natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical studies, no relevant differences in exposure, safety or efficacy were observed between elderly (aged 65 years and above) and younger patients (see also section 5.2).
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud olulisi erinevusi plasmatasemes, ohutuses või efektiivsuses eakate (vanuses 65 aastat ja vanemad) ja nooremate patsientide vahel (vt ka lõik 5.2).
In clinical studies, no relevant differences in exposure, safety or efficacy were observed between male and female patients.
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud olulisi erinevusi plasmatasemes, ohutuses või efektiivsuses mees- ja naissoost patsientide vahel.
In clinical studies, no relevant differences in exposure, safety or efficacy were observed between patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A) and normal hepatic function.
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud olulisi erinevusi plasmatasemes, ohutuses või efektiivsuses kerge maksafunktsiooni kahjustusega (Child-Pugh A) ja normaalse maksafunktsiooniga patsientide vahel.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner and milbemycin oxime.
Kliinilises uuringutes ei ole afoxolanerile kombinatsioonis milbemütsiinoksiimiga omistatud ühtegi tõsist kõrvaltoimet.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner with milbemycin oxime.
Kliinilistes uuringutes ei ole afoksolaneerile kombinatsioonis milbemütsiinoksiimiga omistatud ühtegi tõsist kõrvaltoimet.
In clinical studies, NO2 levels > 3 ppm or methaemoglobin levels > 7 % were treated by reducing the dose of, or discontinuing, INOmax.
Kliinilistes uuringutes raviti NO2 taset >3 ppm või methemoglobiini taset >7% INOmax’i annuse vähendamise või manustamise lõpetamisega.
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinilistes uuringutes aripiprasooli suukaudse annusega 10...30 mg/päevas ei täheldatud sellel mõju CYP2D6 (dekstrometorfaan/3-metoksümorfinaani suhe), CYP2C9 (varfariin), CYP2C19 (omeprasool) ja CYP3A4 (dekstrometorfaan) substraatide metabolismile.
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinilistes uuringutes aripiprasooli suukaudsete annustega 10...30 mg ööpäevas ei täheldatud selle olulist mõju CYP2D6 (dekstrometorfaan/3-metoksümorfinaani suhe), CYP2C9 (varfariin), CYP2C19 (omeprasool) ja CYP3A4 (dekstrometorfaan) substraatide metabolismile.
In clinical studies, over 1800 patients have been treated with LUMIGAN 0.3 mg/mL (multi-dose formulation).
LUMIGAN’i 0,3 mg/ml (mitmeannuseline formulatsioon) kliinilistes uuringutes on ravitud üle 1800 patsiendi.
In clinical studies, patients had a LVEF  50% at baseline.
Kliinilistes uuringutes oli patsientidel ravieelne LVEF  50%.
In clinical studies, patients received Lymphoseek up to 30 hours before surgery.
Kliinilistes uuringutes manustati patsientidele Lymphoseeki kuni 30 tundi enne operatsiooni.
In clinical studies, patients received prophylactic acetylsalicylic acid or alternative anti-thrombotic therapy.
Kliinilistes uuringutes manustati patsientidele profülaktikaks atsetüülsalitsüülhapet või alternatiivset antitrombootilist ravi.
In clinical studies, patients receiving TOBI Podhaler continued to take dornase alfa, bronchodilators, inhaled corticosteroids and macrolides, no evidence of drug interactions with these medicines was identified.
Kliinilistes uuringutes ei tuvastatud TOBI Podhaler’it saanud patsientidel, kes jätkasid alfadornaasi, bronhodilaatorite, inhaleeritavate kortikosteroidide ja makroliidide kasutamist, nende ravimitega ravimite koostoimetele viitavaid tunnuseid.
In clinical studies, patients with CrCl (creatinine clearance)  60 mL/min were included and treated at the recommended dose.
Kliinilistesse uuringutesse lülitati patsiendid, kellel CrCl (kreatiniini kliirens)  60 ml/min ning raviti soovitatud annustega.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of  45 mL/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
Kliinilistes uuringutes ei vajanud patsiendid kreatiniini kliirensiga ≥ 45 ml/min rohkem annuse kohandamisi kui normaalse neerufunktsiooniga patsiendid.
In clinical studies, patients with recent or ongoing clinically significant gastrointestinal disorder (e.g., severe vomiting and/or diarrhea) were excluded.
Kliinilistesse uuringutesse ei kaasatud hiljutise või olemasoleva kliiniliselt olulise gastrointestinaalse häirega (nt raske oksendamine ja/või kõhulahtisus) patsiente.
In clinical studies, patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min) or receiving dialysis were at greater risk of developing hypocalcaemia in the absence of calcium supplementation.
Kliinilistes uuringutes oli tõsise neerupuudulikkusega (kreatiniini kliirens < 30 ml/min) või dialüüsravi saavatel patsientidel suurem oht hüpokaltseemia tekkeks, kui neile ei manustatud täiendavalt kaltsiumi.
In clinical studies, patients with uncontrolled or significant cardiac disease (e.g. recent myocardial infarction, congestive heart failure, unstable angina or clinically significant bradycardia) were excluded.
Kliinilistesse uuringutesse ei kaasatud ravile allumatu või väljendunud südamehaigusega (nt hiljuti põetud müokardiinfarkt, kongestiivne südamepuudulikkus, ebastabiilne stenokardia või kliiniliselt oluline bradükardia) patsiente.
In clinical studies, post-mortem examination of the injection sites performed in sows at most 50 days after the vaccination revealed limited lesions such as a discoloration and a granuloma in the majority of animals as well as necrosis or fibrosis (in approximately half of the animals).
Süstekohtadel leiti emistel vähemalt 50 päeva pärast vaktsineerimist teostatud lahangul vaktsineerimisega seotud piiratud kahjustusi nagu süstekoha värvuse muutust ning enamikul loomadest granuloome, pooltel loomadel nekroosi või fibroosi.
In clinical studies, Rapiscan was administered to patients taking other cardioactive medicinal products (i.e., β-blockers, calcium channel blockers, ACE inhibitors, nitrates, cardiac glycosides, and angiotensin receptor blockers) without apparent effects on the safety or efficacy profile of Rapiscan.
Kliinilistes uuringutes manustati Rapiscani patsientidele, kes kasutasid teisi kardioaktiivseid ravimeid (st β-blokaatoreid, kaltsiumikanali blokaatoreid, AKE inhibiitoreid, nitraate, südameglükosiide ja angiotensiiniretseptorite blokaatoreid) ja ilmset toimet Rapiscani ohutusele ega efektiivsusele ei täheldatud.
In clinical studies, rare cases of anaphylactic reactions have been observed in patients receiving Cosentyx.
Kliinilistes uuringutes on Cosentyx’i kasutanud patsientidel esinenud harva anafülaktilise reaktsiooni juhte.
In clinical studies, REYATAZ (with or without ritonavir) has been shown to induce dyslipidaemia to a lesser extent than comparators.
Kliinilistes uuringutes on näidatud, et REYATAZ (koos või ilma ritonaviirita) põhjustab vähem düslipideemiat kui võrdlusravimid.
In clinical studies, riociguat has shown to augment the hypotensive effects of PDE 5 inhibitors.
Kliinilised uuringud on näidanud, et riotsiguaat suurendab PDE5 inhibiitorite vererõhku alandavat toimet.
In clinical studies, ruxolitinib is rapidly absorbed after oral administration with maximal plasma concentration (Cmax) achieved approximately 1 hour post-dose.
Kliinilistes uuringutes imendus ruksolitiniib suukaudse manustamise järel kiiresti ning maksimaalne plasmakontsentratsioon (Cmax) saabus umbes 1 tund pärast manustamist.
In clinical studies, serious bacterial, fungal, and viral infections have been observed in patients receiving STELARA (see section 4.8).
Kliinilistes uuringutes on STELARA’t saanud patsientidel täheldatud raskeid bakteriaalseid, seen- ja viirusinfektsioone (vt lõik 4.8).
In clinical studies, serious infusion and hypersensitivity reactions affected approximately 0.9% of patients, and included anaphylactic reaction, bradycardia, hypotension, angioedema, and dyspnea.
Kliinilistes uuringutes esines raskeid infusiooniga seotud ja ülitundlikkusreaktsioone ligikaudu 0,9%-l patsientidest ning nendeks olid anafülaktiline reaktsioon, bradükardia, hüpotensioon, angioödeem ja hingeldus.
In clinical studies, serum transaminase elevations occurred during treatment and up to 4 months after the last dose of Zinbryta.
Kliinilistes uuringutes tekkis seerumi transaminaaside aktiivsuse tõus ravi ajal ja kuni 4 kuud pärast viimase Zinbryta annuse saamist.
In clinical studies, siltuximab was associated with an infusion related reaction or hypersensitivity reaction in 4.8% (severe reaction in 0.8%) of patients treated with siltuximab monotherapy.
Kliinilistes uuringutes kaasnes siltuksimabi kasutamisel infusiooniga seotud reaktsioone või ülitundlikkusreaktsioone 4,8%-l (raskeid reaktsioone 0,8%-l) siltuksimabi monoteraapiat saanud patsientidest.
In clinical studies, subgroup analyses based on age and gender did not indicate any difference in safety and efficacy in insulin glargine-treated patients compared to the entire study population.
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud alamgruppide analüüsil mingeid ealisi ega soolisi iseärasusi glargiin- insuliini ravi efektiivuses ja ohutuses, võrreldes kogu uuringu populatsiooniga
In clinical studies, subgroup analyses based on age and gender did not indicate any difference in safety and efficacy in insulin glargine-treated patients compared to the entire study population.
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud alamgruppide analüüsil mingeid ealisi ega soolisi iseärasusi glargiin- insuliini ravi efektiivuses ja ohutuses, võrreldes kogu uuringu populatsiooniga.
In clinical studies, subgroup analyses based on age and gender did not indicate any difference in safety and efficacy in insulin glargine-treated patients compared to the entire study population.
Kliinilistes uuringutes ei ilmnenud erigruppide analüüsil mingeid ealisi ega soolisi iseärasusi glargiin- insuliini ravi efektiivuses ja ohutuses, võrreldes kogu uuringu populatsiooniga.
In clinical studies, the 650 mg/m2 and 1,500 mg/m2 dose have both been used in patients in the age range 16 to 21 years.
Kliinilistes uuringutes on 16...21-aastastel patsientidel kasutatud nii 650 mg/m2 kui 1500 mg/m2.
In clinical studies, the dulaglutide safety profile in patients with moderate renal impairment was similar to the overall type 2 diabetes population.
Kliinilistes uuringtes oli dulaglutiidi ohutusprofiil mõõduka neerufunktsiooni häirega patsientidel sarnane üldise 2. tüüpi diabeedi populatsiooni omaga.
In clinical studies, the following undesirable effects have been reported: Common reported side effects included:
Kliinilistes uuringutes on teatatud järgmistest kõrvaltoimetest: Sagedad kõrvaltoimed olid:
In clinical studies, the intravenous administration of Cinryze resulted in a significant increase in systemic levels of antigenic and functional C1 inhibitor within 1 hour after administration.
Kliinilistes uuringutes suurenesid antigeense ja funktsionaalse C1 inhibiitori süsteemsed tasemed oluliselt 1 tunni jooksul pärast Cinryze intravenoosset manustamist.
In clinical studies, the majority of patients developed IgG antibodies to alglucosidase alfa typically within 3 months of treatment.
Kliinilistes katsetes tekkisid enamikul patsientidel 3 ravikuu jooksul IgG antikehad alfaalgükosidaasi vastu.
In clinical studies, the majority of patients had baseline Grade 3/4 myelosuppression.
Kliinilistes uuringutes esines enamikul patsientidest algselt 3./4. astme müelosupressioon.
In clinical studies, the most commonly reported adverse events were reactions at the injection site, including redness, swelling and pain.
Kliinilistes uuringutes olid kõige sagedasemad kõrvaltoimed süstekoha reaktsioonid, sealhulgas punetus, turse ja valu.
In clinical studies, the occurrence of ejaculation with reduced or no semen has been observed during treatment with silodosin (see section 4.8), due to the pharmacodynamic properties of silodosin.
Kliinilistes uuringutes täheldati silodosiinravi ajal vähenenud seemnevedelikuga või seemnevedelikuta ejakulatsiooni ilmnemist (vt lõik 4.8) seoses silodosiini farmakodünaamiliste omadustega.
In clinical studies, the pharmacodynamic effects of Zinbryta 150 mg administered subcutaneously every 4 weeks were consistent with modulation of IL-2 signalling as evidenced by the rapid and sustained saturation of the target CD25 receptors on circulating T-cells and a sustained approximately 2-fold increase in serum IL-2 concentration.
Kliinilistes uuringutes iga 4 nädala järel subkutaanselt manustatud 150 mg Zinbryta annuse farmakodünaamilised toimed vastasid moduleeritud IL-2 signaliseerimisele, mida näitas ringlevate T- rakkude CD25 sihtretseptorite kiire ja püsiv küllastus ning seerumi IL-2 kontsentratsiooni ligikaudu 2-kordne püsiv suurenemine.
In clinical studies, the presence of antibodies to collagen was not associated with side effects, such as allergies, nor was it shown to decrease the effectiveness of InductOs.
Kliinilistes uuringutes ei põhjustanud kollageenivastaste antikehade olemasolu kõrvaltoimete, näiteks allergiate teket ega InductOs’e toime nõrgenemist.
In clinical studies, the safety profile of Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune was comparable to the safety profile of the seasonal vaccines T/LAIV and Fluenz Tetra (see section 5.1 for more information).
Kliinilistes uuringutes oli Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune’i ohutusprofiil võrreldav hooajaliste vaktsiinide T/LAIV ja Fluenz Tetra omadega (täpsemat teavet vt lõik 5.1).
In clinical studies, there were no reports of anaphylaxis.
Kliinilistes uuringutes anafülaksiat ei registreeritud.
In clinical studies, treatment with dulaglutide was associated with a 1.6 % incidence of treatment emergent dulaglutide anti-drug antibodies, indicating that the structural modifications in the GLP-1 and modified IgG4 parts of the dulaglutide molecule, together with high homology with native GLP-1 and native IgG4, minimise the risk of immune response against dulaglutide.
Kliinilistes uuringutes seostati dulaglutiid-ravi raviga seotud dulaglutiidi vastaste antikehade tekkega (esinemissagedus 1,6 %), mis näitab, et GLP-1 strukturaalsed teisendused ja muudetud IgG4 osad dulaglutiidi molekulis koos kõrge homoloogiaga loodusliku GLP-1 ja loodusliku IgG4 suhtes vähendavad riski immuunvastuse tekkeks dulaglutiidi suhtes.
In clinical studies, treatment with SPRYCEL was continued until disease progression or until no longer tolerated by the patient.
Kliinilistes uuringutes jätkati ravi SPRYCEL'iga kuni haiguse progresseerumiseni või seni, kuni patsient ravi enam ei talunud.
In clinical studies, undesirable dopaminergic adverse reactions, e.g. dyskinesia, were more common in patients who received entacapone and dopamine agonists (such as bromocriptine), selegiline or amantadine compared to those who received placebo with this combination.
Kliiniliste uuringute põhjal avaldusid soovimatud dopamiinergilised reaktsioonid nagu düskineesia sagedamini patsientidel, kes said entakapooni ja dopamiiniagoniste (nt bromokrüptiin), selegiliini või amantadiini võrreldes nende patsientidega, kes said samas kombinatsioonis platseebot.
In clinical studies, undesirable dopaminergic adverse reactions, e.g. dyskinesia, were more common in patients who received entacapone and dopamine agonists (such as bromocriptine), selegiline or amantadine compared to those who received placebo with this combination.
Kliiniliste uuringute põhjal avaldusid soovimatud dopamiinergilised reaktsioonid nagu düskineesia sagedamini patsientidel, kes said entakapooni ja dopamiiniagoniste (nt bromokrüptiin), selegiliini või amantadiini, võrreldes nende patsientidega, kes said samas kombinatsioonis platseebot.
In clinical studies, urticaria and rare cases of anaphylactic reaction to Cosentyx were observed (see also section 4.4).
Cosentyx’iga täheldati kliinilistes uuringutes urtikaariat ning harva anafülaktilise reaktsiooni juhte (vt lõik 4.4).
In clinical studies, various formulations of fosaprepitant have been administered to a total of 2,687 individuals including 371 healthy subjects and 2,084 patients with chemotherapy induced nausea and vomiting (CINV).
Kliinilistes uuringutes on fosaprepitandi erinevaid ravimvorme manustatud kokku 2687 isikule, sealhulgas 371 tervele isikule ja 2084 kemoteraapiast põhjustatud iivelduse ja oksendamisega patsiendile (CINV).
In clinical studies, Viramune has been associated with an increase in HDL- cholesterol and an overall improvement in the total to HDL-cholesterol ratio.
Kliinilistes uuringutes kaasnes Viramune’i kasutamisega HDL kolesterooli kontsentratsiooni tõus ning HDL kolesterooli suhte paranemine üldkolesteroolis.
In clinical study CIR 217 the safety, infectivity, and immunogenicity of a live attenuated, vaccine derived from A/Vietnam/1203/2004 (H5N1) influenza isolate were evaluated in 21 subjects who received one 106.7 median tissue culture infectious dose (TCID50) , with 18 of those subjects receiving a second dose 4-8 weeks later.
Kliinilises uuringus CIR 217 hinnati A/Vietnam/1203/2004 (H5N1) gripi isolaadist saadud nõrgestatud elusvaktsiini ohutust, nakatamisvõimet ja immunogeensust 21 osalejal, kes said ühe 106,7 koekultuuri nakatava mediaanannuse (TCID50), neist 18 osalejat said neli kuni kaheksa nädalat hiljem teise annuse.
In clinical study CIR 239 the safety, infectivity, and immunogenicity of a live attenuated vaccine derived from A/Hong Kong/213/2003 (H5N1) influenza isolate were evaluated in 17 subjects who received one dose of 107.5 TCID50 of the vaccine intranasally in isolation, with 16 of those subjects receiving a second dose 4-8 weeks later.
Kliinilises uuringus CIR 239 hinnati A/Hongkong/213/2003 (H5N1) gripi isolaadist saadud nõrgestatud elusvaktsiini ohutust, nakatamisvõimet ja immunogeensust 17 osalejal, kes said isoleeritult ühe annuse intranasaalset vaktsiini 107,5 TCID50, neist 16 osalejat said neli kuni kaheksa nädalat hiljem teise annuse.
In clinical study D9902B (IMPACT), 237 out of the 512 patients randomized were evaluated for the development of humoral or cellular immune responses (T cell proliferation and gamma-interferon (γIFN) ELISPOT) to the target antigens at baseline, and at Weeks 6, 14, and 26.
Kliinilises uuringus D9902B (IMPACT) hinnati 512-st randomiseeritud patsiendist 237-l humoraalse või rakulise immuunvastuse [T-rakkude proliferatsioon ja gamma-interferoon (γIFN) ELISPOT] väljakujunemist sihtantigeenidele enne ravi algust ja nädalatel 6, 14 ja 26.
In clinical study GS-US-216-0114, a phase 3 randomised, active-controlled clinical study, in which 692 treatment-naïve patients received at least one dose of atazanavir boosted with cobicistat (n = 344) or atazanavir boosted with ritonavir (n = 348) administered with other antiretroviral medicinal products, the most frequently reported adverse reactions in the atazanavir boosted with cobicistat group during 144 weeks were associated with elevated bilirubin levels (see Table 2).
Randomiseeritud aktiivse võrdlusravimiga kontrollitud III faasi kliinilises uuringus GS-US-216-0114, kus 692 varem ravi mittesaanud patsienti said vähemalt ühe annuse kobitsistaadiga võimendatud atasanaviiri (n = 344) või ritonaviiriga võimendatud atasanaviiri (n = 348), mida manustati koos teiste retroviirusevastaste ravimitega, olid kobitsistaadiga võimendatud atasanaviiri rühmas 144 nädala jooksul kõige sagedamini kirjeldatud kõrvaltoimed seotud bilirubiinisisalduse suurenemisega (vt tabel 2).
In clinical study MI-CP217 the safety and descriptive immunogenicity of a live attenuated monovalent influenza virus vaccine (derived from A/California/7/2009) developed for the 2009 H1N1 pandemic were evaluated in a total of 326 randomised subjects (259 subjects monovalent vaccine; 65 subjects placebo) and 324 subjects received one dose of investigational product.
2009. aasta H1N1 pandeemia jaoks väljatöötatud gripiviiruse monovalentse nõrgestatud elusvaktsiini (A/California/7/2009 alusel) kliinilises uuringus MI-CP217 hinnati selle ohutust ja kirjeldati immunogeensust kokku 326-l randomiseeritud osalejal (259 osalejat said monovalentset vaktsiini; 65 osalejat platseebot) ning 324 osalejat said ühe annuse uuritavat vaktsiini.
In clinical trial 131 adults and 123 elderly were exposed to two doses of the 7.5 µg Focetria.
Kliinilises uurimuses rakendati 131 täiskasvanule ja 123 eakale kahte annust 7,5 μg Focetriat.
In clinical trial AI424-182 REYATAZ/ritonavir (300/100 mg or 400/100 mg) in combination with zidovudine/lamivudine was administered to 41 pregnant women during the second or third trimester.
Kliinilises uuringus AI424-182 manustati 41-le rasedale naisele raseduse teise või kolmanda trimestri ajal REYATAZ'i/ritonaviiri (300/100 mg või 400/100 mg) koos sidovudiini/lamivudiiniga.
In clinical trial BO22334, an effect was observed between body size and exposure ratios reported in cycle 7, between rituximab subcutaneous formulation 1400 mg q3w and rituximab intravenous formulation 375 mg/m2 q3w with Ctrough ratios of 2.29, 1.31, and 1.41 in patients with low, medium and high BSA, respectively (low BSA  1.70 m2; 1.70 m2 < medium BSA < 1.90 m2; high BSA
Kliinilises uuringus BO22334 täheldati toimet keha suuruse ja ekspositsiooni suhte väärtuste vahel, mida kirjeldati 7. tsükli ajal, iga 3 nädala järel manustatud rituksimabi subkutaanse ravimvormi 1400 mg annuse ja iga 3 nädala järel manustatud rituksimabi intravenoosse ravimvormi 375 mg/m2 annuse vahel; Cmin suhe oli 2,29, 1,31 ja 1,41 vastavalt väikese, keskmise ja suure kehapinna suurusega (body surface area, BSA) patsientidel (väike BSA  1,70 m2;
In clinical trial studies with rotigotine, syncope has been observed at a rate that was similar to that observed in patients treated with placebo.
Rotigotiiniga seotud kliinilistes uuringutes on täheldatud minestust (sünkoopi), kuid samasuguse esinemissagedusega nagu platseeboravi saavatel patsientidel.
In clinical trials (HPV-070 and HPV-048) performed in girls aged 9 to 14 years receiving a 2-dose schedule (0, 6 months or 0, 12 months) and young women aged 15-25 years receiving Cervarix according to the standard 0, 1, 6 months schedule, all subjects seroconverted to both HPV types 16 and 18 one month after the second dose.
Kliinilistes uuringutes (HPV-070 ja HPV-048) 9...14aastaste tüdrukute puhul, kellel kasutatakse 2 annusega skeemi (kuud 0 ja 6 või kuud 0 ja 12), ja 15...25aastaste noorte naiste puhul, kellele manustatakse Cervarix'i standardse skeemi järgi (kuud 0, 1 ja 6), tekkis kõigil uuritavatel üks kuu pärast teise annuse manustamist serokonversioon nii HPV tüübi 16 kui ka 18 vastu.
In clinical trials 69 patients who relapsed or were refractory to initial treatment (zoledronic acid 4 mg, 8 mg or pamidronate 90 mg) were retreated with zoledronic acid 8 mg.
69 patsiendile, kellel hüperkaltseemia tekkis uuesti või kes ravile (zoledroonhape 4 mg, 8 mg või pamidronaat 90 mg) ei reageerinud, manustati teistkordselt 8 mg zoledroonhapet.
In clinical trials a similar safety profile has been observed in subjects with prior or current HPV infection as compared to subjects negative for oncogenic HPV DNA or seronegative for HPV-16 and HPV-18 antibodies.
Kliinilistes uuringutes on sarnast ohutusprofiili on täheldatud eelneva või kaasuva HPV nakkusega isikutel ja onkogeense HPV DNA suhtes negatiivsetel või HPV 16 ja HPV 18 antikehade suhtes seronegatiivsetel isikutel.
In clinical trials a thin layer of Raplixa produced doses that typically ranged from 0.3 to 2 g.
Kliinilistes uuringutes Raplixa õhukese kihi pealekandmise tulemuseks olid tavaliselt annused vahemikus 0,3 kuni 2 g.