natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of grade 3 and 4 thrombocytopaenia was higher in the combination therapy group than in the monotherapy group (22% vs.
3. ja 4. astme trombotsütopeenia esinemissagedus oli suurem kombinatsioonravirühmas võrreldes monoteraapiarühmaga (22% vs.
The incidence of Grade 3 hand-foot skin reaction in Asians was 28.4% (CRC) and 23.5% (GIST) (see sections 4.2 and 4.4).
Kolmanda astme käe-jala nahareaktsiooni esines 28,4% (CRC) ja 23,5% (GIST) asiaatidest (vt lõigud 4.2 ja 4.4).
The incidence of Grade 3 hand-foot skin reaction was 16.6% (CRC) and 22.0% (GIST).
3. astme käe-jala nahareaktsiooni esinemissagedus oli 16,6% (CRC) ja 22,0% (GIST).
The incidence of Grade 3 hypertension was 7.6% (CRC) and 27.3% (GIST).
3. astme hüpertensiooni esinemissagedus oli 7,6% (CRC) ja 27,3% (GIST).
The incidence of grade 3 or 4 adverse reactions in patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30-50 ml/min) is increased compared to the overall population (see sections 4.2 and 4.3).
Võrreldes üldpopulatsiooniga suureneb mõõduka neerukahjustusega (kreatiniini kliirens 30- 50 ml/min) patsientidel 3. ja 4. astme kõrvaltoimete esinemissagedus (vt lõigud 4.2 ja 4.3).
The incidence of grade 3/4 blood and lymphatic adverse events was higher in elderly patients compared to younger patients (<65 years), with previously untreated or relapsed/refractory CLL.
Eakatel ravimata või retsidiveerunud/refraktaarse KLL patsientidel oli nooremate (< 65-aastaste) patsientidega võrreldes suurem 3./4. astme vere ja lümfisüsteemi kõrvaltoimete esinemissagedus.
The incidence of grade ≥3 anaemia, increased AST, ALT, and bilirubin based on laboratory abnormalities were 10.5%, 0.7%, 0.9%, and 0.6%, respectively.
≥3. raskusastme aneemia, ASAT, ALAT ja bilirubiinisisalduse tõusu esinemissagedused laboratoorse leiu alusel olid vastavalt 10,6%; 0,7%; 0,9% ja 0,6%.
The incidence of haemorrhagic events (11% G+B, 10% B) and Grade 3-5 haemorrhagic events (5% G+B, 3%B) was similar in both treatment arms with no fatal events reported.
Hemorraagiliste kõrvaltoimete (11% G+B, 10% B) ja 3.-5. raskusastme hemorraagiliste kõrvaltoimete esinemissagedus (5% G+B, 3% B) oli sarnane mõlemas ravirühmas ning surmaga lõppenud juhtumitest ei teatatud.
The incidence of hepatic transaminase increases was greater in patients receiving Plegridy compared to placebo.
Maksa transaminaasi aktiivsus tõusis Plegridy’t manustavatel patsientidel rohkem kui platseebot manustavatel patsientidel.
The incidence of hepatic transaminase increases was greater in patients receiving Plegridy compared to placebo.
Maksa transaminaaside aktiivsus tõusis Plegridy’t manustavatel patsientidel rohkem kui platseebot manustavatel patsientidel.
The incidence of herpes zoster among patients in the BR-CAP arm was 10.7% for patients not administered antiviral prophylaxis compared to 3.6% for patients administered antiviral prophylaxis (see section 4.4).
Herpes zoster’i esinemissagedus BR-CAP haru patsientide seas oli viirusevastast profülaktikat mitte saanud patsientidel 10,7% ja viirusevastast profülaktikat saanutel 3,6% (vt lõik 4.4).
The incidence of herpes zoster among patients in the BzmbR-CAP arm was 10.7% for patients not administered antiviral prophylaxis compared to 3.6% for patients administered antiviral prophylaxis (see section 4.4).
Herpes zoster’i esinemissagedus BzmbR-CAP haru patsientide seas oli viirusevastast profülaktikat mitte saanud patsientidel 10,7% ja viirusevastast profülaktikat saanutel 3,6% (vt lõik 4.4).
The incidence of herpes zoster among patients in the BzR-CAP arm was 10.7% for patients not administered antiviral prophylaxis compared to 3.6% for patients administered antiviral prophylaxis (see section 4.4).
Herpes zoster’i esinemissagedus BzR-CAP haru patsientide seas oli viirusevastast profülaktikat mitte saanud patsientidel 10,7% ja viirusevastast profülaktikat saanutel 3,6% (vt lõik 4.4).
The incidence of herpes zoster among patients in the VcR-CAP arm was 10.7% for patients not administered antiviral prophylaxis compared to 3.6% for patients administered antiviral prophylaxis (see section 4.4).
Herpes zoster’i esinemissagedus VcR-CAP haru patsientide seas oli viirusevastast profülaktikat mitte saanud patsientidel 10,7% ja viirusevastast profülaktikat saanutel 3,6% (vt lõik 4.4).
The incidence of hospitalisations and IV anti-infective use associated with a clinical diagnosis of febrile neutropenia was lower in the pegfilgrastim group compared with placebo (1% versus 14%, p0.001; and 2% versus 10%, p0.001)
Febriilse neutropeenia kliinilise diagnoosiga seonduvate hospitaliseerimiste ja intravenoosse antibiootilise ravi vajadus oli pegfilgrastiimi rühmas väiksem kui platseeborühmas (vastavalt 1% versus 14%, p<0,001 ja 2% versus 10%, p<0,001).
The incidence of hypersensitivity reactions was 1.1% in both Onglyza-treated patients and placebo- treated patients.
Ülitundlikkusreaktsioonide esinemissagedus oli 1,1% nii Onglyza-ravi saavatel kui platseeborühma patsientidel.
The incidence of hypersensitivity reactions was 1.1% in both saxagliptin-treated patients and placebo-treated patients.
Ülitundlikkusreaktsioonide esinemissagedus oli 1,1% nii saksagliptiinravi saavatel kui platseeborühma patsientidel.
The incidence of hypoglycaemia was increased when prolonged-release exenatide was used in combination with a sulphonylurea (24.0 % versus 5.4 %) (see section 4.4).
Hüpoglükeemia risk suurenes juhul, kui toimeainet prolongeeritult vabastavat eksenatiidi kasutati kombineerituna sulfonüüluurea preparaatidega (24,0 % võrreldes 5,4 %-ga) (vt lõik 4.4).
The incidence of hypoglycaemia was lower in the vildagliptin group than in the placebo group (22.9% vs.
Hüpoglükeemia esinemine oli vildagliptiini rühmas väiksem kui platseeborühmas (22,9% vs 29,6%).
The incidence of ILD was 6.2% in patients of Japanese ethnicity, 1.2% in patients of Asian ethnicity and 2.4% in non-Asian patients. (See Section 4.8).
ILD esinemissagedus oli Jaapani päritolu patsientidel 6,2%, Aasia päritolu patsientidel 1,2% ja mitte- Aasia patsientidel 2,4%. (Vt lõik 4.8).
The incidence of induced heat following administration of a repeat treatment to bitches that have not shown signs of oestrus following a previous administration of the product is low (estimated to be 8%).
Koertel, kellel puudusid innatunnused eelmise manustamise järgselt, on esilekutsutud inna tekkesagedus pärast preparaadi korduvat manustamist, madal (eeldatavalt 8%).
The incidence of infection was 65% in the G+B arm and 56% in the B arm (with Grade 3-5 events reported in 18% and 17%, respectively, and fatal events reported in 5 patients (3%) in the G+B and 7 patients (4%) in the B arm).
Infektsioonide esinemissagedus oli 65% G+B rühmas ja 56% B rühmas (3.-5. raskusastme juhtumeid kirjeldati vastavalt 18%-l ja 17%-l ning surmaga lõppenud juhtumeid 5 patsiendil (3%) G+B rühmas ja 7 patsiendil (4%) B rühmas).
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Infusiooniga seotud sümptomite esinemissagedus vähenes oluliselt järgnevate infusioonide puhul ning MabThera(’t sisaldava) ravi kaheksanda tsükli puhul on see <1 %.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera-containing treatment.
Infusiooniga seotud sümptomite esinemissagedus vähenes oluliselt järgnevate infusioonide puhul ning MabThera(’t sisaldava) ravi kaheksanda tsükli puhul on see <1 %.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent intravenous infusions and is <1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Infusiooniga seotud sümptomite esinemissagedus vähenes oluliselt järgnevate veeniinfusioonide puhul ning MabThera(’t sisaldava) ravi kaheksanda tsükli puhul on see <1%.
The incidence of infusion-related symptoms decreases substantially with subsequent infusions and is less than 1 % after eight doses of MabThera.
Infusiooniga seotud sümptomite esinemissagedus väheneb oluliselt järgnevate infektsioonide puhul ning pärast MabThera kaheksa annuse manustamist on see alla 1%.
The incidence of infusion-related symptoms decreases substantially with subsequent infusions and is less than 1% after eight doses of MabThera.
Infusiooniga seotud sümptomite esinemissagedus väheneb oluliselt järgnevate infektsioonide puhul ning pärast MabThera kaheksa annuse manustamist on see alla 1 %.
The incidence of injection site reactions may be reduced by the use of an auto-injector.
Süstekoha reaktsioonide esinemissagedust võib vähendada autoinjektori kasutamisega.
The incidence of injection site reactions may be reduced by the use of an autoinjector.
Süstekoha reaktsioonide esinemissagedust võib vähendada autoinjektori kasutamisega.
The incidence of investigator-reported cardiovascular APTC events in the combined Phase 3 studies (APEX, FACT and CONFIRMS studies) was 0.7 vs.
Kombineeritud 3. faasi uuringutes (APEX, FACT ja CONFIRMS uuringutes) uurijate teatatud kardiovaskulaarsete APTC juhtude arv oli 0,7 vs.
The incidence of IRRs in subsequent infusions was comparable in both arms and decreased with each cycle.
Järgnevate infusioonide puhul oli IRR-ide esinemissagedus võrreldav mõlemas rühmas ja see vähenes iga tsükli puhul.
The incidence of IRRs was 65% with the infusion of the first 1,000 mg of Gazyvaro (20% of patients experiencing a Grade 3-5 IRR, with no fatal events reported).
Gazyvaro esimese 1000 mg infusiooni puhul oli IRR-ide esinemissagedus 65% (20%-l patsientidest tekkis 3.-5. raskusastme IRR, surmaga lõppenud juhtusid ei kirjeldatud).
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic impairment and any conditions associated with hypoxia.
Laktatsidoosi esinemist saab ja tuleb vähendada, hinnates ka teisi kaasnevaid riskitegureid, mille hulka kuuluvad näiteks halvasti kontrollitud diabeet, ketoos, pikaajaline nälgimine, alkoholi liigtarbimine, maksakahjustus ja igasugune hüpoksiaga kaasnev haigusseisund.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia.
Laktatsidoosi esinemissagedust saab ja tuleb vähendada, hinnates ka teisi kaasuvaid riskifaktoreid, nagu halvasti kontrollitud diabeet, ketoos, pikaajaline nälgus, liigne alkoholi tarvitamine, maksapuudulikkus ja kõik hüpoksiaga seotud seisundid.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia.
Laktatsidoosi esinemissagedust saab ja tuleb vähendada, hinnates ka teisi sellega seoses olevaid riskifaktoreid nagu halvasti reguleeritud suhkurtõbi, ketoos, pikaajaline nälgimine, liigne alkoholi tarbimine, maksapuudulikkus ja kõik hüpoksiaga seotud seisundid.
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by also assessing other associated risk factors, such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any conditions associated with hypoxia (see also sections 4.3 and 4.5).
Laktatsidoosi esinemissagedust saab ja tuleb vähendada, hinnates ka teisi kaasuvaid riskifaktoreid, nagu halvasti kontrollitud diabeet, ketoos, pikaajaline nälgus, liigne alkoholi tarvitamine, maksapuudulikkus ja kõik hüpoksiaga seotud seisundid (vt lõigud 4.3 ja 4.5).
The incidence of lactic acidosis can and should be reduced by assessing also other associated risk factors such as poorly controlled diabetes, ketosis, prolonged fasting, excessive alcohol intake, hepatic insufficiency and any condition associated with hypoxia.
Laktatsidoosi esinemissagedust saab ja tuleb vähendada, hinnates kaasuvaid riskifaktoreid nagu halvasti kontrollitud diabeet, ketoos, pikaajaline nälgus, liigne alkoholi tarvitamine, maksapuudulikkus ja kõik hüpoksiaga seotud seisundid.
The incidence of late ALT elevations was not affected by treatment duration.
Hilise ALAT-i aktiivsuse suurenemise esinemissagedust ei mõjutanud ravi kestus.
The incidence of local skin burning was higher in the tacrolimus treatment groups than in the hydrocortisone group.
Lokaalne põletustunne nahal ole takroliimusega ravitud rühmas sagedasem kui hüdrokortisooni rühmas.
The incidence of lymphoma (B-cell and T-cell) cases was higher in clinical trials than expected in the general population.
Kliinilistes uuringutes on ilmnenud kõrgem lümfoomi (B-rakuline ja T-rakuline) esinemissagedus, kui on oodatav üldpopulatsioonis.
The incidence of malignancies reported in ustekinumab-treated patients was comparable to the incidence expected in the general population (standardised incidence ratio = 0.87 [95% confidence interval: 0.66, 1.14], adjusted for age, gender and race).
Ustekinumabiga ravitud patsientidel oli pahaloomuliste kasvajate esinemissagedus võrreldav üldpopulatsioonis täheldatuga [standardiseeritud esinemismäär = 0,87 (95% usaldusintervall: 0,66…1,14), mis on kohandatud vanuse, soo ja rassi kohta].
The incidence of malignancy in MabThera treated patients in the granulomatosis with polyangiitis and microscopic polyangiitis clinical study was 2.00 per 100 patient years at the study common closing date (when the final patient had completed the follow-up period).
Granulomatoosse polüangiidi ja mikroskoopilise polüangiidi kliinilises uuringus oli uuringu lõppemise kuupäeval (mil viimane patsient oli läbinud järelkontrolli perioodi) MabThera’ga ravitud patsientide seas pahaloomuliste kasvajate esinemissagedus 2,00 juhtu 100 patsiendiaasta kohta.
The incidence of malignancy in MabThera treated patients in the granulomatosis with polyangiitis and microscopic polyangiitis clinical trial was 2.00 per 100 patient years at the trial common closing date (when the final patient had completed the follow-up period).
Granulomatoosse polüangiidi ja mikroskoopilise polüangiidi kliinilises uuringus oli uuringu lõppemise kuupäeval (mil viimane patsient oli läbinud järelkontrolli perioodi) MabThera’ga ravitud patsientide seas pahaloomuliste kasvajate esinemissagedus 2,00 juhtu 100 patsiendiaasta kohta.
The incidence of NCI-CTCAE Grade 3-4 diarrhoea was 9.3% in Perjeta-treated patients vs 5.1% in placebo-treated patients.
NCI-CTCAE 3.-4. raskusastme kõhulahtisuse esinemissagedus oli 9,3% Perjeta’ga ravitud vs 5,1% platseebot saanud patsientidel.
The incidence of neural tube defects in the general population ranges from 0.5-1 case per 1,000 live births.
Neuraaltoru defektide esinemissagedus üldpopulatsioonis jääb vahemikku 0,5–1 juhtumit 1000 elussünni kohta.
The incidence of neutropenia grade 3 or 4 reported as adverse reactions was higher in multiple myeloma patients receiving MPT (Melphalan, Prednisone, Thalidomide) than in those receiving MP (Melphalan, Prednisone): 42.7% versus 29.5% respectively (study IFM 99-06).
Kõrvaltoimena teatatud 3. või 4. astme neutropeenia tekkesagedus oli suurem MPT (melfalaan, prednisoon, talidomiid) skeemi alusel ravitud hulgimüeloomiga patsientidel, võrreldes MP (melfalaan, prednisoon) skeemi alusel ravitud patsientidega: vastavalt 42,7% ja 29,5% (uuring IFM 99-06).
The incidence of neutropenia was higher in the Gazyvaro plus bendamustine (G+B) arm compared to the bendamustine (B) alone arm (38% and 32%, respectively).
Neutropeenia esinemissagedus oli suurem Gazyvaro pluss bendamustiini (G+B) rühmas võrreldes ainult bendamustiini (B) rühmaga (vastavalt 38% ja 32%).
The incidence of non-cutaneous malignancies of various types was significantly higher in patients treated with etanercept than in the control group.
Erinevate pahaloomuliste kasvajate (v.a nahakasvajad) esinemissagedus oli etanertseptravi saanud patsientide hulgas oluliselt suurem kui kontrollrühmas.
The incidence of non-melanoma skin cancer was 0.48 per 100 patient-years of follow-up for ustekinumab-treated patients (4 patients in 829 patient-years of follow-up) compared to 0.52 for placebo-treated patients (2 patients in 385 patient-years of follow-up).
Mitte-melanoomsete nahavähkide esinemissagedus ustekinumabiga ravitud patsientidel oli 0,48 juhtu 100 jälgimisperioodi patsientaasta kohta (4 patsienti 829 jälgimisperioodi patsientaasta kohta) ja platseeboga ravitud patsientidel 0,52 juhtu (2 patsienti 385 jälgimisperioodi patsientaasta kohta).
The incidence of oral/skin lesions increases with increasing dose.
Suuõõne/naha kahjustuste esinemissagedus on suurem annuse tõustes.
The incidence of orthostatic hypotension in placebo-controlled clinical studies was 1.2 % with silodosin and 1.0 % with placebo.
Platseebokontrollitud kliinilistes uuringutes esines ortostaatiline hüpotensioon silodosiini korral 1,2% patsientidest ja platseebo korral 1,0% patsientidest.
The incidence of pancreatitis (adjudicated as likely to be related to therapy) in the clinical studies was 0.3% for Eperzan compared to 0% for placebo and 0.1% for comparators (i.e. liraglutide, pioglitazone, glimepiride, sitagliptin, and insulin glargine) with or without additional background antidiabetic therapy (e.g. metformin).
Kliinilistes uuringutes oli pankreatiidi esinemissagedus (täpsustatult tõenäoliselt seotud ravimiga) Eperzan’iga 0,3%, võrreldes platseeboga 0% ja võrdlusravimitega 0,1% (need olid liraglutiid, pioglitasoon, glimepiriid, sitagliptiin ja insuliinglargiin) koos täiendava antidiabeetilise nn foonraviga (nt metformiin) või ilma.
The incidence of patients with triglyceride elevations > 5 x upper limit of normal (ULN) was 2.4% with Ilaris and 0.7% with triamcinolone acetonide.
Patsientide osakaal, triglütseriidide tõusuga > 5x normi ülemine piir (upper limit of normal ,ULN) oli 2,4% Ilaris’ega ja 0,7% triamtsinoloonatsetoniidiga.
The incidence of pneumonia was higher in the Empliciti combined with lenalidomide and dexamethasone arm compared to lenalidomide and dexamethasone arm reported at 15.1% vs.
Pneumoonia esinemissagedus oli suurem Emplicitit kombinatsioonis lenalidomiidi ja deksametasooniga saavas rühmas võrreldes lenalidomiidi ja deksametasooni saava rühmaga – vastavalt 15,1% vs.
The incidence of post-dose symptoms occuring within the first three days after administration of zoledronic acid can be reduced with the administration of paracetamol or ibuprofen shortly following zoledronic acid administration.
Esimese kolme päeva jooksul pärast Zoledronic acid Teva Generics’i manustamist esinevaid manustamisjärgseid sümptomeid saab vähendada, kui manustada paratsetamooli või ibuprofeeni vahetult pärast Zoledronic acid Teva Generics’i manustamist.
The incidence of post-dose symptoms occuring within the first three days after administration of Zoledronic acid Teva Generics can be reduced with the administration of paracetamol or ibuprofen shortly following Zoledronic acid Teva Generics administration
Esimese kolme päeva jooksul pärast Zoledronic acid Teva Generics’i manustamist esinevaid manustamisjärgseid sümptomeid saab vähendada, kui manustada paratsetamooli või ibuprofeeni vahetult pärast Zoledronic acid Teva Generics’i manustamist.
The incidence of post-dose symptoms occuring within the first three days after administration of Zoledronic acid Teva Pharma can be reduced with the administration of paracetamol or ibuprofen shortly following Zoledronic acid Teva Pharma administration
Esimese kolme päeva jooksul pärast Zoledronic acid Teva Pharma manustamist esinevaid manustamisjärgseid sümptomeid saab vähendada, kui manustada paratsetamooli või ibuprofeeni vahetult pärast Zoledronic acid Teva Pharma manustamist.
The incidence of potentially clinically significant decreases in lymphocyte counts (<0.5 x 109/L) (<1%), neutrophil counts (≤1.0 x 109/L) (<1%) and platelet counts (≤100 x 109/L) (≤1%) was similar in Plegridy-treated patients compared to placebo-treated patients.
Lümfotsüütide hulga (< 0,5 x 109/l) (≤ 1%) , neutrofiilide hulga (≤ 1,0 x 109/l) (< 1%) ja trombotsüütide hulga (≤ 100 x 109/l) (≤ 1%) võimaliku kliinilise tähtsusega vähenemine oli Plegridy’t ja platseebot manustanud patsientidel sarnane.
The incidence of potentially clinically significant decreases in RBC counts (<3.3 x 1012/L) was similar in Plegridy-treated patients compared to placebo-treated patients.
Punaste vereliblede hulga (< 3,3 x 1012/l) võimaliku kliinilise tähtsusega vähenemine oli Plegridy’t ja platseebot manustanud patsientidel sarnane.
The incidence of pre- existing antibodies to romiplostim and TPO was 8.0% and 5.4%, respectively.
Ravieelselt leiti antikehi romiplostiimile 8,0% ja TPO-le 5,4% juhtudest.
The incidence of pregnancy loss by miscarriage or abortion is higher in patients undergoing stimulation of follicular growth for ovulation induction or ART than following natural conception.
Raseduse katkemiste ja abortide arv on ovulatsiooni indutseerimiseks tehtava folliikulite kasvu stimuleerimise või tehisviljastamise puhul kõrgem kui normaalse viljastumise korral.
The incidence of QT interval prolongation of greater than 500 ms was 2% in the lenvatinib-treated patients compared to no reports in the placebo group.
Üle 500 ms pikenenud QTc-intervalli esines 2% lenvatiniibi rühma patsientidel; platseeborühmas seda ei esinenud.
The incidence of relapse during the 6- months double-blind follow-up period was 14% for Cymbalta and 42% for placebo.
Retsidiivi esinemissagedus 6-kuulise topeltpimeda jälgimisperioodi jooksul oli Cymbalta puhul 14 % ja platseebo puhul 42 %.
The incidence of relapse during the 6- months double-blind follow-up period was 14% for Xeristar and 42% for placebo.
Retsidiivi esinemissagedus 6-kuulise topeltpimeda jälgimisperioodi jooksul oli Xeristar’i puhul 14 % ja platseebo puhul 42 %.
The incidence of relapse during the 6-months double-blind follow up period was 22% and 47% for Thymanax and placebo, respectively.
Relapsi intsidents 6-kuulise topeltpimeda jälgimisperioodi ajal oli vastavalt 22% Thymanaxi ja 47% platseebo rühmas.
The incidence of relapse during the 6-months double-blind follow up period was 22% and 47% for Valdoxan and placebo, respectively.
Relapsi intsidents 6-kuulise topeltpimeda jälgimisperioodi ajal oli vastavalt 22% Valdoxani ja 47% platseebo rühmas.
The incidence of relapse during the 6-months double-blind follow-up period was 14% for duloxetine and 42% for placebo.
Retsidiivi esinemissagedus 6-kuulise topeltpimeda jälgimisperioodi jooksul oli Duloxetine Mylan’i puhul 14% ja platseebo puhul 42%.
The incidence of related fever, diarrhoea, anorexia, and peripheral oedema occurred at rates  10% higher in patients who were 75 years of age or greater versus less than 65 years.
Palavik, diarröa, anoreksia ja perifeerne turse ilmnesid  10% kõrgema sagedusega üle 75 aasta vanustel patsientidel, võrreldes alla 65 aasta vanuste patsientidega.
The incidence of resistance to caspofungin by various clinical isolates of Candida and Aspergillus is rare.
Candida ja Aspergilluse erinevate kliiniliste tüvede resistentsuse esinemissagedus kaspofungiini suhtes on harv.
The incidence of RSV hospitalisation was 16 of 612 (2.6%) in the palivizumab group.
RSV tõttu hospitaliseerimiste sagedus oli palivisumabi rühmas 16 juhtu 612-st (2,6%).
The incidence of seizure events was low and comparable in patients receiving Plegridy (125 micrograms every 2 weeks) and placebo (<1% in each group).
Krambihoogude esinemine oli ühtviisi madal nii Plegridy’ga (125 mikrogrammi iga 2 nädala tagant) kui ka platseeboga ravitud patsientidel (mõlemas rühmas < 1%).
The incidence of seizure events was low and comparable in patients receiving Plegridy (125 micrograms every 2 weeks) and placebo (<1% in each group).
Krambihoogudepide esinemine oli ühtviisi madal nii Plegridy’ga (125 mikrogrammi iga 2 nädala tagant) kui ka platseeboga ravitud patsientidel (mõlemas rühmas < 1%).
The incidence of serious adverse events was higher in the older people patients compared to younger patients.
Tõsiste kõrvaltoimete esinemissagedus oli eakatel suurem kui noorematel.