaline phosphatase.
Samaaegset või järgnevat kliiniliselt olulist seerumi bilirubiinisisalduse, INR-väärtuse või aluselise fosfataasi sisalduse suurenemist ei ole täheldatud.
There were no deaths due to serious infections in RA or CAPS studies.
Tõsised infektsioonid RA või CAPS-i uuringute ajal surmajuhtumeid ei põhjustanud.
There were no deaths due to serious infections in RA studies.
Tõsised infektsioonid RA uuringute ajal surmajuhtumeid ei põhjustanud.
There were no differences between insulin glargine and standard care for the two co- primary outcomes; for any component endpoint comprising these outcomes; for all-cause mortality; or for the composite microvascular outcome.
Glargiin-insuliin ja standardravi vahel puudus erinevus kahe esmase liittulemusnäitaja osas, kummagi liittulemusnäitaja mistahes komponendi, mistahes põhjusel suremuse ja mikrovaskulaarse liittulemusnäitaja osas.
There were no differences between the raloxifene and placebo groups with respect to the incidence of reported uterine bleeding.
Emakaverejooksude esinemissageduse osas ei täheldatud vahet raloksifeeni ja platseebo gruppidel.
There were no differences in haemoglobin, neutrophils or platelets between both treatment groups.
Mõlemas ravirühmas ei esinenud erinevusi hemoglobiini, neutrofiilide ja trombotsüütide väärtustes.
There were no differences in mean serum calcium, phosphate, or 24-hour urine calcium between treatment groups.
Keskmine kaltsiumi- ja fosfaadisisaldus seerumis või 24-tunni kaltsiumisisaldus uriinis ei olnud ravirühmade vahel erinevad.
There were no differences in mean serum calcium, phosphate, or 24-hour urine calcium between treatment groups.
Puudusid keskmise seerumi kaltsiumisisalduse, fosfaadisisalduse või 24-tunni uriini kaltsiumisisalduse erinevused ravirühmade vahel.
There were no differences in rates of infection among patients treated with Enbrel and those treated with placebo for plaque psoriasis in placebo-controlled trials of up to 24 weeks duration.
Naastulise psoriaasiga patsientidel ei täheldatud kuni 24 nädalat kestnud platseebo-kontrollitud uuringutes erinevust infektsioonide esinemissageduses Enbreliga ravitud või platseebot saanud patsientide vahel.
There were no differences in safety parameters between the two treatment arms.
Ohutusnäitajate erinevused kahe ravirühma vahel puudusid.
There were no differences in the clearance of tigecycline based on race.
Rassil põhinevaid erinevusi tigetsükliini kliirensis ei esinenud.
There were no differences in the safety profiles for paediatric patients treated for SCN.
Ohutusprofiil raskekujulise kroonilise neutropeenia tõttu ravi saanud lastel ei erinenud millegi poolest.
There were no documented cases of Torsade de Pointes in the safety database (see section 4.4).
Ohutuse andmebaasis ei ole dokumenteeritud torsade de pointes’i juhtusid (vt lõik 4.4).
There were no effects on survival, physical and behavioural development and reproductive performance in the offspring at maternal exposures similar to the exposure in humans at the recommended clinical dose.
Emaslooma plasmakontsentratsiooni puhul, mis on sarnane inimeste plasmakontsentratsiooniga soovitatavate kliiniliste annuste korral, toimet järglaste elulemusele, füüsilisele ja käitumuslikule arengule ning reproduktiivsusele ei esinenud.
There were no external, soft tissue, or skeletal malformations or variations observed at doses up to 10 mg/kg/day.
Annustega kuni 10 mg/kg/päevas ei täheldatud ühtki välist, pehmekoe või skeleti väärarerengut või muutust.
There were no fatal infusion reactions (see section 4.4).
Surmaga lõppenud infusiooniga seotud reaktsioone ei esinenud (vt lõik 4.4).
There were no fatal infusion reactions(see section 4.4).
Surmaga lõppenud infusiooniga seotud reaktsioone ei esinenud (vt lõik 4.4).
There were no findings on reproductive performance and no findings of concern on offspring viability when fluralaner was administered orally to Beagle dogs at overdoses of up to 3 times the maximum recommended dose (up to 168 mg/kg bodyweight of fluralaner).
Fluralaneeri suukaudsel manustamisel beagle’i tõugu koertele maksimaalset soovitatavat annust kuni kolm korda ületavates annustes (fluralaneeri kuni 168 mg/kg kehamassi kohta), ei täheldatud mõju sigimisjõudlusele ega kahjulikku toimet järglaste elujõulisusele.
There were no findings on reproductive performance and no findings of concern on offspring viability when fluralaner was administered orally to Beagle dogs at overdoses of up to 3 times the maximum recommended dose (up to 168 mg/kg bodyweight of fluralaner).
Fluralaneeri üleannustes suukaudsel manustamisel beagle’i tõugu koertele kuni 3-kordsetes maksimaalsetes soovitatud annustes (fluralaneeri kuni 168 mg/kg kehamassi kohta) ei täheldatud mõju sigimisjõudlusele ega kahjulikku toimet järglaste elulemusele.
There were no food restrictions in the studies that demonstrated the efficacy and safety of maraviroc (see section 5.1).
Maraviroki ohutuse ja tõhususe näitamiseks läbi viidud uuringutes ei leitud mingeid toiduaineid, mida ei tohi samaaegselt kasutada (vt lõik 5.1).
There were no impacts to male or female reproductive tissues following treatment of adult mice at doses up to 4 x 108 PFU/kg (60-fold higher, on a PFU/kg basis, compared to the maximum clinical dose).
Manustamisel täisealistele hiirtele annustes kuni 4 x 108 PFU/kg (PFU/kg-põhiselt 60 korda suurem kui maksimaalne kliiniline annus) ei täheldatud mõju isas või emasloomade reproduktiivelundite kudedele.
There were no increases to Grade 4 ALT, alkaline phosphatase or bilirubin.
Ei täheldatud ALAT ja alkaalse fosfataasi aktiivsuse või bilirubiinisisalduse suurenemist raskusastmeni.
There were no indications of gross inflammatory reaction.
Tugeva põletikulise reaktsiooni nähud puudusid.
There were no major safety concerns with Picato and the side effects seen were mostly local skin reactions which, although they affected most patients, usually resolved within two to four weeks of treatment depending on the location.
Picato kasutamisel ei täheldatud olulisi ohutusprobleeme ja kõrvalnähud olid enamikus paiksed nahareaktsioonid, mis möödusid sõltuvalt asukohast tavaliselt 2–4 nädalat pärast ravi, kuigi neid esines enamikul patsientidel.
There were no major safety concerns.
Ravimi kasutamine ei tekitanud olulisi ohutusprobleeme.
There were no mean changes in triiodothyronine or thyroxine in either group.
Kummaski rühmas puudusid trijoodtüroniini või türoksiini keskmise muutused.
There were no new adverse reactions which occurred specifically with Rasilamlo in addition to those known to be associated with the individual monotherapies.
Ei esinenud mingeid uusi kõrvaltoimeid, mis oleksid omased ainult Rasilamlo’le, lisaks nendele, mida on täheldatud üksikkomponentidega teostatud monoteraapia käigus.
There were no new cross resistance patterns at week 96 compared to week 48.
Ajavahemikus 48. nädalast 96. nädalani uusi ristresistentsuse nähte ei esinenud.
There were no new toxicities or increased severity of the toxicities which were associated with either component.
Ei leitud uusi toksilisi toimeid ega toksiliste toimete süvenemist, mida võiks seostada kummagi koostisainega.
There were no objective (partial or complete) radiological responses (MacDonald criteria).
Puudus objektiivne (osaline või täielik) radioloogiline ravivastus (Macdonald’i kriteeriumid).
There were no observed clinically significant adverse interactions in patients taking lamivudine concurrently with commonly used immunosuppressant medicinal products (e.g. cyclosporin A).
Patsientidel, kes võtsid lamivudiini samaaegselt sageli kasutatavate immunosupressantidega (nt tsüklosporiin A) ei ole kirjeldatud kliiniliselt olulisi koostoimeid.
There were no other clinically relevant differences between two concurrent injections of Xiapex in the same hand and up to three single injections of Xiapex in the types of adverse events reported (ie, most adverse events were local to the treated extremity and of mild or moderate intensity).
Puudusid muud kliiniliselt olulised erinevused teatatud kõrvaltoimete tüüpide vahel Xiapexi kahe samaaegse süste korral samasse kätte ja Xiapexi kuni kolme üksikannuse süstimisel (st enamik kõrvaltoimeid esines ravitud jäsemes ja need olid kerge kuni mõõduka intensiivsusega).
There were no other subjects with more than infusion with adverse reactions in both groups.
Kummaski rühmas ei olnud rohkem uuringus osalejaid, kellel oli rohkem kui üks kõrvaltoimetega infusioon.
There were no patients 85 years or older in the RECOURSE study and the Japanese phase 2 study.
RECOURSE ja jaanpani II faasi uuringus ei osalenud 85-aastaseid või vanemaid patsiente.
There were no relevant differences between Nivestim and the reference product with regard to duration of severe neutropenia and incidence of febrile neutropenia.
Raskekujulise neutropeenia kestuse ja febriilse neutropeenia esinemissageduse osas ei esinenud olulisi erinevusi Nivestim’i ja referentspreparaadi vahel.
There were no relevant differences in the distribution of demographics, disease characteristics, or the use of post-study systemic therapy between the subset of patients with detectable EGFR protein expression and the ITT population.
Kahe alagrupi patsientide (EGFR’i valguekspressiooni ja ravikavatsusliku populatsiooni) vahel ei olnud demograafilises levikualas, haiguse iseloomus või uuringujärgse süsteemse ravi kasutuses olulisi erinevusi.
There were no relevant effects observed in the non-clinical studies.
Mittekliinilistes uuringutes ei ole vastavaid toimeid täheldatud.
There were no relevant effects of Ultibro Breezhaler on mean heart rate over 24 h and heart rate assessed after 30 minutes, 4 h and 24 h.
Ultibro Breezhaler’il puudus oluline toime keskmisele südame löögisagedusele 24 tunni jooksul ja löögisagedusele pärast 30 minutit, 4 tundi ja 24 tundi.
There were no relevant effects of Ulunar Breezhaler on mean heart rate over 24 h and heart rate assessed after 30 minutes, 4 h and 24 h.
Ulunar Breezhaler’il puudus oluline toime keskmisele südame löögisagedusele 24 tunni jooksul ja löögisagedusele pärast 30 minutit, 4 tundi ja 24 tundi.
There were no relevant effects of Xoterna Breezhaler on mean heart rate over 24 h and heart rate assessed after 30 minutes, 4 h and 24 h.
Xoterna Breezhaler’il puudus oluline toime keskmisele südame löögisagedusele 24 tunni jooksul ja löögisagedusele pärast 30 minutit, 4 tundi ja 24 tundi.
There were no reported cases of more severe neutropenia.
Tõsisemast neutropeeniast ei ole teatatud.
There were no reported sequelae.
Järelnähtusid ei ole kirjeldatud.
There were no reports of anaphylaxis on belatacept.
Anafülaksia esinemisest ei ole belatatseptiga seoses teatatud.
There were no reports of photosensitivity associated with the use of Panretin gel in the clinical studies.
Kliinilistes uuringutes ei täheldatud Panretin’i geeli kasutamisega seotud valgustundlikkust.
There were no reports of serious renal failure.
Puuduvad teated tõsisest neerupuudulikkusest.
There were no reports of syncope or other severe adverse events associated with lowering of blood pressure on either cohort of subjects.
Teateid minestuse või muude vererõhu langusega seotud raskete kõrvaltoimete kohta ei esinenud kummaski osalejate kohordis.
There were no reports of TLS in study MCL-001 (see section 4.4).
Uuringus MCL-001 ei teatatud tuumori lüüsi sündroomist (vt lõik 4.4).
There were no restrictions on the relative timing of Herceptin and anastrozole at administration (for dose, see the SmPC for anastrozole or other aromatase inhibitors).
Puudusid piirangud Herceptin’i ja anastrosooli manustamise suhtelisele ajastusele (anastrosooli või teiste aromataasi inhibiitorite annuse kohta vt vastavast ravimi omaduste kokkuvõttest).
There were no ROS1-positive patients >85 years old in Study 1001.
Uuringus 1001 ei olnud ükski ROS1-positiivne patsient > 85-aastane.
There were no safety differences in these subjects in terms of incidence and severity of adverse events, change in duration or volume of menses or incidence of intermenstrual bleeding.
Pidades silmas kõrvaltoimete esinemissagedust ja raskusastet, menstruatsiooni kestuse ja menstruaalvere hulga muutusi ning intermenstruaalse veritsuse esinemissagedust, ei ilmnenud nendel uuringupatsientidel erinevusi ohutuses.
There were no serious infusion reactions, and 2 subjects in REACH had non-serious anaphylactic reactions.
Tõsiseid infusioonireaktsioone ei esinenud ja kahel isikul esines REACH-uuringus mitte- tõsine anafülaktiline reaktsioon.
There were no significant
Puudusid olulised erinevused
There were no significant differences between active treatments and placebo for any of the other pre- specified event categories (renal dysfunction/failure, upper GI ulcer complications or surgical wound complications).
Aktiivse ravi ja platseeboravi vahel ei olnud erinevusi üheski eelnevalt kindlaks määratud kõrvaltoimete kategoorias (neerutalitluse häire/neerupuudulikkus, seedetrakti ülaosa haavandi tüsistused või operatsioonihaava tüsistused).
There were no significant differences between the 0.5 mg and the 1.25 mg doses as regards study endpoints.
Suuri erinevusi 0,5 mg ja 1,25 mg annuste vahel mõlema tulemusnäitaja osas ei olnud.
There were no significant differences in AUCs of 5-FU, tegafur, gimeracil, or oteracil after either single or multiple dose administration of Teysuno 30 mg/m2 twice daily in patients with mild, moderate, or severe hepatic impairment compared to those with normal hepatic function.
Pärast Teysuno ühekordset või korduvat manustamist 30 mg/m2 kaks korda ööpäevas kerge, mõõduka või raske maksakahjustusega patsientidele ei erinenud 5-FU, tegafuuri, gimeratsiili või oteratsiili AUC oluliselt normaalse maksatalitlusega patsientide omast.
There were no significant differences in AUCs of 5-FU, tegafur, gimeracil, or oteracil after either single or multiple dose administration of Teysuno 30 mg/m2 twice daily in patients with mild, moderate, or severe hepatic impairment compared to those with normal hepatic function.
Pärast Teysuno ühekordset või korduvat manustamist 30 mg/m2 kaks korda ööpäevas kerge, mõõduka või raske maksakahjustusega patsientidele, ei erinenud 5-FU, tegafuuri, gimeratsiili või oteratsiili AUC oluliselt normaalse maksatalitlusega patsientide omast.
There were no significant differences in the efficacy of Aerinaze tablets across subgroups of patients defined by gender, age, or race.
Aerinaze’i tablettide efektiivsus ei erinenud märkimisväärselt patsientide soo, vanuse või rassi põhjal moodustatud alarühmades.
There were no significant differences in types of anomalies or proportion of pregnancies with an adverse outcome in Gardasil and placebo treated individuals.
Ebasoodsa lõpptulemusega raseduste puhul ei olnud Gardasil’i ja platseebot saanud isikutel väärarengute iseloomu ja osakaalu osas olulisi erinevusi.
There were no significant differences in types of anomalies or proportion of pregnancies with an adverse outcome in Silgard and placebo treated individuals.
Ebasoodsa lõpptulemusega raseduste puhul ei olnud Silgard’i ja platseebot saanud isikutel väärarengute iseloomu ja osakaalu osas olulisi erinevusi.
There were no significant effects on growth, sexual maturation, fat-soluble vitamin levels or clotting factors, and the adverse reaction profile for Cholestagel was comparable to that seen with placebo.
Puudus oluline toime kasvule, rasvlahustuvate vitamiinide tasemele või hüübimisfaktoritele, ning Cholestagel’i kõrvaltoimeprofiil oli võrreldav platseebo puhul täheldatuga.
There were no statistically significant differences between velaglucerase alfa and imiglucerase in changes in platelet counts and liver and spleen volumes after 9 months of velaglucerase alfa treatment, and in the time to first haemoglobin response (defined as 1 g/dl increase from baseline).
Alfavelaglütseraasi ja imiglütseraasi kasutamise vahel ei olnud pärast 9- kuulist alfavelaglütseraasravi statistiliselt olulisi erinevusi trombotsüütide arvus ning maksa ja põrna mahus ega hemoglobiinisisalduses ilmnenud esmakordse ravivastuseni kulunud ajas (mida määratleti 1 g/dl suurenemisena ravi algusega võrreldes) toimunud muutustes.
There were no teratogenic effects observed in rabbits at doses up to 10 mg/kg/day (approximately 20-fold human exposure at 6 mg/m2 based on body surface area).
Küülikutel ei täheldatud teratogeenset toimet annuses kuni 10 mg/kg/päev (ligikaudu 20-kordne inimese ekspositsioon 6 mg/m2 keha pindala järgi).
There were no teratogenic effects; however, minor anomalies (left-sided umbilical artery, cervical rib and precocious ossification) occurred in rats at ≥60 mg/kg/day (4 times the expected human clinical exposure).
Teratogeenseid toimeid ei täheldatud, kuigi ≥60 mg/kg päevas (4 korda suurem kui eeldatav terapeutiline annus) manustamisel esines väiksemaid anomaaliad (vasakpoolne nabaarter, kaela lisaroie ja enneaegne luustumine).
There were no treatment- related effects on developmental signs, behaviour, reproductive performance, or fertility of the offspring.
Puudusid raviga seotud toimed arengule, käitumisele, reproduktiivsele funktsioonile või järglaste viljakusele.
There were no treatment- related malformations in rats.
Rottidel ei täheldatud raviga seotud väärarenguid.
There were six overall discontinuations during this period, only one of which was due to an AE (the SAE of post- operative wound infection).
Selle perioodi jooksul oli kokku kuus ravi katkestamist ning ainult üks neist oli seotud kõrvaltoimega (operatsioonijärgne haavainfektsioon).