natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main measure of effectiveness was time until the disease got worse or, for Kaposi’s sarcoma, the number of patients who responded to treatment.
Efektiivsuse põhinäitaja oli haiguse süvenemiseni kulunud aeg või Kaposi sarkoomi korral ravivastusega patsientide arv.
The main measure of the immune response was the level of antibodies against PCV2 in the piglets’ blood.
Immuunvastuse põhinäitaja oli PCV2-vastaste antikehade sisaldus põrsaste veres.
The main measure to indicate effectiveness of the medicine was the improvement in x-ray appearance of the wrists and knee joints of patients before and after treatment with Strensiq.
Ravimi efektiivsuse põhinäitaja oli röntgenipiltide põhjal patsientide randmete ja põlveliigeste paranemine enne ja pärast ravi Strensiqiga.
The main measures of effectiveness for the two studies were the change in pain intensity as measured on a pain scale and the number of patients who responded to treatment after ten minutes.
Mõlemas uuringus olid efektiivsuse põhinäitajad valu tugevuse muutus, mida hinnati valuskaalal, ja patsientide arv, kellel tekkis ravivastus 10 minuti jooksul pärast ravimi manustamist.
The main measures of effectiveness were average daily weight gain during the finishing period, the level of PCV2 in the blood and a score for the severity of damage (lesions) to the lung.
Efektiivsuse põhinäitajad olid keskmine igapäevane kaalutõus nuumaperioodil, PCV2 sisaldus veres ja kopsukahjustuste raskusaste.
The main measures of effectiveness were based on how well the medicines maintained the required sedation level and the time patients needed to spend on a mechanical ventilator.
Efektiivsuse põhinäitajad olid ravimite omadus säilitada vajalikku sedatsioonitaset ja aeg, mille vältel patsiendid vajasid mehaanilist ventileerimist.
The main measures of effectiveness were based on muscle strength and the reduction in patients’ disability.
Efektiivsuse põhinäitaja oli lihasjõu suurenemine ja patsiendi puude vähenemine.
The main measures of effectiveness were based on the number of strokes or clotting events that occurred during treatment.
Efektiivsuse põhinäitajad tuginesid ravi jooksul esinenud insultide ja trombide arvule.
The main measures of effectiveness were based on the rating of how well the muscles worked using a scoring system, either the neurological disability score (NDS) or the quantitative myasthenia gravis (QMG) score.
Efektiivsuse põhinäitajana hinnati lihasetalitlust, kasutades punktisüsteemi, milleks oli kas neuroloogilise häire punktisumma (NDS) või kvantitatiivne myasthenia gravis’e (QMG) punktisumma.
The main measures of effectiveness were how long the patients lived (overall survival) and how long they lived without their disease getting worse (progression free survival).
Ravi efektiivsuse põhinäitajad olid patsientide üldine elulemus ja aeg vähi progresseerumiseni (progressioonivaba elulemus).
The main measures of effectiveness were how long the patients survived or the length of time before the patient’s cancer started to get worse.
Efektiivsuse põhinäitaja oli patsientide elulemus või ajavahemik, mille möödumisel hakkas kasvaja progresseeruma.
The main measures of effectiveness were how well the defects had healed after one year and the change in the patients’ Knee Injury and Osteoarthritis Outcome Score (KOOS) after one and three years of treatment.
Efektiivsuse põhinäitajad oli kahjustuste paranemine ühe aasta jooksul ning põlveliigese vigastuste ja osteoartriidi hindamise skaala (Knee Injury and Osteoarthritis Outcome Score, KOOS) punktisumma üks aasta ja kolm aastat pärast ravi.
The main measures of effectiveness were improvement in symptom scores and in the level of amyloid A in the blood (another marker of inflammation).
Efektiivsuse põhinäitaja oli sümptomipunktide paranemine ning A-amüloidi (teine põletikumarker) sisaldus veres.
The main measures of effectiveness were incontinence episode frequency (IEF, the number of episodes of incontinence per week) recorded in patient diaries and the patients’ scores on an incontinence-specific quality-of-life (I-QOL) questionnaire.
Efektiivsuse peamine näitaja oli kusepidamatuse episoodide esinemissagedus (arv nädalas), mis saadi patsiendipäevikute põhjal ja kusepidamatusega seotud elukvaliteedi spetsiaalse küsimustiku (I-QOL) tulemuste põhjal.
The main measures of effectiveness were lung function (‘forced vital capacity’, the maximum amount of air the patient could breathe out), and the distance the patients could walk in six minutes, which measures the combined effects of the illness on the heart, lungs, joints and other organs.
Efektiivsuse põhinäitajad olid kopsutalitlus (forsseeritud vitaalkapatsiteet: suurim õhumaht, mille patsient suudab pärast suurimat sissehingamist jõuliselt välja hingata) ja teepikkus, mille patsient suudab läbida kuue minuti jooksul; need näitajad mõõdavad haiguse üldmõju südamele, kopsudele, liigestele ja muudele elunditele.
The main measures of effectiveness were pain intensity (measured on a scale from 0 to 100) 3 days after taking the medicine, as well as the time to a first new attack of gouty arthritis.
Efektiivsuse põhinäitaja oli valu tugevus (mida hinnati 3 päeva pärast ravimi võtmist skaalal 0–100) ja aeg uue podagraartriidi episoodini.
The main measures of effectiveness were progression-free survival and overall survival (the length of time the patients lived).
Efektiivsuse põhinäitajad olid progresseerumiseta elulemus ja üldine elulemus.
The main measures of effectiveness were reductions in heavy bleeding and associated anaemia, as well as the size of the fibroids.
Efektiivsuse põhinäitajad olid emakaverejooksu ja sellest tingitud aneemia vähenemine ning emakafibroidide kahanemine.
The main measures of effectiveness were the change in platelet count and the number of patients who achieved ‘platelet count normalisation’ and ‘haematological normalisation’ (their levels of platelets and lactate dehydrogenase, an enzyme normally found in red blood cells, were within normal levels).
Efektiivsuse põhinäitaja oli trombotsüütide sisalduse muutus ja patsientide arv, kelle trombotsüütide sisaldus ja vereloomenäitajad normaliseerusid (trombotsüütide ja normaalselt erütrotsüütides leiduva ensüümi laktaatdehüdrogenaasi sisaldus oli normaalne).
The main measures of effectiveness were the change in the level of HIV in the blood (viral load) and in the number of CD4 T-cells in the blood (CD4 cell count), and the number of patients whose disease got worse or who died.
Efektiivsuse põhinäitaja oli vere HIV- sisalduse (viiruskoormuse) ja CD4-T-rakkude sisalduse muutus ning nende patsientide arv, kellel haigus süvenes või kes surid.
The main measures of effectiveness were the change in the level of HIV in the blood (viral load) and the change in the number of CD4 T-cells in the blood (CD4 cell count) after 12 weeks of treatment.
Efektiivsuse põhinäitajad olid HIV-koguse (viiruskoormuse) muutumine veres ja CD4-T-rakkude sisalduse (CD4- rakkude sisalduse) muutumine veres pärast 12-nädalast ravi.
The main measures of effectiveness were the improvement in the distance the patients could walk in six minutes and in their ‘forced vital capacity’ (a measure of how well their lungs were working).
Efektiivsuse põhinäitajad olid teepikkus, mille patsiendid suutsid läbida kuue minuti jooksul, ja kopsutalitluse näitaja forsseeritud vitaalkapatsiteet.
The main measures of effectiveness were the improvement in the severity of symptoms or the healing of fistulae.
Efektiivsuse põhinäitaja oli sümptomite raskuse vähenemine või fistulite paranemine.
The main measures of effectiveness were the level of vitamin E in the blood and the number of children whose neurological symptoms improved or stayed the same.
Efektiivsuse põhinäitaja oli E-vitamiini sisaldus veres ja nende laste arv, kelle neuroloogilised nähud leevenesid või jäid samaks.
The main measures of effectiveness were the levels of antibodies against the flu virus in the blood at three different times: before vaccination, on the day of the second injection (day 21) and 21 days later (day 42).
Efektiivsuse põhinäitaja oli gripiviiruse vastu tekkinud antikehade sisaldus veres kolmel eri ajal: enne vaktsineerimist, teise süste päeval (21. päev) ja 21 päeva hiljem (42. päev).
The main measures of effectiveness were the levels of antibodies against the flu virus in the patients’ blood before vaccination, on the day of the second injection (day 21), and 21 days later (day 42).
Efektiivsust mõõdeti põhiliselt gripiviirusevastaste antikehade taseme järgi patsiendi veres enne vaktsineerimist, teise süsti päeval (21. päev) ja 21 päeva hiljem (42. päev).
The main measures of effectiveness were the levels of antibodies against the flu virus in the patients’ blood before vaccination, on the day of the second injection (day 22), and 21 days later (day 43).
Efektiivsuse põhinäitaja oli gripiviirusevastaste antikehade sisaldus patsiendi veres enne vaktsineerimist, teise süsti päeval (22. päeval) ja 21 päeva hiljem (43. päeval).
The main measures of effectiveness were the number of patients who had at least a 20% reduction in the number and severity of symptoms after 12 weeks and a reduction in the worsening of joint damage after 24weeks.
Efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel 12 nädala järel vähenes sümptomite esinemine ja raskusaste vähemalt 20% võrra ning 24 nädala järel vähenes liigesekahjustuste progresseerumine.
The main measures of effectiveness were the number of patients who had at least a 20% reduction in the number and severity of symptoms after 24 weeks and a reduction in the worsening of joint damage as seen on X-rays.
Efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel 24 nädala järel vähenes sümptomite esinemine ja raskusaste vähemalt 20% võrra ning kelle röntgenipildid kinnitasid liigesekahjustuste progresseerumise pidurdumist.
The main measures of effectiveness were the number of patients whose bowels opened within four hours of the first dose, and the percentage of injections that were successful in producing a bowel movement.
Efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel käis kõht läbi nelja tunni jooksul pärast esimest annust, ja selliste süstide protsent, mille tagajärjel käis kõht läbi.
The main measures of effectiveness were the number of patients whose cancer responded to treatment, how long it took for the disease to progress, how long the patients remained disease-free or how long they survived.
Efektiivsuse põhinäitajad olid nende patsientide arv, kelle vähk allus ravile, haiguse progresseerumiseni kulunud aeg, haigusvaba periood ja elulemus.
The main measures of effectiveness were the number of patients whose cancer responded to treatment, how long the patients lived without their disease getting worse and how long the patients survived.
Efektiivsuse põhinäitajad olid nende patsientide arv, kelle vähk allus ravile, haiguse progresseerumiseni kulunud aeg ja patsientide elulemus.
The main measures of effectiveness were the number of patients whose level of haemoglobin (a protein found in red blood cells) remained above their individual target level, and the number of red blood cell transfusions that the patients needed during the first 26 weeks of treatment.
Efektiivsuse põhinäitaja oli nende patsientide arv, kellel jäi hemoglobiini (erütrotsüütide teatud valk) sisaldus individuaalsest sihtsisaldusest suuremaks, ja erütrotsüütide ülekannete arv, mida patsiendid vajasid esimese 26 ravinädala jooksul.
The main measures of effectiveness were the number of patients with myeloablation and ‘engraftment’ (the time for the transplanted stem cells to begin growing and for white blood cells to return to higher levels).
Efektiivsuse põhinäitaja oli patsientide arv, kellel toimus müeloablatsioon, ning siiratud rakkude talitlema hakkamise aeg (vere valgeliblede arvu suurenemiseni kulunud aeg).
The main measures of effectiveness were the numbers of patients who achieved ‘thrombotic microangiopathy event-free’ status (they did not have a decrease of over 25% in platelet count after starting Soliris and did not require plasma exchange or infusion, or dialysis) and the number of patients who achieved haematological normalisation while receiving Soliris.
Efektiivsuse põhinäitaja olid nende patsientide arv, kellel trombootilist mikroangiopaatiat enam ei esinenud (pärast Solirisega ravi alustamist ei vähenenud nende trombotsüütide sisaldus üle 25% ning nad ei vajanud plasmavahetust ega -infusiooni ega dialüüsi), ja nende patsientide arv, kelle vereloomenäitajad Solirise kasutamisel normaliseerusid.
The main measures of effectiveness were the proportion of patients who had no visible tumour on a brain scan taken 72 hours after the operation, and the proportion who survived six months without the brain tumour coming back or getting bigger (‘progressing’).
Peamised tõhususe näitajad olid nende patsientide osakaal, kellel puudus nähtav kasvaja 72 tundi pärast lõikust tehtud aju-tomograafiauuringul, ning nende patsientide osakaal, kes elasid kuus kuud ilma ajukasvaja retsidiivi (taasilmumise) või progressioonita (suurenemiseta).
The main measures of effectiveness were the reduction in symptoms of arthritis after treatment, as well as physical function (the ability to carry out everyday tasks) and the amount of damage to the joints (assessed using X-rays).
Efektiivsuse põhinäitajad olid artriidisümptomite vähenemine ravi järel, samuti kehalise aktiivsuse (võime sooritada igapäevaseid toiminguid) ja liigesekahjustuste määr (hinnati röntgenipildi alusel).
The main measures of effectiveness were the ‘objective response’ (an evaluation by the veterinarian of the way the tumour changed during treatment) and the time taken until the tumour started to get worse.
Efektiivsuse põhinäitajad olid objektiivne ravivastus (veterinaararsti hinnang, kuidas on kasvaja ravi kestel muutunud) ja kasvaja progresseerumiseni kulunud aeg.
The main measures of the efficacy of the vaccine were viraemia and clinical signs in animals that took part in the studies.
Efektiivsuse põhinäitajad olid uuringutes osalenud loomade vireemia ja kliinilised sümptomid.
The main metabolic pathway for tegafur is through conversion to 5-FU via CYP2A6 in the liver, whereas gimeracil was stable in human liver homogenate (S9 fraction) with adenosine 3’-phosphate 5'-phosphosulfphate lithium salt (PAPS; a co-factor for sulfotransferase) or nicotinamide adenine dinucleotide phosphate (NADPH).
Tegafuuri peamine metaboolne rada on biotransformatsioon 5-fluorouratsiiliks CYP2A6 vahendusel maksas, sest gimeratsiil oli stabiilne inimese maksa homogenaadis (S9 fraktsioon) adenosiin-3’-fosfaadi 5’-fosfosulfaadi liitiumsoolaga (PAPS; sulfotransferaasi kaasfaktor) või nikotiinamiid-adeniindinukleotiid-fosfaadis (NADPH).
The main metabolic pathways in humans were identified as oxidation by aldehyde oxidase, demethylation via CYP3A4, glutathione conjugation with elimination of the O-aryl group (chlorbenzyl moiety), and combinations of these pathways followed by further biotransformations (e.g., glucuronidation, hydrolysis of the glutathione moiety, degradation of the cysteine moiety, and intramolecular rearrangement of the cysteinylglycine and cysteine conjugates with subsequent dimerisation).
Põhiliste metabolismiteedena inimestel määrati kindlaks oksüdeerumine aldehüüdi oksüdaasi kaudu, demetülatsioon CYP3A4 kaudu, glutatiooni konjugatsioon O-arüüli rühma eliminatsiooniga (klorobensüülrühm) ja nende metabolismiteede kombinatsioonid, millele järgnevad edasised biotransformatsioonid (nt glükuronidatsioon, glutatioonirühma hüdrolüüs, tsüsteiinirühma lagunemine ning tsüsteinüülglütsiini ja tsüsteiini konjugaatide molekulisisene ümberkorraldus koos sellele järgnenud dimerisatsiooniga).
The main metabolic pathways in humans were identified as oxidation by aldehyde oxidase, demethylation via CYP3A4, glutathione conjugation with elimination of the O-aryl group (chlorbenzyl moiety), and combinations of these pathways followed by further biotransformations (e.g., glucuronidation, hydrolysis of the glutathione moiety, degradation of the cysteine moiety, and intramolecular rearrangement of the cysteinylglycine and cysteine conjugates with subsequent dimerisation).
Põhiliste metabolismiteedena inimestel määrati kindlaks oksüdeerumine aldehüüdoksüdaasi kaudu, demetülatsioon CYP3A4 kaudu, glutatiooni konjugatsioon O-arüüli rühma eliminatsiooniga (klorobensüülrühm) ja nende metabolismiteede kombinatsioonid, millele järgnevad edasised biotransformatsioonid (nt glükuronidatsioon, glutatioonirühma hüdrolüüs, tsüsteiinirühma lagunemine ning tsüsteinüülglütsiini ja tsüsteiini konjugaatide molekulisisene ümberkorraldus koos sellele järgnenud dimerisatsiooniga).
The main metabolite is characterised as toltrazuril sulfone.
Peamine metaboliit on toltrasuriilsulfoon.
The main metabolite M1 is approximately 10 times less potent than atosiban in inhibiting oxytocin- induced uterine contractions in vitro.
Peamine metaboliit M1 toimib oksütotsiini poolt in vitro tekitatud emaka kontraktsioonidesse ligikaudu 10 väiksema aktiivsusega.
The main objective of the follow-up study was to confirm the status of thyroid remnant ablation by using Thyrogen-stimulated radioiodine static neck imaging after a median follow-up of 3.7 years (range 3.4 to 4.4 years) following radioiodine ablation.
Jätku-uuringu peamine eesmärk oli kinnitada kilpnäärme jääkkoe ablatsiooniseisundit, kasutades Thyrogen’iga stimuleeritud staatilist radiojood-piltdiagnostikat kaelapiirkonnast pärast 3,7-aastast jälgmisperioodi (mediaan, vahemik 3,4...4,4 aastat) pärast ablatsiooni radiojoodiga.
The main plasma protein that binds aclidinium bromide is albumin.
Peamine plasmavalk, millega aklidiinbromiidi seondub, on albumiin.
The main plasma protein that binds aclidinium is albumin.
Peamine aklidiini siduv plasmavalk on albumiin.
The main reason for treatment withdrawal for patients with high tumour burden during treatment cycle 1 in the lenalidomide arm was adverse events, 7/11 (64%).
Suure kasvajakoormusega patsientide ravi katkestamise peamiseks põhjuseks lenalidomiidi rühmas 1. ravitsükli jooksul olid kõrvalnähud 7/11 (64%).
The main risk factors for hyperkalaemia to be considered are:
Hüperkaleemia peamisteks riskifaktoriteks tuleb pidada:
The main risk factors for hyperkalaemia to be considered are:
Tuleb arvesse võtta hüperkaleemia järgmisi peamisi riskitegureid:
The main route of elimination for 6–mercaptopurine is by metabolism.
6-merkaptopuriin elimineeritakse peamiselt metabolismi teel.
The main side effects of Erbitux are infusion-related side effects and side effects concerning the skin:
Erbitux’i peamised kõrvaltoimed on infusiooniga seotud kõrvaletoimed ja nahaga seotud kõrvaltoimed:
The main side effects seen with Activyl Tick Plus are transitory scratching, erythema (reddening of the skin) and hair loss at the application site.
Activyl Tick Plusi peamised kõrvalnähud on mööduv sügelus, erüteem (nahapunetus) ja karvade väljalangemine ravimi manustamiskohas.
The main signs of the illness include mild signs of flu such as headache or fever, feeling very tired, dark urine, pale stools (faeces), yellow skin or eyes (jaundice).
Haiguse peamised tunnused on kerged gripitaolised sümptomid, nt peavalu ja palavik, tugev väsimus, tume uriin, hele roe (väljaheide), naha ja silmade kollasus (ikterus).
The main studies compared insulin glargine 100 units/ml given once a day at bedtime with human insulin NPH (an intermediate-acting insulin) given once or twice a day.
Põhiuuringuis võrreldi kord ööpäevas (enne magamaminekut) manustatavat glargiininsuliini 100 U/ml NPH-iniminsuliiniga (keskpika toimeajaga insuliin), mida manustati üks kord või kaks korda ööpäevas.
The main studies compared Lantus given once a day at bedtime with human insulin NPH (an intermediate-acting insulin) given once or twice a day.
Põhiuuringuis võrreldi kord ööpäevas (enne magamaminekut) manustatavat Lantust NPH- iniminsuliiniga (keskpika toimeajaga insuliin), mida manustati üks kord või kaks korda ööpäevas.
The main studies were carried out to look at the ability of one or two doses of the vaccine to trigger an immune response in 5,446 healthy children (aged 12 to 23 months).
Põhiuuringutes vaadeldi vaktsiini ühe või kahe annuse võimet tekitada immuunvastust 5446 tervel 12–23 kuu vanusel lapsel.
The main study compared the effectiveness of Masivet at the recommended dose of 12.5 mg per kilogramme bodyweight once a day with placebo (a dummy treatment).
Põhiuuringus võrreldi Masiveti efektiivsust soovitatud annuses – 12,5 mg kehakaalu kilogrammi kohta üks kord ööpäevas – platseeboga (näiv ravim).
The main study in children involved 235 children aged 1 to 17 years with PAH.
Laste põhiuuringus osales 235 1–17-aastast last, kellel oli pulmonaalne arteriaalne hüpertensioon.
The main study of Atripla included 300 patients whose HIV infection was already being successfully treated with various combinations of antiviral medicines.
Atripla põhiuuringus osales 300 patsienti, kelle HIV-nakkus allus hästi viiruseravimite mitmesugustele kombinatsioonidele.
The main study of Elaprase involved 96 male patients aged between 5 and 31 years, and compared it with placebo (a dummy treatment).
Elaprase põhiuuringus osales 96 meessoost patsienti vanuses 5–31 eluaastat; uuringus võrreldi Elapraset platseeboga (näiva ravimiga).
The main study of Foclivia included 486 healthy subjects (a third of whom were over the age of 60) and compared the ability of two doses of Foclivia to trigger the production of antibodies (immunogenicity).
Foclivia põhiuuringus osales 486 tervet uuringuosalist (kellest kolmandik olid üle 60-aastased) ja selles võrreldi Foclivia kahe annuse omadust tekitada antikehi (immunogeensust).
The main study of Inovelon involved 139 patients aged between four and 30 years, of whom three quarters were below 17 years old.
Inoveloni põhiuuringus osales 139 patsienti vanuses 4–30 eluaastat, kellest kolmveerand olid alla 17 aasta vanused.
The main study of Prepandrix included 675 healthy adults and compared the ability of Prepandrix, with or without the adjuvant, to trigger the production of antibodies (‘immunogenicity’).
Prepandrixi põhiuuringus osales 675 tervet täiskasvanut ning selles võrreldi Prepandrixi (koos adjuvandiga või ilma) võimet stimuleerida antikehade teket (immunogeensust).
The main study of the vaccine included 400 healthy adults aged between 18 and 60 years and compared the ability of different doses of the vaccine, with or without the adjuvant, to trigger the production of antibodies (‘immunogenicity’).
Vaktsiini põhiuuringus osales 400 tervet täiskasvanut vanuses 18–60 aastat ning selles võrreldi vaktsiini (koos adjuvandiga või ilma) eri annuste omadust tekitada antikehi (immunogeensust).
The main study of the vaccine included 400 healthy adults aged between 18 and 60 years and compared the ability of different doses of the vaccine, with or without the adjuvant, to trigger the production of antibodies (‘immunogenicity’).
Vaktsiini põhiuuringus osales 400 tervet täiskasvanut vanuses 18–60 aastat ning selles võrreldi vaktsiini (koos adjuvandiga või ilma) eri annuste suutlikkust põhjustada antikehade teket (immunogeensust).
The main study of Zostavax compared the vaccine with placebo (a dummy) vaccine in around 39,000 patients aged between 59 and 99 years.
Zostavaxi põhiuuringus võrreldi vaktsiini platseeboga (näiv ravim) ligikaudu 39 000 patsiendil vanuses 59–99 aastat.
The main study showed that adding Empliciti to lenalidomide and dexamethasone can delay the worsening of multiple myeloma and improve response rates in patients whose disease had come back or did not respond to previous treatment.
Põhiuuring näitas, et Empliciti lisamine lenalidomiidile ja deksametasoonile võib hulgimüeloomi progresseerumist edasi lükata ning parandada ravivastust patsientidel, kelle haigus oli taastekkinud või kellel eelmise raviga ravivastus puudus.
The main symptoms of IBS with constipation include:
Kõhukinnisusega kulgeva soole ärritussündroomi peamised sümptomid on muuhulgas:
The main symptoms of IBS-D include:
Kõhulahtisusega kulgeva ärritunud soole sündroomi põhisümptomid on: