natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with type 2 diabetes, NovoMix 50 can be given as monotherapy or in combination with metformin, when the blood glucose is inadequately controlled with metformin alone.
tüüpi diabeediga patsientidele võib NovoMix 50 manustada kas monoteraapiana või kombinatsioonis metformiiniga, kui metformiin üksi ei taga vere glükoosisisalduse piisavat kontrolli.
In patients with type 2 diabetes, NovoMix 70 can be given as monotherapy or in combination with metformin, when the blood glucose is inadequately controlled with metformin alone.
II tüüpi diabeediga patsientidele võib NovoMix 70 manustada kas monoteraapiana või kombinatsioonis metformiiniga, kui metformiin üksi ei taga vere glükoosisisalduse piisavat kontrolli.
In patients with ulcerative colitis, a loading dose of 160 mg Humira on Week 0 followed by 80 mg Humira on Week 2 achieves serum adalimumab trough concentrations of approximately 12 g/ml during the induction period.
Haavandilise koliidiga patsientidel saavutatakse sissejuhatava perioodi jooksul küllastusannusega 160 mg Humira’t 0-nädalal, millele järgneb annus 80 mg Humira’t 2. nädalal, adalimumabi minimaalsed seerumi kontsentratsioonid ligikaudu 12 μg/ml.
In patients with uncomplicated hypertension treated with Rasilamlo in short-term controlled trials, the incidence of hypotension was low (0.2%).
Tüsistusteta hüpertensiooniga patsientidel, kellele lühiajalistes kontrollitud uuringutes manustati Rasilamlo’t, esines hüpotensiooni harva (0,2%).
In patients with uncontrolled hypertension duloxetine should not be initiated (see section 4.3).
Ravile allumata hüpertensiooniga patsientidel ei tohi alustada ravi duloksetiiniga (vt lõik 4.3).
In patients with unrecognised DPD deficiency treated with capecitabine, life-threatening toxicities manifesting as acute overdose may occur (see section 4.9).
Tuvastamata DPD defitsiidiga patsientidel, kes saavad ravi kapetsitabiiniga, võivad tekkida eluohtlikud toksilised toimed, mis avalduvad ägeda üleannustamisena (vt lõik 4.9).
In patients with uveitis, a loading dose of 80 mg adalimumab on Week 0 followed by 40 mg adalimumab every other week starting at Week 1, resulted in mean steady-state concentrations of approximately 8 to 10 g/mL.
Uveiidiga patsientidel viis adalimumabi 80 mg küllastusannuse manustamine 0-nädalal, millele järgnes 40 mg adalimumabi manustamine üle nädala alates 1. nädalast, keskmiste püsikontsentratsiooni väärtuste 8...10 μg/ml saavutamiseni.
In patients with valvular heart disease, there was a higher incidence of ventricular arrhythmia events in vernakalant patients.
Südameklapi haigusega patsientidel oli vernakalandi kasutamisel suurem ventrikulaarse arütmia esinemissagedus.
In patients with wet AMD, DME and RVO, initially, three or more consecutive, monthly injections may be needed.
Märja AMD, DME ja RVO korral võib olla vajalik kolm või enam järjestikust igakuist süstet.
In patients with wet AMD, DME and RVO, initially, three or more consecutive, monthly injections may be needed.
Märja AMD, DME ja RVO korral võib olla vajalik kolm või enam järjestikust igakuist süstet..
In patients with YMDD mutant HBV, addition of an alternative agent without cross- resistance to lamivudine should be considered.
YMDD mutantse HBV-ga patsientidel tuleb kaaluda alternatiivse ravimi, millel ei ole ristuvat resistentsust lamiduviiniga, lisamist raviskeemi.
In patients without concurrent PAH-specific therapy, the placebo-corrected treatment effect measured at trough was 34 m (99% CI: 10, 63 m).
Patsientidel ilma samaaegse PAH-i-spetsiifilise ravita mõõdetud platseeboga korrigeeritud ravi mõju madalaimas punktis oli 34 m (99% CI: 10, 63 m).
In patients ≥60 kg and age <75 years, non-CABG-related TIMI major or minor bleeding rates were 3.6% for prasugrel and 2.8% for clopidogrel; rates for fatal bleeding were 0.2% for prasugrel and 0.1% for clopidogrel.
Patsientidel kehakaaluga ≥ 60 kg ja vanuses < 75 aastat olid mitte-CABG-ga seotud TIMI suured ja väikesed verejooksud esinemusega 3,6 % prasugreeli ja 2,8 % klopidogreeli rühmas; surmaga lõppevate verejooksude esinemus oli prasugreeli grupis 0,2 % ja klopidogreeli grupis 0,1 %.
In patients  11 years of age not on dialysis, once the target haemoglobin has been achieved with once every two week dosing, Aranesp may be administered subcutaneously once monthly using an initial dose equal to twice the previous once every two week dose.
Dialüüsravi mittesaavatel  11 aasta vanustel patsientidel võib pärast seda, kui 2-nädalaste vahedega manustamise tulemusel on saavutatud hemoglobiini soovitud väärtus, jätkata Aranesp’i manustamist subkutaanselt üks kord kuus annuses, mis on kaks korda suurem eelnevast 2-nädalaste vahedega manustatud annusest.
In patients 75 years, fondaparinux should be used with care, as renal function decreases with age (see section 4.4).
Patsientidele vanuses  75 aasta tuleb fondapariinuksi kasutada ettevaatusega, kuna vanuse suurenedes neerufunktsioon langeb (vt lõik 4.4).
In patients 75 years, fondaparinux should be used with care, as renal function decreases with age (see section 4.4).
Patsientidele vanuses  75 aasta tuleb fondapariinuksi kasutada ettevaatusega, kuna vanuse suurenedes neerufunktsioon langeb. (vt lõik 4.4).
In patients, as well as in healthy volunteers, the maximum concentration (Cmax) and area-under-the-concentration time curve (AUC) increase proportionally with increases in dose.
Nii tervetel vabatahtlikel kui ka patsientidel suurenevad maksimaalne kontsentratsioon (Cmax) ja kontsentratsiooni ajakõvera alune pindala (AUC) proportsionaalselt annusega.
In patients, baseline factor Xa and PT were influenced by the surgery resulting in a difference in the concentration-PT slope between the day post- surgery and steady state.
Patsientide ravi alguse faktori Xa ja PT tasemeid mõjutas operatsioon, kuna operatsioonijärgsel päeval ja püsikontsentratsiooni korral oli kontsentratsiooni ja PT kalle erinev.
In patients, children or adults, with severe congenital, cyclic, or idiopathic neutropenia with an absolute neutrophil count (ANC) of ≤ 0.5 x 109/L, and a history of severe or recurrent infections, long term administration of Biograstim is indicated to increase neutrophil counts and to reduce the incidence and duration of infection-related events.
Biograstim´i pikaajaline manustamine neutrofiilide hulga suurendamiseks ning infektsioossete tüsistuste esinemissageduse ja kestuse vähendamiseks on näidustatud raskekujulise kaasasündinud, tsüklilise või idiopaatilise neutropeeniaga lastele ja täiskasvanud patsientidele, kellel on neutrofiilide absoluutarv ≤ 0,5 x 109/l ning on esinenud raskekujulisi või retsidiveeruvaid infektsioone.
In patients, children or adults, with severe congenital, cyclic, or idiopathic neutropenia with an absolute neutrophil count (ANC) of ≤ 0.5 x 109/l, and a history of severe or recurrent infections, long term administration of filgrastim is indicated to increase neutrophil counts and to reduce the incidence and duration of infection-related events.
Filgrastiimi pikaajaline manustamine neutrofiilide hulga suurendamiseks ning infektsioossete tüsistuste esinemissageduse ja kestuse vähendamiseks raskekujulise kaasasündinud, tsüklilise või idiopaatilise neutropeeniaga lastel või täiskasvanud patsientidel, kelle neutrofiilide absoluutarv on ≤ 0,5 x 109/l ja on esinenud raskekujulisi või retsidiveeruvaid infektsioone.
In patients, children or adults, with severe congenital, cyclic, or idiopathic neutropenia with an absolute neutrophil count (ANC) of  0.5 x 109 /l and a history of severe or recurrent infections, long term administration of filgrastim is indicated to increase neutrophil counts and to reduce the incidence and duration of infection-related events.
Filgrastiimi pikaajaline manustamine neutrofiilide hulga suurendamiseks ning infektsioossete tüsistuste esinemissageduse ja kestuse vähendamiseks on näidustatud raskekujulise kaasasündinud, tsüklilise või idiopaatilise neutropeeniaga lastele ja täiskasvanud patsientidele, kellel on neutrofiilide absoluutarv  0,5 x 109/l ning on esinenud raskekujulisi või retsidiveeruvaid infektsioone.
In patients, dasatinib has a large apparent volume of distribution (2,505 l) suggesting that the medicinal product is extensively distributed in the extravascular space.
Dasatiniibi suur jaotusruumala patsientidel (2505 l) viitab, et ravim jaotub ulatuslikult ekstravaskulaarses ruumis.
In patients, dronedarone and its metabolite are completely eliminated from the plasma within 2 weeks after the end of a 400 mg twice daily-treatment.
Patsientidel elimineeruvad dronedaroon ja selle metaboliit vereplasmast täielikult 2 nädala jooksul pärast ravi lõppu annuses 400 mg kaks korda päevas.
In patients, HIV-1 expressing three or more thymidine analogue associated mutations (TAMs) that included either the M41L or L210W reverse transcriptase mutation showed reduced susceptibility to tenofovir disoproxil fumarate.
HIV-1-l, mis sisaldas patsientidel kolme või enamat tümidiini analoogiga seotud mutatsiooni, sealhulgas kas M41L või L210W pöördtranskriptaasi mutatsiooni, esines vähenenud tundlikkus tenofoviirdisoproksiilfumaraadi suhtes.
In patients, mean Cmax (CV %) and AUCINF of artenimol (observed after the first dose of Eurartesim) were 752 (47%) ng/ml and 2,002 (45%) ng/ml*h, respectively.
Patsientidel olid artenimooli keskmine Cmax (variatsioonikordaja %) ja AUCINF (pärast Eurartesimi esimest annust) vastavalt 752 (47%) ng/ml ja 2002 (45%) ng/ml*h.
In patients, overdose more than twice the recommended dose has been associated with the acute onset of symptomatic hypotension and thrombocytopenia with fatal outcomes.
Patsientidel, kes on saanud Bortezomib Accord’i’t kaks korda suuremas annuses kui ette nähtud, on esinenud sümptomaatilist hüpotensiooni ja letaalse lõppega trombotsütopeeniat.
In patients, overdose more than twice the recommended dose has been associated with the acute onset of symptomatic hypotension and thrombocytopenia with fatal outcomes.
Patsientidel, kes on saanud VELCADE’t kaks korda suuremas annuses kui ette nähtud, on esinenud sümptomaatilist hüpotensiooni ja letaalse lõppega trombotsütopeeniat.
In patients, the mean peak plasma concentration (Cmax) was 79.6 μg/ml (CV 61%, range 39-222), whereas in volunteers Cmax was 40 μg/ml and AUCinf was 2400 μg/h/ml.
Patsientidel oli maksimaalne plasmakontsentratsioon (Cmax) vahetult peale manustamist 79,6 g/ml (variatsioonikoefitsient 61%, kõikumine 39…222 g/ml), vabatahtlike Cmax oli 40 μg/ml ja AUCinf 2400 μg/h/ml.
In patients, ZALTRAP is administered at the dose of 4 mg/kg intravenously every two weeks for which there is an excess of circulating free aflibercept compared to VEGF-bound aflibercept.
ZALTRAP’i manustamisel patsientidele annuses 4 mg/kg intravenoosse infusioonina iga kahe nädala järel jääb VEGF-iga seotud aflibertseptist üle ka vaba tsirkuleerivat aflibertsepti.
In patients,the mean peak plasma concentration (Cmax) was 79.6 μg/ml (C.V. 61%, range 39-222), whereas in volunteers Cmax was 40 μg/ml and AUCinf was 2400 μg/h/ml.
Patsientidel oli maksimaalne plasmakontsentratsioon (Cmax) vahetult peale manustamist 79,6 g/ml (variatsioonikoefitsient 61%, kõikumine 39…222 g/ml), vabatahtlike Cmax oli 40 μg/ml ja AUCinf 2400 μg/h/ml.
In PBPC mobilisation in normal donors the most commonly reported undesirable effect was musculoskeletal pain.
Perifeerse vere tüvirakkude mobiliseerimisel tervetel doonoritel oli kõige sagedamini teatatud kõrvaltoimeks skeletilihaste valu.
In PBPC mobilisation in normal donors the most commonly reported undesirable effect was musculoskeletal pain.
Vererakkude progenitoorrakkude mobiliseerimisega tervetel doonoritel oli kõige sagedamini teatatud kõrvaltoime lihas-skeleti valu.
In PBPC mobilisation in normal donors, the most commonly reported undesirable effect was musculoskeletal pain.
Vereloome tüvirakkude mobiliseerimisel perifeersesse verre tervetel doonoritel oli kõige sagedamini teatatud kõrvaltoime lihas-skeleti valu.
In PBPC mobilization in normal donors the most commonly reported undesirable effect was musculoskeletal pain.
Perifeerse vere tüvirakkude mobiliseerimisel tervetel doonoritel oli kõige sagedamini teatatud kõrvaltoimeks skeletilihaste valu.
In PEGASUS, dyspnoea was reported in 14.2% of patients taking ticagrelor 60 mg twice daily and in 5.5% of patients taking ASA alone.
Uuringus PEGASUS teatati düspnoest kõrvaltoimena 14,2% patsientidest, kes võtsid 60 mg tikagreloori kaks korda ööpäevas, ja 5,5% patsientidest, kes võtsid ainult ASA-d.
In PEGASUS, patients on ticagrelor had a higher incidence of discontinuation due to adverse events compared to ASA therapy alone (16.1% for ticagrelor 60 mg with ASA vs.
Uuringus PEGASUS lõpetas kõrvaltoimete tõttu ravi tikagrelooriga rohkem patsiente võrreldes ainult ASA-d saavate patsientidega(16,1% 60 mg tikagreloori koos ASA-ga vs.
In Pegasys, the interferon alfa-2a has been ‘pegylated’ (attached to a chemical called polyethylene glycol).
Alfa-2a-interferoon on Pegasysis pegüleeritud (kinnitatud keemilise aine polüetüleenglükooli külge).
In PegIntron, the interferon alfa-2b has been ‘pegylated’ (attached to a chemical called polyethylene glycol).
Alfa-2b-interferoon on PegIntronis pegüleeritud (seotud polüetüleenglükooliga).
In people who develop severe disease, JE usually starts as a flu-like illness, with fever, chills, tiredness, headache, nausea, and vomiting.
Patsientidel, kellel tekib raskekujuline haigus, algab Jaapani entsefaliit tavaliselt gripisarnase haigusega – palaviku, külmavärinate, väsimuse, peavalu, iivelduse ja oksendamisega.
In people who have problems with their bone marrow, medicines like Revolade could make the problems worse.
Inimestel, kellel on probleemid luuüdiga, võivad Revolade-sarnased ravimid muuta need probleemid hullemaks.
In people with CML, white cells called granulocytes start growing out of control.
CML põdevatel inimestel hakkavad granulotsüütideks nimetatavad valgelibled ohtralt paljunema.
In people with PAH, these arteries narrow, so the heart has to work harder to pump blood through them.
Pulmonaalse arteriaalse hüpertensiooni korral need arterid kitsenevad ja süda peab vere neist läbipumpamiseks tugevamini töötama.
In perennial allergic rhinitis, fluticasone furoate nasal spray 55 micrograms once daily exhibited a more consistent efficacy profile than fluticasone furoate nasal spray 110 micrograms once daily over 4 weeks’ treatment.
Aastaringse allergilise riniidi korral tagas flutikasoonfuroaadi ninasprei annuses 55 mikrogrammi üks kord päevas 4-nädalase ravi kestel ühtlasema toime kui 110 mikrogrammi üks kord päevas.
In peri/postnatal studies in rats, an increased gestation time was observed.
Peri– ja postnataalsetes uuringutes rottidega täheldati tiinusaja pikenemist.
In peri/postnatal studies in rats, an increased gestation time was observed.
Peri– ja postnataalsetes uuringutes rottidega täheldati tiinuse aja pikenemist.
In peri/postnatal studies in rats, an increased gestation time was observed.
Peri– ja postnataalsetes uuringutes rottidel täheldati tiinusaja pikenemist.
In peri/postnatal studies in rats, an increased gestation time was observed.
Rottidel tehtud peri- postnataalsetes uuringutes täheldati gestatsiooniaja pikenemist.
In peri/postnatal studies in rats, an increased gestation time was observed.
Rottidel tehtud peri-/postnataalsetes uuringutes täheldati gestatsiooniaja pikenemist.
In perinatal and postnatal studies in rats, piperaquine was associated with delivery complications.
Rottide perinataalsetes ja postnataalsetes uuringutes seostati piperakviini sünnituse tüsistustega.
In Period A all patients received 10 mg/kg of abatacept on days 1, 15, 29, 57 and 85 and were assessed on day 113.
Perioodil A said kõik patsiendid 10 mg/kg abatatsepti päevadel 1, 15, 29, 57 ja 85 ning tulemust hinnati päeval 113.
In Period A, patients received placebo or Humira at an initial dose of 160 mg at Week 0 and 80 mg at Week 2 and 40 mg every week starting at Week 4 to Week 11.
Perioodis A said patsiendid 0-nädalal platseebot või Humira’t algannusena 160 mg, 2. nädalal 80 mg ning sealt edasi nädalatel 4...11 igal nädalal 40 mg.
In Period A, patients received placebo or Humira at an initial dose of 160 mg at Week 0, 80 mg at Week 2, and 40 mg every week starting at Week 4 to Week 11.
Perioodis A said patsiendid 0-nädalal platseebot või Humira’t algannusena 160 mg, 2. nädalal 80 mg ning sealt edasi nädalatel 4...11 igal nädalal 40 mg.
In period A, patients received placebo or Humira at an initial dose of 80 mg followed by 40 mg every other week starting one week after the initial dose.
A-tsükli jooksul manustati patsientidele kas platseebot või Humira’t algannuses 80 mg ja seejärel, alustades üks nädal pärast algannuse manustamist, 40 mg igal teisel nädalal.
In period A, patients received placebo or Humira at an initial dose of 80 mg followed by 40 mg every other week starting one week after the initial dose.
Tsükli A jooksul said patsiendid platseebot või Humira’t algannuses 80 mg, järgnevalt 40 mg igal teisel nädalal, alustades algannusele järgneval nädalal.
In peripheral blood progenitor cell mobilisation in normal donors
Vereloome tüvirakkude mobiliseerimine perifeersesse verre tervetel doonoritel
In permanent AF, the AF has been present for a long time (at least during 6 months) and a decision has been made not to change back your heart rhythm to atrial normal rhythm with a treatment called cardioversion, if you have or had a problem where your heart cannot pump the blood round your body as well as it should (condition called heart failure).
Püsiv AF on kestnud pikka aega (vähemalt 6 kuud) ning on otsustatud mitte muuta teie südamerütmi kardioversiooniga tagasi normaalseks siinusrütmiks.
In Ph+ ALL patients, there is clinical experience of co-administering Glivec with chemotherapy (see section 5.1), but drug-drug interactions between imatinib and chemotherapy regimens are not well characterised.
Glivec’i ja kemoteraapia samaaegse kasutamise kliiniline kogemus Ph+ ALL patsientidel on olemas (vt lõik 5.1), kuid imatiniibi ja kemoteraapia võimalikud koostoimed ei ole täpselt määratletud.
In pharmacodynamic studies in rabbits and guinea pigs, the thrombogenicity of Nonafact was shown to be minimal.
Farmakodünaamika uuringutes küülikutel ja merisigadel näidati, et Nonafact’i trombogeensus oli minimaalne.
In pharmacokinetic studies, EMEND, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/day on Days 2 and 3, did not influence the pharmacokinetics of docetaxel administered intravenously on
Farmakokineetilistes uuringutes, kus manustati EMEND’i 125 mg 1. päeval ja 80 mg/ööpäevas 2. ja
In Phase 1 studies, healthy volunteers have been administered single doses of up to 1500 mg, and cumulative doses up to 4500 mg over a period of up to 8 weeks, with no signs of toxicity or laboratory results of clinical concern.
I faasi uuringutes on tervetele vabatahtlikele manustatud ühekordseid annuseid kuni 1500 mg ja kumulatiivseid annuseid kuni 4500 mg kuni 8-nädalase perioodi jooksul ning toksilisuse sümptomeid ega kliiniliselt murettekitavaid laboratoorseid tulemusi ei kaasnenud.
In Phase 1-4 studies the most commonly reported adverse reactions associated with DepoCyte were headache (23%), arachnoiditis (16%), pyrexia (14%), weakness (13%), nausea (13%), vomiting (12%), confusion (11%), diarrhoea (11%), thrombocytopenia (10%), and fatigue (6%).
1.−4. faasi uuringus kõige sagedamini DepoCyte'iga seoses kirjeldatud kõrvaltoimed olid peavalu (23%), arahnoidiit (16%), palavik (14%), nõrkus (13%), iiveldus (13%), oksendamine (12%), segasustunne (11%), kõhulahtisus (11%), trombotsütopeenia (10%) ja väsimus (6%).
In Phase 2 / 3 clinical studies, 2,473 patients received dalbavancin administered as either a single infusion of 1500 mg or as 1000 mg followed one week later by 500 mg.
II/III faasi kliinilistes uuringutes said 2473 patsienti dalbavantsiini, mis manustati kas 1500 mg ühekordse infusioonina või 1000 mg, millele üks nädal hiljem järgnes 500 mg.
In phase 2 and phase 3 clinical studies general infections (not wound related. e.g. urinary tract infections, viral infections) were reported more frequently in the NexoBrid group (0.147 events per patient) than in the group treated according to SOC (0.079 events per patient).
2. faasi ja 3. faasi kliinilistes uuringutes teatati üldistest nakkustest (mitte haavaga seotud, nt kuseteede infektsioonid, viirusinfektsioonid) NexoBrid’i rühmas (0,147 juhtumit ühe patsiendi kohta) sagedamini kui standardravi saavas rühmas (0,079 juhtumit ühe patsiendi kohta).
In phase 2 and phase 3 clinical studies, certain types of wound complications were reported more frequently in the NexoBrid group than in the group treated according to the study sites’ Standard of Care (SOC).
2. ja 3. faasi kliinilistes uuringutes esines NexoBrid’i saavas rühmas teatud tüüpi haavatüsistusi sagedamini kui kontrollrühmas, kes said uuringukeskuse standardravi.
In Phase 2/3 trials, 9 out of 2498 subjects treated with EXUBERA were discontinued from trials due to a decline in pulmonary function whose end of study FEV1 showed a decline of  15% from baseline.
II ja III faasi uuringutes katkestas 2498 EXUBERAga ravitud patsiendist 9 patsienti uuringud kopsufunktsiooni halvenemise tõttu, sest nende FEV1 oli uuringu lõpus langenud võrreldes algtasemega 15%.
In Phase 3 MS clinical trials, concomitant treatment of relapses with a short course of corticosteroids was not associated with an increased rate of infection.
Sclerosis multiplex’i kolmanda faasi kliinilistes uuringutes ei ole täheldatud, et ägenemise samaaegne ravi lühiajalise kortikosteroidide kuuriga oleks põhjustanud infektsioonide sagenemist.
In phase 3 studies with SBS patients who received Revestive for ≥2 years, 39% of patients developed anti-teduglutide antibodies and 21% of patients developed antibodies against E.coli protein (residual host cell protein from the manufacture).
III faasi uuringutes lühikese soole sündroomiga patsientidel, kellele manustati Revestive’i ≥ 2 aastat, täheldati teduglutiidi vastaseid antikehi 39%-l patsientidest ning 21%-l patsientidest tekkisid antikehad E. coli valgu vastu (tootmisprotsessist tulenev peremeesraku valk).
In Phase 3 studies, patients have been administered single doses of up to 1500 mg.
III faasi uuringutes manustati patsientidele ühekordseid annuseid kuni 1500 mg.
In Phase 3 studies, upon treatment with Tecfidera mean lymphocyte counts decreased on average by approximately 30% of their baseline value over the first year with a subsequent plateau.
III faasi uuringutes langes lümfotsüütide keskmine tase Tecfidera- ravi esimese aasta jooksul järkjärgult keskmiselt umbes 30%-ni algväärtusest.
In Phase I dose finding studies in patients with mild to moderate tumour-induced hypercalcaemia (TIH), effective doses tested were in the range of approximately 1.2 – 2.5 mg.
I faasi uuringutes sobiva annuse leidmiseks tuumorist tingitud kerge ja mõõduka hüperkaltseemiaga patsientidel osutus ravim efektiivseks annustevahemikus 1,2…2,5 mg.
In Phase I dose finding studies in patients with mild to moderate tumour-induced hypercalcaemia (TIH), effective doses tested were in the range of approximately 1.2-2.5 mg.
I faasi uuringutes sobiva annuse leidmiseks tuumorist tingitud kerge ja mõõduka hüperkaltseemiaga patsientidel osutus ravim efektiivseks annustevahemikus 1,2-2,5 mg.
In Phase I dose finding studies in patients with mild to moderate tumour-induced hypercalcaemia (TIH), effective doses tested were in the range of approximately 1.2–2.5 mg.
I faasi uuringutes sobiva annuse leidmiseks tuumorist tingitud kerge ja mõõduka hüperkaltseemiaga patsientidel osutus ravim efektiivseks annustevahemikus 1,2…2,5 mg.
In Phase I dose finding studies in patients with mild to moderate tumour-induced hypercalcaemia (TIH), effective doses tested were in the range of approximately 1.2–2.5 mg.
I faasi uuringutes sobiva annuse leidmiseks tuumorist tingitud kerge kuni mõõduka hüperkaltseemiaga patsientidel osutus ravim efektiivseks annustevahemikus 1,2…2,5 mg.
In Phase I studies in healthy subjects, between-subject CVb% for AUC and Cmax ranged from ~20 to 40% and C from 30 to 65% across studies.
I faasi uuringutes osalenud tervetel isikutel jäi AUC ja Cmax uuritavate vaheline CVb% vahemikku ~20...40% ning C vahemikku 30...65% kõikide uuringute lõikes.