natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In most of these cases, a history of seizures or risk factors for seizures were reported.
Neist juhtudest enamikel on täheldatud krampe anamneesis või krambivalmidust..
In most of these studies, Docetaxel Winthrop was combined with other anticancer treatments and compared either with combinations of different treatments or with the same treatments but without Docetaxel Winthrop.
Enamikus neist uuringutest kasutati Docetaxel Winthropi koos teiste vähiravimitega ning seda võrreldi kas eri ravimite kombinatsioonidega või raviga ilma Docetaxel Winthropita.
In most of these studies, Taxotere was combined with other anticancer treatments and compared either with combinations of different treatments or with the same treatments but without Taxotere.
Enamikus neist uuringutest kasutati Taxoteret koos teiste vähiravimitega ning seda võrreldi kas eri ravimite kombinatsioonidega või raviga ilma Taxotereta.
In most patients this increase occurs early after treatment initiation and reaches a plateau after 7 days.
Enamikul patsientidest ilmneb see tõus varakult pärast ravi alustamist ja saavutab platoo 7 päeva pärast.
In most patients treatment can be resumed after all symptoms have resolved, without recurrence.
Enamikul patsientidest saab nimetatud sümptomite möödumisel Caelyx’i manustamist jätkata ilma, et infusioonireaktsioon korduks.
In most patients who had a response, there was no evidence of cancer cells left.
Enamikul ravivastusega patsientidel ei leitud enam vähirakke.
In most patients with severe hypercalcaemia (albumin-corrected serum calcium* ≥3 mmol/l or ≥12 mg/dl) 4 mg will be an adequate single dosage.
Enamikule raske hüperkaltseemiaga patsientidest (albumiini järgi korrigeeritud kaltsiumisisaldus seerumis* ≥3 mmol/l või ≥12 mg/dl) on piisavaks üksikannuseks 4 mg.
In most patients with severe hypercalcaemia (albumin-corrected serum calcium* 3 mmol/l or 12 mg/dl) 4 mg is an adequate single dose.
Enamikule raske hüperkaltseemiaga patsientidest (albumiini järgi korrigeeritud kaltsiumisisaldus seerumis* ≥3 mmol/l või ≥12 mg/dl) on piisavaks üksikannuseks 4 mg.
In most patients, administration of Zevalin (after pretreatment with rituximab) results in severe and prolonged cytopenia which is generally reversible (see section 4.8).
Enamusel patsientidest tekib Zevalin’i manustamisel (pärast eelravi rituksimabiga) raske ja pikaajaline tsütopeenia, mis üldjuhul on pöörduv (vt lõik 4.8).
In most patients, after administration of a single oral dose, onset of antihypertensive activity occurs within 2 hours, and the peak drop in blood pressure is achieved within 4–6 hours.
Pärast üksikannuse suukaudset manustamist saabub enamusel patsientidest antihüpertensiivne toime 2 tunni jooksul, suurim vererõhu langus saavutatakse 4…6 tunniga.
In most patients, infliximab could be detected in the serum for at least 8 weeks after the recommended single dose of 5 mg/kg for Crohn’s disease and the rheumatoid arthritis maintenance dose of 3 mg/kg every 8 weeks.
Enamikul patsientidest oli infliksimab seerumist määratav vähemalt 8 nädalat pärast soovitatava ühekordse annuse (5 mg/kg) manustamist Crohni tõve korral ja reumatoidartriidi iga 8 nädala järel manustatava säilitusannuse 3 mg/kg korral.
In most PNH patients, eculizumab serum concentrations of approximately 35 microgram/ml are sufficient for essentially complete inhibition of terminal complement-mediated intravascular haemolysis.
Enamikul PNH’ga patsientidest piisab terminaalse komplemendi vahendatava intravaskulaarse hemolüüsi sisuliselt täielikuks pärssimiseks ekulizumabi kontsentratsioonist seerumis ligikaudu 35 mikrogrammi/ml.
In most reported cases associated with Cubicin, patients developed fever, dyspnoea with hypoxic respiratory insufficiency, and diffuse pulmonary infiltrates.
Enamikel Cubicin’iga seoses kirjeldatud juhtudel tekkisid patsientidel palavik, hingeldus koos hüpoksilise hingamispuudulikkusega ja difuussed kopsuinfiltraadid.
In most subjects after 4-5 minutes, perflutren was undetectable in blood and expired air.
Enamusel uuritavatel ei olnud perflutreen 4...5 minuti pärast enam veres ega väljahingatavas õhus tuvastatav.
In mothers with Graves’ disease, maternal thyroid stimulating hormone receptor antibodies can be transferred to a developing foetus and can cause transient neonatal Graves’ disease.
Gravesi tõvega emadel võivad ema kilpnääret stimuleeriva hormooni retseptori antikehad kanduda üle arenevale lootele ja põhjustada mööduvat vastsündinute Gravesi tõbe.
In mouse bone metastasis models of oestrogen receptor positive and negative human breast cancer, prostate cancer and non small cell lung cancer, OPG-Fc reduced osteolytic, osteoblastic, and osteolytic/osteoblastic lesions, delayed formation of de novo bone metastases, and reduced skeletal tumour growth.
Östrogeenretseptor-positiivse ja -negatiivse inimese rinnavähi, eesnäärmevähi ja mitte-väikerakk kopsuvähi luumetastaasi mudelis hiirel vähendas OPG-Fc osteolüütilisi, osteoblastilisi ja osteolüütilis-osteoblastilisi kahjustusi, aeglustas de novo luumetastaaside teket ning vähendas luukoekasvaja kasvu.
In movement disorders, DaTSCAN was effective at detecting changes in the brain due to Parkinson’s disease or related diseases.
Liikumishäirete korral oli DaTSCAN efektiivne Parkinsoni tõve või seotud haiguste tekitatud ajumuutuste tuvastamisel.
In Mozobil clinical studies of oncology patients, there have been rare reports of severe gastrointestinal events, including diarrhoea, nausea, vomiting, and abdominal pain.
Mozobil’i kliinilistes uuringutes onkoloogiliste patsientidega on harva teatatud tõsistest seedetrakti häiretest, kaasaarvatud kõhulahtisus, iiveldus, oksendamine ja kõhuvalu.
In Mozobil oncology and healthy volunteer clinical studies, less than 1% of subjects experienced vasovagal reactions (orthostatic hypotension and/or syncope) following subcutaneous administration of plerixafor doses ≤0.24 mg/kg.
Mozobil’i kliinilistes uuringutes onkoloogiliste patsientide ja tervete vabatahtlikega täheldati pleriksafoori subkutaansel manustamisel annuses ≤ 0,24 mg/kg vasovagaalseid reaktsioone (ortostaatiline hüpotensioon ja/või minestus) vähem kui 1% patsientidest.
In MS, inflammation destroys the protective sheath (called myelin) around the nerves of the CNS and stops the nerves from working properly.
Sclerosis multiplex’i korral hävitab põletik KNS-i närvide ümber oleva kaitsekesta (nimetatakse müeliiniks) ja takistab närvide õiget talitlemist.
In MS, inflammation destroys the protective sheath (called myelin) around the nerves of the CNS and stops the nerves from working properly.
Sclerosis multiplex’i korral hävitab põletik KNS-i närvide ümber oleva kaitsekesta (nimetatakse müeliiniks), mis takistab närvide õiget talitlemist.
In MS, lesions are believed to occur when activated T-lymphocytes cross the blood-brain barrier (BBB).
Arvatakse, et sclerosis multiplex’i kahjustused tekivad, kui aktiveeritud T-lümfotsüüdid läbivad hematoentsefaalbarjääri.
In MS, the body’s immune system causes inflammation which damages the protective sheath (called myelin) around the nerves in the central nervous system (including the brain and spinal cord).
Sclerosis multiplex’i korral põhjustab keha immuunsüsteemi põletikku, mis kahjustab kesknärvisüsteemi (sh pea- ja seljaaju) närve ümbritsevat kaitsekihti (seda nimetatakse müeliiniks).
In MS, the body’s immune system malfunctions and attacks parts of the central nervous system (the brain and spinal cord), causing the inflammation that damages the nerve sheaths.
Hulgikoldekõvastumuse korral on organismi immuunsüsteemi talitlus häiritud ja see ründab kesknärvisüsteemi (pea- ja seljaaju) osi, tekitades põletikku, mis kahjustab närve ümbritsevat kaitsekihti.
In MS, the body’s immune system malfunctions and attacks parts of the central nervous system (the brain and spinal cord), causing the inflammation that damages the nerve sheaths.
Hulgikoldekõvastumuse korral on organismi immuunsüsteemi talitlus häiritud, mistõttu see ründab kesknärvisüsteemi teatud osi (pea- ja seljaaju), põhjustades põletikku, mis kahjustab närvirakke
In MS, the body’s immune system malfunctions and attacks parts of the central nervous system (the brain and spinal cord).
Hulgiskleroosi korral on organismi immuunsüsteemi talitlus häiritud, mistõttu see ründab kesknärvisüsteemi teatud osi (pea- ja seljaaju).
In MS, this transmission of electrical impulses is impaired when the protective sheaths around the nerves become damaged, which can lead to muscle weakness, muscle stiffness and difficulty walking.
Sclerosis multiplex’i korral on elektriimpulsside saatmine närvide ümber oleva kaitsekihi kahjustumise tõttu häiritud ning see võib põhjustada lihasnõrkust, lihasjäikust ja kõndimisraskusi.
In MS, your body’s defence system reacts against its own myelin – the ‘insulation’ that surrounds nerve fibres.
SM korral reageerib teie keha kaitsesüsteem keha enda müeliini – närvikiude ümbritseva „isolatsioonikihi“ vastu.
In multiple dose studies in rabbits with disseminated candidiasis and in mice with CNS candida infection, anidulafungin has been shown to reduce fungal burden in the brain.
Korduva manustamise uuringutes dissemineerunud kandidoosiga küülikutel ja kesknärvisüsteemi Candida infektsiooniga hiirtel on leitud, et anidulafungiin vähendab ajus seenerakkude arvu.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when intravenous bisphosphonates are used in combination with thalidomide.
Hulgimüeloomiga patsientidel võib samaaegne talidomiidi kasutamine koos intravenoossete bisfosfonaatidega suurendada neerufunktsiooni kahjustuse riski.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when Zoledronic acid Actavis is used in combination with thalidomide.
Hulgimüeloomiga patsientidel võib samaaegne talidomiidi kasutamine koos Zoledronic acid Actavis’ega suurendada neerufunktsiooni kahjustuse riski.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when zoledronic acid is used in combination with thalidomide.
Hulgimüeloomiga patsientidel võib samaaegne talidomiidi kasutamine koos zoledroonhappe’ga suurendada neerufunktsiooni kahjustuse riski.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when Zoledronic Acid Teva is used in combination with thalidomide.
Hulgimüeloomiga patsientidel võib samaaegne talidomiidi kasutamine koos Zoledronic acid Teva’ga suurendada neerufunktsiooni kahjustuse riski.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when Zometa is used in combination with thalidomide.
Hulgimüeloomiga patsientidel võib samaaegne talidomiidi kasutamine koos Zometa’ga suurendada neerufunktsiooni kahjustuse riski.
In multiple myeloma, a cancer of a type of white blood cells called plasma cells, Revlimid is used:
Hulgimüeloomi (plasmarakkude e teatud leukotsüütide vähi) korral kasutatakse Revlimidi:
In multiple myeloma, panobinostat is expected to keep genes that suppress the division and growth of the cancer cells switched ‘on’.
Eeldatavasti hoiab panobinostaat hulgimüeloomi korral toimivana geenid, mis pärsivad vähirakkude jagunemist ja kasvu.
In multiple sclerosis clinical studies first-degree atrioventricular block (prolonged PR interval on ECG) was detected after treatment initiation in 4.7% of patients on fingolimod 0.5 mg, in 2.8% of patients on intramuscular interferon beta-1a, and in 1.6% of patients on placebo.
SM-i kliinilistes uuringutes leiti esimese astme atrioventrikulaarne blokaad (pikenenud PR intervall EKG-l) pärast ravi alustamist 4,7% 0,5 mg fingolimoodi saanud patsientidest, 2,8% intramuskulaarset beeta-1a-interferooni saanud patsientidest ja 1,6% platseebot saanud patsientidest.
In multiple sclerosis clinical studies Gilenya 0.5 mg was associated with an average increase of approximately 3 mmHg in systolic pressure and approximately 1 mmHg in diastolic pressure, manifesting approximately 1 month after treatment initiation.
SM-i kliinilistes uuringutes seostati 0,5 mg Gilenya’t keskmiselt umbes 3 mmHg süstoolse vererõhu ja umbes 1 mmHg diastoolse vererõhu tõusuga, mis avaldus umbes 1 kuu pärast ravi alustamist.
In multiple sclerosis clinical studies the concomitant treatment of relapses with a short course of corticosteroids was not associated with an increased rate of infection.
Sclerosis multiplex’i kliinilistes uuringutes ei olnud ägenemiste kaasuv ravi lühiajaliste kortikosteroidide ravikuuridega seotud infektsioonide esinemissageduse suurenemisega.
In multiple sclerosis clinical studies, the concomitant treatment of relapses with a short course of intravenous corticosteroids was not associated with a clinically relevant increase of infection.
Sclerosis multiplex’i kliinilised uuringud ei näidanud ägenemiste raviks intravenoossete kortikosteroidide lühiajalisel samaaegsel manustamisel kliiniliselt olulist infektsioonide sagenemist.
In multiple sclerosis patients, the t1/2 (mean±SE) of peginterferon beta-1a was 78 ± 15 hours at steady state.
Sclerosis multiplex’i põdevatel patsientidel oli beeta-1a peginterferooni poolväärtusaeg t1/2 (keskmine ± SE) stabiilses olekus 78 ± 15 tundi.
In multiple sclerosis, inflammation destroys the protective sheath around the nerves leading to muscle weakness, muscle stiffness and difficulty walking.
Sclerosis multiplexi korral hävitab põletik närvide ümber oleva kaitsekihi, viies lihasnõrkuse, lihasjäikuse ja kõndimisraskusteni.
In multiple sclerosis, the body’s immune (defence) system incorrectly attacks and damages the protective sheath around the nerve cells in the central nervous system (the brain and spinal cord).
Hulgiskleroosi korral on organismi immuunsüsteemi talitlus häiritud ja see ründab kesknärvisüsteemi (pea- ja seljaaju) närvirakke ümbritsevat kaitsekihti.
In multiple-dose patient studies, drug clearance was slightly faster (approximately 22%) in men.
Uuringus, mille käigus patsientidele manustati ravimit mitu korda, oli ravimi kliirens meestel pisut kiirem (ligikaudu 22%).
in muscle, by increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation and delay of intestinal glucose absorption.
uurendades lihastes insuliinitundlikkuse paraneb perifeerse glükoosi omastamine ja utiliseerimine; glükoosi soolest imendumise pikendamine.
in muscle, by increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilization, and delay of intestinal glucose absorption.
insuliinitundlikkuse suurendamine lihastes, parandades perifeerset glükoosi omastamist ja kasutamist; glükoosi soolest imendumise aeglustamine.
in muscle, by increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilization, and delay of intestinal glucose absorption.
lihases insuliinitundlikkuse suurendamine, parandades perifeerset glükoosi haaret rakkudesse ja selle kasutamist; ja glükoosi soolest imendumise aeglustamine.
in muscle, by modestly increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation by delaying intestinal glucose absorption
uurendades mõõdukalt lihaskoe insuliinitundlikkust, parandab glükoosi perifeerset omastamist ja utiliseerimist; aeglustab glükoosi imendumist seedetraktist.
in muscle, by modestly increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation by delaying intestinal glucose absorption.
uurendades mõõdukalt lihaskoe insuliinitundlikkust, parandab glükoosi perifeerset omastamist ja utiliseerimist; aeglustab glükoosi imendumist seedetraktist.
in muscle, by modestly increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation, by delaying intestinal glucose absorption.
uurendades mõõdukalt lihaskoe insuliinitundlikkust, parandab glükoosi perifeerset omastamist ja utiliseerimist; aeglustab glükoosi imendumist seedetraktist.
in muscle, by modestly increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation. by delaying intestinal glucose absorption.
lihastes insuliinitundlikkuse suurendamine, mis parandab perifeerset glükoosi omastamist ja utiliseerimist; glükoosi soolest imendumise aeglustamine.
in muscle, by modestly increasing insulin sensitivity, improving peripheral glucose uptake and utilisation; by delaying intestinal glucose absorption.
uurendades mõõdukalt lihaskoe insuliinitundlikkust, parandab glükoosi perifeerset omastamist ja utiliseerimist; aeglustab glükoosi imendumist seedetraktist.
In myelodysplastic syndromes patients, lenalidomide is associated with a higher incidence of grade 3 or 4 neutropenia (74.6% in lenalidomide-treated patients compared with 14.9% in patients on placebo in the Phase III study).
Müelodüsplastiliste sündroomidega patsientide ravimisel lenalidomiidiga suureneb 3. või 4. astme neutropeenia esinemissagedus (74,6% lenalidomiidiga ravitud patsientidest, võrreldes 14,9% platseebot saanud patsientidest III faasi uuringus).
In myelodysplastic syndromes, a group of bone marrow disorders that cause anaemia, Revlimid is used to manage patients in whom these lead to transfusion-dependent anaemia (low red blood cell counts severe enough to require blood transfusions).
Müelodüsplastiliste sündroomidega (haigusseisundid, mille korral ei teki luuüdis piisavalt vererakke) patsientidel kasutatakse Revlimidi, kui neil on vereülekandest sõltuv aneemia (erütrotsüütide ehk vere punaliblede vähesus, mille raviks on vaja vereülekandeid).
In myelofibrosis and polycythaemia vera, there is too much JAK activity, leading to the abnormal production of blood cells.
Müelofibroosi ja tõelise polütsüteemia korral on Janus- kinaasid liiga aktiivsed, mistõttu tekib vereakke liiga palju.
In Myocet, doxorubicin hydrochloride is contained within microscopic fat particles called ‘liposomes’.
Myocetis sisaldub doksorubitsiinvesinikkloriid liposoomides (mikroskoopilistes rasvaosakestes).
In myopic choroidal neovascularisation, Eylea was investigated in a main study involving 122 patients, which compared Eylea with a sham injection.
Müoopilise koroidaalse neovaskularisatsiooni ravis uuriti Eylead 122 patsiendiga põhiuuringus, kus ravimit võrreldi näilise süstiga.
In naltrexone / bupropion completed clinical studies, where naltrexone hydrochloride daily doses ranged from 16 mg to 48 mg, there were no cases of elevated transaminases >3x ULN in conjunction with an increase in bilirubin >2x ULN.
Naltreksooni/bupropiooni lõpuleviidud kliinilistes uuringutes, kus naltreksoonvesinikkloriidi ööpäevased annused jäid vahemikku 16...48 mg, transaminaaside aktiivsuse tõusu > 3 korda normi ülempiirist koos bilirubiinisisalduse suurenemisega > 2 korda normi ülempiirist ei esinenud.
in NDMM patients.
Uuringutulemuste lõpparuanne:
In nearly all clinical studies conducted in Sickle Cell Syndrome, hydroxycarbamide reduced the frequency of vaso-occlusive episodes by 66% to 80%, in children and in adults.
Peaaegu kõikides sirprakk-sündroomi kliinilistes uuringutes vähendas hüdroksükarbamiid vaso- oklusiivsete episoodide sagedust lastel ja täiskasvanutel 66…80%.
In nearly all patients, Caelyx treatment can be resumed after all symptoms have resolved without recurrence.
Peaaegu kõigil patsientidel võib pärast kõigi sümptomite täielikku taandumist Caelyx’i manustamist jätkata ilma, et infusioonireaktsioon korduks.
In NEOSPHERE and TRYPHAENA trials in the neoadjuvant setting, hypersensitivity/anaphylaxis events were consistent with those observed in CLEOPATRA.
Neoadjuvantravi uuringutes NEOSPHERE ja TRYPHAENA oli ülitundlikkus-/anafülaktiliste reaktsioonide esinemus kooskõlas uuringus CLEOPATRA täheldatuga.
In NEOSPHERE, 8.3% of Asian patients treated with neoadjuvant Perjeta, trastuzumab and docetaxel experienced febrile neutropenia compared with 4.0% of Asian patients treated with neoadjuvant trastuzumab and docetaxel.
Uuringus NEOSPHERE tekkis febriilne neutropeenia 8,3% Aasia päritolu patsientidest, kes said neoadjuvantravina Perjeta’t, trastuzumabi ja dotsetakseeli, ning 4,0% Aasia päritolu patsientidest, kes said neoadjuvantravina trastuzumabi ja dotsetakseeli.
In NeuroBloc , the toxin is used as a muscle relaxant.
NeuroBlocis kasutatakse toksiini lihaslõõgastina.
In new born calves:
Vastsündinud vasikale:
In new-born infants, children and adolescents (0 to 17 years):
Kasutamine vastsündinutel, lastel ja noorukitel (0–17 aastat)
In new-born infants, children and adolescents, Busilvex is used in combination with cyclophosphamide or melphalan.
Vastsündinutel, lastel ja noorukitel kasutatakse Busilvex’i kombinatsioonis tsüklofosfamiidi või melfalaaniga.
In newborn babies with special malformations of the heart, ‘what doctors calls congenital heart defects’ inhaled nitric oxide may cause a worsening of the circulation.
Südame väärarenguga (kaasasündinud südamerike) vastsündinutel võib inhaleeritav lämmastikoksiid põhjustada vereringe halvenemist.
In newborn infants, the t1/2 is approximately 3-4 days and the Ae is approximately 86% (within 6 days).
Vastsündinutel on t1/2 ligikaudu 3–4 päeva ja Ae on ligikaudu 86% (6 päeva jooksul).
In newly diagnosed chronic phase CML grade 4 neutropenia (ANC < 0.5 x 109/l) and thrombocytopenia (platelet count < 10 x 109/l) were observed in 3.6 % and < 1 % of patients, respectively.
KML korral täheldati IV astme neutropeeniat (neutrofiilide absoluutarv < 0,5 x 109/l) ja trombotsütopeeniat (trombotsüütide arv < 10 x 109/l) vastavalt 3,6 % ja vähem kui 1 % patsientidest.
In newly diagnosed chronic phase CML grade 4neutropenia (ANC <0.5x109/1) and thrombocytopenia (platelet count < 10x109/1) were observed in 3.6% and <1% of patients, respectively.
Esmakordselt diagnoositud kroonilises faasis KML korral täheldati IV astme neutropeeniat (neutrofiilide absoluutarv <0,5 x 109/l) ja trombotsütopeeniat (trombotsüütide arv <10 x 109/l) vastavalt 3,6% ja vähem kui 1% patsientidest.
In newly diagnosed multiple myeloma, Revlimid has been studied in two main studies, involving a total of around 2,000 patients, which looked at how long patients lived without their disease getting worse.
Hulgimüeloomi esmadiagnoosiga patsiente uuriti kahes põhiuuringus (kokku ligikaudu 2000 patsienti), neis jälgiti patsientide progresseerumiseta elumust (kui kaua patsiendid elasid haiguse süvenemiseta).
In newly diagnosed patients there are two types of treatment:
Esmaselt diagnoositud patsientidele on kaht tüüpi ravi:
In newly diagnosed patients with chronic phase CML, the recommended dose of Tasigna is 300 mg twice a day.
Kroonilises faasis kroonilise müelogeense leukeemia esmadiagnoosi korral on Tasigna soovitatav annus 300 mg kaks korda ööpäevas.
In NexoBrid studies wounds with visible dermal remnants were allowed to heal by spontaneous epithelialisation.
NexoBrid’i uuringutes lubati nähtavate nahajäänukitega haavadel paraneda epiteeli spontaanse taastumise kaudu.
In NexoBrid the powder containing concentrate of proteolytic enzymes enriched in bromelain is present in the form of a cake, reducing the likelihood of inhalational exposure.
NexoBrid’is on bromelaiinis rikastatud proteolüütiliste ensüümide kontsentraati sisaldav pulber kämbuna, mis vähendab sissehingamisest tekkiva kokkupuute tõenäosust.
In NexoBrid, the powder containing the concentrate of proteolytic enzymes enriched in bromelain is present in the form of a sterile lyophilised cake, reducing the likelihood of inhalational exposure.
NexoBrid’is on bromelaiinis rikastatud proteolüütiliste ensüümide kontsentraati sisaldav pulber steriilse lüofiliseeritud kämbuna, mis vähendab sissehingamisest tekkiva kokkupuute tõenäosust.
In non clinical experiments, NeuroBloc solution has been diluted up to 6-fold without any resulting change in potency.
Mittekliinilistes uuringutes on NeuroBloc’i lahust lahjendatud kuni 6 korda, ilma et ravimi tugevus oleks muutunud.
In non- responders, an increase in seizure frequency may be observed.
Ravivastuseta koertel võib täheldada krambihoogude sagenemist.
In non- smoking individuals with mild (creatinine clearance 80-50 mL/min), moderate (creatinine clearance <50-30 mL/min) or severe (creatinine clearance <30 mL/min) renal impairment, riociguat plasma concentrations (AUC) were increased by 53%, 139% or 54%, respectively.
Kerge (kreatiniini kliirens 80…50 ml/min), mõõduka (kreatiniini kliirens < 50…30 ml/min) või raske (kreatiniini kliirens < 30 ml/min) neerukahjustusega mittesuitsetavatel inimestel suurenes riotsiguaadi plasmakontsentratsioon (AUC) vastavalt 53%, 139% või 54% võrra.