natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second study in previously treated patients involved 183 patients with infection resistant to previous treatment that had involved an integrase inhibitor (i.e. their infection was resistant to several classes of medicine, including previous integrase inhibitors): adding Tivicay twice daily to other treatment resulted in a response rate of 69% after 24 weeks of therapy.
Teises uuringus osales 183 varem ravitud patsienti, kelle infektsioon oli resistentne integraasiinhibiitorit sisaldanud raviskeemi suhtes (st nende infektsioon on resistentne mitme ravimirühma, sh ka varem kasutatud integraasiinhibiitori suhtes): Tivicay lisamisel raviskeemi annuses üks tablett kaks korda ööpäevas suurenes ravivastus pärast 24-nädalast ravi 69%-ni.
The second study included a dose range of 2.0 mg/m2 to 5.2 mg/m2 in children (n = 8), adolescents (n = 3), and young adults (n = 3) with leukaemia.
Teises uuringus jäi leukeemiaga lastel (n = 8), noorukitel (n = 3) ja noortel täiskasvanutel (n = 3) annus vahemikku 2,0...5,2 mg/m2.
The second study included a dose range of 2.0 mg/m2 to 5.2 mg/m2 in children (n = 8), adolescents (n = 3), and young adults (n = 3) with leukaemia.
Teises uuringus jäi leukeemiaga lastel (n = 8), noorukitel (n = 3) ja noortel täiskasvanutel (n = 3) annus vahemikku 2,0–5,2 mg/m2.
The second study included a dose range of 2.0 mg/m2 to mg/m2 in children (n = 8), adolescents (n = 3), and young adults (n = 3) with leukaemia.
Teises uuringus jäi leukeemiaga lastel (n = 8), noorukitel (n = 3) ja noortel täiskasvanutel (n = 3) annus vahemikku 2,0...5,2 mg/m2.
The second study included a total of 119 patients whose disease was in the ‘accelerated phase’, four fifths of whom had stopped responding to imatinib.
Teises uuringus osales kokku 119 patsienti, kelle haigus oli aktseleratsiooni faasis; nendest neljal viiendikul ei tekkinud enam imatiniibiga ravivastust.
The second study involved 1,088 men with metastatic prostate cancer who had either no or only mild symptoms of the disease and for whom castration treatment had not worked or no longer work.
Teises uuringus osales 1088 metastaatilise eesnäärmevähiga meest, kellel haiguse sümptomid olid kerged või puudusid üldse ja kellel kastratsioon ei andnud tulemusi või enam ei toiminud.
The second study involved 1,286 women who had been through the menopause with metastatic breast cancer that was sensitive to hormones.
Teises uuringus osales 1286 menopausijärgses eas naist, kelle rinnavähk oli metastaatiline ja hormoonitundlik.
The second study involved 1,901 men with prostate cancer which did not respond to hormonal treatment.
Teine uuring hõlmas 1901 meest, kelle eesnäärmevähk ei allunud hormoonravile.
The second study involved 177 patients aged from 2 to 20 years and had two parts: in the first part, all patients were given an injection of Ilaris every four weeks for a maximum of 32 weeks.
Teises uuringus osales 177 patsienti vanuses 2–20 aastat ja uuring koosnes kahest osast: esimeses said kõik patsiendid Ilarise süsti iga 4 nädala tagant kuni 32 nädala jooksul.
The second study involved 20 patients with aHUS who were already receiving plasma exchange or infusion.
Teises uuringus osales 20 atüüpilise hemolüütilise ureemilise sündroomiga patsienti, keda juba raviti plasmavahetuse või -infusiooniga.
The second study involved 383 adults who had experienced a single attack of demyelination and compared the ability of Avonex and placebo to reduce the risk of a second attack.
Teises uuringus osales 383 ühe demüelinisatsiooniataki üle elanud täiskasvanud patsienti ja selles võrreldi Avonexi efektiivsust platseeboga teise ataki riski ennetamisel.
The second study involved 410 patients with advanced well- or moderately differentiated neuroendocrine tumours of pancreatic origin.
Teises uuringus osales 410 patsienti, kellel oli pankrease hästi või mõõdukalt eristunud kaugelearenenud neuroendokriintuumor.
The second study involved 413 patients whose blood glucose was not adequately controlled by insulin and metformin with or without other diabetes medicines taken by mouth.
Teises uuringus osales 413 patsienti, kelle vere glükoosisisaldus ei olnud ainult insuliini ja metformiiniga (manustatuna koos teiste suukaudsete diabeediravimitega või ilma) piisavalt reguleeritud.
The second study involved 42 children with short bowel syndrome who needed parenteral nutrition.
Teises uuringus osales 42 lühikese soole sündroomiga last, kes vajasid parenteraalset toitmist.
The second study involved 507 patients and measured effectiveness by how many patients had disease that got worse during treatment.
Teises uuringus osales 507 patsienti ja efektiivsuse näitaja oli nende patsientide arv, kelle haigus ravi ajal ägenes.
The second study involved 576 adults and adolescents given Nucala every 4 weeks for 28 weeks.
Teises uuringus osales 576 täiskasvanut ja noorukit, kellele anti Nucalat 28 nädala jooksul iga 4 nädala järel.
The second study involved 62 patients who still had their spleens and who had been treated for ITP in the past.
Teises uuringus osales 62 patsienti, kellel oli põrn alles ja kelle ITP-d oli varem ravitud.
The second study involved 833 patients given either a combination of Tivicay with two NRTIs or a different three-drug combination (Atripla) that did not include an integrase inhibitor.
Teises uuringus osales 833 patsienti, kellele manustati Tivicayd koos kahe NRTIga või kolmest ravimist koosnevat kombinatsiooni (Atripla), mis ei sisaldanud integraasiinhibiitorit.
The second study looked at 405 advanced melanoma patients whose disease had got worse despite previous treatment with a cancer medicine.
Teises uuringus vaadeldi 405 kaugelearenenud melanoomiga patsienti, kelle haigus oli süvenenud hoolimata varasemast ravist vähiravimiga.
The second study looked at using Kiovig to adjust the immune system in 23 patients with ITP.
Teises uuringus vaadeldi Kiovigi kasutamist immuunsüsteemi korrigeerimiseks 23 patsiendil, kellel oli idiopaatiline trombotsütopeeniline purpur.
The second study looked at using Privigen for immunomodulation in 57 patients with ITP.
Teises uuringus vaadeldi Privigeni kasutamist immunomodulatsiooniks idiopaatilise trombotsütopeenilise purpuriga patsientidel (57 patsienti).
The second study looked at whether Aprovel increased the time taken until the patients’ blood creatinine levels had doubled (a marker of kidney disease), until they needed a kidney transplant or dialysis, or until they died.
Teises uuringus jälgiti, kas Aprovel pikendab aega, mille jooksul patsiendil vere kreatiniinisisaldus (neeruhaiguse marker) kahekordistub või kuni patsient vajab neerusiirdamist või dialüüsi, või aega patsiendi surmani.
The second study looked at whether Irbesartan BMS increased the time taken until the patients’ blood creatinine levels had doubled (a marker of kidney disease), until they needed a kidney transplant or dialysis, or until they died.
Teises uuringus jälgiti, kas Irbesartan BMS pikendab aega, mille jooksul patsiendil vere kreatiniinisisaldus (neeruhaiguse marker) kahekordistub või kuni patsient vajab neerusiirdamist või dialüüsi, või aega patsiendi surmani.
The second study looked at whether Irbesartan Zentiva increased the time taken until the patients’ blood creatinine levels had doubled (a marker of kidney disease), until they needed a kidney transplant or dialysis, or until they died.
Teises uuringus jälgiti, kas Irbesartan Zentiva pikendab aega, mille jooksul patsiendil vere kreatiniinisisaldus (neeruhaiguse marker) kahekordistub või kuni patsient vajab neerusiirdamist või dialüüsi, või aega patsiendi surmani.
The second study looked at whether Karvea increased the time taken until the patients’ blood creatinine levels had doubled (a marker of kidney disease), until they needed a kidney transplant or dialysis, or until they died.
Teises uuringus jälgiti, kas Karvea pikendab aega, mille jooksul patsiendil vere kreatiniinisisaldus (neeruhaiguse marker) kahekordistub või kuni patsient vajab neerusiirdamist või dialüüsi, või aega patsiendi surmani.
The second study was a prospective, open-label, non-comparative study estimating the safety and efficacy of caspofungin in paediatric patients (ages 6 months to 17 years) with invasive candidiasis, oesophageal candidiasis, and invasive aspergillosis (as salvage therapy).
Teine uuring oli prospektiivne avatud mittevõrdlev uuring, mis hindas kaspofungiini ohutust ja efektiivsust invasiivse kandidiaasi, söögitoru kandidiaasi ja invasiivse aspergilloosiga lastel (vanuses 6 kuud kuni 17 aastat) (teise valiku ravina).
The second study was in 3,057 patients who had undergone a knee replacement.
Teises uuringus oli 3057 patsienti, kellele oli tehtud põlveliigese asendusoperatsioon.
The second study, involving 749 adults, compared Xeplion with risperidone long-acting injection (taken with oral risperidone supplements) and looked at the change in the patients’ symptoms.
Teises uuringus, milles osales 749 patsienti, võrreldi Xeplioni risperidooni pikatoimelise süstiga (millele lisaks võeti suukaudset risperidooni) ja jälgiti patsientide sümptomite muutumist.
The second ‘click’ means that the injection is finished and the needle has gone back into the pre-filled pen.
Teine „klõpsatus“ tähendab, et süste on lõppenud ja nõel on liikunud tagasi pen-süstlisse.
The secondary definition of response required a 4-point or greater improvement on the ADAS-Cog, no worsening on the CIBIC-Plus, and no worsening on the PDS.
Sekundaarse vastusreaktsiooni definitsiooni järgi oli vajalik 4–punktiline või suurem paranemine ADAS–Cog osas ning mittehalvenemine CIBIC–Plus ja PDS osas.
The secondary definition of response required a 4-point or greater improvement on the ADAS-Cog, no worsening on the CIBIC-Plus, and no worsening on the PDS.
Sekundaarse vastusreaktsiooni definitsiooni järgi oli vajalik 4–punktiline või suurem paranemine ADAS–Cog osas ning mitte– halvenemine CIBIC–Plus ja PDS osas.
The secondary efficacy outcome was defined as the composite of recurrent DVT, non-fatal PE and all cause mortality.
Teisest efektiivsuse tulemusnäitajat määratleti korduva SVT, mittefataalse KATE ja mis tahes põhjusel suremuse komposiidina.
The secondary endpoint, PFS, demonstrated a 29% risk reduction of progression or death and a 22 month improvement in median PFS (35.5 months for TPF and 13.1 for PF).
Teisene tulemusnäitaja, PFS, näitas 29% võrra progressiooni või surma riski vähenemist ja keskmise PFS-i paranemist 22 kuu võrra (35,5 kuud TPF ja 13,1 kuud PF
The secondary endpoint, PFS, demonstrated a 29% risk reduction of progression or death and a 22 month improvement in median PFS (35.5 months for TPF and 13.1 for PF).
Teisene tulemusnäitaja, PFS, näitas progresseerumise või surma riski vähenemist 29% võrra ja keskmise PFS-i paranemist 22 kuu võrra (35,5 kuud TPF ja 13,1 kuud PF korral).
The secondary endpoints in the table above reached statistical significance in the whole population.) The secondary endpoints of combined all cause death or life-threatening experience, all cause death, or all cause hospitalisation did not reach statistical significance in the whole population.
Ülaltoodud tabelis esitatud teisesed tulemusnäitajad saavutasid kõigis ravirühmades statistilise olulisuse piiri.) Teisesed tulemusnäitajad – kombineeritud üldine suremus või eluohtlikud ilmingud, üldine suremus või erinevatel põhjustel hospitaliseerimine – ei saavutanud kõigis ravirühmades statistilise olulisuse piiri.
The secondary endpoints were evaluation of overall objective response rate (ORR), disease control rate (DCR) defined as, partial response (PR) or complete response (CR) or stable disease (SD) lasting at least 24 weeks, duration of response (DOR), time to worsening of pain based on Brief Pain Inventory (BPI) worst pain scale, and overall survival (OS).
Sekundaarseteks tulemusnäitajateks olid objektiivne ravivastus (objective response rate, ORR), haiguse kontrolli tase (disease control rate, DCR), mis oli defineeritud kui osaline ravivastus (partial response, PR), täielik vastus (complete response, CR) või vähemalt 24 nädalat püsinud stabiilne haigus (stable disease, SD), ravivastuse kestus (duration of response, DOR), aeg valu süvenemiseni (põhinedes Brief Pain Inventory (BPI) valu raskusastme skaalal) ja üldine elulemus (overall survival, OS).
The secondary endpoints were evaluation of overall objective response rate (ORR), disease control rate (DCR) defined as, partial response (PR) or complete response (CR) or stable disease (SD) lasting at least 24 weeks, duration of response (DOR), time to worsening of pain based on Brief Pain Inventory (BPI) worst pain scale, and overall survival (OS).
Sekundaarseteks tulemusnäitajateks olid objektiivne ravivastus (objective response rate, ORR), haiguse kontrolli tase (disease control rate, DCR), mis oli defineeritud kui osaline ravivastus (partial response, PR), täielik vastus (complete response, CR) või vähemalt 24 nädalat püsinud stabiilne haigus (stable disease, SD), ravivastuse kestus (duration of response, DOR), aeg valu süvenemiseni (põhinedes Brief Pain Inventory (BPI) valu raskusastme skaalal) ja üldine elulemus (overalll survival, OS).
The secondary endpoints were progression-free survival in the ITT population and overall survival (OS), overall response rate (ORR), and duration of response in the primary efficacy population and ITT population.
Teisesed tulemusnäitajad olid progressioonivaba elulemus ITT populatsioonis ja üldine elulemus (OS), üldine ravivastuse määr (ORR) ja ravivastuse kestus esmase efektiivsuse populatsioonis ja ITT populatsioonis.
The secondary measures of efficacy included global assessments of improvement by the examiner, Activities of Daily Living (ADL) subscale scores when OFF and UPDRS motor while ON.
Efektiivsuse sekundaarseteks näitajateks olid uuringu läbiviija poolne üldise paranemise hinnang, igapäevategevuste (Activities of Daily Living – ADL) allskaala tulemused „OFF” seisundis ja UPDRS motoorse skaala tulemused „ON” seisundis.
The secretory pathway appears not to include known acidic or basic transport systems involved in the excretion of other active substances.(see section 4.5).
Tõenäoliselt ei kuulu sekretoorsete radade alla teadaolevad happelised või aluselised transportsüsteemid, mis osalevad teiste toimeainete eritumises (vt lõik 4.5).
The section 4.4 of the summary of product characteristics and the relevant sections of the package leaflet were updated.
Ravimi omaduste kokkuvõtte lõiku 4.4 ja pakendi infolehe vastavid lõike on kaasajastatud.
The sedative effect may be enhanced when the product is used in combination with alcohol which may affect the ability to drive or use machines the next day (see section 4.7).
Alkoholiga samaaegsel kasutamisel võib sedatiivne toime tugevneda see võib mõjutada autojuhtimise ja masinate käsitlemise võimet järgmisel päeval(vt lõik 4.7).
The sedative effect may be enhanced when the product is used in combination with alcohol which may affect the ability to drive or use machines the next day (see section 4.7).
Alkoholiga samaaegsel kasutamisel võib sedatiivne toime tugevneda, see võib mõjutada ka autojuhtimise ja masinate käsitlemise võimet järgmisel päeval (vt lõik 4.7).
The sedative effects are mediated through decreased firing of locus coeruleus, the predominant noradrenergic nucleus, situated in the brainstem.
Sedatiivsed toimed avalduvad üle locus coeruleus’e noradrenaliini vabanemise pärssimise tõttu, mis on ajutüves asuv peamine noradrenergiline tuum.
The seizure does not stop within 10 minutes
krambihoog ei lõpe 10 minuti jooksul
The SELECT study was a multicentre, randomised, double-blind, placebo-controlled trial that was conducted in 392 patients with radioiodine-refractory differentiated thyroid cancer with independent, centrally reviewed, radiographic evidence of disease progression within 12 months (+1 month window) prior to enrollment.
Uuring SELECT oli mitmekeskuseline, randomiseeritud, topeltpime, platseebo-kontrolliga uuring, milles osales 392 radioaktiivse joodiga ravi suhtes refraktoorse diferentseerunud kilpnäärmevähiga patsienti, kellel oli sõltumatu, keskselt läbivaadatud radiograafiline tõend haiguse progresseerumisest 12 kuu jooksul (+1 kuu aken) enne uuringusse kaasamist.
The selection of 0.2 mg/kg dose (infused over 40 minutes) for the registration clinical studies was intended to temporarily saturate the ability of the mannose-6- phosphate receptors to internalize the agalsidase alfa in the liver and allow distribution of enzyme to other relevant organ tissues.
0,2 mg/kg annus (infundeeritakse 40 minuti jooksul) valiti registreerimiseks kliinilistes uuringutes eesmärgiga küllastada ajutiselt mannoos-6-fosfaatretseptorite võimet omastada alfaagalsidaasi maksas ning võimaldada ensüümi jagunemist teiste oluliste elundite kudedesse.
The selection of doripenem to treat an individual patient should take into account the appropriateness of using a carbapenem antibacterial agent based on factors such as severity of the infection, the prevalence of resistance to other suitable antibacterial agents and the risk of selecting for carbapenem-resistant bacteria.
Langetades otsust doripeneemi kasutamise kohta konkreetsel patsiendil, tuleb lähtuda karbapeneem- antibiootikumi kasutamise asjakohasusest, tuginedes sellistele teguritele nagu infektsiooni raskusaste, resistentsuse esinemine teiste sobivate antibiootikumide suhtes ja karbapeneemi suhtes resistentsete bakterite esinemise risk.
The selection of formulation is based on individual characteristics of the patient.
Ravimvormi valik põhineb patsiendi individuaalsetel näitajatel.
The selection of formulation is based on individual characteristics of the patient..
Ravimvormi valik põhineb patsiendi individuaalsetel näitajatel.
The selection of resistance to lopinavir in patients having failed prior protease inhibitor therapy was characterised by analysing the longitudinal isolates from 19 protease inhibitor-experienced subjects in 2 Phase II and one Phase III studies who either experienced incomplete virologic suppression or viral rebound subsequent to initial response to Kaletra and who demonstrated incremental in vitro resistance between baseline and rebound (defined as emergence of new mutations or 2-fold change in phenotypic susceptibility to lopinavir).
Lopinaviir-resistentsuse valimit patsientide hulgas, kellel eelnev ravi proteaasi inhibiitoriga ei olnud tulemust andnud, iseloomustati, analüüsides pikaajalisi isolaate 19-lt proteaasi inhibiitoritega ravitud patsiendilt kahest II faasi uuringust ja ühest III faasi uuringust, kellel oli kas puudulik viroloogiline supressioon või kellel esines viirusinfektsiooni taasteke pärast esialgset reageerimist Kaletra-ravile ning kellel täheldati täiendavat in vitro resistentsust, kui testide väärtusi võrreldi enne ravi ja pärast infektsiooni taasteket (viimast defineeriti kui uue mutatsiooni ilmnemist või kahekordset muutust fenotüübi tundlikkuses lopinaviiri suhtes).
The selection of resistance to lopinavir in patients having failed prior protease inhibitor therapy was characterised by analysing the longitudinal isolates from 19 protease inhibitor-experienced subjects in 2 Phase II and one Phase III studies who either experienced incomplete virologic suppression or viral rebound subsequent to initial response to lopinavir/ritonavir and who demonstrated incremental in vitro resistance between baseline and rebound (defined as emergence of new mutations or 2-fold change in phenotypic susceptibility to lopinavir).
Lopinaviir-resistentsuse valimit patsientide hulgas, kellel eelnev ravi proteaasi inhibiitoriga ei olnud tulemust andnud, iseloomustati, analüüsides pikaajalisi isolaate 19-lt proteaasi inhibiitoritega ravitud patsiendilt kahest II faasi uuringust ja ühest III faasi uuringust, kellel oli kas puudulik viroloogiline supressioon või kellel esines viirusinfektsiooni taasteke pärast esialgset reageerimist lopinaviiri/ritonaviiri ravile ning kellel täheldati täiendavat in vitro resistentsust, kui testide väärtusi võrreldi enne ravi ja pärast infektsiooni taasteket (viimast defineeriti kui uue mutatsiooni ilmnemist või kahekordset muutust fenotüübi tundlikkuses lopinaviiri suhtes).
The selection of the pre-set programme is made by the physician.
Eelseadistatud programmi valib arst.
The selective antagonism of the angiotensin-II (AT1 ) receptors results in increases in plasma renin levels and angiotensin-II levels, and a decrease in plasma aldosterone concentration.
Angiotensiin-II (AT1 ) retseptorite selektiivne antagonism põhjustab plasmas reniini ja angiotensiini II sisalduse suurenemist ning aldosterooni plasmakontsentratsiooni vähenemist.
The selective toxicity of afoxolaner between insect/acarines and mammals may be inferred by the differential sensitivity of the insect/acarines’ GABA receptors versus mammalian receptors.
Afoksoleenr’i selektiivne toksilisus putukate/lestalise ja imetajate vahel võib tuleneda putukate /lestaliste ja imetajate GABA retseptorite erinevast tundlikkusest.
The selective toxicity of afoxolaner between insects, acarines and mammals may be inferred by the differential sensitivity of the insects and acarines’ GABA receptors versus mammalian GABA receptors.
Afoksolaneer’i erinev toksilisus putukatele/lestalistele ja imetajatele võib tuleneda putukate /lestaliste ja imetajate GABA retseptorite erinevast tundlikkusest.
The sensitivity ranged from 60.6% to 63.4% and specificity from 88.6% to 91.4% when the possible DLB patients were included as DLB patients.
Kui ka võimaliku Lewy kehade dementsusega patsiente loeti Lewy kehade dementsusega patsientideks, oli tundlikkus vahemikus 60,6% kuni 63,4% ja spetsiifilisus 88,6% kuni 91,4%.
The separate instructions for using the pen must be followed carefully.
Pensüsteli kasutusjuhendit tuleb hoolikalt järgida.
The separation between the treatment arms was achieved by improvement in lung function in the pemetrexed/cisplatin arm and deterioration of lung function over time in the control arm.
Raviharud eristusid seeläbi, et pemetrekseedi /tsisplatiini harus kopsufunktsioon paranes, kuid kontrollharus kopsufunktsioon aja jooksul halvenes.
The sequential administration of Nimenrix one month after a DTaP-HBV-IPV/Hib vaccine resulted in lower GMTs for antibody against groups A, C and W-135.
Nimenrixi järjestikune manustamine üks kuu pärast DTaP-HBV-IPV/Hib-i vaktsiini andis tulemuseks väiksemad serogrupp A, C ja W-135 vastaste antikehade GMT väärtused.
The sequential enzymatic biotransformation of capecitabine to 5-FU leads to higher concentrations within tumour tissues.
Kapetsitabiini astmeline biotransformatsioon 5–FU-ks viib toimeaine kuhjumiseni tuumorirakkudes; kolorektaalse tuumori korral eriti viimase stroomarakkudes.
The serious adverse reactions observed more frequently (≥5%) with lenalidomide in combination with low dose dexamethasone (Rd and Rd18) than with melphalan, prednisone and thalidomide (MPT) were:
Tõsised kõrvaltoimed, mida täheldati sagedamini (≥ 5%) kombinatsioonravi korral lenalidomiidi ja deksametasooniga väikeses annuses (Rd ja Rd18) kui melfalaani, prednisooni ja talidomiidi kombinatsioonraviga (MPT), olid järgmised:
The serious adverse reactions observed more frequently (≥5%) with melphalan, prednisone and lenalidomide followed by lenalidomide maintenance (MPR+R) or melphalan, prednisone and lenalidomide followed by placebo (MPR+p) than melphalan, prednisone and placebo followed by placebo (MPp+p) were:
Tõsised kõrvaltoimed, mida täheldati sagedamini (≥ 5%) kombinatsioonravi korral melfalaani, prednisooni ja lenalidomiidiga, millele järgnes säilitusravi lenalidomiidiga (MPR+R) või platseebo (MPR+p) kui melfalaani, prednisooni ja platseeboga, millele järgnes platseebo (MPp+p), olid järgmised:
The serious adverse reactions observed more frequently in Study MCL-002 (with a difference of at least 2 percentage points) in the lenalidomide arm compared with the control arm were:
Tõsised kõrvaltoimed, mida täheldati uuringu MCL-002 (vähemalt 2-protsendine erinevus) lenalidomiidi rühmas sagedamini kui kontrollrühmas, olid: