natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After 52 weeks of treatment, LVM decreased from baseline in all 12 patients with available data and was within normal limits in 6 of 12 patients.
Pärast 52-nädalast ravi vähenes LVM võrreldes algtasemega kõigil 12 patsiendil, kelle andmed olid kättesaadavad, ja jõudis normi piiridesse 6 patsiendil 12-st.
After 52 weeks of treatment, LVM decreased from baseline in all 14 patients with available data and was within normal limits in 3 of 14 patients.
Pärast 52-nädalast ravi vähenes LVM, võrreldes algtasemega kõigil 14 patsiendil, kelle andmed olid kättesaadavad, ja jõudis normi piiridesse 3 patsiendil 14-st.
After 52 weeks, the saxagliptin and glipizide groups had similar mean reductions from baseline in HbA1c in the per-protocol analysis (-0.7% vs. -0.8%, respectively, mean baseline HbA1c of 7.5% for both groups).
52. nädala järel langesid nii saksagliptiini kui glipitsiidi rühmas HbA1c väärtused võrdselt võrreldes algtasemega protokollijärgses analüüsis (vastavalt -0,7% ja -0,8%, mõlema rühma keskmine HbA1c algväärtus 7,5%).
After 52 weeks, the saxagliptin and glipizide groups had similar mean reductions from baseline in HbA1c in the per-protocol analysis (-0.7% vs. –0.8%, respectively, mean baseline HbA1c of 7.5% for both groups).
52. nädala järel langes nii saksagliptiini kui glipitsiidi rühmas HbA1c väärtused võrdselt võrreldes algtasemega protokollijärgses analüüsis (vastavalt -0,7% ja –0,8%, mõlema rühma keskmine HbA1c algväärtus 7,5%).
After 54 weeks, the mean reduction from baseline in HbA1c was -0.76 % with sitagliptin and -0.64 % with glipizide (Per- Protocol Analysis).
54 nädala pärast oli algse HbA1c keskmine vähenemine -0,76% sitagliptiini puhul ja -0,64% glipisiidi puhul (protokollijärgne analüüs).
After 56 weeks of treatment in subjects with type 2 diabetes (NB-304), naltrexone / bupropion exhibited improvements in glycaemic control parameters compared to placebo (Table 4).
Pärast 56-nädalast ravi esines naltreksooni/bupropiooni saanud II tüübi diabeediga (NB-304) osalejatel glükeemilise kontrolli näitajate paranemist võrreldes platseeboga (tabel 4).
After 6 months of maintenance treatment in patients with moderate to severe RLS, the baseline IRLS score improved from 30.7 to 20.7 for placebo and from 30.2 to 13.8 for rotigotine.
Peale 6-kuulist säilitusravi mõõduka kuni raske rahutute jalgade sündroomiga patsientidel muutus algtaseme IRLS platseebogrupis 30,7-lt 20,7-ni ja rotigotiini-grupis 30,2-lt 13,8-ni.
After 6 months of therapy there was a significant reduction in pain in the Replagal treated patients compared with placebo (p=0.021), as measured by the Brief Pain Inventory (a validated pain measurement scale).
Pärast 6-kuulist ravi vähenes vastavalt Brief Pain Inventory’ga (kinnitatud valu mõõteskaala) mõõtmisele Replagal’iga ravitud patsientidel võrreldes platseeboga oluliselt valu (p=0,021).
After 6 months of weekly treatment with Somatropin Biopartners, there was a statistically significant reduction of 1.6 kg in fat mass in the Somatropin Biopartners group compared to the placebo group.
Pärast 6 kuud kestnud iganädalast ravi Somatropin Biopartners’iga täheldati statistiliselt märkimisväärset rasvamassi vähenemist 1,6 kg võrra Somatropin Biopartners’i rühmas võrreldes platseebo rühmaga.
After 6 months, patients in the sham-control arms switched to 0.5 mg ranibizumab
6 kuu pärast viidi platseeborühmade patsiendid üle 0,5 mg ranibizumabile.
After 7 days the percentage of patients experiencing complete relief from acid regurgitation was between 61.5% and 84.4%, after 14 days between 67.7% and 90.4%, and after 28 days between 75.2% and
Pärast 7-päevast ravi vabanes happelise regurgitatsiooni sümptomitest täielikult vahemikus 61,5% kuni 84,4% patsientidest, pärast 14-päevast ravi vahemikus 67,/% kuni 90,4% patsientidest ja pärast 28-päevast ravi vahemikus 75,2% kuni 94,5% patsientidest.
After 7 days, the dose is increased to the recommended dose of 240 mg twice a day.
Annust suurendatakse 7 päeva pärast soovitusliku annuseni 240 mg kaks korda ööpäevas.
After 7 days, the recommended dose of Invirase is 1,000 mg two times daily with ritonavir 100 mg two times daily in combination with other antiretroviral agents.
7 päeva möödumisel on Invirase soovituslik annus 1000 mg kaks korda ööpäevas koos ritonaviiriga 100 mg kaks korda ööpäevas koos teiste retroviirusvastaste ainetega.
After 7 days, the recommended dose of Invirase is 1000 mg two times daily with ritonavir 100 mg two times daily in combination with other antiretroviral agents.
7 päeva pärast on soovitatav Invirase annus 1000 mg kaks korda päevas koos 100 mg ritonaviiriga kaks korda päevas kombinatsioonis teiste retroviirusevastaste ravimitega.
After 72 weeks of blinded randomized treatment, each subject could switch to open-label tenofovir disoproxil fumarate treatment up to week 192.
Pärast 72 nädalat kestnud pimendatud randomiseeritud ravi võisid kõik patsiendid üle minna avatud uuringus tenofoviirdisoproksiilfumaraatravile kuni 192. nädalani.
After 8 weeks of treatment, each of the combination treatments was statistically significantly superior to amlodipine monotherapy in reducing diastolic and systolic blood pressure (11.1/9.2 mmHg, 11.3/ 9.3 mmHg with 40 mg/10 mg, 80 mg/10 mg versus 7.4/6.5 mmHg with amlodipine 10 mg) and higher diastolic blood pressure normalisation rates compared to monotherapy were achieved (63.7 %, 66.5 % with
Pärast 8 ravinädalat oli kumbki kombinatsioon statistiliselt oluliselt parem süstoolse ja diastoolse vererõhu langetamises (11,1/9,2 mmHg ja –11,3/9,3 mmHg vastavalt 40 mg/10 mg ja 80 mg/10 mg puhul versus –7,4/6,5 mmHg amlodipiini 10 mg puhul) ning saavutati suuremad diastoolse vererõhu normaliseerumise suhtarvud, võrreldes monoteraapiaga (63,7% ja 66,5% kombinatsioonidega
After 8 weeks of treatment, each of the combination treatments was statistically significantly superior to amlodipine monotherapy in reducing diastolic and systolic blood pressure (11.1/9.2 mmHg, 11.3/9.3 mmHg with 40 mg/10 mg, 80 mg/10 mg versus 7.4/6.5 mmHg with amlodipine 10 mg) and higher diastolic blood pressure normalisation rates compared to monotherapy were achieved (63.7 %, 66.5 % with
Pärast 8 ravinädalat oli kumbki kombinatsioon statistiliselt oluliselt parem süstoolse ja diastoolse vererõhu langetamises (11,1/9,2 mmHg ja –11,3/9,3 mmHg vastavalt 40 mg/10 mg ja 80 mg/10 mg puhul versus –7,4/6,5 mmHg amlodipiini 10 mg puhul) ning saavutati suuremad diastoolse vererõhu normaliseerumise suhtarvud, võrreldes monoteraapiaga (63,7% ja 66,5% kombinatsioonidega
After 8 weeks of treatment, each of the combinations was statistically significantly superior to both amlodipine monotherapy doses in reducing systolic and diastolic blood pressures (13.6/9.4 mmHg,
Pärast 8 ravinädalat oli kumbki kombinatsioon statistiliselt oluliselt parem süstoolse ja diastoolse vererõhu langetamises (-13,6/-9,4 mmHg ja -15,0/-10,6 mmHg 40 mg/5 ja 80 mg/5 mg puhul versus
After 96 weeks of Atripla treatment, HIV-1 RNA plasma concentrations remained
Pärast 96-nädalast ravi Atriplaga püsis HIV-1 RNA plasmakontsentratsioon tasemel < 50 koopiat/ml 82% patsientidest ning
After a 2-dose or a 3-dose primary series vaccination with Vaxelis , a booster dose should be given at least 6 months after the last priming dose.
Pärast 2 või 3 annusega esmavaktsineerimistsüklit Vaxelis’ega tuleb revaktsineerimisannus manustada vähemalt kuus kuud pärast viimast esmasannust.
After a 3, 5, 12 months schedule, immune responses were compatible with the sought clinical protection and of the same magnitude as those reported previously for HEXAVAC or other licensed combination vaccines during the second year of life
Pärast 3, 5, 12 kuu ajakava olid immuunvastused vastavuses soovitud kliinilise kaitsega ja samas suurusjärgus, kui on varem teatatud HEXAVAC’i või muude litsentseeritud kombineeritud vaktsiinide kohta teisel eluaastal.
After a 30 second rest period, repeat the penile modeling technique for a total of 3 modeling attempts at 30 seconds for each attempt.
Pärast 30-sekundilist puhkeperioodi korrake peenise vormimise tehnikat kokku 3 vormimiskatsega, millest iga katse kestab 30 sekundit.
After a 4-14 days screening period on their usual PEP, patients received Enzepi at individually titrated doses ranging between 2,300 and 10,000 lipase units per kg body weight per day, with a mean of approximately 5,000 lipase units per kg body weight per day (not to exceed 2,500 lipase units per kilogram per meal) for 14 days.
Pärast 4…14päevast skriininguperioodi nende tavalise pankrease ensüümi preparaadiga manustati patsientidele Enzepi’t 14 päeva jooksul individuaalselt tiitritud annustes vahemikus 2300 kuni 10 000 lipaasi ühikut/kg kehakaalu kohta ööpäevas, keskmiselt ligikaudu 5000 lipaasi ühikut/kg kehakaalu kohta ööpäevas (ületamata 2500 lipaasi ühikut/ kilogrammi kohta igal toidukorral).
After a 400/100 mg 14C-darunavir with ritonavir dose, approximately 79.5% and 13.9% of the administered dose of 14C-darunavir could be retrieved in faeces and urine, respectively.
Pärast 400/100 mg 14C-märgistatud darunaviir koos ritonaviiriga annuse manustamist leiti ligikaudu 79,5% ja 13,9% 14C-darunaviiri manustatud annusest vastavalt roojas ja uriinis.
After a 5 day treatment of repaglinide (2 mg x 3/day) in patients with a severe impaired renal function (creatinine clearance: 20-39 ml/min.), the results showed a significant 2-fold increase of the exposure (AUC) and half-life (t1/2) as compared to patients with normal renal function.
Pärast raske neerupuudulikkusega patsientide (kreatiniini kliirens 20-39 ml/min) 5-päevast ravi repagliniidiga (2 mg 3 korda ööpäevas) näitasid tulemused AUC ja poolväärtusaja (t½) olulist 2- kordset tõusu, võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientide näitudega.
After a 5 day treatment of repaglinide (2 mg x 3/day) in patients with a severe impaired renal function (creatinine clearance: 20-39 ml/min.), the results showed a significant 2-fold increase of the exposure (AUC) and half-life (t1/2) as compared to patients with normal renal function.
Pärast raske neerupuudulikkusega patsientide (kreatiniini kliirens 20...39 ml/min) 5-päevast ravi repagliniidiga (2 mg 3 korda ööpäevas) näitasid tulemused AUC ja poolväärtusaja (t1/2) olulist 2- kordset tõusu, võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientide näitudega.
After a 600 mg abacavir tablet dose, the mean (CV) abacavir Cmax was approximately 4.26 g/ml (28%) and the mean (CV) AUC was 11.95 g.h/ml (21%).
Pärast abakaviiri 600 mg tableti manustamist oli abakaviiri keskmine (CV) Cmax ligikaudu 4,26 g/ml (28%) ja keskmine (CV) AUC 11,95 g.h/ml (21%).
After a bleeding episode during prophylaxis, patients should maintain their prophylaxis regimen as closely as possible, with 2 doses of IDELVION being administered at least 24 hours apart but longer as deemed suitable for the patient.
Pärast profülaktilise ravi ajal tekkinud veritsusepisoodi peaksid patsiendid säilitama võimalikult sarnase profülaktilise raviskeemi, manustades kaks annust IDELVION’i vähemalt 24-tunniste intervallidega, aga kui patsiendile sobilikuks peetakse, siis pikema intervalliga.
After a few seconds, an aerosol mist will begin to flow into the aerosol chamber of the Zirela Nebuliser Handset.
Mõne sekundi pärast hakkab aerosool Zirela käsinebulisaatori aerosoolikambrisse voolama.
After a fourth dose given at month 12, the incidence of systemic and local adverse reactions was comparable to that seen after vaccination at 0, 7, 21 days.
Pärast neljanda annuse manustamist 12. kuul oli süsteemsete ja lokaalsete kõrvaltoimete esinemissagedus võrreldav kõrvaltoimetega, mida täheldati pärast vaktsiini manustamist päevadel 0, 7, 21.
After a heart attack (myocardial infarction)
Pärast infarkti (südamelihase infarkt)
After a mean follow up of 2 years, the trial met its primary safety endpoint demonstrating saxagliptin does not increase the cardiovascular risk in patients with type 2 diabetes compared to placebo when added to current background therapy.
Pärast keskmiselt 2-aastast jälgimist jõudis uuring esmase ohutusalase tulemusnäitaja täitmiseni ning tulemused kinnitasid, et olemasolevale baasravile lisatud saksagliptiin ei tõsta kardiovaskulaarset riski II tüüpi suhkurtõve patsientidel võrreldes platseeboga.
After a median follow-up of 12 months, the hazard ratio (HR) for disease free survival (DFS) was 0.54 (95 % CI 0.44, 0.67) which translates into an absolute benefit, in terms of a 2-year disease-free survival rate, of 7.6 percentage points (85.8 % versus 78.2 %) in favour of the Herceptin arm.
Mediaanse 12-kuulise järelkontrolli järel oli haigusvaba elulemuse riskisuhe (HR) 0,54 (95% CI 0,44, 0,67), mis on tõlgendatav absoluutseks kasuks, mis 2-aastase haigusvaba elulemuse puhul tähendab 7,6-protsendilist erinevust (85,8% versus 78,2%) Herceptin’i rühma kasuks.
After a median follow-up of 12 months, the hazard ratio (HR) for disease free survival (DFS) was 0.54 (95 % CI 0.44, 0.67) which translates into an absolute benefit, in terms of a 2-year disease-free survival rate, of 7.6 percentage points (85.8 % versus 78.2 %) in favour of the Herceptin arm.
Mediaanse 12-kuulise järelkontrolli järel oli haigusvaba elulemuse riskisuhe 0,54 (95% CI 0,44…0,67), mis on tõlgendatav absoluutseks kasuks, mis 2-aastase elulemuse puhul tähendab 7,6-protsendilist erinevust (85,8% versus 78,2%) Herceptin’i grupi kasuks.
After a median observation time of 25 months from randomization, maintenance therapy with MabThera resulted in a clinically relevant and statistically significant improvement in the primary endpoint of investigator assessed progression-free survival (PFS) as compared to observation in patients with previously untreated follicular lymphoma (Table 4).
Pärast keskmist 25-kuulist vaatlusperioodi alates randomiseerimisest oli MabThera säilitusravi tulemusena saavutatud esmase tulemusnäitaja – uurija poolt hinnatud progressioonivaba elulemuse (PFS) – kliiniliselt ja statistiliselt oluline paranemine võrreldes vaatlusgrupiga eelnevalt ravimata follikulaarse lümfoomiga patsientidel (tabel 4).
After a median observation time of 25 months from randomization, maintenance therapy with MabThera resulted in a clinically relevant and statistically significant improvement in the primary endpoint of investigator assessed progression-free survival (PFS) as compared to observation in patients with previously untreated follicular lymphoma (Table 5).
Pärast keskmist 25-kuulist vaatlusperioodi alates randomiseerimisest oli MabThera säilitusravi tulemusena saavutatud esmase tulemusnäitaja – uurija poolt hinnatud progressioonivaba elulemuse (PFS) – kliiniliselt ja statistiliselt oluline paranemine võrreldes vaatlusgrupiga eelnevalt ravimata follikulaarse lümfoomiga patsientidel (tabel 5).
After a median observation time of 31 months for patients randomised to the induction phase, R-CHOP significantly improved the outcome of patients with relapsed/refractory follicular lymphoma when compared to CHOP (see Table 6).
Pärast keskmist 31-kuulist vaatlusperioodi oli induktsioonifaasi randomiseeritud patsientidel R-CHOP oluliselt parandanud retsidiveerunud/ravile resistentse follikulaarse lümfoomi ravitulemust võrreldes CHOP’iga (vt tabel 6).
After a minimum of 52 weeks, 16 of these 18 patients were enrolled in an extension study to receive continued treatment at the same dose for a total duration of up to three years (150 weeks).
Pärast minimaalselt 52 nädalat kaasati 16 patsienti nendest 18 patsiendist laiendatud uuringusse, mille käigus nad said samas annuses jätkuvat ravi kokku kuni kolm aastat (150 nädalat).
After a minimum of 60 months follow-up the cumulative rate of permanent discontinuation due to grade 3 or 4 myelosuppression was 2.3%.
60 kuud kestnud jälgimisel oli 3. või 4. astme müelosupressiooni tõttu ravi lõpetanuid kumulatiivselt 2,3%.
After a minimum of 60 months follow-up the cumulative rates for rash (14%), musculoskeletal pain (14%), headache (13%), fatigue (11%), nausea (10%), myalgia (7%), vomiting (5%), and muscle inflammation or spasms (5%) increased by  3%.
Vähemalt 60 kuud kestnud jälgimisel suurenes nahalööbe (14%), lihase- ja luuvalu (14%), peavalu (13%), väsimuse (11%), iivelduse (10%), müalgia (7%), oksendamise (5%) ja lihaspõletiku või spasmide (5%) kumulatiivne esinemissagedus  3% võrra.
After a minimum of 60 months follow-up, the cumulative discontinuation rates were 14% and 7%, respectively.
Vähemalt 60 kuud kestnud jälgimisel oli ravi katkestamise kumulatiivne määr vastavalt 14% ja 7%.
After a number of rounds of replication genomic instability can reach insupportable levels and result in cancer cell death, as cancer cells have a high DNA damage load relative to normal cells.
Pärast paljusid replikatsiooniringe võib genoomiline ebastabiilsus saavutada talumatud tasemed ning põhjustada vähiraku surma, kuna vähirakkudel on suur DNA kahjustuse koormus, võrreldes normaalsete rakkudega.
After a one-hour intravenous infusion, asparaginase activity was detected for at least 15 days after the first treatment with Oncaspar.
Pärast ühetunnist intravenoosset infusiooni tuvastati asparaginaasi toimet vähemalt 15 päeva pärast esimest ravi Oncaspariga.
After a primary vaccination with 2 doses of HEXAVAC (e.g 3, 5 months), a booster dose must be given between 11 and 13 months of age; after a primary vaccination with 3 doses of Hexavac (e.g.
Pärast esmast vaktsineerimist HEXAVAC’i 2 annusega (s.t 3., 5. elukuul) tuleb revaktsineerida 11. kuni 13. elukuul; pärast esmast vaktsineerimist HEXAVAC’i 3 annusega (s.t 2., 3., 4. elukuul; 2., 4.,
After a single 250 mg dose in subjects with severe renal impairment (CLcr <30 mL/min) not requiring peritoneal dialysis or haemodialysis, crizotinib AUC and Cmax increased by 79% and 34%, respectively, compared to those with normal renal function.
Pärast 250 mg üksikannuse manustamist raske neerukahjustusega (CLcr < 30 ml/min) patsientidel, kes ei vaja peritoneaaldialüüsi või hemodialüüsi, suurenesid krisotiniibi AUC ja Cmax vastavalt 79% ja 34% võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientidel.
After a single 800 mg oral dose of 14C-boceprevir, the most abundant circulating metabolites were a diasteriomeric mixture of ketone-reduced metabolites with a mean exposure approximately 4fold greater than that of boceprevir.
Pärast ühekordset 800 mg 14C-botsepreviiri suukaudse annuse manustamist oli kõige suurema ringlusega metaboliidiks ketoonredutseeritud metaboliitide diastereomeerne segu, mille keskmine toime oli botsepreviiri omast ligikaudu 4 korda suurem.
After a single 90 mg dose of [14C]-ledipasvir in healthy subjects, the blood to plasma ratio of [14C]-radioactivity ranged between 0.51 and 0.66.
Pärast ühekordse 90 mg [14C]- ledipasviiri annuse manustamist tervetele osalejatele oli [14C]-radioaktiivsuse vere/plasma suhe vahemikus 0,51…0,66.
After a single dose of 14C-labelled telmisartan the glucuronide represents approximately 11 % of the measured radioactivity in plasma.
Pärast 14C-märgistatud telmisartaani ühekordset annust moodustab glükuroniid ligikaudu 11% mõõdetud radioaktiivsusest plasmas.
After a single dose of 5 g of sodium phenylbutyrate, in the form of granules, measurable plasma levels of phenylacetate and phenylacetylglutamine are detected 30 and 60 minutes respectively after dosing.
Pärast naatriumfenüülbutüraati ühekordset 5 g annust graanulina, leitakse plasmas määratavad fenüülatsetaadi ja fenüülatsetüülglutamiini kogused vastavalt 30 ja 60 minuti järel pärast manustamist.
After a single dose of 5 g of sodium phenylbutyrate, in the form of tablets, measurable plasma levels of phenylacetate and phenylacetylglutamine are detected 30 and 60 minutes respectively after dosing.
Pärast naatriumfenüülbutüraati ühekordset 5 g tabletina manustatud annust leitakse plasmas määratavad fenüülatsetaadi ja fenüülatsetüülglutamiini kogused vastavalt 30 ja 60 minuti järel pärast manustamist.
After a single dose of [14C] sirolimus in healthy volunteers, the majority (91.1%) of radioactivity was recovered from the faeces, and only a minor amount (2.2%) was excreted in urine.
Pärast radioaktiivselt [14C] märgistatud siroliimuse ühekordse annuse manustamist tervetele vabatahtlikele eritus suurem osa sellest (91,1%) väljaheitega ja väga väike osa (2,2%) uriiniga.
After a single dose of CE/bazedoxifene, baseline-adjusted total estrone (representing CE) is eliminated with a half-life of approximately 17 hours.
Pärast konjugeeritud östrogeenide / basedoksifeeni üksikannuse manustamist on algtaseme suhtes korrigeeritud östrooni koguhulga eliminatsiooni poolväärtusaeg ligikaudu 17 tundi (iseloomulik konjugeeritud östrogeenidele).
After a single dose, intracellular and serum activity of 2’5’OAS synthetase and serum concentrations of beta-2 microglobulin and neopterin increase within 24 hours, and start to decline within 2 days.
24 tunnin kuluessa kerta-annoksen jälkeen lisääntyy sekä solunsisäinen että seerumin 2-5A-syntetaasin aktiivisuus ja seerumin beeta-2-mikroglobuliini- ja neopteriinipitoisuudet nousevat ja alkavat laskea kahden päivän kuluessa.
After a single dose, the duration of analgesia was dose and clinical pain model dependent, and ranged from 6 to greater than 12 hours.
Ühekordse annuse järgselt sõltus analgeesia kestus annusest ja kliinilisest valumudelist ning ulatus kuuest tunnist enam kui 12 tunnini.
After a single intramuscular dose of AVONEX, serum levels of these products remain elevated for at least four days and up to one week.
AVONEX’i ühekordse lihasesisese annuse järgselt jääb nimetatud ainete sisaldus veres kõrgenenud tasemele vähemalt neljaks päevaks kuni üheks nädalaks.
After a single intravenous administration of Pixuvri at 29 mg/kg and 38 mg/kg, immediate deaths were seen in mice (114 mg/m2, LD10).
Pärast Pixuvri ühekordset intravenoosset manustamist 29 mg/kg ja 38 mg/kg hiirtele täheldati nende vahetut surma (114 mg/m2, LD10).
After a single intravenous injection of 0.03 or 0.3 ml of SonoVue/kg (approximately 1 and 10 times the maximum clinical dose) to human volunteers, the sulphur hexafluoride was cleared rapidly.
Pärast 0,03 ml/kg (maksimaalne kliiniline annus) ja 0,3 ml/kg (kümnekordne maksimaalne kliiniline annus) SonoVue intravenoosse annuse ühekordset manustamist tervetele vabatahtlikele eritus väävelheksafluoriid kiiresti organismist.
After a single IV administration, the total body clearance of teriflunomide is 30.5 ml/h.
Pärast ühekordset intravenoosset manustamist oli teriflunomiidi kogu kliirens 30,5 ml/h.
After a single or repeated oral dose of 750 mg Raxone, QS4+QS4-C were the most prominent idebenone-derived metabolites in urine, representing on average between 49.3% and 68.3% of the total administered dose.
Pärast 750 mg Raxone ühekordset suukaudset annust või kordusannuseid olid uriinis kõige sagedamini esinevad idebenooni metaboliidid QS4+QS4-C, mis moodustasid manustatud koguannusest keskmiselt 49,3–68,3%.
After a single oral administration of radiolabeled [14C]-ibrutinib in healthy subjects, approximately 90% of radioactivity was excreted within 168 hours, with the majority (80%) excreted in the faeces and < 10% accounted for in urine.
Pärast radioaktiivselt märgistatud [14C]-ibrutiniibi ühekordset suukaudset manustamist tervetele uuringus osalejatele eritus 90% radioaktiivsest ainest 168 tunni jooksul ning suurem osa annusest (80%) väljus väljaheitega ja < 10% uriiniga.
After a single oral dose of 0.4 mg meloxicam/kg a Cmax value of 0.81 µg/ml was reached after 2 hours.
Pärast ühekordset suukaudset annust 0,4 mg meloksikaami 1 kg kohta saavutati 2 tunni pärast Cmax väärtus 0,81 µg/ml.
After a single oral dose of 400 mg posaconazole oral suspension to patients with mild (Child-Pugh Class A), moderate (Child-Pugh Class B) or severe (Child-Pugh Class C) hepatic impairment (six per group), the mean AUC was 1.3 to 1.6-fold higher compared to that for matched control subjects with normal hepatic function.
Pärast ühekordse suukaudse 400 mg posakonasooli suukaudse suspensiooni annuse manustamist kerge (Childi-Pugh’ klass A), mõõduka (Childi-Pugh’ klass B) või raske (Childi-Pugh’ klass C) maksakahjustusega (kuus inimest rühmas) patsientidele oli keskmine AUC 1,3…1,6 korda suurem võrreldes selle väärtusega normaalse maksafunktsiooniga sobitatud kontrollisikutel.