natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At clinically relevant concentrations of ruxolitinib, binding to plasma proteins in vitro is approximately 97%, mostly to albumin.
Kliiniliste plasmakontsentratsioonide juures on in vitro seondumine plasmavalkudega (eelkõige albumiiniga) umbes 97%.
At clinically relevant exposures, animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects with respect to reproductive toxicity (see section 5.3).
Loomkatsed ei näita kliiniliselt oluliste ekspositsioonide korral otsest või kaudset kahjulikku toimet reproduktiivsusele (vt lõik 5.3).
At clinically relevant plasma concentration, velpatasvir is not an inhibitor of hepatic transporters bile salt export pump (BSEP), sodium taurocholate cotransporter protein (NTCP), OATP2B1, OATP1A2 or organic cation transporter (OCT) 1, renal transporters OCT2, OAT1, OAT3, multidrug resistance-associated protein 2 (MRP2) or multidrug and toxin extrusion protein (MATE) 1, or CYP or uridine glucuronosyltransferase (UGT) 1A1 enzymes.
Kliiniliselt olulistel plasmakontsentratsioonidel ei inhibeeri velpatasviir hepaatilisi transportereid sapisoolade väljavoolu pumpa (BSEP), naatriumtaurokolaadi kotransportervalku (NTCP), OATP2B1, OATP1A2 või orgaaniliste katioonide transporterit (OCT) 1, renaalseid transportereid OCT2, OAT1, OAT3, multiresistentsusega seostatavat valku 2 (MRP2) ja MATE 1 ega CYP või uridiindifosfaat- glükuronosüültransferaasi (UGT) 1A1 ensüüme.
At concentrations above 5 ml/l stock suspension and up to 75 ml/l stock suspension (15 g fenbendazole/l) and within an administration period of up to 8 hour also no stirring of the stock suspension is required.
Kontsentratsiooni korral üle 5 ml/l ja kuni 75 ml/l algsuspensiooni kohta (15 g fenbendasooli/l) ning kuni 8 tunni pikkuse manustamisperioodi korral ei ole algsuspensiooni segamine nõutav.
At concentrations in the water of 0.03% (= 300 ml in 1000 litres) or greater, palatability for turkeys may be affected.
Ravimi kontsentratsioon vees 0.03% (= 300 ml/1000 liitrile) või rohkem võib mõjutada lahuse maitsvust kalkunitele.
At cumulative doses greater than 450 mg/m2 there were no cardiac events with Caelyx.
Caelyx’it saanud haigetel ei täheldatud 450 mg/m2 ületava kumulatiivse annuse korral mitte ühtegi kardiaalse kõrvaltoime juhtu.
At day 100 of gestation, depletion of B-cells relating to the pharmacological activity of ofatumumab were observed in foetal cord blood and foetal splenic tissues.
100. gestatsioonipäeval täheldati ofatumumabi farmakoloogilise toimega seotud B-rakkude arvu vähenemist loote nabaväädiveres ja loote põrnakoes.
At day 15, the median change from baseline in the number of joints with active arthritis and limited range of motion were -67% and -73% for Ilaris (N=43), respectively, compared to a median change of 0% and 0% for placebo (N=41).
15. päeval oli Ilaris’e rühmas (N=43) mediaanne muutus artriidist haaratud liigeste arvu ja liikuvuse ulatuse piiratuse algväärtusest vastavalt -67% ja -73% võrreldes mediaase muutusega platseebo rühmas (N=41) vastavalt 0% ja 0%.
At Day 15, the treatment difference between lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h and placebo for the mean absolute change (95% CI) in ppFEV1 from baseline was 2.51 percentage points in the pooled Trials 1 and 2 (P<0.0001).
1. ja 2. uuringu koondanalüüsi kohaselt oli 15. päevaks lumakaftoori 400 mg / ivakaftoori 250 mg iga 12 tunni järel kasutanud rühma ja platseeborühma vaheline ravi erinevus ppFEV1 keskmise absoluutse muutuse osas (95% usaldusvahemik) ravieelsega võrreldes
At day 42, 100% of subjects aged 18-60 years and 96.4% of subjects aged >60 years had a titre of at least 1:80.
42. päeval oli tiiter vähemalt 1:80 100% 18...60aastastest uuritavatest ja 96,4% > 60aastastest uuritavatest.
At day 42, the anti-HA antibody responses were as follows:
Päeval 42 olid anti-HA antikehade vastused järgmised.
At day 42, the neutralising antibody responses were as follows:
42. päeval oli neutraliseerivate antikehade vastus järgmine.
At day 57, patients treated with Picato had higher complete and partial clearance rates than patients treated with vehicle gel (p<0.001).
57. päevaks oli täieliku ja osalise paranemise esinemissagedus Picatoga ravitud patsientide hulgas suurem kui patsientidel, keda raviti vehiikulgeeliga (p < 0,001).
At doses > 400 mg/day, half-lives of 3 to 10 hours have been reported.
Annustega > 400 mg/ööpäev on teatatud poolestusaegadest 3–10 tundi.
At doses greater than 2 mg/kg, free aflibercept clearance was approximately 1.0 L/day with a terminal half-life of 6 days.
Annuse korral 2 mg/kg oli vaba aflibertsepti kliirens ligikaudu 1,0 l/päev, terminaalse poolväärtusajaga 6 päeva.
At doses in excess of the recommended dose vomiting becomes a very common event.
Soovitatud annust ületavate annuste puhul oli oksendamine väga sagedane.
At doses of 10 IU/kg/day and greater, repeated administration of lutropin alfa to pregnant rats and rabbits caused impairment of reproductive function including resorption of foetuses and reduced body weight gain of the dams.
Lutropiin alfa korduv manustamine tiinetele rottidele ja küülikutele ööpäevases annuses 10 RÜ/kg ja enam põhjustas katseloomadel reproduktiivfunktsiooni halvenemist – esines loote resorptsioone ja emaslooma kaaluiibe vähenemist.
At doses of 15 mg or greater, 32 of 34 patients (94%) demonstrated a ≥50% reduction of CRK-like (CRKL) phosphorylation, a biomarker of BCR-ABL inhibition, in peripheral blood mononuclear cells.
15 mg või suurematel annustel vähenes 32 patsiendil 34-st (94%) ≥ 50% perifeerse vere mononukleaarrakkudes CRK-sarnane (CRKL) fosforülatsioon, mis on BCR-ABL-i inhibeerimise biomarker.
At doses of 30 mg or greater plasma steady state trough concentrations of ponatinib typically exceed 21 ng/mL (40 nM).
30 mg või suurematel annustel ületavad ponatiniibi madalaimad püsikontsentratsioonid plasmas tüüpiliselt 21 ng/ml (40 nM).
At doses of 5 to 25 mg/day, half-life in plasma is approximately 3 hours in healthy volunteers and ranges from 3 to 5 hours in patients with multiple myeloma, myelodysplastic syndromes or mantle cell lymphoma.
Annuste puhul 5 kuni 25 mg päevas on tervetel vabatahtlikel poolväärtusaeg plasmas ligikaudu 3 tundi ja hulgimüeloomiga või mantelrakulise lümfoomiga patsientidel vahemikus 3 kuni 5 tundi.
At doses of 5 to 25 mg/day, half-life in plasma is approximately 3 hours in healthy volunteers and ranges from 3 to 5 hours in patients with multiple myeloma, myelodysplastic syndromes or mantle cell lymphoma..
Annuste puhul 5 kuni 25 mg päevas on tervetel vabatahtlikel poolväärtusaeg plasmas ligikaudu 3 tundi ja hulgimüeloomiga, müelodüsplastiliste sündroomidega või mantelrakulise lümfoomiga patsientidel vahemikus 3 kuni 5 tundi.
At doses that were toxic to the mothers (representing a 5- to 10-fold higher plasma exposure level to patients), a decrease in foetal body weight and embryofoetal viability along with an increase in foetal variations were observed in rats and rabbits.
Rottidel ja küülikutel täheldati loote kehakaalu ja elulemuse vähenemist koos embrüonaalsete hälvete sagenemisega emale toksiliste annuste korral (väljendades 5...10 korda kõrgemat plasmakontsentratsiooni kui patsientidel).
At doses up to 4 x 108 PFU/kg or 107 PFU/dose (60-fold over the highest proposed clinical dose), single or repeated doses of talimogene laherparepvec administered by SC, IV, or intratumoural injection were well tolerated in immunocompetent mice, rats, and dogs.
Immunokompetentsed hiired, rotid ja koerad talusid hästi talimogeenlaherparepvek’i ühekordset või korduvat manustamist s.c, i.v. ja intratumoraalselt annuses kuni 4 x 108 PFU/kg või 107 PFU/annus (60 korda suurem kui suurim soovitatav kliiniline annus).
At doses used for prophylaxis of venous thromboembolism, enoxaparin sodium does not influence bleeding time and general blood clotting parameters, nor does it affect platelet aggregation or binding of fibrinogen to platelets.
Venoosse trombemboolia profülaktikas kasutatavate annuste korral ei mõjuta naatriumenoksapariin veritsusaega ja üldiseid verehüübimise parameetreid, samuti ei mõjuta see trombotsüütide agregatsiooni ega fibrinogeeni seondumist trombotsüütidega.
At doses  25 mg apixaban displays dissolution limited absorption with decreased bioavailability.
25 mg ja suuremate annuste puhul väheneb apiksabaani aeglustunud lahustumise tõttu imendumine ja biosaadavus.
At each spot part the coat until the skin is visible.
Igal manustamiskohal lükata karvad laiali nii, et nahk olek nähtav.
At each step, the increase or reduction in dose should be of 25 IU/kg 3 times per week.
Igal doosi tõstmisel või vähendamisel toimub muutus 25 IU/kg võrra 3 korda nädalas.
At end of study, individuals enrolled in the two Phase-III studies (Protocol- 013 and Protocol-015), were followed for up to 4 years (median 3.7 years).
Uuringu lõppedes jälgiti kahte III faasi uuringusse (013 ja 015) kaasatud patsiente kuni 4 aastat (keskmiselt 3,7 aastat).
At equivalent doses, the plasma concentration and AUC values of Caelyx which represent mostly pegylated liposomal doxorubicin hydrochloride (containing 90% to 95% of the measured doxorubicin) are significantly higher than those achieved with standard doxorubicin hydrochloride preparations.
Ekvivalentsete annuste juures on Caelyx’i, mis sisaldab valdavalt pegüleeritud liposomaalset doksorubitsiinvesinikkloriidi (90%…95% preparaadis sisalduvast doksorubitsiinist), plasmakontsentratsioon ja kontsentratsioonikõvera alune pindala (AUC) oluliselt kõrgemad kui standardse doksorubitsiinvesinikkloriidi preparaatide kasutamisel.
At final analysis, performed at a minimum of 24 months follow-up, a statistically significant percentage of patients (77%) in the PhotoBarr PDT + OM group demonstrated complete HGD ablation compared to 39% of patients in the OM alone group (p<0.0001).
24 kuud väldanud jälgimisperioodi möödudes, leiti PhotoBarr’i PDT+OM grupis statistiliselt olulisel määral rohkem kõrgelt diferentseerunud düsplaasia täieliku ablatsiooniga patsiente (77%) kui ainult OM-i grupis (39%) [p<0,0001].
At four weeks postvaccination, the VZV- specific immune responses following concomitant use were not similar to the VZV-specific immune responses following nonconcomitant administration.
Neli nädalat pärast vaktsineerimist ei olnud VZV-spetsiifiline immuunvastus samaaegse kasutamise järel sarnane VZV-spetsiifilise immuunvastusega erineval ajal manustamise järel.
At fourteen days after administration, urine concentrations were 2.9 μg/ml.
14. päeval pärast manustamist oli kontsentratsioon uriinis 2,9 g/ml.
At high concentrations, where DPP-4 is fully saturated, 70-80% of linagliptin was bound to other plasma proteins than DPP-4, hence 30-20% were unbound in plasma.
Kõrgete kontsentratsioonide puhul, kui DPP-4 on täielikult küllastunud, seondus 70…80% linagliptiinist muude plasmavalkude kui DPP-4-ga – järelikult 20…30% ei seondunud plasmas.
At high doses (≥1,000 mg/kg/day) rats exhibited prolongation of gestation and reduction in foetal viability.
Suurte annuste korral (≥ 1000 mg ööpäevas) pikenes rottidel tiinus ja vähenes loote elujõulisus.
At high doses that lead to high drug exposures, jaundice due to indirect (unconjugated) hyperbilirubinaemia (without associated liver function test changes) or PR interval prolongations may be observed (see sections 4.4 and 4.8).
Suuremat ravimi ekspositsiooni tinginud kõrgemate annuste kasutamisel võis täheldada kaudsest (mitte- konjugeeritud) hüperbilirubineemiast (maksafunktsiooni näitajate muutusteta) tingitud ikterust või PR- intervalli pikenemist (vt lõigud 4.4 ja 4.8).
At high serum concentrations of dexmedetomidine sedation is not increased although the level of analgesia does increase with further dose increases.
Deksmedetomidiini suur kontsentratsioon seerumis ei põhjusta sedatsiooni süvenemist, kuid analgeetiline toime on annuse suurendamisel tugevam.
At higher doses, moderate changes in aPTT can occur.
Suuremates annustes, võivad tekkida mõõdukad muutused aPTT-s.
At higher doses, ritonavir acts as a ‘protease inhibitor’.
Suuremate annuste korral toimib ritonaviir proteaasiinhibiitorina.
At higher oral doses, Cmax and AUC increase less than proportionally to the dose.
Suuremate suukaudsete annuste puhul tõusevad Cmax- ja AUC-tasemed aga proportsionaalsest vähem.
At hospital, activated charcoal can be administered if the patient’s airways can be adequately protected.
Haiglas võib aktiivsütt manustada, kui patsiendi hingamisteid on võimalik piisavalt hästi kaitsta.
At initial infusions, Cerezyme should be administered at a rate not exceeding 0.5 unit per kg body weight per minute.
Esimeste infusioonide ajal tuleb Cerezyme’i manustada kiirusel, mis ei ületa 0,5 ühikut/kg/min.
At initiation of Ventavis treatment the first inhaled dose should be 2.5 microgram iloprost as delivered at the mouthpiece of the nebuliser.
Ventavis’e ravi alustamisel peab esimene inhaleeritav annus olema 2,5 mikrogrammi iloprosti, doseerituna nebulisaatori huuliku juures.
At least 1 adverse reaction of any toxicity grade was reported for 848 (97.5%) patients.
Vähemalt üks ükskõik millise toksilisuse astmega kõrvaltoime esines 848 patsiendil (97,5%).
At least 1 day, until the
Vähemalt 1
At least 1 day, until the bleeding episode as indicated by pain is resolved or healing is achieved.
Vähemalt 1 päev, kuni valuga iseloomustatav verejooksuepisood laheneb või saavutatakse paranemine.
At least 1 Grade 3 or Grade 4 adverse reaction was reported for 531 (61.0%) patients.
Vähemalt ühest 3. või 4. raskusastmega kõrvaltoimest teatati 531 patsiendil (61%).
At least 1 mutation
Vähemalt 1 mutatsioon
at least 10 to < 15 kg
vähemalt 10 kuni < 15 kg
at least 100 µg
vähemalt 100 µg
At least 12 components were observed in the pooled urine and faecal samples in humans with 5 components accounting for
Inimeste ühendatud uriini- ja väljaheiteproovides leiti vähemalt 12 komponenti, kusjuures 5 komponenti moodustasid
At least 14 days before you start treatment with Soliris, your doctor will administer a vaccine against meningitis if it was not previously administered or if your vaccination is outdated.
Arst vaktsineerib teid meningiidi vastu vähemalt 14 päeva enne Soliris’ega ravi alustamist, kui seda ei ole varem tehtud või kui varasem vaktsineerimine on aegunud.
At least 14 days old and < 30 kg
Sünnist* kuni 13 elupäevani Alates 14 elupäevast ja < 30 kg
at least 15 to < 25 kg
vähemalt 15 kuni < 25 kg
At least 15 to less than 35
vähemalt 15 kuni alla 35
at least 2 hours after any food; then wait 1 hour before eating again.
vähemalt 2 tundi pärast sööki; seejärel oodake vähemalt tund enne uuesti söömist.
at least 25 to < 35 kg
vähemalt 25 kuni < 35 kg
At least 25.4% (anti-PT), 97.5% (anti-FHA) and 87.0% (anti-PRN) of children were seropositive against the pertussis components.
Läkaköha komponentide vastu olid seropositiivsed vähemalt 25,4% (anti-PT), 97,5% (anti-FHA) ja 87,0% (anti- PRN) lastest.
At least 30% reported pain reduction was recorded in approximately 65% of duloxetine treated patients versus 40% for placebo.
Valu vähenemine vähemalt 30 % registreeriti ligikaudu 65 % duloksetiiniga ravitud patsientidest, võrreldes 40 % platseebot saanud patsientidest.
at least 35
rohkem kui 35
at least 35
vähemalt 35
At least 4 points
ADAS-Cog paranemine
At least 4 points improvement on ADAS- Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS
Vähemalt 4- punktiline Paranemine ADAS–Cog osas, mille juures CIBIC– Plus ja PDS ei halvenenud
At least 4 points improvement on ADAS- Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS
Vähemalt 4-punktiline paranemine ADAS–Cog
At least 4 points improvement on ADAS- Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS
Vähemalt 4-punktiline paranemine ADAS–Cog osas, mille juures CIBIC– Plus ja PDS ei halvenenud
At least 4 points improvement on ADAS-Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS
Vähemalt 4-punktiline paranemine ADAS-Cogi osas ja CIBIC-Plusi ning PDS-i mittehalvenemine
At least 4 points improvement on ADAS-Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS
Vähemalt 4-punktiline paranemine ADAS–Cog osas, mille juures CIBIC–Plus ja PDS ei halvenenud
at least 5 to < 10 kg (REYATAZ
vähemalt 5 kuni < 10 kg (REYATAZ
At least 5 years of long-term follow-up was completed after treatment in 462 patients and327 patients, respectively.
Vähemalt 5 aastat kestnud pikaajaline ravijärgne jälgimine viidi läbi vastavalt 462 patsiendil ning 327 patsiendil.
At least 500 IU
Vähemalt 500 RÜ-d
At least 6 cases had a positive rechallenge.
Vähemalt 6 juhul juhul tekkis ravi taasalustamisel reaktsioon uuesti (rechallenge positive).
At least 6 months after prior therapy, bortezomibwas started at the last tolerated dose of 1.3 mg/m2 (n=93) or ≤ 1.0 mg/m2 (n=37) and given on days 1, 4, 8 and 11 every 3 weeks for maximum of 8 cycles either as single agent or in combination with dexamethasone in accordance with the standard of care.
Vähemalt 6 kuud pärast eelnevat ravi alustati bortesomiibi viimase talutava annusega 1,3 mg/m2 (n = 93) või ≤ 1,0 mg/m2 (n = 37) manustatuna päevadel 1, 4, 8 ja 11 iga 3 nädala järel kuni 8 tsüklit, kas monoravina või kombinatsioonis deksametasooniga vastavalt ravijuhisele.
At least 64% of the patients treated were classified as ‘responders’, since their HbA1c levels either fell by at least 0.6% from the baseline value over the course of the studies, or their HbA1c levels were 6.1% or less at the end of the studies.
Ravivastus registreeriti vähemalt 64%-l ravitud patsientidest: nende HbA1c vähenes uuringute kestel algselt väärtuselt vähemalt 0,6% võrra või oli neil uuringute lõpus HbA1c-sisaldus 6,1% või alla selle.
at least 7 days before starting treatment – to make sure that you are not already pregnant every month during treatment.
vähemalt 7 päeva enne ravi alustamist – veendumaks, et te ei ole juba rase ravi ajal kord kuus.
at least 7 days before starting treatment – to make sure that you are not already pregnant every month during treatment.
vähemalt 7 päeva enne ravi alustamist – veendumaks, et te ei ole juba rase ravi ajal üks kord kuus.
At least 7 days must elapse between discontinuation of Xadago and initiation of treatment with MAO inhibitors or pethidine (see section 4.3 and 4.5).
Vähemalt 7 päeva peab olema möödunud Xadago ravi lõpetamisest kui alustatakse ravi MAO inhibiitorite või petidiiniga (vt lõik 4.3 ja 4.5).
At least 72 hours must pass between two consecutive doses of Bortezomib Accord.
Bortezomib Accordi kahe annuse manustamise vaheline aeg peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib Accord.
Bortezomib Accord’i järjestikuste annuste manustamise vahele peab jääma vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib Accord.
Bortezomib Accord’i järjestikuste annuste vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib Hospira.
Bortezomib Hospira järjestikuste annuste manustamise vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib Hospira.
Bortezomib Hospira järjestikuste annuste vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib SUN.
Bortezomib SUN’i järjestikuste annuste manustamise vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of Bortezomib SUN.
Bortezomib SUN’i järjestikuste annuste vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 72 hours should elapse between consecutive doses of VELCADE.
VELCADE järjestikuste annuste vahe peab olema vähemalt 72 tundi.
At least 92% developed protective levels of antibodies against pertussis.
Vähemalt 92% tekkisid kaitsval tasemel antikehad läkaköha vastu.
at least annually in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with eGFR (creatinine clearance) at the lower limit of normal and in elderly patients.
normaalse neerutalitlusega patsientidel vähemalt üks kord aastas; patsientidel, kelle kreatiniini kliirens (eGFR) on normaalväärtuse alumise piiri lähedal ja eakatel patsientidel vähemalt kaks kuni neli korda aastas.
at least annually in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at the upper limit of normal and in elderly subjects
normaalse neerufunktsiooniga patsientidel vähemalt üks kord aastas; normi ülempiiril oleva seerumi kreatiniinisisaldusega patsientidel ja eakatel patsientidel vähemalt kaks kuni neli korda aastas.
at least annually in patients with normal renal function, at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at or above the upper limit of normal and in older subjects.
normaalse neerufunktsiooniga patsientidel vähemalt üks kord aastas, vähemalt kaks kuni neli korda aastas patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normi ülempiiril või sellest kõrgem, ja eakatel patsientidel.
At Least Four
Vähemalt neli
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at or above the upper limit of normal and in elderly patients.
vähemalt kord aastas normaalse neerufunktsiooniga patsientidel, vähemalt 2...4 korda aastas patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normivahemiku ülempiiril või sellest kõrgem, ning samuti eakatel patsientidel.
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at or above the upper limit of normal and in elderly patients.
vähemalt kord aastas normaalse neerufunktsiooniga patsientidel; vähemalt 2...4 korda aastas patsientidel, kellel seerumi kreatiniinisisaldus on normivahemiku ülemisel piiril või sellest kõrgem, ning samuti eakatel patsientidel.
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at the upper limit of normal and in elderly patients
normaalse neerutalitlusega patsientidel vähemalt kord aastas; patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normaalväärtuse ülemise piiri lähedal, samuti eakatel patsientidel vähemalt 2...4 korda aastas.
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at the upper limit of normal and in elderly patients.
vähemalt kord aastas normaalse neerufunktsiooniga patsientidel vähemalt 2...4 korda aastas patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normivahemiku ülempiiril, ning samuti eakatel patsientidel.
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at the upper limit of normal and in elderly patients.
vähemalt kord aastas normaalse neerufunktsiooniga patsientidel; vähemalt 2...4 korda aastas patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normivahemiku ülempiiril, ning samuti eakatel patsientidel;
at least once a year in patients with normal renal function at least two to four times a year in patients with serum creatinine levels at the upper limits of normal and in elderly subjects
vähemalt kord aastas normaalse neerufunktsiooniga patsientidel; vähemalt kaks kuni neli korda aastas patsientidel, kelle seerumi kreatiniinisisaldus on normivahemiku ülempiiril, ning samuti eakatel patsientidel.
At least once a year, your doctor will check that your kidneys are working normally.
Vähemalt kord aastas kontrollib arst teie neerude talitlust.
At Least One
Vähemalt üks
At least one marker from each of the following categories:
vähemalt üks marker järgmistest kategooriatest:
At least one new vertebral fracture (0–1 year)
Vähemalt üks uus lülimurd (0...1 aasta)
At least one new vertebral fracture (0–1 year)
Vähemalt üks uus lülimurd (0...1 aastat)
At least one new vertebral fracture (0–2 year)
Vähemalt üks uus lülimurd (0...2 aastat)
At least one new vertebral fracture (0–3 year)
Vähemalt üks uus lülimurd (0...3 aastat)