natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In atopic dermatitis, an over-reaction of the skin’s immune system causes skin inflammation (itchiness, redness and dryness).
Atoopilise dermatiidi korral põhjustab nahapõletikku (kihelust, punetust ja kuivust) naha immuunsüsteemi liigne reageerimine.
In atopic dermatitis, an over-reaction of the skin’s immune system causes skin inflammation (itchiness, redness, dryness).
Atoopilise dermatiidi puhul põhjustab naha immuunsüsteemi ülemäärane reaktsioon naha põletikku (sügelust, punetust, kuivust).
In atopic dermatitis, an over-reaction of the skin’s immune system causes skin inflammation (itchiness, redness, dryness).
Atoopilise dermatiidi puhul põhjustab nahapõletikku (kihelust, punetust, kuivust) naha immuunsüsteemi ülemäärane reageerimine.
In atosiban clinical trials no effects were observed on breast-feeding.
Kliinilistes uuringutes atosibaaniga ei ole mingit toimet imetamisele leitud.
In Avastin clinical trials, gastrointestinal fistulae (all grade) have been reported with an incidence of up to 2% in patients with metastatic colorectal cancer and ovarian cancer, but were also reported less commonly in patients with other types of cancer.
Avastin’i kliinilistes uuringutes on seedetrakti fistuleid (kõik raskusastmed) kirjeldatud esinemissagedusega kuni 2% metastaatilise kolorektaalse vähiga ja munasarjavähiga patsientidel, kuid neid on harvem kirjeldatud ka muude vähitüüpidega patsientidel.
In B-precursor ALL, certain cells that give rise to B-cells (a type of white blood cell) multiply too quickly and eventually these abnormal cells replace normal blood cells.
B-eellasrakulise ägeda lümfoblastleukeemia korral paljunevad teatud B-rakke tekitavad rakud (teatud valgelibled) liiga kiiresti ja lõpuks asendatakse tavalised vererakud nende ebanormaalsete rakkudega.
In babies aged between one and six months, the starting dose is 7 mg/kg twice a day, using the oral solution.
Imikutel vanuses 1–6 kuud on algannus 7 mg/kg kaks korda ööpäevas, kasutatakse suukaudset lahust.
In babies and young children (aged 0-2 years) hereditary fructose intolerance (HFI) may not yet be diagnosed and may be fatal, thus, they must not receive this medicinal product.
Imikutel ja väikelastel (vanuses 0–2 aastat) ei pruugi pärilik fruktoositalumatus olla veel diagnoositud ning võib olla surmav, seega ei tohi neile seda ravimit anda.
In babies and young children (aged 0-2 years) hereditary fructose intolerance may not yet be diagnosed and may be fatal, thus, they must not receive this medicine (see special warnings about excipients at the end of this section).
Imikutel ja väikelastel (vanuses 0–2 aastat) ei pruugi pärilik fruktoositalumatus olla veel diagnoositud ning võib olla surmav, seega ei tohi neile seda ravimit anda (vt erihoiatusi abiainete kohta käesoleva lõigu lõpus).
In babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2 - 3 days after vaccination.
Väga enneaegselt sündinud lastel (sündinud enne või 28. rasedusnädalal) võib 2–3 päeva pärast vaktsineerimist esineda hingetõmmete vahel pikemaid pause.
in babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2-3 days after vaccination
väga enneaegselt sündinud imikutel (sündinud raseduse 28. nädalal või varem) võib 2-3 päeva peale vaktsineerimsit esineda hingetõmmete vahel normaalsest pikemaid pause.
in babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2-3 days after vaccination
ügavalt enneaegsena (28. rasedusnädalal või varem) sündinud imikutel võib 2...3 päeva jooksul pärast vaktsineerimist olla hingetõmmetevaheline ajavahemik normaalsest pikem
In babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2-3 days after vaccination.
Väga enneaegsetel lastel (sündinud ≤28. rasedusnädalal) võib esineda 2…3 päeva pärast vaktsineerimist hingetõmmete vahel normaalsest pikemaid pause.
in babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2-3 days after vaccination.
ügavalt enneaegsena (28. rasedusnädalal või varem) sündinud imikutel võib 2...3 päeva jooksul pärast vaktsineerimist olla hingetõmmete vaheline ajavahemik normaalsest pikem
in babies born very prematurely (at or before 28 weeks of gestation) longer gaps than normal between breaths may occur for 2-3 days after vaccination. children with a rare inherited illness called Severe Combined Immunodeficiency (SCID) may have an inflamed stomach or gut (gastroenteritis) and pass the vaccine virus in their stools.
väga enneaegsena (28-nädalase raseduskestusega või enne) sündinud imikute puhul võivad 2…3 päeva pärast vaktsineerimist ilmneda tavalisest pikemad vahed hingetõmmete vahel. lastel harvaesineva päriliku haigusega, mida nimetatakse raskeks kombineeritud immuunpuudulikkuseks (SCID) võib esineda mao- või sooltepõletikku (gastroenteriiti) ning vaktsiini viirust võib esineda nende väljaheites.
In bicalutamide-controlled trials, 3 patients (0.8%) out of 380 chemotherapy-naïve patients treated with enzalutamide and 1 patient (0.3%) out of 387 receiving bicalutamide experienced a seizure.
Bikalutamiidi kontrollitud uuringutes osalenud 380-st kemoteraapiat mittesaanud patsiendist, keda raviti ensalutamiidiga, esines krambihooge 3 patsiendil (0,8 %) ja bikalutamiidi saavatest patsientidest 1 patsiendil (0,3%) 387-st.
In biological tissue, nitric oxide may form peroxynitrite with superoxide (O -), an unstable compound which may cause tissue damage through further redox reactions.
Bioloogilises koes võib lämmastikoksiid moodustada koos superoksiidiga (O -) ebastabiilse ühendi peroksünitriti, mis võib edasise redoksreakstiooni kaudu põhjustada koekahjustuse.
In bitches where gonadal function has been successsfully prevented for a period of 12 months, then a second treatment may be administered at that time for continued prevention of oestrus.
Emastele koertele, kelle sugunäärmete talitlus pärssus edukalt 12 kuu jooksul, võib inna jätkuvaks ärahoidmiseks manustada preparaati 2. korda.
In boceprevir-treated subjects who did not attain sustained virologic response (SVR) for whom samples were analyzed, 53% had post- baseline RAVs detected.
Botsepreviiriga ravitud patsientidel, kes ei saavutanud SVR-i ja kelle proove analüüsiti, tuvastati algväärtusega võrreldes RAV-e 53%-l.
In bone, percentage of injected activity increases from 3.1 % at 5 min to 18 % at 6 hours and then decreases with time.
Luudes kasvab süstitud radioaktiivsuse protsent 3,1%-lt 5 minutit pärast süstimist 18%-ni 6 tundi pärast süstimist ning hakkab seejärel kahanema.
In bone, the content increases from 0.01%ID/g at 5 min to 0.23%ID/g after 12 hours.
5 minuti möödumisel on sisaldus luudes 0,01%ID/g ning pärast 12 tunni möödumist 0,23%ID/g.
In both adolescents and adults, Nimenrix was demonstrated to be immunologically non-inferior to the ACWY-PS vaccine in terms of vaccine response as defined above (Table 11).
Nii noorukitel kui ka täiskasvanutel tõestati, et Nimenrix ei olnud immunoloogiliselt vaktsiini immuunvastuse osas (määratletud ülalpool) halvem kui ACWY-PS-i vaktsiin (tabel 11).
In both adults and children with an average of 50% body surface area treated, systemic exposure (i.e.
Nii täiskasvanutel kui lastel on umbes 50% nahapinna ravi puhul Protopic salvist saadava takroliimuse süsteemne imendumine (s.o.
In both adults and children with an average of 50% body surface area treated, systemic exposure (i.e.
Nii täiskasvanutel kui lastel on umbes 50% nahapinna ravi puhul Protopy salvist saadava takroliimuse süsteemne imendumine (s.o.
In both arms, after the last cycle of chemotherapy, patients with positive estrogen and/or progesterone receptors received tamoxifen 20 mg daily for up to 5 years.
Mõlema ravihaara östrogeen- ja/või progesteroonretseptor -positiivsetele patsientidele manustati pärast viimast kemoteraapia ravitsüklit tamoksifeeni 20 mg päevas aasta jooksul.
In both arms, after the last cycle of chemotherapy, patients with positive estrogen and/or progesterone receptors received tamoxifen 20 mg daily for up to 5 years.
Mõlema ravihaara östrogeen- ja/või progesteroonretseptor- positiivsetele patsientidele manustati pärast viimast keemiaravi ravitsüklit tamoksifeeni 20 mg päevas 5 aasta jooksul.
In both arms, after the last cycle of chemotherapy, patients with positive estrogen and/or progesterone receptors received tamoxifen 20 mg daily for up to 5 years.
Mõlema ravihaara östrogeen- ja/või progesteroonretseptor- positiivsetele patsientidele manustati pärast viimast keemiaravi ravitsüklit tamoksifeeni 20 mg päevas aasta jooksul.
In both arms, after the last cycle of chemotherapy, patients with positive estrogen and/or progesterone receptors received tamoxifen 20 mg daily for up to 5 years.
Mõlema ravihaara östrogeen- ja/või progesteroonretseptor- positiivsetele patsientidele manustati pärast viimast kemoteraapia ravitsüklit tamoksifeeni 20 mg päevas kuni viie aasta jooksul.
In both arms, after the last cycle of chemotherapy, patients with positive estrogen and/or progesterone receptors received tamoxifen 20 mg daily for up to 5 years.
Mõlema ravirühma östrogeen- ja/või progesteroonretseptor- positiivsetele patsientidele manustati pärast viimast keemiaravi ravitsüklit tamoksifeeni 20 mg ööpäevas 5 aasta jooksul.
In both AS studies, Cosentyx-treated patients (150 mg in AS Study 2 and both regimens in AS Study 1) demonstrated significantly improved signs and symptoms at Week 16, with comparable magnitude of response and efficacy maintained up to Week 52 in both anti-TNFα-naive and anti-TNFα-IR patients.
Mõlemas AS uuringus täheldati Cosentyx’iga ravitud patsientidel (150 mg AS uuringus 2 ja mõlemad raviskeemid AS uuringus 1) haiguse tunnuste ja sümptomite olulist paranemist 16. nädalal; võrreldava suurusjärgu ravivastus ja efektiivsus jäid püsima kuni 52. nädalani nii varem TNFα-vastast ravi mittesaanud kui anti-TNFα-IR patsientidel.
In both cases mix the water containing the vaccine well before use.
Mõlemal juhul tuleb vaktsiini sisaldav vesi enne kasutamist hoolikalt segada.
In both cases, on the following day you should use a new patch at the usual time.
Mõlemal juhul järgmisel päeval peaksite uue plaastri kasutusele võtma tavapärasel ajal.
In both cases, the correct volumes should preferably be marked on the dispensers.
Mõlemal juhul eavad õiged mahud olema eelistatult süstaldele märgitud.
In both cases, the correct volumes should preferably be marked on the dispensers.
Mõlemal juhul peavad õiged mahud olema eelistatult süstaldele märgitud.
In both cases, treatment with canagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
Mõlemal juhul võib patsiendi seisundi stabiliseerumisel kanagliflosiin-ravi taas jätkata.
In both cases, treatment with dapagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
Mõlemal juhul võib ravi dapagliflosiiniga jätkata patsiendi seisundi stabiliseerumisel.
In both cases, treatment with empagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
Mõlemal juhul võib ravi empagliflosiiniga jätkata pärast seda, kui patsiendi seisund on stabiliseerunud.
In both cases, treatment with Vokanamet may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
Mõlemal juhul võib patsiendi seisundi stabiliseerumisel ravi Vokanametiga taas jätkata.
In both cases, you should take one capsule of the appropriate strength twice daily approximately
Mõlemal juhul võtke sobiva toimeainesisaldusega kapsel sisse kaks korda ööpäevas ligikaudu
In both cats and dogs the most common side effects are local reactions at the site of application, such as temporary itchiness, and on rare occasions, greasy fur and redness of the skin.
Nii kassidel kui ka koertel olid kõige sagedamad kõrvalnähud paiksed reaktsioonid toote manustamiskohas, näiteks ajutine sügelus, ning harvadel juhtudel karvade rasuseks muutumine ja nahapunetus.
In both clinical trials, Cimzia-treated patients reported significantly greater improvements in the SF-36 Physical and Mental Component Summaries and all domain scores.
Mõlemas uuringus teatasid Cimzia’ga ravitud patsiendid, võrreldes platseeboga, oluliselt rohkem paranemisest SF-36 Physical and Mental Component Summaries ja kõigis elukvaliteedi hindamise kriteeriumites.
In both clinical trials, patients received placebo in the control arm and patients were allowed, but not required, to take prednisone (maximum daily dose allowed was 10 mg prednisone or equivalent).
Mõlemas kliinilises uuringus anti kontrollrühma patsientidele platseebot ning patsientidel lubati, aga ei nõutud, võtta prednisooni (maksimaalne lubatav ööpäevane annus oli 10 mg prednisooni või sellega võrdväärset ravimit).
In both disease types, lymphocytosis typically occurs during the first month of IMBRUVICA therapy and typically resolves within a median of 8.0 weeks in patients with MCL and 14 weeks in patients with CLL.
Mõlema haiguse tüübi korral ilmneb lümfotsütoos IMBRUVICA-ravi esimesel kuul ja üldjuhul laheneb keskmiselt 8,0 nädala jooksul mantelrakulise lümfoomiga patsientidel ja 14 nädala jooksul kroonilise lümfotsütaarse leukeemiaga patsientidel.
In both double-masked, randomised vehicle-controlled studies, conducted in diabetic retinopathy patients, a significantly greater percentage of patients in the vehicle group developed macular oedema (17.3% and 14.3%) compared to patients treated with NEVANAC 3 mg/ml (2.3% and 5.9%).
Mõlemas topeltmaskeeritud randomiseeritud platseebo (vehiikeliga) kontrolliga diabeetilise retinopaatiaga patsientide uuringus esines NEVANAC’iga ravitud patsientidel (2,6 ja 5,9%) märkimisväärselt vähem makula ödeemi kui platseebot (vehiikelit) saanud patsientidel (17,3 ja 14,3%). %).
In both groups a decrease in body weight was seen: –2.4 kg with liraglutide vs –1.09 kg with placebo.
Mõlemas rühmas täheldati kehakaalu langust – vastavalt –2,4 kg liraglutiidiga ja –1,09 kg platseeboga.
In both groups, the dose was reduced by 40% of the previous dose (e.g., for first dose reduction, to 300 μg in the once every three weeks group and 1.35 μg /kg in the once weekly group) if haemoglobin increased by more than 1 g/dl in a 14-day period.
Mõlemas rühmas vähendati esialgset annust 40% võrra, kui hemoglobiin tõusis 14 päeva vältel rohkem kui 1 g/dl (näit. esimese annuse vähendamine annuseni 300 µg üks kord iga kolme nädala järel rühmas ja 1,35 µg/kg üks kord nädalas rühmas).
In both groups, the infants were vaccinated at two, four, and 12 to 15 months of age.
Mõlemas rühmas vaktsineeriti lapsi 2, 4 ja 12–15 kuu vanuses.
In both HCV studies, a significantly greater proportion of patients treated with eltrombopag (n=201, 21%) achieved SVR compared to those treated with placebo (n=65, 13%) (see Table 7).
Mõlemas uuringus saavutas SVR’i märkimisväärselt suurem osa patsientidest, keda raviti eltrombopaagiga (n = 201, 21 %) võrreldes platseebot saanutega (n=65, 13 %) (vt tabel 7).
In both INPULSIS trials, the proportion of FVC responders, defined as patients with an absolute decline in FVC % predicted no greater than 5% (a threshold indicative of the increasing risk of mortality in IPF), was significantly higher in the nintedanib group as compared to placebo.
Mõlemas INPULSIS-uuringus oli FVC osas reageerijate – määratletud kui patsiendid, kellel eeldatava FVC % väärtuse absoluutne vähenemine ei olnud suurem kui 5% (läviväärtus, mis näitab IPF-ist tingitud suremusriski suurenemist) – osakaal oli nintedaniibi rühmas oluliselt suurem kui platseeborühmas.
In both INPULSIS trials, the risk of progression was statistically significantly reduced for patients treated with nintedanib compared with placebo.
Mõlemas INPULSIS uuringus oli progressiooni risk statistiliselt oluliselt väiksem nintedaniibiga ravitud patsientidel võrreldes platseeboga.
In both of the pivotal 12-week and 24-week studies, Incruse demonstrated statistically significant and clinically meaningful improvements in lung function (as defined by change from baseline trough FEV1 at Week 12 and Week 24 respectively, which was the primary efficacy endpoint in each study) compared with placebo (see Table 1).
Olulistes 12-nädalases ja 24-nädalases uuringus saavutati Incruse kasutamisel kopsufunktsiooni statistiliselt oluline ja kliiniliselt märkimisväärne paranemine (mida määratleti kui madalaima FEV1 muutust ravieelse väärtusega võrreldes vastavalt 12. ja 24. nädalal, mis oli mõlemas uuringus esmane efektiivsuse tulemusnäitaja) võrreldes platseeboga (vt tabel 1).
In both of these circumstances a replacement implant should be administered.
Mõlemal eelnimetatud juhul tuleb kadunud implantaat asendada uuega.
In both of these circumstances a replacement implant should be administered.
Mõlemal eelpoolnimetatud juhul tuleb kadunud implantaat asendada uuega.
In both patients, cell counts recovered after discontinuation of Plegridy.
Mõlema patsiendi vererakkude hulk taastus pärast Plegridy-ravi katkestamist.
In both pivotal studies, the proportion of patients who achieved VMA resolution at Day 28 (primary endpoint) was significantly (p≤0.003) higher in the JETREA group compared with the placebo group.
Mõlemas otsustava tähtsusega uuringus oli nende patsientide osakaal, kellel VMA taandus 28. päevaks (esmane tulemusnäitaja), oluliselt suurem JETREA rühmas kui platseeborühmas (p ≤ 0,003).
In both placebo-controlled and open-label follow-up clinical trials for rheumatoid arthritis, cases of lupus- like syndrome were reported uncommonly.
Nii platseebokontrolliga kui avatud reumatoidartriidi jätku-uuringutes teatati aeg- ajalt luupuslaadse sündroomi tekkest.
In both placebo-controlled, double-blind studies, patients already receiving ITP medical therapies at a constant dosing schedule were allowed to continue receiving these medical treatments throughout the study (corticosteroids, danazol and/or azathioprine).
Mõlemas platseebokontrolliga topeltpimemeetodil teostatud uuringus lubati patsientidel, kes juba said ITP ravi (kortikosteroidid, danasool ja/või asatiopriin) püsiva annustamisskeemi alusel, jätkata seda ravi kogu uuringu kestel.
In both placebo-controlled, double-blind studies, patients already receiving ITP medical therapies at a constant dosing schedule were allowed to continue receiving these medical treatments throughout the study (corticosteroids, danazol and/or azathioprine).
Mõlemas platseebokontrolliga, topeltpimemeetodil teostatud uuringus lubati patsientidel, kes juba said ITP ravi (kortikosteroidid, danasool ja/või asatiopriin) püsiva annustamisskeemi alusel, jätkata seda ravi kogu uuringu kestel.
In both RAISE and TRA100773B the response to eltrombopag relative to placebo was similar irrespective of ITP medicinal product use, splenectomy status and baseline platelet count (≤ 15,000/µl, > 15,000/µl) at randomisation.
Uuringutes RAISE ja TRA100773B oli ravivastus eltrombopaagile platseeboga võrreldes sarnane hoolimata ITP ravimite kasutamisest, splenektoomia staatusest ja trombotsüütide arvu algväärtusest ( 15000/μl, > 15000/μl) randomiseerimise ajal.
In both studies at Week 24, suppression of HIV RNA to less than 50 copies/ml was maintained in 84.4 % of the raltegravir group versus 90.6 % of the lopinavir (+) ritonavir group, (Non-completers = Failure).
Mõlemas uuringus säilis 24. nädalal, HIV RNA pärssimisel kuni 50 koopiat/ml 84,4% raltegraviirirühma patsientidest, võrreldes 90,6%-ga lopinaviiri (+) ritonaviirirühma patsientidega (katkestajad = ravi ebaõnnestumine).
In both studies concurrent use of stable doses of folic acid, oral corticosteroids (≤10 mg/day) and/or non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) was permitted.
Samaaegne stabiilses annuses foolhappe, suukaudsete kortikosteroidide (≤ 10 mg päevas) ja/või mittesteroidsete põletikuvastaste ravimite (MSPVA) kasutamine oli mõlemas uuringus lubatud.
In both studies esomeprazole 20 mg was significantly better compared to placebo for the primary endpoint, complete resolution of heartburn, defined as no heartburn episodes during the last 7 days prior to the final visit (33.9% - 41.6% vs. placebo 11.9 – 13.7%, (p<0.001).
Mõlemas uuringus oli 20 mg esomeprasooli saanud rühm kõrvetiste täieliku taandumise esmase tulemusnäitaja (kõrvetiste puudumine viimase 7 päeva jooksul enne lõppvisiiti) suhtes oluliselt parem kui kontrollrühm (33,9...41,6% vs.
In both studies menstrual blood loss was assessed using the Pictorial Bleeding Assessment Chart (PBAC).
Mõlemas uuringus hinnati menstruaalvere kadu illustreeritud veritsuse hindamise graafiku (Pictorial Bleeding Assessment Chart – PBAC) abil.
In both studies of the solution for injection, patients receiving Abilify had a greater reduction in symptoms of agitation than those receiving placebo.
Mõlemas süstelahuse uuringus vähenesid patsientidel, kellele süstiti Abilifyt, rahutuse sümptomid rohkem kui patsientidel, kellele süstiti platseebot.
In both studies one third of the patients in average had Sjögren’s syndrome; as for the overall population, a statistically significant improvement in CFS in favour of IKERVIS was observed in this subgroup of patients.
Mõlemas uuringus oli keskmiselt kolmandikul patsientidest Sjögreni sündroom; nagu üldiseski populatsioonis, täheldati ka selles patsientide alarühmas sarvkesta fluorestseiiniga värvimisega hinnatud statistiliselt olulist paranemist IKERVIS’e kasuks.
In both studies spironolactone use was not allowed as spironolactone binds to the androgen receptor and may increase PSA levels.
Kummaski uuringus ei olnud spironolaktooni kasutamine lubatud, sest spironolaktoon seondub androgeeniretseptoriga ja võib suurendada PSA sisaldust.
In both studies the clearance rates were higher after illumination with narrow light spectrum devices but the incidence and intensity of administration site disorders (e.g. transient pain, erythema) increased in patients illuminated with these devices (see tables above and section 4.8).
Mõlemas uuringus olid lesioonide taandumise määrad suuremad pärast valgustamist kitsa spektriga valgusallikaga, samuti olid manustamiskoha reaktsioonide (nt mööduv valu, punetus) esinemissagedus ja intensiivsus kitsa spektriga valgustamisel suuremad (vt ülalesitatud tabelid ja lõik 4.8).
In both studies the treatment lasted for three months (1 treatment course):
Mõlemas uuringus kestis ravi 3 kuud (üks ravikuur).
In both studies there was a significant improvement in growth rate in the naïve patients, increasing from 4.2 to 10.9 cm/year in one study and from 4.8 to 11.2 cm/year in the other at 12 months.
Mõlema uuringu puhul oli oluline paranemine kasvu kiiruses ravi mittesaanud patsientide puhul, mis suurenes 12 kuu jooksul 4,2
In both studies, 6 months treatment with Xadago increased the time during the day during which patients were ‘on’ and able to move by 30-60 minutes when compared with placebo.
Mõlemas uuringus suurenes 6-kuulise Xadago-ravi järel patsientide liikumisvõimega seisundi kestus ööpäevas 30–60 minuti võrra võrreldes platseeboga.
In both studies, 783 patients were treated with 25 mg or 50 mg of opicapone or placebo.
Mõlemas uuringus said 783 patsienti 25 mg või 50 mg opikapooni või platseebot.
In both studies, a total of 67% patient viruses were resistant and 22% were possibly resistant to the pre-selected comparator PIs.
Mõlemates uuringutes oli kokku 67%-l patsientidel viirus resistentne ning 22%-l oli virus tõenäoliselt resistentne eelnevalt valitud võrdlus-PI-de suhtes.
In both studies, all patients received a 16/16 dose regimen of Busilvex.
Mõlema uuringu puhul said kõik patsiendid 16/16 annuselisel režiimil Busilvex’i.
In both studies, ambrisentan was added to patients’ supportive/background medication, which could have included a combination of digoxin, anticoagulants, diuretics, oxygen and vasodilators (calcium channel blockers, ACE inhibitors).
Mõlemas uuringus lisati ambrisentaan patsientide baasravile, mis võis sisaldada kombineeritult digoksiini, antikoagulante, diureetikume, hapnikravi ja vasodilataatoreid (kaltsiumikanalite blokaatorid, AKE inhibiitorid).
In both studies, Cymbalta 60 mg once daily and 60 mg twice daily significantly reduced pain compared with placebo.
Mõlemas uuringus, kus manustati Cymbalta’t 60 mg üks kord ööpäevas ja 60 mg kaks korda ööpäevas, vähendas ravim platseeboga võrreldes oluliselt valu.