natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In controlled clinical trials (4 – 8 week duration) 52% of the pregabalin treated patients and 38% of the patients on placebo had at least a 50% improvement in HAM-A total score from baseline to endpoint.
Kontrolliga kliinilistes uuringutes (kestusega 48 nädalat) paranesid 52% pregabaliiniga ravitud patsientidest ja 38% platseebot saanud patsientidest HAM-A kogutulemused algsest kuni tulemusnäitajani vähemalt 50%.
In controlled clinical trials (4-8 week duration) 52% of the pregabalin treated patients and 38% of the patients on placebo had at least a 50% improvement in HAM-A total score from baseline to endpoint.
Kontrolliga kliinilistes uuringutes (kestusega 48 nädalat) paranesid 52% pregabaliiniga ravitud patsientidest ja 38% platseebot saanud patsientidest HAM-A kogutulemused algsest kuni tulemusnäitajani vähemalt 50%.
In controlled clinical trials (4-8 week duration) 52% of the pregabalin treated patients and 38% of the patients on placebo had at least a 50% improvement in HAM-A total score from baseline to endpoint.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes (kestusega 48 nädalat) paranesid 52% pregabaliiniga ravitud patsientidest ja 38% platseebot saanud patsientidest HAM-A kogutulemused algsest kuni tulemusnäitajani vähemalt 50%.
In controlled clinical trials conducted world–wide, indinavir was administered alone or in combination with other antiretroviral agents (zidovudine, didanosine, stavudine, and/or lamivudine) to approximately 2,000 patients, the majority of whom were adult Caucasian males (15 % females).
Ülemaailmselt läbi viidud kontrollrühmaga kliinilistes uuringutes manustati indinaviiri monoteraapiana või koos teiste retroviirusevastaste preparaatidega (zidovudiin, didanosiin, stavudiin ja/või lamivudiin) umbes 2000 patsiendile, kellest enamus olid valge nahavärviga täiskasvanud mehed (naisi 15%).
In controlled clinical trials serum samples were collected every 3 months for monitoring of development of antibodies to Extavia.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes koguti iga 3 kuu tagant seerumi proove, et jälgida antikehade teket Extavia’le.
In controlled clinical trials two MS patients accidentally received up to 60 mg LEMTRADA (i.e., total dose for initial treatment course) in a single infusion and experienced serious reactions (headache, rash, and either hypotension or sinus tachycardia).
Kontrollitud kliinilistes uuringutes manustati kahele hulgiskleroosiga patsiendile ühe infusiooniga kogemata kuni 60 mg LEMTRADA’t (st esmase ravikuuri koguannus) ja neil tekkisid tõsised kõrvaltoimed (peavalu, lööve ja kas hüpotensioon või siinustahhükardia).
In controlled clinical trials, angioedema occurred rarely during treatment with Enviage with rates comparable to treatment with placebo or hydrochlorothiazide.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes tekkis angioödeem ravi ajal Enviage’ga harva ning esinemissagedus oli võrreldav platseebo või hüdroklorotiasiidiga.
In controlled clinical trials, angioedema occurred rarely during treatment with Tekturna with rates comparable to treatment with placebo or hydrochlorothiazide.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes tekkis angioödeem ravi ajal Tekturna’ga harva ning esinemissagedus oli võrreldav platseebo või hüdroklorotiasiidiga.
In controlled clinical trials, clinically relevant changes in standard laboratory parameters were uncommonly associated with the administration of Rasilez.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes tekkis Rasilez’i manustamisel harva standardsete laboratoorsete näitajate kliiniliselt olulisi muutusi.
In controlled clinical trials, infusion associated reactions (IARs) were defined as any adverse event occurring during or within 24 hours of LEMTRADA infusion.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes määratleti infusiooniga seotud reaktsioonid kui mistahes kõrvaltoimed, mis tekkisid LEMTRADA infusiooni ajal või 24 tunni jooksul pärast infusiooni.
In controlled clinical trials, maximum metformin plasma levels (Cmax) did not exceed 4 microgram/mL even at maximum doses.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes ei ületanud metformiini maksimaalne plasmakontsentratsioon (Cmax) isegi maksimaalsete annuste puhul 4 μg/ml.
In controlled clinical trials, maximum metformin plasma levels (Cmax) did not exceed 4 g/ml, even at maximum doses.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes ei ületanud metformiini maksimaalne kontsentratsioon plasmas (Cmax) 4 µg/ml, isegi maksimaalsete annuste puhul.
In controlled clinical trials, maximum metformin plasma levels (Cmax) did not exceed 5 μg/ml, even at maximum doses.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes ei ületanud metformiini maksimaalne kontsentratsioon plasmas (Cmax) 4 μg/ml, isegi maksimaalsete annuste puhul.
In controlled clinical trials, maximum metformin plasma levels (Cmax) did not exceed µg/ml, even at maximum doses.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes ei ületanud metformiini maksimaalne kontsentratsioon plasmas (Cmax) 4 g/ml, isegi maksimaalsete annuste puhul.
In controlled clinical trials, maximum metformin plasma levels (Cmax) did not exceed µg/mL, even at maximum doses.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes ei ületanud metformiini maksimaalne kontsentratsioon plasmas (Cmax) 5 g/ml, isegi maksimaalsete annuste puhul.
In controlled clinical trials, periorbital and/or eyelid skin darkening in association with the use of travoprost has been reported in 0.2% of patients.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes on travoprosti kasutamisega seoses kirjeldatud silmaümbruse ja/või laugude naha tumenemist 0,2% patsientidest.
In controlled clinical trials, the dosing interval range was 1 – 15 weeks (see section 5.1).
Kontrollitud kliinilistes uuringutes jäid annuste intervallid vahemikku 1...15 nädalat (vt lõik 5.1).
In controlled clinical trials, the incidence of diarrhoea in Rasilez HCT-treated patients was 1.3% compared to 1.4% for aliskiren- or 1.9% for hydrochlorothiazide-treated patients.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes oli Rasilez HCT’ga ravitud patsientidel kõhulahtisuse esinemissagedus 1,3% võrreldes aliskireeniga 1,4% või 1,9% hüdroklorotiasiidiga ravitud patsientidel.
In controlled clinical trials, the incidence of diarrhoea in Riprazo HCT-treated patients was 1.3% compared to 1.4% for aliskiren- or 1.9% for hydrochlorothiazide-treated patients.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes oli Riprazo HCT’ga ravitud patsientidel kõhulahtisuse esinemissagedus 1,3% võrreldes aliskireeniga 1,4% või 1,9% hüdroklorotiasiidiga ravitud patsientidel.
In controlled clinical trials, the incidence of diarrhoea in Sprimeo HCT-treated patients was 1.3% compared to 1.4% for aliskiren- or 1.9% for hydrochlorothiazide-treated patients.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes oli Sprimeo HCT’ga ravitud patsientidel kõhulahtisuse esinemissagedus 1,3% võrreldes aliskireeniga 1,4% või 1,9% hüdroklorotiasiidiga ravitud patsientidel.
In controlled clinical trials, the incidence of reports of heart failure with pioglitazone treatment was the same as in placebo, metformin and sulphonylurea treatment groups, but was increased when used in combination therapy with insulin.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes oli südamepuudulikkuse teadete esinemissagedus ravi korral pioglitasooniga samasugune nagu platseebo, metformiini ja sulfonüüluurea ravirühmas, kuid see oli suurenenud kombineeritud ravi korral insuliiniga.
In controlled Phase 3 trials of Humira in patients with plaque Psoriasis with a control period duration ranging from 12 to 24 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 1.8% of Humira-treated patients and 1.8% of control-treated patients.
Humira kontrollitud III faasi uuringutes naastulise psoriaasiga patsientidel, mille kontrollperioodi kestus oli vahemikus 12…24 nädalat, esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 1,8%-l Humira’ga ja 1,8%-l kontrollravimiga ravitud patsientidel.
In controlled Phase 3 trials of Humira in patients with plaque Psoriasis with a control period duration ranging from 12 to 24 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 1.8% of Humira-treated patients and 1.8% of control-treated patients.
Humira kontrollitud III faasi uuringutes naastulise psoriaasiga patsientidel, mille kontrollperioodi kestus oli vahemikus 12…24 nädalat, esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 1,8%-l Humira’ga ja 1,8%-l kontrollravimiga ravitud patsientidest.
In controlled Phase 3 trials of Humira in patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis who were 4 to 17 years and enthesitis-related arthritis who were 6 to 17 years, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 6.1% of Humira-treated patients and 1.3% of control-treated patients.
Humira III faasi kontrollitud uuringutes juveniilse polüartikulaarse idiopaatilise artriidiga 4...17- aastastel patsientidel ja entesiidiga seotud artriidiga 6...17-aastastel patsientidel esines ALAT aktiivsuse tõusu ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 6,1% Humira-ravi saanutest ja 1,3% kontrollrühma patsientidest.
In controlled Phase 3 trials of Humira in patients with rheumatoid arthritis and psoriatic arthritis with a control period duration ranging from 4 to 104 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 3.7% of Humira-treated patients and 1.6% of control-treated patients.
Humira kontrollitud 3. faasi uuringutes reumatoidartriidi ja psoriaatilise artriidiga patsientidel, mille kontrollperioodi kestus oli vahemikus 4…104 nädalat, esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 3,7% Humira’ga ja 1,6% kontrollravimiga ravitud patsientidel.
In controlled Phase 3 trials of Humira in patients with rheumatoid arthritis and psoriatic arthritis with a control period duration ranging from 4 to 104 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 3.7% of Humira-treated patients and 1.6% of control-treated patients.
Humira kontrollitud III faasi uuringutes reumatoidartriidi ja psoriaatilise artriidiga patsientidel, mille kontrollperioodi kestus oli vahemikus 4…104 nädalat, esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 3,7% Humira’ga ja 1,6% kontrollravimiga ravitud patsientidest.
In controlled studies in thrombocytopenic patients with HCV (n=1,439), 38 out of 955 subjects (4%) treated with eltrombopag experienced a TEE and 6 out of 484 subjects (1%) in the placebo group experienced TEEs.
Kontrollitud uuringutes trombotsütopeenilistel HCV patsientidel täheldati eltrombopaagi saanud 38 isikul 955st (4%) ja platseebot saanud 6 isikul 484st (1%) raviga seotud kõrvalnähte (TEE).
In controlled studies in thrombocytopenic patients with HCV (n=1439), 38 out of 955 subjects (4%) treated with eltrombopag experienced a TEE and 6 out of 484 subjects (1%) in the placebo group experienced TEEs.
Kontrollitud uuringutes trombotsütopeenilistel HCV patsientidel täheldati eltrombopaagi saanud 38 isikul 955st (4%) ja platseebot saanud 6 isikul 484st (1%) raviga seotud kõrvalnähte (TEE).
In controlled studies in thrombocytopenic patients with HCV receiving interferon-based therapy (n=1,439), 38 out of 955 subjects (4%) treated with eltrombopag and 6 out of 484 subjects (1%) in the placebo group experienced thromboembolic events (TEEs).
Kontrollitud uuringutes, kus trombotsütopeenilised HCV patsiendid said interferoonil põhinevat ravi (n=1439), täheldati eltrombopaagi saanud 38 isikul 955st (4%) ja platseebot saanud 6 isikul 484st (1%) trombemboolilisi tüsistusi (thromboembolic events, TEE).
In controlled studies of Orgalutran with FSH, using a long protocol of GnRH agonist as a reference, treatment with the Orgalutran regimen resulted in a faster follicular growth during the first days of stimulation but the final cohort of growing follicles was slightly smaller and produced on average less oestradiol.
Orgalutran’i ja FSH kontrollitud uuringutes, kasutades võrdlusena uuringuid, milles kasutati pikka protokolli GnRH agonistiga, oli Orgalutran’i ravi tulemuseks kiirem follikulaarne kasv stimuleerimise esimestel päevadel, kuid kasvavate folliikulite lõplik kohort ning keskmine östradiooliproduktsioon oli veidi väiksem.
In controlled studies, 1158 patients (34.7%) treated with Praluent were ≥65 years of age and 241 patients (7.2%) treated with Praluent were ≥75 years of age.
Kontrollrühmaga kliinilistes uuringutes osalenud patsientidest, kes said raviks Praluent’i, olid 1158 (34,7%) >65-aastased ja 241 (7,2%) >75-aastased.
In controlled trials in patients with plaque psoriasis, approximately 13.6% of patients treated with Enbrel developed injection site reactions compared with 3.4% of placebo-treated patients during the first 12 weeks of treatment.
Kontrollitud uuringutes naastulise psoriaasiga patsientidel tekkis esimese 12 ravinädala jooksul 13,6%-l Enbreliga ravitud patsientidest süstekoha reaktsioon, võrrelduna 3,4%-ga platseebot saanud patsientidest.
In controlled trials in susceptible animals mortality was less than 1%.
Kontrollitud uuringutes täheldati tundlikel loomadel suremust alla 1 %.
In controlled trials in susceptible animals mortality was less than 1%.
Kontrollkatsetes tundlikel loomadel oli suremus alla 1 %.
In controlled trials in susceptible animals, mortality was less than 1%.
Kontrollitud uuringutes täheldati tundlikel loomadel suremust alla 1 %.
In controlled trials of Humira (initial doses of 160 mg at Week 0 and 80 mg at Week 2, followed by 40 mg every week starting at Week 4), in patients with hidradenitis suppurativa with a control period duration ranging from 12 to 16 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 0.3% of Humira-treated patients and 0.6% of control-treated patients.
Humira kontrollitud kliinilistes uuringutes (algannus 0-nädalal 160 mg ja 2. nädalal 80 mg, järgnevalt 40 mg igal nädalal, alates 4. nädalast) hidradenitis suppurativa’ga patsientidel, kontrollperioodi kestusega 12...16 nädalani esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 0,3%-l Humira’ga ja 0,6%-l kontrollravimiga ravitud patsientidel.
In controlled trials of Humira (initial doses of 160 mg at Week 0 and 80 mg at Week 2, followed by 40 mg every week starting at Week 4), in patients with hidradenitis suppurativa with a control period duration ranging from 12 to 16 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 0.3% of Humira-treated patients and 0.6% of control-treated patients.
Humira kontrollitud kliinilistes uuringutes (algannus 0-nädalal 160 mg ja 2. nädalal 80 mg, järgnevalt 40 mg igal nädalal, alates 4. nädalast) hidradenitis suppurativa’ga patsientidel, kontrollperioodi kestusega 12...16 nädalani esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 0,3%-l Humira’ga ja 0,6%-l kontrollravimiga ravitud patsientidest.
In controlled trials of Humira (initial doses of 160 mg at Week 0 and 80 mg at Week 2, followed by 40 mg every week starting at Week 4), in patients with hidradenitis suppurativa with a control period duration ranging from 12 to 16 weeks, ALT elevations ≥ 3 x ULN occurred in 0.3% of Humira-treated patients and 0.6% of control-treated patients.
Humira kontrollitud kliinilistes uuringutes (algannus 0-nädalal 160 mg ja 2. nädalal 80 mg, järgnevalt 40 mg igal nädalal, alates 4. nädalast) hidradenitis suppurativa’ga patsientidel, kontrollperioodi kestusega 12...16 nädalani, esines ALAT aktiivsuse tõus ≥ 3 korda üle normi ülemise piiri 0,3%-l Humira’ga ja 0,6%-l kontrollravimiga ravitud patsientidel.
In COPD patients both systemic exposure and total urinary excretion of glycopyrronium at pharmacokinetic steady state increased about dose-proportionally over the (delivered) dose range of 44 to 176 µg.
Annusevahemiku 44...176 mikrogrammi kasutamisel suurenesid KOKi patsientidel glükopürrooniumi süsteemne plasmakontsentratsioon ja kogu eritumine uriiniga püsiseisundis ligikaudu proportsionaalselt annusega.
In COPD, Aerivio Spiromax is used in adults who have had exacerbations (flare–ups) of the disease in the past and have significant symptoms despite regular treatment.
Kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse ravis kasutatakse Aerivio Spiromaxi täiskasvanud patsientidel, kellel regulaarsele ravile vaatamata esineb haiguse ägenemisi ja olulisi sümptomeid.
In COPD, Airexar Spiromax is used in adults who have had exacerbations (flare–ups) of the disease in the past and have significant symptoms despite regular treatment.
Kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse ravis kasutatakse Airexar Spiromaxi täiskasvanud patsientidel, kellel regulaarsele ravile vaatamata esineb haiguse ägenemisi ja olulisi sümptomeid.
In COPERNICUS, 67.5% (n = 77) of the Eylea group and 68.5% (n = 50) of the sham group had perfused CRVO at baseline.
COPERNICUS-e uuringu alguses oli CRVO perfusiooniga patsientide osakaal Eylea rühmas 67,5% (n=77) ja platseeborühmas 68,5% (n=50).
In corifollitropin alfa, a peptide (a short chain of amino acids) is attached to the FSH to prolong its activity in the body.
Alfakorifollitropiin erineb FSHst selle poolest, et alfakorifollitropiinile on organismis toime pikendamiseks lisatud peptiid (lühike aminohapete ahel).
In course 1 the incidence was 20 %, by courses 4 the incidence was 8 %.
Esimese kuuri jooksul oli esinemissagedus 20 % ja 4. kuuriks 8 %.
In cranial MRI, if a strong clinical suspicion of a lesion persists despite a single dose contrast- enhanced MRI or when more accurate information on the number, size or extent of lesions might influence management or therapy of the patient, in subjects with normal renal function, a second bolus injection of 0.2 ml/kg (100 micromol/kg) may be administered within 30 minutes of the first injection as it may increase the diagnostic yield of the examination.
Kraniaalse MRT korral, kui püsib kliiniline kahtlus kahjustuse olemasolu suhtes vaatamata üksikannusega kontrasteeritud MRT’le või kui täpsemad andmed kahjustuste arvu, suuruse või ulatuse kohta võivad mõjutada patsiendikäsitlust või ravi, võib normaalse neerufunktsiooniga patsientidele manustada 30 minuti jooksul pärast esimest süsti teise booluse annuses 0,2 ml/kg (100 mikromooli/kg), kuna see võib suurendada uuringu diagnostilist väärtust.
In cranial MRI, if a strong clinical suspicion of a lesion persists despite a single dose contrast- enhanced MRI or when more accurate information on the number, size or extent of lesions might influence management or therapy of the patient, in subjects with normal renal function, a second bolus injection of 0.2ml/kg (100 micromol/kg) may be administered within 30 minutes of the first injection as it may increase the diagnostic yield of the examination.
Kraniaalse MRT korral, kui püsib kliiniline kahtlus kahjustuse olemasolu suhtes vaatamata üksikannusega kontrasteeritud MRT’le või kui täpsemad andmed kahjustuste arvu, suuruse või ulatuse kohta võivad mõjutada patsiendikäsitlust või ravi, võib normaalse neerufunktsiooniga patsientidele manustada 30 minuti jooksul pärast esimest süsti teise booluse annuses 0,2 ml/kg (100 mikromooli/kg), kuna see võib suurendada uuringu diagnostilist väärtust.
In Crohn’s disease clinical studies, less than 3% of patients treated with ustekinumab developed antibodies to ustekinumab.
Crohni tõve kliinilistes uuringutes tekkisid ustekinumabi suhtes antikehad vähem kui 3% ustekinumabiga ravitud patsientidest.
In Crohn’s disease induction studies, no events of anaphylaxis or other serious infusion reactions were reported following the single intravenous dose.
Crohni tõve sissejuhatava ravi uuringutes ei teatatud ühekordse intravenoosse annuse manustamise järgselt ühestki anafülaksia või muu tõsise infusioonireaktsiooni juhtumist.
In Crohn’s disease studies, concomitant use of immunosuppressants or corticosteroids did not appear to influence the safety or efficacy of STELARA.
Crohni tõve uuringutes ei mõjutanud samaaegne ravi immunosupressantide või kortikosteroididega STELARA ohutust ja efektiivsust.
In Crohn’s disease studies, concomitant use of immunosuppressants or corticosteroids did not appear to influence the safety or efficacy of STELARA. (see section 4.4).
Crohni tõve uuringutes ei mõjutanud samaaegne ravi immunosupressantide või kortikosteroididega STELARA ohutust ja efektiivsust (vt lõik 4.4).
In Crohn’s disease, experience with re-administration if signs and symptoms of disease recur is limited and comparative data on the benefit/risk of the alternative strategies for continued treatment are lacking.
Crohni tõve puhul on haiguse sümptomite taastekke puhune kordusravi kogemus vähene ja ravi jätkamisele alternatiivsete strateegiate kasu/ohtude võrdlusandmed puuduvad.
In Crohn’s disease, experience with re-administration if signs and symptoms of disease recur is limited and comparative data on the benefit/risk of the alternative strategies for continued treatment are lacking.
Crohni tõve puhul on haiguse sümptomite taastekke puhune kordusravi kogemus vähene ja ravi jätkamisele alternatiivsete strateegiate kasu/riski võrdlusandmed puuduvad.
In Crohn’s disease, the CHMP considered that although the time required for improvement of symptoms may be longer and the size of the effect limited when compared with anti-TNF-alfa therapy, Entyvio still offers a benefit for patients because of its different mechanism of action and safety profile.
Seoses Crohni tõvega leidis inimravimite komitee, et kuigi võrreldes TNFα-vastase raviga võib sümptomite leevendamiseks vajalik aeg olla pikem ja toime ulatus piiratud, on Entyvio oma erineva toimemehhanismi ja ohutusprofiili tõttu siiski patsientidele kasulik.
In Crohn’s disease, the effects of Stelara in reducing symptoms in patients in whom other treatments had failed or who could not receive them were considered important, also given the unmet medical need of these patients.
Crohni tõve korral peeti Stelara sümptomeid vähendavat toimet oluliseks patsientidel, kellel teised raviviisid ei olnud mõjunud või kellele need ei sobinud, arvestades samuti nende patsientide rahuldamata ravivajadust.
In Crohn’s disease, treatment is started with Stelara concentrate.
Crohni tõve korral alustatakse ravi Stelara kontsentraadiga.
In CRVO and BRVO retinal ischaemia occurs and signals the release of VEGF which in turn destabilises the tight junctions, and promotes endothelial cell proliferation.
CRVO ja BRVO puhul esineb võrkkesta isheemia, mis käivitab VEGF-i, mis omakorda destabiliseerib rakkudevahelisi tiheliiduseid ning soodustab endoteelirakkude proliferatsiooni.
In CRYSTAL, patients with ischaemia present (N=53) or absent (N=300) and treated with ranibizumab monotherapy had a mean change from baseline of +15.0 and +11.5 letters, respectively.
CRYSTAL uuringus patsientidel isheemiaga (N=53) või ilma (N=300) ja kes said ravi ranibizumabi monoteraapiaga, oli keskmine muutus algväärtusest vastavalt +15,0 and +11,5 tähte.
In CRYSTAL, the proportion of subjects who experienced a complete resolution (defined as 100% resolution of at least one target tophus and no single tophus showing progression) of ≥1 target tophus was higher in the group treated with Zurampic 200 mg in combination with febuxostat compared with placebo in combination with febuxostat, although the difference was not statistically different (26% compared with 21%).
Uuringus CRYSTAL oli nende isikute hulk, kes kogesid vähemalt ühe sihttoofuse täielikku taandumist (defineeritud vähemalt ühe sihttoofuse 100%-lise taandumisena ja ilma ühegi toofuse progresseerumiseta), 200 mg Zurampicu ja febuksostaadi kombinatsioonravi rühmas suurem kui platseebo ja febuksostaadi kombinatsiooni rühmas, ehkki erinevus ei olnud statistiliselt oluline (26% vs 21%).
In CSU, the safety and efficacy of Xolair in paediatric patients below the age of 12 years have not been established.
Xolair’i ohutus ja efektiivsus CSU korral lastel vanuses alla 12 aasta ei ole tõestatud.
In CT-AMT-011- 02 faeces was also collected.
Uuringus CT-AMT-011-02 koguti ka väljaheiteid.
In CURE, 823 (6.6%) patients received concomitant GPIIb/IIIa receptor antagonist therapy.
CURE- uuringus said 823 (6,6%) patsienti samaaegselt raviks ka GPIIb/IIIa retseptorite antagoniste.
In CURE, the major bleeding event rate for clopidogrel+ASA was dose-dependent on ASA (100mg: 2.6%; 100-200mg: 3.5%; 200mg: 4.9%) as was the major bleeding event rate for placebo+ASA (100mg: 2.0%; 100-200mg: 2.3%; 200mg: 4.0%).
CURE uuringus suurte verejooksude esinemissagedus klopidogreel + ASH grupis sõltus ASH annusest (<100 mg: 2,6%; 100...200 mg: 3,5%; >200 mg: 4,9%) nagu ka platseebo + ASH grupis (<100 mg: 2,0%; 100...200 mg: 2,3%; >200 mg: 4,0%).