natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the TRYPHAENA trial, febrile neutropenia occurred in 17.1% of patients treated with neoadjuvant Perjeta + TCH, and 9.3% of patients treated with neoadjuvant Perjeta, trastuzumab and docetaxel following FEC.
Uuringus TRYPHAENA tekkis febriilne neutropeenia 17,1% patsientidest, kes said neoadjuvantravi Perjeta + TCH-ga, ning 9,3% patsientidest, kes said FEC-ravi järgselt neoadjuvantravina Perjeta’t, trastuzumabi ja dotsetakseeli.
In the TRYPHAENA trial, rash occurred in 36.8% of patients treated with neoadjuvant Perjeta + TCH and 20.0% of patients treated with neoadjuvant Perjeta, trastuzumab and docetaxel following FEC.
Uuringus TRYPHAENA tekkis lööve 36,8% patsientidest, kes said neoadjuvantravi Perjeta+TCH-ga, ning 20,0% patsientidest, kes said FEC-ravi järgselt neoadjuvantravina Perjeta’t, trastuzumabi ja dotsetakseeli.
In the TVC and TVC-naïve cohorts, the vaccine’s efficacy was demonstrated against high-grade cervical lesions at end of study (Table 5).
TVC ja TVC-naiivses kohordis näidati uuringu lõpus vaktsiini efektiivsust kõrge astme emakakaela kahjustuste vastu (Tabel 5).
In the TVC and TVC-naïve cohorts, the vaccine’s efficacy was demonstrated against high-grade cervical lesions at end of study (Table 5).
TVC ja TVC-naiivses kohordis näidati vaktsiini efektiivsust kõrge astme emakakaela kahjustuste vastu uuringu lõpus (Tabel 5).
In the two 12 weeks studies (Trials 1 and 2), 739 patients received ospemifene and 724 patients received placebo.
Kahes 12-nädalases uuringus (1. ja 2. uuring) sai 739 patsienti ospemifeeni ja 724 patsienti platseebot.
In the two clinical studies involving 209 patients, diabetic patients were exposed to NEVANAC treatment for 60 days or greater for the prevention of macular oedema post cataract surgery.
Kahes kliinilises uuringus, milles osales 209 patsienti, manustati diabeediga patsientidele NEVANAC’i 60 päeva jooksul või kauem, et ennetada katarakti operatsioonijärgset maakula ödeemi.
In the two clinical trials of patients with CDI, 47.9% (479/999) of patients (per protocol population) were ≥65 years of age and 27.5% (275/999) of patients were treated with concomitant antibiotics during the study period.
Kahes kliinilises uuringus CDI-patsientidega olid 47,9% (479/999) patsientidest (protokollijärgse rühma kohta) ≥65-aastased ja 27,5% (275/999) patsientidest raviti uuringuperioodi ajal samaaegselt ka teiste antibiootikumidega.
In the two double-blind, placebo–controlled phase 3 studies in Peyronie’s disease, 65.5% of Xiapex-treated patients developed penile haematoma and 14.5% developed penile ecchymosis.
Peyronie tõbe uurivas kahes III faasi topeltpimedas platseeboga kontrollitud uuringus tekkis 65,5%-l Xiapexiga ravitud patsientidest peenise hematoom ja 14,5%-l tekkis peenise ekhümoos.
In the two ongoing studies (ELT116826 and ELT116643), cytogenetic abnormalities have been detected in 4/28 (14%) and 4/62 (6%) subjects in each study.
Kahes käimasolevas uuringus (ELT116826 ja ELT116643) täheldati tsütogeneetilisi kõrvalkaldeid vastavalt 4/28 (14%) ning 4/62 (6%) uuringus osalenud patsientidest.
In the two other studies, Onduarp was more effective at reducing diastolic blood pressure than continued treatment with amlodipine alone: depending on the strengths of Onduarp and amlodipine, the fall in diastolic blood pressure was greater in patients taking Onduarp by between 1.4 mmHg and
Kahes teises uuringus vähendas Onduarp diastoolset vererõhku efektiivsemalt kui jätkuv ravi ainult amlodipiiniga: olenevalt Onduarpi ja amlodipiini annuse tugevusest alanes diastoolne vererõhk Onduarpi võtnud patsientidel 1,4–4,9 mmHg võrra rohkem.
In the two other studies, Rasagiline ratiopharm was given as ‘add-on’ to patients with later stage disease who were already being treated with levodopa, and compared with placebo and another medicine entacapone (also used as add-ons).
Kahes teises uuringus kasutati Rasagiline ratiopharmi lisaravimina hilisemas staadiumis haigusega patsientidele, kes juba võtsid levodopat, ning seda võrreldi platseebo ja entakapooniga, mida samuti kasutati lisaravimina.
In the two Phase 3 double-blind placebo controlled studies, most adverse reactions were local events of the penis and groin and the majority of these events were of mild or moderate severity, and most (79%) resolved within 14 days of the injection.
Kahes III faasi topeltpimedas platseebokontrolliga uuringus olid enamik kõrvaltoimetest peenise ja kubemega seotud lokaalsed nähud ning enamik nendest nähtudest olid kerge või keskmise raskusega ja suurem osa (79%) lahenes süstimisjärgse 14 päeva jooksul.
In the two Phase III studies in non-Hodgkin’s lymphoma and multiple myeloma patients (AMD3100-3101 and AMD3100-3102, respectively), a total of 301 patients were treated in the Mozobil and G-CSF group and 292 patients were treated in the placebo and G-CSF group.
Kahes III faasi uuringus mitte-Hodgkini lümfoomi ja hulgimüeloomiga patsientidel (vastavalt uuringud AMD3100-3101 ja AMD3100-3102) oli G-CSF-i ja Mozobil’i grupis 301 patsienti ning platseebo ja G-CSF-i grupis 292 patsienti.
In the two Phase III studies, 4 out of 563 (0.7%) patients in the 10 mg/kg group and 27 out of 559 (4.8%) patients in the 1 mg/kg group tested positive for persistent presence of anti-belimumab antibodies.
Kahes III faasi uuringus oli belimumabi vastaste antikehade leid püsivalt positiivne neljal patsiendil 563-st (0,7%) 10 mg/kg rühmas ja kahekümne seitsmel patsiendil 559-st (4,8%) 1 mg/kg rühmas.
In the two placebo-controlled phase III trials, infections were more often observed in patients treated with Stivarga as compared to patients receiving placebo (all grades: 31.0% vs.
Kahes platseeboga kontrollitud III faasi uuringus täheldati infektsioone sagedamini Stivarga-ravi saanud patsientidel, võrreldes platseebot saanud patsientidega (kõik astmed: 31,0% vs 14,4%).
In the two placebo-controlled phase III trials, tests on thyroid stimulating hormone (TSH) showed post baseline >ULN in 26.1% of patients treated with Stivarga and in 15.1% of patients receiving placebo.
Kahes platseeboga kontrollitud III faasi uuringus olid türeotropiini (TSH) analüüsid algväärtuse järgselt üle normväärtuse ülemise piiri (> ULN) 26,1% Stivarga-ravi saanud patsientidest ja 15,1% platseebot saanud patsientidest.
In the two placebo-controlled phase III trials, the overall incidence of hemorrhage was 19.3% in patients treated with Stivarga.
Kahes platseeboga kontrollitud III faasi uuringus oli verejooksude üldine esinemissagedus Stivarga- ravi saanud patsientidel 19,3%.
In the two primary efficacy studies of general populations, the mean per-subject proportion of successful intercourse attempts were 57 and 67% on tadalafil 5 mg, 50% on tadalafil 2.5 mg as compared to 31 and 37% with placebo.
Kahes primaarses üldpopulatsiooni efektiivsusuuringus oli keskmine õnnestunud suguühete proportsioon patsiendi kohta 57% ja 67% tadalafiil 5 mg ning 50% tadalafiil 2,5 mg puhul, võrrelduna 31 ja 37%- ga platseebo puhul.
In the two studies in urticaria, the decrease in symptom score after six weeks of treatment with Azomyr was 58 and 67%, compared with 40 and 33% in placebo-treated patients.
Nõgestõve kahes uuringus vähenes Azomyri kuuenädalase ravi järel sümptomite punktisumma tulemuselt 58% tulemusele 67%, platseeborühmas aga tulemuselt 40% tulemusele 33%.
In the two studies of brain and spine abnormalities taken together, scans taken with Optimark had a score increase of 0.63 points on average from a ‘baseline’ of 1.58 points without Optimark.
Aju- ja lülisamba häirete mõlemas uuringus suurenes Optimarkiga saadud kujutiste punktiarv keskmiselt 0,63 võrra (algne punktarv ilma Optimarkita oli 1,58).
In the two studies, NEVANAC cleared inflammation at day 14 post operation in 65% and 68% of patients compared to 25% and 35% of patients on vehicle.
Neis kahes uuringus paranes põletik 14. operatsioonijärgseks päevaks 65% ja 68% NEVANAC’i rühma patsientidest võrreldes 25% ja 35%-ga platseeborühmas.
In the two studies, the average amount of phosphate in the blood during treatments with Sevelamer carbonate Zentiva or Renagel was similar.
Mõlemas uuringus oli vere keskmine fosfaadisisaldus ravimitega Sevelamer carbonate Zentiva või Renagel ravimise ajal sarnane.
In the two surgeries that occurred during the study, Nuwiq was rated as excellent in preventing bleeding episodes.
Uuringu ajal toimunud kahe operatsiooni käigus hinnati Nuwiqi efektiivsust veritsusepisoodide ennetamisel suurepäraseks.
In the two-year extension of these studies
Nende uuringute
In the two-year placebo-controlled study, hypertension was reported as an adverse event in 6.5% of patients on fingolimod 0.5 mg and in 3.3% of patients on placebo.
Kaheaastases platseebo- kontrollitud uuringus kirjeldati hüpertensiooni kõrvaltoimena 6,5% 0,5 mg fingolimoodiga ja 3,3% platseeboga ravi saanud patsientidest.
In the twoplacebo-controlled studies adverse events were generally mild to moderate in severity.
Kahes platseeboga kontrollitud uuringus olid kõrvaltoimed raskusastmelt tavaliselt kerged kuni mõõdukad.
In the Tyverb plus capecitabine arm 8 patients (3.2%) experienced CNS as site of first progression, compared with 12 patients (4.8%) in the trastuzumab plus capecitabine arm.
Tyverb’i ja kapetsitabiini kombinatsiooni harus tekkisid haiguse esimese progresseerumise korral kesknärvisüsteemi metastaasid 8 patsiendil (3,2%) võrreldes 12 patsiendiga (4,8%) trastuzumabi ja kapetsitabiini harus.
In the unadjuvanted control group, as well as in the adjuvant control group, all animals died or had to be euthanized as they were moribund, three to four days after the start of challenge.
Kõik loomad, kes kontrollgrupis said mitte- adjuveeritud vaktsiini või ainult adjuvanti surid või surmati nad surmaeelse seisundi tõttu kolm kuni neli päeva pärast viiruse manustamist.
In the unlikely event of a radiation overdose being administered with LeukoScan [99mTc], the absorbed dose to the patient may be reduced by increased oral or intravenous intake of fluids to promote excretion of the radiolabel.
Kui peaks esinema juhuslik radioaktiivse LeucoSan’i üleannustamise juhtum, saab patsiendi organismi imendunud annust vähendada suukaudse rohke suukaudse või intravenoosse vedeliku manustamisega ja sellega soodustada isotoobi eritumist.
In the unlikely event of the administration of a radiation overdose with LeukoScan, the absorbed dose to the patient may be reduced by increased oral or intravenous intake of fluids to promote excretion of the radiolabel.
Kui peaks esinema juhuslik radioaktiivse LeucoSani üleannustamise juhtum, saab patsiendi organismi imendunud annust vähendada rohke suukaudse või intravenoosse vedeliku manustamisega ja sellega soodustada isotoobi eritumist.
In the US study, a total of 49 subjects with primary immunodeficiency syndromes aged between 5 and 72 years old were treated with Hizentra for up to 15 months.
USA-s korraldati uuring, kus osales 49 esmase immuunpuudulikkuse sündroomiga patsienti vanuses 5 kuni 72 aastat, keda raviti Hizentra’ga kuni 15 kuud.
In the USA, generalised vaccination with Prevenar using a four-dose series in infants and a catch-up programme for children up to 5 years of age was introduced in 2000.
Ameerika Ühendriikides alustati 2000. aastal üldist vaktsineerimist Prevenar’iga, kasutades imikutel neljaannuselist vaktsineerimist ja kuni 5-aastastel lastel hilisemat programmi.
In the vandetanib arm, a total of 73 (32%) patients progressed: 64 (28%) by response evaluation criteria in solid tumours (RECIST) progression and 9 (4%) by death in the absence of progression.
Vandetaniibirühmas progresseerus haigus 73 patsiendil (32%); 64-l (28%) progresseerus vastavalt RECIST (response evaluation criteria in solid tumours) kriteeriumidele ja 9 (4%) patsienti oli surnud ilma haiguse edasise levikuta.
In the varenicline group compared to placebo, a higher proportion of subjects reported suicidal ideation or behaviour prior to enrolment (lifetime history) and after the end of active treatment period (on Days 33 to 85 after the last dose of treatment).
Võrreldes platseeborühmaga teatas suurem hulk varenikliinirühma kuulunud uuritavatest enne uuringusse kaasamist (eluanamnees) ja pärast aktiivse raviperioodi lõppu (33. kuni 85. päeval pärast ravi viimast annust) suitsiidimõtteid või - käitumist.
In the varenicline group compared to placebo, a higher proportion of subjects reported suicidal ideation or behaviour prior to enrolment (lifetime history) and after the end of active treatment period (on Days 33 to 85 after the last dose of treatments ).
Võrreldes platseeborühmaga teatas suurem hulk varenikliinirühma kuulunud uuritavatest enne uuringusse kaasamist (eluanamnees) ja pärast aktiivse raviperioodi lõppu (33. kuni 85. päeval pärast ravi viimast annust) suitsiidimõtteid või -käitumist.
in the veins (thrombosis)
Veenides (tromboos)
In the veins, particularly of the legs (deep vein thrombosis)
Veenides, eriti jalgade veenides (süvaveeni tromboos)
In the very elderly (≥75 years) who received Abraxane and gemcitabine, there was a higher incidence of serious adverse reactions and adverse reactions that led to treatment discontinuation including haematologic toxicities, peripheral neuropathy, decreased appetite and dehydration.
Väga eakatel (≥ 75-aastastel) patsientidel, keda raviti Abraxane’i ja gemtsitabiiniga, esines sagedamini tõsiseid kõrvaltoimeid ja kõrvaltoimeid, mille tõttu tuli ravi katkestada, sealhulgas hematoloogilist toksilisust, perifeerset neuropaatiat, isu vähenemist ja dehüdratsiooni.
In the VIBRANT study, the primary efficacy endpoint was the proportion of patients who gained at least 15 letters in BCVA at week 24 compared to baseline and the Eylea group wassuperior to laser control.
VIBRANT uuringus oli esmaseks tulemusnäitajaks patsientide hulk, kelle parim korrigeeritud nägemisteravus (BCVA) paranes 24. nädalaks algnäitajatega võrreldes vähemalt 15 tähemärgi võrra.
In the ViraferonPeg combination trial, 1,530 naïve patients were treated for one year with one of the following combination regimens:
ViraferonPeg’i kombinatsiooniuuringus raviti 1530 varem ravi mittesaanud patsienti 1 aasta jooksul ühega järgnevatest kombinatsioonidest:
In the ViraferonPeg monotherapy trial, a total of 916 naïve chronic hepatitis C patients were treated with ViraferonPeg (0.5, 1.0 or 1.5 micrograms/kg/week) for one year with a follow-up period of six months.
ViraferonPeg’i monoteraapia uuringus raviti kokku 916 varem ravi mittesaanud kroonilise C-hepatiidi patsienti ViraferonPeg’iga (0,5; 1,0 või 1,5 μg/kg/nädalas) ühe aasta jooksul, millele järgnes 6-kuuline jälgimisperiood.
In the virologic failures of the ARTEMIS trial no cross-resistance with other PIs was observed.
ARTEMIS-uuringus ilmnenud viroloogiliste ebaõnnestumiste puhul ei täheldatud ühtegi ristresistentsuse juhtu teiste proteaasiinhibiitoritega.
In the VIVIDDME and the VISTADME studies, a statistically significant greater mean decrease in CRT from baseline to week 52 was observed in patients treated with Eylea than with the laser control, -
VIVIDDME ja VISTADME uuringutes täheldati 52. nädalal Eylea’ga ravitud patsientidel statistiliselt oluliselt suuremat CRT keskmist vähenemist, kui laseri kontroll-rühmades (vastavalt -192,4 ja
In the VIVIDDME and VISTADME studies, 36 (9%) and 197 (43%) patients received prior anti-VEGF therapy, respectively, with a 3-month or longer washout period.
VIVIDDME ja VISTADME uuringutes said vastavalt 36 (9%) ja 197 (43%) patsienti eelnevat anti-VEGF- ravi, mille manustamine lõpetati vähemalt 3 kuud enne uuringu algust.
In the week 96 pooled resistance analysis for patients receiving emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate + rilpivirine hydrochloride in the Phase III clinical studies C209 and C215, there were 78 virologic failure patients with genotypic resistance information available for 71 of those patients.
III faasi kliinilistes uuringutes C209 ja C215 emtritsitabiini/tenofoviirdisoproksiilifumaraati + rilpiviriinvesinikkloriidi saanud patsientide 96. nädalal teostatud resistentsuse koondanalüüsis oli 78 patsienti, kes ei saavutanud viroloogilist vastust ja genotüüpne resistentsusinfo on nendest patsientidest 71 kohta.
In the week 96 pooled resistance analysis of the Phase III trials (ECHO and THRIVE), 42 out of 86 subjects with virologic failure on rilpivirine showed treatment-emergent resistance to rilpivirine (genotypic analysis).
III faasi uuringute (ECHO ja THRIVE) 96. nädala koondatud resistentsuse analüüsis esines 42 viroloogilise ebaõnnestumisega rilpiviriini saaval patsiendil 86-st ravist sõltuv resistentsus rilpiviriini suhtes (genotüübi analüüs).
In the younger age groups (2-6 years and 7-11 years), total clearance was higher compared with that in adolescents, resulting in a lower level of exposure (AUC and Cmax) and elimination half-life.
Nooremates vanuserühmades (2…6- ning 7…11-aastased) oli kogukliirens suurem kui teismelistel, mille tulemusena olid ekspositsiooni (AUC ja Cmax) väärtused madalamad ning eliminatsiooni poolväärtusaeg lühem.
In the zoledronic acid -treated group, statistically significant improvement in pain scores (using the Brief Pain Inventory, BPI) was seen at 4 weeks and at every subsequent time point during the study, when compared to placebo (Figure 1).
Zoledroonhappe ravi saanud grupis leiti valu skooride statistiliselt oluline paranemine (kasutati valu hindamise lühiankeeti BPI, Brief Pain Inventory), mis oli täheldatav nelja nädala järel ning see oli jätkuvalt platseebost parem kõikides uuringu vaheetappides (vt joonis 1).
In the “crimped area” on either side of the ampoule tail
Ampulli alumise osa „kokkupressitud” alal
In the “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) trial in patients 50 years and older, who recently experienced stroke, an increased incidence of sepsis was noted for telmisartan compared with placebo, 0,70 % vs.
Uuringus Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes (Profülaktika režiim teise ajuinfarkti efektiivseks vältimiseks) (PRoFESS), milles osalesid vähemalt 50-aastased patsiendid, kel oli hiljuti esinenud ajuinfarkt, täheldati telmisartaanravi puhul suuremat sepsise esinemissagedust kui platseebo puhul – 0,70% vs 0,49% [RR (suhteline risk) 1,43 (95% usaldusintervall 1,00...2,06)].
In the “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) trial in patients 50 years and older, who recently experienced stroke, an increased incidence of sepsis was noted for telmisartan compared with placebo, 0.70 % vs.
50-aastastel ja vanematel hiljuti insuldi saanud patsientidel läbi viidud uuringus “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) täheldati telmisartaaniga sepsise esinemissageduse suurenemist võrreldes platseeboga, 0,70% vs.
In theAPC trial, there was a dose-related increase in the composite endpoint of cardiovascular death, myocardial infarction, or stroke (adjudicated) with celecoxib compared to placebo over 3 years of treatment.
APC uuringus esines 3-aastase ravi jooksul tselekoksiibi kasutamisel annusest sõltuv kardiovaskulaarsete surmade, müokardiinfarktide või insuldi kombineeritud tulemusnäitaja (koondatud) esinemissageduse suurenemine võrreldes platseeboga.
In these 52 week duration studies, patients received treatment for 12 weeks, followed by a 40 week non-treatment phase.
Nendes 52-nädalase kestusega uuringutes said patsiendid ravi 12 nädala jooksul, millele järgnes 40-nädalane ravivaba periood.
In these cases it is therefore recommended that the Zonegran total dose should be rounded up or down to the nearest available dose that can be achieved with commercially available tablet strengths of Zonegran (25 mg, 50 mg, 100 mg and 300 mg).
Sel juhul on soovitatav Zonegrani koguannus ümardada lähima väiksema või suurema annuseni, mida on võimalik saavutada Zonegrani saadaolevate tablettide tugevustega (25 mg, 50 mg, 100 mg ja 300 mg).
In these cases, epoetin alfa is used to replace the missing hormone or to increase red blood cell counts.
Sellistel juhtudel kasutatakse alfaepoetiini puuduva hormooni asendamiseks või erütrotsüütide sisalduse suurendamiseks veres.
In these cases, if clinically appropriate, higher cut-off levels of platelet count for dose reduction (200 x 109/l) and treatment interruption (400 x 109/l) may be considered according to medical judgement.
Sellistel juhtudel võib kliinilise põhjendatuse korral vastavalt arsti hinnangule kaaluda kõrgemaid trombotsüütide arvu piirväärtusi annuse vähendamiseks (200 x 109/l) ja ravi katkestamiseks (400 x 109/l).
In these cases, it is also recommended to check renal function before initiating treatment with metformin.
Neil juhtudel on soovitatav enne metformiinravi alustamist kontrollida neerufunktsiooni.
In these cases, Perjeta is used together with trastuzumab and docetaxel (other cancer medicines).
Sellistel juhtudel kasutatakse Perjetat koos trastusumaabi ja dotsetakseeliga (samuti vähiravimid).
In these cases, Perjeta is used with trastuzumab and chemotherapy.
Sellistel juhtudel kasutatakse Perjetat koos trastusumaabi ja keemiaraviga.
In these cases, the dose of ciclosporin should be gradually reduced to zero over four to eight weeks, and the dose of Rapamune increased to obtain blood levels of sirolimus of about 12 to 20 ng/ml.
Sellistel juhtudel tuleb tsüklosporiini annust vähendada nelja kuni kaheksa nädala jooksul järk-järgult nullini ning Rapamune annust suurendada, et saavutada siroliimuse sisalduseks veres ligikaudu 12–20 ng/ml.
In these cases, the patients were generally asymptomatic without clinical sequelae and liver function returned to normal after discontinuation of treatment.
Sellistel juhtudel on patsiendid olnud üldjoontes asümptomaatilised ilma kliiniliste tagajärgedeta ja maksafunktsiooni testide tulemused on peale ravi katkestamist taas normaliseerunud.
In these cases, treatment should be discontinued (see section 4.3).
Sellisel juhul tuleb ravi lõpetada (vt lõik 4.3).
In these cases, treatment should be discontinued (see section 4.3).
Sellistel juhtudel tuleks ravi lõpetada (vt lõik 4.3).
In these children, the use of Diacomit will be done under the close supervision of the doctor.
Need lapsed tohivad stiripentooli tarvitada ainult arsti aktiivse järelevalve all.
In these circumstances pertussis vaccination should be discontinued and the vaccination should be continued with diphtheria-tetanus, hepatitis B and polio vaccines.
Sellistel juhtudel tuleb läkaköhavaktsiin ära jätta ning jätkata vaktsinatsioone vaid difteeria-teetanuse, hepatiit B ja poliovaktsiiniga.
In these clinical studies patients had active viral replication (HBV DNA ≥ 100,000 copies/ml) and elevated ALT levels (≥ 1.2 x Upper Limit of Normal (ULN)).
Nendes kliinilistes uuringutes esines patsientidel aktiivne viiruse replikatsioon (HBV DNA ≥100000 koopiat/ml) ja suurenenud ALAT sisaldus (≥1,2 x normivahemiku ülempiir (Upper Limit of Normal – ULN)).
In these clinical studies, the animal owners gave Zubrin to their dogs, once daily at a dose of 10 mg per kg dog’s bodyweight with or without food.
Nendes kliinilistes uuringutes andsid loomaomanikud oma koerale Zubrinit 10 mg 1 kg kehakaalu kohta üks kord ööpäevas, koos toiduga või ilma.
In these clinical studies, the injectable vaccines were given at different injection sites.
Kliinilistes uuringutes kasutati vaktsiinide manustamiseks erinevaid süstekohti.
In these clinical studies, the median time to onset of the first occurrence of haemorrhagic events was 94 days in both studies for the combination of trametinib and dabrafenib.
Nendes kliinilistes uuringutes oli keskmine aeg esimese verejooksu tekkeni 94 päeva mõlemas uuringus trametiniibi ja dabrafeniibi kombinatsiooni kasutamisel.
In these clinical trials, clinically significant increases (greater than 3 x Upper Limit of Normal) in serum alanine aminotransferase (ALT), along with clinically significant increases (greater than 2 x Upper Limit of Normal) in serum total bilirubin were observed in 3 patients treated with tolvaptan.
Nendes kliinilistes uuringutes täheldati kolmel tolvaptaaniga ravitud patsiendil seerumi alaniini aminotransferaasi (ALAT) taseme kliiniliselt olulist tõusu (rohkem kui 3 × üle normaalse taseme ülempiiri) koos seerumi üldbilirubiini taseme kliiniliselt olulise tõusuga (rohkem kui 2 × üle normaalse taseme ülempiiri).