natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In households of influenza-infected index cases, there was a reduction in the incidence of influenza from 26 % (23 / 89) in the group not receiving prevention to 11 % (9 / 84) in the group receiving prevention (58.5 % reduction [95 % CI 15.6 – 79.6; p = 0.0114]).
Gripi nakkusallikate perekondades vähenes gripi esinemissagedus 26%-lt (23/89) profülaktikat mittesaanud grupis kuni 11%-ni profülaktikat saanud grupis (58,5% vähenemine [95% CI 15,6-79,6; p = 0,0114]).
In households of influenza-infected index cases, there was a reduction in the incidence of influenza from 26 % (23/89) in the group not receiving prevention to 11 % (9/84) in the group receiving prevention (58.5 % reduction [95 % CI 15.6 – 79.6; p = 0.0114]).
Gripi nakkusallikate perekondades vähenes gripi esinemissagedus 26%-lt (23/89) profülaktikat mittesaanud grupis kuni 11%-ni profülaktikat saanud grupis (58,5% vähenemine [95% CI 15,6-79,6; p = 0,0114]).
In human liver microsomes, perampanel (30 µmol/l) had a weak inhibitory effect on CYP2C8 and UGT1A9 among major hepatic CYPs and UGTs.
Perampaneelil (30 µmol/l) oli inimese maksa mikrosoomides maksa tähtsamatest CYP- ja UGT- ensüümidest nõrk inhibeeriv toime CYP2C8-le ja UGT1A9-le.
In human washed blood cells also evidence of hemolysis was found with non-commercial formulations at fosaprepitant concentrations of 2.3 mg/ml and higher, although tests in human whole blood were negative.
Kuigi inimese täisvere testid olid negatiivsed, esines pestud vererakkudel hemolüüsi, kui fosaprepitandi mitteturustatavate preparaatide kontsentratsioonid olid 2,3 mg/ml ja suuremad.
In humans the one major circulating metabolite (M1) results from desethylation of vardenafil and is subject to further metabolism with a plasma elimination half-life of approximately 4 hours.
Inimestel tekib üks ringlev põhimetaboliit (M1) vardenafiili desetüülimisel ja läbib täiendava metabolismi eliminatsiooni poolväärtusajaga plasmas ligikaudu 4 tundi.
In humans, the apparent terminal volume of distribution is at least 90 l and the amount of dose reaching the bone is estimated to be 40 – 50 % of the circulating dose.
Inimestel on terminaalne jaotusruumala vähemalt 90 l ja luukoesse jõudva annuse kogus arvutuslikult 40...50 % tsirkuleerivast annusest.
In humans, the apparent terminal volume of distribution is at least 90 l and the amount of dose reaching the bone is estimated to be 40-50 % of the circulating dose.
Inimestel on näiv terminaalne jaotusruumala vähemalt 90 l ja luukoesse jõudva annuse kogus arvutuslikult 40...50% tsirkuleerivast annusest.
In humans, the apparent terminal volume of distribution is at least 90 l and the amount of dose reaching the bone is estimated to be 40-50 % of the circulating dose.
Inimestel on terminaalne jaotusruumala vähemalt 90 l ja luukoesse jõudva annuse kogus arvutuslikult 40 - 50 % tsirkuleerivast annusest.
In humans, the apparent terminal volume of distribution is at least 90 l and the amount of dose reaching the bone is estimated to be 40-50% of the circulating dose.
Inimestel on terminaalne jaotusruumala vähemalt 90 l ja luukoesse jõudva annuse kogus arvutuslikult 40...50% tsirkuleerivast annusest.
In humans, the efficacy of both daily and intermittent administration with a dose-free interval of 9-10 weeks of ibandronic acid was confirmed in a clinical trial (MF 4411), in which ibandronic acid demonstrated anti-fracture efficacy.
Inimestel leidis ibandroonhappe igapäevase ja vahelduva manustamise (manustamisintervall 9-10 nädalat) efektiivsus kinnitust kliinilises uuringus (MF 4411), kus demonstreeriti ibandroonhappe luumurde vältivat toimet.
In humans, the metabolite N- desethylbrinzolamide is formed, which also binds to CA and accumulates in RBCs.
Organismis tekib metaboliit N-desetüülbrinsolamiid, mis samuti seondub karboanhüdraasiga ja kumuleerub erütrotsüütides.
In humans, the most common symptoms associated with overdosage include seizures, somnolence, nausea, tachycardia, and vomiting.
Inimestel on kõige sagedamad üleannustamise sümptomid krambihood, unisus, iiveldus, tahhükardia ja oksendamine.
In humans, the one major circulating metabolite (M1) results from desethylation of vardenafil and is subject to further metabolism with a plasma elimination half-life of approximately 4 hours.
Inimestel tekib üks ringlev põhimetaboliit (M1) vardenafiili desetüülimisel ja läbib täiendava metabolismi eliminatsiooni poolväärtusajaga plasmas umbes 4 tundi.
In humans, the protein binding of pramipexole is very low (< 20%) and the volume of distribution is large (400 l).
Inimestel on pramipeksooli seonduvus vereplasma valkudega väike (alla 20%) ja jaotusruumala suur (400 l).
In humans, the rate and extent of absorption of amifampridine is influenced by food (See Table 2).
Inimesel mõjutab toit amifampridiini imendumise määra ja ulatust (vt tabel 2).
In humans, there is no evidence that enoxaparin crosses the placental barrier during the second trimester of pregnancy.
Inimestel puuduvad tõendid selle kohta, et enoksapariin läbib raseduse teisel trimestril platsentabarjääri.
In humans, Thymanax has positive phase shifting properties; it induces a phase advance of sleep, body temperature decline and melatonin onset.
Inimesel omab Thymanax positiivseid faasi nihutamise omadusi; see indutseerib une faasi edenemist, kehatemperatuuri alanemist ja melatoniini eritumise algamist.
In humans, uric acid is the final step in the catabolic pathway of purines.
Inimestel on kusihape puriinide katabolismiraja lõppaste.
In humans, Valdoxan has positive phase shifting properties; it induces a phase advance of sleep, body temperature decline and melatonin onset.
Inimesel omab Valdoxan positiivseid faasi nihutamise omadusi; see indutseerib une faasi edenemist, kehatemperatuuri alanemist ja melatoniini eritumise algamist.
In humans, vardenafil had no effect on bleeding time alone or in combination with acetylsalicyclic acid (see section 4.5).
Inimestel ei avalda vardenafiil toimet veritsusajale ei üksinda ega kombinatsioonis atsetüülsalitsüülhappega (vt lõik 4.5).
In humans, vardenafil had no effect on bleeding time alone or in combination with acetylsalicylic acid (see section 4.5).
Inimestel ei avalda vardenafiil toimet veritsusajale ei üksinda ega kombinatsioonis atsetüülsalitsüülhappega (vt lõik 4.5).
In hypertensive patients not controlled by the component monotherapies, once-daily administration of Rasilamlo provided dose-dependent clinically meaningful reductions in both systolic and diastolic blood pressure.
Komponentide monoteraapiatele mittealluva hüpertensiooniga patsientide puhul põhjustas Rasilamlo ühekordne manustamine ööpäevas annusest sõltuvat kliiniliselt olulist nii süstoolse kui diastoolse vererõhu alanemist.
In hypertensive patients, once-daily administration of Rasilez at doses of 150 mg and 300 mg provided dose-dependent reductions in both systolic and diastolic blood pressure that were maintained over the entire 24-hour dose interval (maintaining benefit in the early morning) with a mean peak to trough ratio for diastolic response of up to 98% for the 300 mg dose.
Hüpertensiivsetel patsientidel viis Rasilez’i 150 mg ja 300 mg annuste üks kord päevas manustamine nii süstoolse kui diastoolse vererõhu annusest sõltuva languseni, mis püsis kogu 24-tunnise manustamisintervalli jooksul (toime püsimine varastel hommikutundidel) ning 300 mg annuse puhul oli keskmine maksimaalse ja minimaalse kontsentratsiooni suhe kuni 98%.
In hypertensive patients, once-daily administration of Rasilez HCT provided dose-dependent reductions in both systolic and diastolic blood pressure that were maintained over the entire 24-hour dose interval.
Hüpertensiivsetel patsientidel viis Rasilez HCT üks kord päevas manustamine nii süstoolse kui diastoolse vererõhu annusest sõltuva languseni, mis püsis kogu 24-tunnise manustamisintervalli jooksul.
In hypertensive patients, once-daily administration of Rasitrio provided clinically meaningful reductions in both systolic and diastolic blood pressure that were maintained over the entire 24-hour dose interval.
Hüpertensiivsetel patsientidel andis Rasitrio manustamine üks kord ööpäevas annusest sõltuva kliiniliselt olulise vähenemise nii süstoolse kui ka diastoolse vererõhu osas, kusjuures toime püsis kogu 24-tunnise annustamisintervalli jooksul.
In IM-UNITI, 29 of 129 patients did not maintain response to ustekinumab when treated every
Uuringus IM-UNITI ei säilinud ustekinumabi ravivastus 29 patsiendil 129-st, kes said ravi iga
In IMPACT and IMPACT 2, clinical responses were observed as early as week 2 and were maintained through week 98 and week 54 respectively.
Nii uuringus IMPACT kui IMPACT 2 täheldati kliinilist ravivastust kõige varasemalt 2-l ravinädalal ning see püsis vastavalt kuni nädalani 98 ja nädalani 54.
In in the treatment phase of this study, the most prevalent adverse reactions in all subjects were pyrexia (80 %), headache (62 %), neutropenia (33 %), fatigue (30 %), anorexia (29 %) and injection- site erythema (29 %).
Selle uuringu ravifaasi s olid kõige valdavamad kõrvaltoimed kõigil isikutel püreksia (80%), peavalu (62%), neutropeenia (33%), väsimus (30%), isutus (29%) ja punetus süstekohas (29%).
In in vitro bio-assays, fluralaner is not affected by proven field resistances against amidines (tick), organophosphates (tick, mite), cyclodienes (tick, flea, fly), macrocyclic lactones (sea lice), phenylpyrazoles (tick, flea), benzophenyl ureas (tick), pyrethroids (tick, mite) and carbamates (mite).
In vitro biokatsetes ei mõjutanud fluralaneeri tõestatud väliresistentsus amidiinide (puuk) organofosfaatide (puuk, lest), tsüklodieenide (puuk, kirp, kärbes), makrotsükliliste laktoonide (lõhetäi Lepeophtheirus salmonis), fenüülpürasoolide (puuk, kirp), bensofenüüluureate (puuk), püretroidide (puuk, lest) ja karbamaatide (lest) suhtes.
In in vitro experiments, tipranavir was observed to inhibit human platelet aggregation at levels consistent with exposures observed in patients receiving Aptivus with ritonavir.
In vitro katsed näitasid, et tipranaviir pärsib Aptivus’e/ritonaviiri terapeutiliste kontsentratsioonide puhul inimesel trombotsüütide agregatsiooni.
In in vitro studies, bosutinib inhibits proliferation and survival of established CML cell lines, Ph+ acute lymphoblastic leukaemia cell lines, and patient-derived primary primitive CML cells.
In vitro uuringutes inhibeerib bosutiniib välja kujunenud KML-i rakuliinide, Ph+ akuutse lümfoblastilise leukeemia rakuliinide ja patsientidelt saadud esmaste primitiivsete KML-i rakkude proliferatsiooni ning elulemust.
In in vitro studies, lixisenatide did not affect the activity of cytochrome P450 isozymes or human transporters tested.
Liksisenatiid ei mõjutanud tütokroom P450 isoensüüme ja humaantransportvalke in vitro uuringutes.
In in vitro studies, technetium Tc 99m tilmanocept exhibited specific and tight binding to human CD206 receptors with a primary binding site affinity of Kd = 2.76 x x 10-11 M. In Phase 1 clinical studies, approximately 0.5 to 1.8% of the dose is accumulated in draining lymph nodes through specific binding after 30 minutes.
In vitro uuringutes seondus tehneetsium (99mTc) tilmanotsept spetsiifiliselt ja tugevalt inimese CD206 retseptoritega, peamise seondumiskoha afiinsusega Kd = 2,76 xx 10-11 M. Esimese faasi kliinilistes uuringutes akumuleerus 30 minuti pärast ligikaudu 0,5—1,8% annusest dreenivates lümfisõlmedes spetsiifilise seondumise teel.
In in vitro studies, the specific activity of lipases for glycerol phenylbutyrate was seen in the following decreasing order: pancreatic triglyceride lipase, carboxyl ester lipase, and pancreatic lipase–related protein 2.
In vitro uuringutes tuvastati lipaaside spetsiifilist aktiivsust glütseroolfenüülbutüraadi puhul järgmises kahanevas järjestuses: pankrease triglütseriidide lipaas, karboksüülestri lipaas ja pankrease lipaasseotud valk 2.
In in vitro studies, tipranavir was found to inhibit platelet aggregation when using human platelets (see section 4.4) and thromboxane A2 binding in an in vitro cell model at levels consistent with exposure observed in patients receiving Aptivus with ritonavir.
In vitro uuringutes avastati, et tipranaviir inhibeerib trombotsüütide agregatsiooni, kasutades inimese trombotsüüte (vt lõik 4.4), ja tromboksaan A2 seondumist sellistes in vitro rakumudelites, kus tasemed vastavad Aptivus’t/ritonaviiri saavatel patsientidel täheldatud ravimi ekspositsioonile.
In in vitro tests, including binding to insulin receptor sites and effects on growing cells, insulin lispro behaved in a manner that closely resembled human insulin.
In vitro testides, mille hulka kuulusid insuliiniretseptorite asukohtadega seondumise ja kasvavatele rakkudele avalduva toime testid, näitas lispro-insuliin omadusi, mis sarnanesid lähedaselt iniminsuliinile.
In in vivo studies in rats, atazanavir did not induce micronuclei in bone marrow, DNA damage in duodenum (comet assay), or unscheduled DNA repair in liver at plasma and tissue concentrations exceeding those that were clastogenic in vitro.
Atasanaviir ei indutseerinud rottidel in vivo mikrotuumade teket luuüdis, DNA kahjustust duodeenumis (comet test) või kavandamata DNA parandusi maksas plasma ja koe kontsentratsioonide juures, mis ületasid in vitro klastogeenseid kontsentratsioone.
In in-vitro canine whole blood assays, firocoxib exhibited approximately 380-fold selectivity for COX-2 over COX-1.
Koera täisvere in vitro katsetes väljendavad koksiibid ligikaudu 380-kordset selektiivsust COX-2 ensüümi kasuks võrrelduna COX-1-ga.
In in-vitro studies ospemifene is a weak inhibitor for CYP2B6, CYP2C9, CYP2C19, CYP2C8 and CYP2D6.
In vitro uuringutes on ospemifeen CYP2B6, CYP2C9, CYP2C19, CYP2C8 ja CYP2D6 nõrk inhibiitor.
In in-vitro studies, only a small fraction of rufinamide (34%) was bound to human serum proteins with albumin accounting for approximately 80% of this binding.
In vitro uuringutes seondus inimese seerumi valkudega vaid väike osa rufinamiidist (34%)millest albumiin moodustas ligikaudu 80%.
In in-vitro studies, only a small fraction of rufinamide (34%) was bound to human serum proteins with albumin accounting for approximately 80% of this binding.
In vitro uuringutes seondus vaid väike osa rufinamiidist (34%) inimese seerumi valkudega, millest albumiin moodustas ligikaudu 80%.
in increments of 100 mg
100 mg võrra
In individual cases of atrophic gastritis, the breath test result may have a false positive outcome and other tests may be required to confirm the presence of H. pylori.
Atroofilise gastriidi teatud juhtudel võib hingamistesti tulemus olla valepositiivne ja vajalikuks võivad osutuda teised testid, et kinnitada H. pylori esinemist.
In individual cases, so- called ‘neutralising antibodies’ may develop, which may diminish activity of Elaprase and your response to treatment.
Üksikutel juhtudel võivad tekkida nn „neutraliseerivad antikehad“, mis võivad vähendada Elaprase’i aktiivsust ja teie ravivastust.
In individual pigs the temperature increase compared to pre-treatment may commonly exceed 2°C. This resolves spontaneously within 48 hours without treatment.
Mõnel seal võib kehatemperatuuri tõus võrreldes ravieelsega sageli ületada 2 °C. See taandub iseenesest 24 tunni jooksul ilma ravita.
In individuals at risk for renal disease more frequent monitoring of renal function is required.
Neeruhaiguse riskiga isikutel tuleb jälgida neerutalitlust sagedamini.
In individuals who are CYP2C9 poor metabolisers and demonstrate increased systemic exposure to celecoxib, concomitant treatment with CYP2C9 inhibitors (eg. fluconazole, amiodarone) could result in further increases in celecoxib exposure.
Ensüüm CYP2C9 aktiivsuse vähenemisega patsientidel, kelle süsteemne ekspositsioon tselekoksiibile on suurenenud, võib samaaegne ravi CYP2C9 inhibiitoritega (nt flukonasool, amiodaroon) põhjustada tselekoksiibi ekspositsiooni täiendavat suurenemist.
In individuals with Gaucher disease, glucosylceramide degradation is insufficient, leading to accumulation of large quantities of this substrate within the lysosomes of macrophages (termed ‘Gaucher cells’), leading to widespread secondary pathology.
Gaucher’ tõbe põdevatel isikutel on glükosüültseramiidi lõhustamine ebapiisav ja see põhjustab selle aine suurte koguste kuhjumise makrofaagide (mida nimetatakse Gaucher’ rakkudeks) lüsosoomidesse, mis omakorda põhjustab ulatusliku sekundaarse patoloogia.
In individuals without risk factors for renal disease, it is recommended that renal function (creatinine clearance and serum phosphate) is monitored after two to four weeks of use, after three months of use and every three to six months thereafter.
Ilma neeruhaiguse riskifaktoriteta isikutel on soovitatav jälgida neerutalitlust (kreatiniini kliirensit ja seerumi fosfaati) kahe kuni nelja ravinädala järel, kolme kasutamiskuu järel ning edaspidi iga kolme kuni kuue kuu järel.
In infant studies, participants received three doses of Bexsero either at 2, 4 and 6 or 2, 3 and 4 months of age and a booster dose in their second year of life, as early as 12 months of age.
Imikutel tehtud uuringutes manustati uuringus osalejatele kolm Bexsero annust, kui imikud olid kas 2-, 4- ja 6-kuused või 2-, 3- ja 4-kuused ning kordusannus teisel eluaastal, kui katsealused oli vähemalt 12-kuused.
In infants and children (age 1–11 years, n=25), the steady-state distribution volume was 4.82.1 l, half-life was 9.54.5 days and clearance was 176 ml/h.
Imikutel ja lastel vanuses 1...11 aastat (n=25) oli basiliksimabi jaotusmaht tasakaalukontsentratsiooni staadiumis 4,8±2,1 l, poolväärtusaeg 9,5±4,5 päeva ja kliirens 17±6 ml/h.
In infants from 3 months to less than 6 months Buccolam should only be used within a hospital and where equipment is available for resuscitation and monitoring of the patient due to an increased risk respiratory depression (inhibition of breathing).
3–6 kuu vanuseid imikuid tohib Buccolamiga ravida ainult haiglas, kus on saadaval elustamisvahendid ning on võimalik patsienti jälgida, sest nende puhul on suurem risk hingamispuudulikkuse tekkeks.
in infants younger than 6 weeks of age
Alla 6 nädala vanustel imikutel.
In influenza-positive older people, oseltamivir significantly reduced the incidence of specified lower respiratory tract complications (mainly bronchitis) treated with antibiotics from 19 % (52/268) in the placebo group to 12 % (29/250) in the oseltamivir treated population (p = 0.0156).
Laboratoorselt kinnitust leidnud gripidiagnoosiga eakatel patsientidel vähenes oseltamiviiri toimel oluliselt antibiootikumravi vajavate alumiste hingamisteede tüsistuste (peamiselt bronhiidi) esinemissagedus, 19%-lt (52/268) platseebogrupis kuni 12 %-ni (29/250) oseltamiviiriga ravitud populatsioonis (p = 0,0156).
In influenza-positive older people, oseltamivir significantly reduced the incidence of specified lower respiratory tract complications (mainly bronchitis) treated with antibiotics from 19 % (52/268) in the placebo group to 12 % (29/250) in the oseltamivir treated population (p = 0.0156).
Laboratoorselt kinnitust leidnud gripidiagnoosiga eakatel patsientidel vähenes oseltamiviiri toimel oluliselt antibiootikumravi vajavate alumiste hingamisteede tüsistuste (põhiliselt bronhiidi) esinemissagedus, 19%-lt (52/268) platseebogrupis 12 %-ni (29/250) oseltamiviiriga ravitud patsientidel (p = 0,0156).
In inhalation studies in rats, the administration of an iloprost formulation with a concentration of
Inhalatsiooniuuringutes rottidel ei põhjustanud iloprosti manustamine kontsentratsioonil
In initial studies of healthy volunteers, administration of a single dose of posaconazole infused over 30 minutes via a peripheral venous catheter was associated with a 12 % incidence of infusion site reactions (4 % incidence of thrombophlebitis).
Tervete vabatahtlikega tehtud posakonasooli esmastes uuringutes seostus posakonasooli üksikannuse perifeerse veenikateetri kaudu 30 minuti jooksul manustamine infusioonikoha reaktsioonide esinemissagedusega 12% (tromboflebiidi esinemissagedus 4%).
In Instanyl, fentanyl is contained inside a nasal spray.
Instanylis sisaldub fentanüül ninapihuses.
In insulin glulisine the replacement of the human insulin amino acid asparagine in position B3 by lysine and the lysine in position B29 by glutamic acid favors more rapid absorption.
Insuliinglulisiinil on võrreldes iniminsuliiniga positsioonis B3 aminohape aspargiin asendatud lüsiiniga ja positsioonis B29 lüsiin asendatud glutaamhappega, mis annab kiirema imendumise.
In integrated analysis of the 2 studies, the percentage of subjects with 15 letter improvement at Day 14 and maintained to Day 90 was higher in NEVANAC 3 mg/ml group (55.4%) compared to vehicle group (46.7%, p=0.003).
Võrreldes vehiikelit saanud patsientidega (46,7%, p=0,003) saavutas kahe uuringu integreeritud analüüsis suurem protsent (55,4%) NEVANAC 3 mg/ml’iga ravitud patsientidest 15 tähe võrra parema tulemuse 14. päevaks, mis püsis 90. päevani.
In intensive insulin therapy the suspension may be used as basal insulin (evening and/or morning injection) with fast-acting insulin given at meals.
Intensiivse insuliinravi korral kasutatakse suspensiooni basaalraviks (õhtune ja/või hommikune süst) koos kiiretoimelise insuliiniga söögikordade ajal.
In intent to treat analyses, 50% and 57% of patients in the 350 and 450 mg/m2 dose groups, respectively, achieved reduction in plasma HIV-1 RNA to ≤ 400 copies/ml at Week 48.
Analüüsid ravimit saanud patsientidel näitasid, et 50% ja 57% patsientidest, kes olid vastavalt annuse 350 ja 450 mg/m2 rühmas, vähenes 48. nädalaks HIV-1 RNA sisaldus vereplasmas  400 koopiani/ml.
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of  400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
Analüüsid ravimit saanud patsientidel näitasid, et 72% ja 36% patsientidest vähenes vastavalt 16. ja 104. nädalaks HIV-1 RNA sisaldus vereplasmas ≤ 400 koopiani/ml.
In interaction studies in healthy volunteers, Cholestagel had no effect on the bioavailability of digoxin, metoprolol, quinidine, valproic acid, and warfarin.
Tervete vabatahtlikega tehtud koostoime uuringutes ei olnud Cholestagel’il mõju digoksiini, metoprolooli, kinidiini, valproehappe ja varfariini biosaadavusele.
In interaction studies in healthy volunteers, sevelamer hydrochloride decreased the bioavailability of ciprofloxacin by approximately 50% when co-administered with Renagel in a single dose study.
Koostoimete uuringud tervetel vabatahtlikel näitasid, et sevelameervesinikkloriid vähendas tsiprofloksatsiini biosaadavust ligikaudu 50% võrra koosmanustamisel Renagel’iga ühekordse annuse uuringus.
In interaction studies in healthy volunteers, sevelamer hydrochloride, which contains the same active moiety as Renvela, decreased the bioavailability of ciprofloxacin by approximately 50% when co-administered with sevelamer hydrochloride in a single dose study.
Koostoimeuuringutes tervete vabatahtlikega vähendas Renvela’ga sama toimeainet sisaldav sevelameervesinikkloriid ühekordse annuse uuringus koosmanustatud tsiprofloksatsiini biosaadavust ligikaudu 50%.
In interaction studies in healthy volunteers, sevelamer hydrochloride, which contains the same active moiety as Sevelamer carbonate Zentiva, decreased the bioavailability of ciprofloxacin by approximately 50% when co-administered with sevelamer hydrochloride in a single dose study.
Koostoimeuuringutes tervete vabatahtlikega vähendas Sevelamer carbonate Zentiva’ga sama toimeainet sisaldav sevelameervesinikkloriid ühekordse annuse uuringus koosmanustatud tsiprofloksatsiini biosaadavust ligikaudu 50%.
In interaction studies, raltegravir did not have a clinically meaningful effect on the pharmacokinetics of etravirine, maraviroc, tenofovir, hormonal contraceptives, methadone, midazolam or boceprevir.
Koostoimeuuringutes ei olnud raltegraviiril kliiniliselt olulist toimet, etraviriini, maraviroki, tenofoviiri, hormonaalsete kontratseptiivide, metadooni, midasolaami või botsepreviiri farmakokineetikale.