natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In mantle cell lymphoma patients, lenalidomide is associated with a higher incidence of grade 3 or 4 neutropenia (43.7% in lenalidomide-treated patients compared with 33.7% in patients in the control arm in the Phase II study).
Mantelrakulise lümfoomiga patsientide ravimisel lenalidomiidiga suureneb 3. või 4. astme neutropeenia esinemissagedus (43,7% lenalidomiidiga ravitud patsientidest, võrreldes 33,7% kontrollrühma patsientidest II faasi uuringus).
In mantle cell lymphoma patients, the monitoring scheme should be every 2 weeks in Cycles 3 and 4, and then at the start of each cycle.
Mantelrakulise lümfoomiga patsiente peab 3. ja 4. ravitsüklis kontrollima iga 2 nädala järel ning seejärel iga uue ravitsükli alguses.
In mantle cell lymphoma, patients receiving the approved dose of Torisel lived for an average of 4.8 months without their disease getting worse, compared with 1.9 months in those receiving the alternative treatment.
Mantelrakulise lümfoomi korral oli Toriseli heakskiidetud annust saanud patsientidel aeg haiguse süvenemiseni 4,8 kuud ja muud ravimit saanud patsientidel 1,9 kuud.
In mantle cell lymphoma, Torisel has been studied in 162 patients whose disease had come back after previous treatment or had not responded to other treatments.
Mantelrakulise lümfoomi korral uuriti Toriseli 162 patsiendil, kelle haigus oli pärast eelmist ravi taastunud või kellel ravi muude ravimitega ei andnud tulemusi.
In many cases the presence of pre-existing mitochondrial impairment (genetic disease, liver enzyme abnormalities, infection with hepatitis B or hepatitis C virus, alcohol abuse, anorexia concomitant use of other potentially hepatotoxic medicines) and ongoing injecting drug use may have a causative or contributory role.
Paljudel juhtudel võivad nii põhjustavate kui ka soodustavate teguritena esineda juba varem ilmnenud mitokondrite kahjustus (geneetiline haigus, maksaensüümide aktiivsuse muutused, B- või C-viirushepatiit, alkoholi kuritarvitamine, anoreksia, teiste potentsiaalselt hepatotoksiliste ravimite samaaegne manustamine) ja narkootikumi jätkuv süstimine.
In MCL, CLL and WM, IMBRUVICA works by blocking Bruton's tyrosine kinase, a protein in the body that helps these cancer cells grow and survive.
IMBRUVICA blokeerib MRL, KLL ja WM puhul organismis Bruton’i türosiinkinaasi (üks valk organismis), mida vähirakkudel on vaja eluks ja kasvamiseks.
In MDS Del (5q), lenalidomide was shown to selectively inhibit the abnormal clone by increasing the apoptosis of Del (5q) cells.
5q deletsioonist tingitud müelodüsplastiliste sündroomide puhul pärssis lenalidomiid selektiivselt ebanormaalset klooni, suurendades 5q deletsiooniga rakkude apoptoosi.
In MDS-003, a large proportion of patients with myelodysplastic syndromes achieved transfusion independence (>182 days) on lenalidomide 10 mg (58.1%).
Uuringus MDS-003 saavutas suur osa (58,1%) lenalidomiidi 10 mg annusega ravitud müelodüsplastiliste sündroomidega patsientidest sõltumatuse vereülekannetest (> 182 päeva).
In MDS-004, a significant larger proportion of patients with myelodysplastic syndromes achieved the primary endpoint of transfusion independence (>182 days) on lenalidomide 10 mg compared with placebo (55.1% vs.
Uuringus MDS-004 saavutati lenalidomiidiga annuses 10 mg oluliselt suuremal osal müelodüsplastiliste sündroomidega patsientidest esmane tulemusnäitaja, sõltumatus vereülekannetest (> 182 päeva) kui platseeboga (55,1% vs 6,0%).
In melanoma and other cancers, this pathway is often activated by mutated forms of BRAF which activates MEK.
Melanoomi ja teiste vähkide puhul see rada sageli aktiveeritakse BRAF muteerunud vormide poolt, mis aktiveerib MEK-i.
In melanoma with the BRAF V600 mutation, an abnormal form of the protein BRAF is present, which switches on another protein called MEK involved in stimulating cell division.
Mutatsiooniga BRAF V600 melanoomis esineb BRAF-proteiini ebanormaalne vorm, mis aktiveerib rakkude jagunemise stimuleerimises osaleva MEK-proteiini.
In melanoma with the BRAF V600 mutation, the abnormal form of BRAF plays a role in the development of the cancer by allowing uncontrolled division of the tumour cells.
Mutatsiooniga BRAF V600 melanoomis esineb BRAF-proteiini anomaalne vorm, mis võimaldab kasvajarakkudel piiramatult jaguneda, soodustades nii vähi kasvu.
In melanoma, Opdivo used on its own was studied in two main studies in patients with advanced disease.
Melanoomi ravis uuriti Opdivo kasutamist ainsa ravimina kahes põhiuuringus kaugelearenenud haigusega patsientidel.
In men older than 75 years the concomitant use of vardenafil with itraconazole or ketoconazole is contraindicated (see section 4.3)
Üle 75-aastastele meestele on vardenafiili kasutamine koos itrakonasooli või ketokonasooliga vastunäidustatud (vt lõik 4.3).
In men receiving treatment for prostate cancer, Prolia was more effective than placebo at treating bone loss.
Prolia oli eesnäärmevähi ravi saavate meeste luukoe hävimise ravis platseebost efektiivsem.
In men who are infertile due to lowered hormone levels, Fertavid can be used for the production of sperm.
Meestel, kes on viljatud hormoonide tasemete languse tõttu, võib Fertavid’i kasutada sperma produktsiooni soodustamiseks.
In men who are infertile due to lowered hormone levels, Puregon can be used for the production of sperm.
Meestel, kes on viljatud hormoonide tasemete languse tõttu, võib Puregon’i kasutada sperma produktsiooni soodustamiseks.
In men with osteoporosis who took Prolia bone density increased by 5.7 % after one year of treatment compared with a 0.9 % increase in men who took placebo.
Osteoporoosiga meestel suurenes ühe raviaasta järel luutihedus Prolia rühmas 5,7% võrra ja platseeborühmas 0,9% võrra.
In men with prostate cancer receiving hormone ablation, Prolia significantly reduces the risk of vertebral fractures.
Eesnäärmevähi tõttu hormoonablatsioonravi saavatel meestel vähendab Prolia olulisel määral selgroolülimurdude riski.
In men, FSH is needed for the production of sperm.
Mehed vajavad FSH’i sperma tootmiseks.
in men: temporary low sperm count
meestel lühiajaline seemnerakkude väike hulk,
In MenACWY-TT-038, Nimenrix was demonstrated to be non-inferior to the licensed ACWY-PS vaccine in terms of vaccine response to the four groups (A, C, W-135 and Y) (See Table 8).
MenACWY-TT-038 näitas, et Nimenrix ei ole halvem registreeritud ACWY-PS-i vaktsiinist immuunvastuse poolest nelja serotüübi (A, C, W-135 ja Y) suhtes (vt tabel 8).
In MenACWY-TT-081, Nimenrix was demonstrated to be non-inferior to another licensed MenC- CRM vaccine in terms of vaccine response to group C [94.8% (95% CI: 91.4; 97.1) and 95.7% (95%
MenACWY-TT-081 näitas, et Nimenrix ei ole halvem teisest registreeritud MenC-CRM-i vaktsiinist immuunvastuse poolest serogrupp C suhtes [vastavalt 94,8% (95% CI 91,4; 97,1) ja 95,7% (95% CI
In metastatic breast cancer, adding Avastin also increased progression-free survival.
Metastaatilise rinnavähi ravis pikendas Avastini lisamine samuti progresseerumiseta elumust.
In metastatic breast cancer, Avastin has been studied in two main studies.
Avastini kasutamist metastaatilise rinnavähi ravis uuriti kahes põhiuuringus.
In metastatic cancer of the colon or rectum, Avastin increased both overall and progression-free survival when it was added to fluoropyrimidine-containing chemotherapy.
Metastaatilise käär- või pärasoolevähi korral pikendas Avastin nii üldist kui ka progresseerumiseta elumust, kui ravim lisati fluoropürimidiini sisaldavale keemiaravile.
In metastatic cancer of the colon or rectum, the effects of adding Avastin to chemotherapy including a fluoropyrimidine have been studied in three main studies.
Metastaatilise käär- või pärasoolevähi kolmes põhiuuringus uuriti, mis mõju on Avastini lisamisel fluoropürimidiini sisaldavale keemiaravile.
In metastatic colorectal cancer, Xeloda taken on its own has been compared with the combination of 5- FU and folinic acid in two studies involving 1,207 patients.
Metastaatilise kolorektaalvähi ravis võrreldi ainult Xeloda kasutamist 5-FU ja foliinhappe kombinatsiooniga kahes uuringus, milles osales 1207 patsienti.
In metastatic colorectal cancer, Xeloda was as effective as the combination of 5-FU and folinic acid.
Metastaatilise kolorektaalvähi ravis oli Xeloda sama efektiivne kui 5-FU ja foliinhappe kombinatsioon.
In mice dosed subcutaneously with an anti-mouse IL-6 monoclonal antibody, no effects on male or female fertility were observed.
Pärast ravimi subkutaanset manustamist hiirtele koos hiirte IL-6-vastaste monoklonaalsete antikehadega ei täheldatud mingeid mõjusid isas- või emasloomade viljakusele.
In mice, increased incidences of combined bronchiolar/alveolar adenoma and/or carcinoma were observed at systemic exposures, 144 - 213 times the expected plasma exposure in humans at 1 mg/day.
Hiirtel sedastati kombineeritud bronhiolaarse/alveolaarse adenoomi ja/või kartsinoomi sageduse suurenemist süsteemse ekspositsiooni kasutamisel kontsentratsioonides, mis ületasid inimesel kasutatava annuse (1 mg päevas) puhul saavutatava plasmakontsentratsiooni 144–213 korda.
In mice, no statistically significant increase in the incidence of tumors was reported at systemic exposures from 7 to 39-times the human exposure (unbound AUC 0-24h measurement) at a dose of 300 mg twice daily.
Hiirtel ei teatatud mingit tüüpi kasvajate esinemissageduse statistiliselt olulisest suurenemisest süsteemse ekspositsiooni korral, mis ületas ekspositsiooni inimesel 7…39 korda (seostumata AUC 0…24 tunni mõõtmised) annuse puhul 300 mg kaks korda ööpäevas.
In mice, rilpivirine was positive for hepatocellular neoplasms in both males and females.
Nii isastel kui ka emastel hiirtel täheldati rilpiviriini kasutamisel hepatotsellulaarsete kasvajate arvu suurenemist.
In mice, the incidence of renal tubular carcinoma was increased at 75 mg/kg/day, at equivalent exposure (AUC) to the recommended human dose.
Hiirtel suurenes tubulaarse neerukartsinoomi esinemine annusega 75 mg/kg/päevas, mis on ekvivalentne (AUC põhjal) soovituslikule inimese päevasele annusele.
In mice, these effects occurred at exposure ratio above 9.3-fold when compared to human exposure at the therapeutic dose.
Hiirtel tekkisid need toimed süsteemse saadavuse korral, mis ületab terapeutilise anunusega inimesel saavutatavat taset 9,3 korda.
In mid- to late-stage patients experiencing sudden switches between being “ON” and able to move and being “OFF” and having difficulties moving about, Xadago is added to a stable dose of the medicine called levodopa alone or in combination with other medicines for Parkinson’s disease.
Keskmises kuni hilises staadiumis patsientidel, kes kogevad äkilisi ümberlülitusi seisundite „ON“ (võimeline liikuma) ja „OFF“ (raskused liikumisega) vahel, lisatakse Xadago levodopa stabiilsele annusele kui seda kasutatakse ainuravimina või koos teiste Parkinsoni tõve ravimitega.
In mild and moderate hepatically impaired patients (Child-Pugh classification A or B), mean values for sirolimus AUC and t1/2 were increased 61% and 43%, respectively, and CL/F was decreased 33% compared to normal healthy subjects.
Võrreldes tervete inimestega, oli kerge või mõõduka maksakahjustusega patsientidel (A või B Child- Pugh’i klassifikatsiooni järgi) siroliimuse AUC ja t1/2 keskmised väärtused suurenenud vastavalt 61% ja 43% võrra ning CL/F oli vähenenud 33% võrra.
In mixed infections where Gram negative and/or certain types of anaerobic bacteria are suspected, Cubicin should be co- administered with appropriate antibacterial agent(s).
Segainfektsioonide puhul, kui kahtlustatakse gramnegatiivseid ja/või teatud tüüpi anaeroobseid baktereid, tuleb Cubicin’i manustada koos sobiva(te) antibakteriaalse(te) ravimi(te)ga.
In mixed infections where Gram negative and/or certain types of anaerobic bacteria are suspected, oritavancin should be co- administered with appropriate antibacterial agent(s).
Segainfektsioonide puhul, mil on gramnegatiivsete ja/või teatavat tüüpi anaeroobsete bakterite esinemise kahtlus, tuleb oritavantsiini manustada koos sobiva(te) antibakteriaalse(te) ravimi(te)ga.
In mixed infections where Gram-negative and/or certain types of anaerobic bacteria are suspected, VIBATIV should be co-administered with appropriate antibacterial agent(s).
Segainfektsioonide puhul, kui kahtlustatakse gramnegatiivseid ja/või kindlat tüüpi anaeroobseid baktereid, tuleks VIBATIV’i kasutada koos teis(t)e sobiva(te) antibakteriaalse(te) aine(te)ga.
in mL
milliliitrites
in moderately anaemic adult patients about to undergo major orthopaedic (bone) surgery (for example hip or knee replacement therapy) to reduce the need for blood transfusions.
Mõõdukalt aneemilistel täiskasvanud patsientidel, kellel on tulemas suur ortopeediline (luude) operatsioon (nt põlve- või puusaliigese asendamise operatsioon), et vähendada vajadust vereülekande järele.
in moderately anaemic patients who are going to donate blood prior to surgery, so that their own blood can be given to them during or after surgery (autologous pre-donation).
Mõõdukalt aneemilistel patsientidel, kes enne kirurgilist operatsiooni annavad teatud koguse verd, et operatsiooni ajal või pärast seda saaks neile üle kanda nende oma verd (autoloogne autodoonorlus).
In moderately antiretroviral experienced adults, Telzir in combination with low dose ritonavir has not been shown to be as effective as lopinavir / ritonavir.
Mõõdukat retroviiruste vastast ravi saanud patsientidel ei ole tõestatud, et Telzir kombinatsioonis väikeses annuses ritonaviiriga oleks sama efektiivne kui lopinaviir / ritonaviir.
In monkeys receiving daily subcutaneous doses for 6 months, there was an increased occurrence of renal tubular mineralization at exposure levels below clinical exposure levels.
Ahvidel, kellele manustati Preotact’i 6 kuu vältel subkutaanselt, täheldati ravimi ekspositsiooni juures, mis oli madalam kliinilisest ekspositsioonist, neerutuubuluste mineraliseerumise sagenemist.
In monkeys, administration of DuoTrav twice–daily was shown to induce increased palpebral fissure and to increase iris pigmentation similar to that observed with ocular administration of prostanoids.
Ahvidel leiti, et DuoTrav’i manustamine kaks korda ööpäevas põhjustab silmaava laienemist ja prostanoidide silma manustamise järgselt täheldatule sarnast iirise pigmentatsiooni suurenemist.
In monkeys, single oral doses up to 100 mg/kg resulted in prostration and, at higher doses, semi-consciousness.
Ahvidel kutsusid ühekordsed suukaudsed annused kuni 100 mg/kehakaalu kg esile üleväsimust ning suuremad annused – teadvuse häireid.
In monkeys, single oral doses up to 100 mg/kg resulted in prostration and, at higher doses, semi-consciousness.
Ahvidel kutsusid ühekordsed suukaudsed annused kuni 100 mg/kg esile masendust ning suuremad annused – teadvuse häireid.
In monotherapy studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, cardiac failure events (including cardiac failure, cardiac failure congestive, cardiopulmonary failure, left ventricular dysfunction, ejection fraction decreased, and right ventricular failure) were reported in 1.8% patients receiving axitinib.
Monoteraapia uuringutes aksitiniibiga (N = 672) ravitud neerurakk-kartsinoomiga patsientidel teatati südamepuudulikkuse juhtudest (sealhulgas südamepuudulikkus, kongestiivne südamepuudulikkus, kardiopulmonaarne puudulikkus, vasaku vatsakese düsfunktsioon, vähenenud väljutusfraktsioon ja parema vatsakese puudulikkus) 1,8%-l aksitiniibi saanud patsientidest.
In monotherapy with valsartan, no interactions of clinical significance have been found with the following substances: cimetidine, warfarin, furosemide, digoxin, atenolol, indomethacin, hydrochlorothiazide, amlodipine, glibenclamide.
Valsartaani monoteraapia puhul ei ole leitud kliiniliselt olulisi koostoimeid järgmiste ravimitega: tsimetidiin, varfariin, furosemiid, digoksiin, atenolool, indometatsiin, hüdroklorotiasiid, amlodipiin, glibenklamiid.
in months; hazard ratio
riski suhe
In more than 95% of dogs, these effects started at six weeks after implantation and between 5 and 14 weeks in treated ferrets after implantation.
Rohkem kui 95%-l koertest algas see toime kuue nädala möödumisel implantatsioonist ja valgetuhkrutel 5–14 nädala möödumisel implantatsioonist.
In most cases it is mild and short lived without requiring treatment.
Enamikel juhtudest on see kergeloomuline ja lühiaegne, möödudes ilma ravivajaduseta.
In most cases no specific treatment was required and the symptoms subsided after a couple of hours/days.
Enamikul juhtudest ei ole spetsiifiline ravi vajalik ja sümptomid kaovad mõne tunni/päeva möödudes.
In most cases the liver enzyme activities either stabilised or decreased with continued treatment.
Enamikul juhtudel ei avaldunud kliinilisi tunnuseid ning maksa ensüümide aktiivsus kas stabiliseerus või langes järgnenud raviga.
In most cases you will need to see a doctor.
Enamikul juhtudest vajate te arstiabi.
In most cases you will talk to a doctor.
Enamikul juhtudest vajate te arstiabi.
In most cases, a 10 day-treatment course will be sufficient.
Enamikul juhtudel piisab 10- päevasest ravikuurist.
In most cases, a 10-day treatment course will be sufficient.
Enamikul juhtudel piisab 10- päevasest ravikuurist.
In most cases, an effect was induced within 6-11 days of treatment, and ovulation was generally advanced by 2-3 weeks.
Enamikel juhtudel piisas saadi toime 6–11 ravipäevaga ning ovulatsioon tekkis tavaliselt 2–3 nädalat kiiremini.
In most cases, blood clot formation was detected using scans of the veins or by looking for signs of blood clots in the lungs.
Enamikul juhtudel tuvastati trombide teke veenide radioloogilise uuringuga või kopsudest trombinähtude otsimise teel.
In most cases, gastrointestinal perforation and fistulae occurred in patients with risk factors such as prior surgery or radiotherapy.
Enamikul juhtudel tekkisid seedetrakti perforatsioon ja fistulid riskifaktoritega patsientidel, nt kellel oli olnud operatsioon või kes olid saanud kiiritusravi.
In most cases, initial signs and symptoms related to this reaction have appeared within 1 hour following injection, and in all cases full recovery was reported to have occurred within 24 – 72 hours after injection.
Enamikul juhtudel ilmnesid selle seisundiga seotud reaktsioonid 1 tunni jooksul pärast süsti ning kõigil juhtudel teatati, et täielik paranemine saabus 24...72 tunni jooksul pärast süsti.
In most cases, INTELENCE can be combined with anti-HIV medicines belonging to another class.
Enamikul juhtudel saab INTELENCE’i kombineerida teistesse klassidesse kuuluvate HIV-vastaste ravimitega.
In most cases, risk factors have been identified, such as pre-existing renal insufficiency, diabetes mellitus, hypovolemia, overweight, concomitant nephrotoxic medicinal products, age over 65, sepsis, hyperviscosity or paraproteinemia.
Enamusel juhtudest on identifitseeritud riskifaktorid nagu eelnev neerupuudulikkus, suhkurtõbi, hüpovoleemia, ülekaal, samaaegne nefrotoksiliste ravimite tarvitamine või vanus üle 65 aasta, sepsis, hüperviskoossus või paraproteineemia.
In most cases, the blood neutrophil count was
Enamikul juhtudest oli vere neutrofiilide arv
In most cases, the effect on your heart will not have any symptoms.
Enamikel juhtudel ei kaasne mõjuga südametegevusele mingeid sümptomeid.
In most cases, the infusion can be resumed at a 50 % reduction in rate (e.g. from 100 mg/h to 50 mg/h) when symptoms have completely resolved.
Enamikel juhtudel võib infusiooni uuesti alustada 50 % väiksema kiirusega (nt 100 mg-lt 50 mg-ni tunnis) pärast sümptomite täielikku taandumist.
In most clinical studies afamelanotide plasma levels were below the limit of quantitation by Day 10.
Enamikes kliinilistes uuringutes olid afamelanotiidi plasmatasemed 10. päevaks allpool kvantitatiivset piiri.
In most clinical trials of Avastin, patients with pre-existing CHF of NYHA (New York Heart Association) II-IV were excluded, therefore, no information is available on the risk of CHF in this population.
Enamikest Avastin’i kliinilistest uuringutest lülitati välja patsiendid, kellel esines olemasolev NYHA (New Yorgi Südameassotsiatsiooni) klassifikatsiooni järgi II-IV astme kongestiivne südamepuudulikkus, seetõttu puuduvad andmed kongestiivse südamepuudulikkuse riski kohta nendel patsientidel.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL- cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
Enamustes kliinilistes uuringutes vähenes plasma üldine triglütseriidide ja vabade rasvhapete tase ning tõusis HDL-kolesterooli tase, võrreldes platseeboga, ning LDL-kolesterooli taseme märkimisväärsed muutused olid väikesed kuid kliiniliselt vähetähtsad.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL- cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL-cholesterol levels.
Enamustes kliinilistes uuringutes vähenes plasma üldine triglütseriidide ja vabade rasvhapete tase ning tõusis HDL-kolesterooli tase, võrreldes platseeboga, ning LDL-kolesterooli taseme märkimisväärsed muutused olid väikesed, kuid kliiniliselt vähetähtsad.
In most clinical trials, reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels were observed as compared to placebo, with small, but not clinically significant increases in LDL- cholesterol levels.
Enamustes kliinilistes uuringutes vähenes plasma üldine triglütseriidide ja vabade rasvhapete tase ning tõusis HDL-kolesterooli tase, võrreldes platseeboga, ning LDL-kolesterooli taseme märkimisväärsed muutusedolid väikesed kuid kliiniliselt vähetähtsad.
In most fistulising Crohn’s disease patients, infliximab was detected in serum for 12 weeks (range 4-28 weeks) after administration of the regimen.
Enamikul Crohni tõve fistulitega vormi patsientidel oli infliksimab seerumis määratav 12 nädala jooksul (vahemikus 4…28 nädalat) pärast režiimi järgivat manustamist.
In most of the publications the maintenance dose varied between 600 mg/day and 800 mg/day;
Enamikus väljaannetes varieerus säilitusannus vahemikus 600...800 mg/ööpäev.
In most of the studies, the main measure of effectiveness was the amount of virus in the blood before and after six months or a year of treatment, and at ‘follow-up’, six months later.
Enamikus uuringutest oli efektiivsuse põhinäitaja viiruse sisaldus veres enne ravi, pärast 6 kuud või 1 aasta kestnud ravi ning järelkontrolli ajal 6 kuud pärast ravi.
In most of these cases patients have had a prior history of pancreatitis and/or concurrent therapy with other medicinal products associated with pancreatitis.
Enamikul sellistest patsientidest oli anamneesis varasemaid pankreatiidijuhte ja/või nad said kaasuva ravina selliseid preparaate, mis võivat põhjustata pankreatiiti.
In most of these cases the MAH stated that the concomitant medications (e.g. diuretics, sartans, angiotensin-converting-enzyme inhibitors) provide an alternative aetiology for hyponatremia; however, the patients developed hyponatremia either after adding ranolazine to their existing medications or had temporal relation to ranolazine initiation or had positive re- challenge or the causality with the existing medication could be excluded.
Enamikul juhtudel märkis müügiloa hoidja, et samal ajal kasutatud ravimid (nt diureetikumid, sartaanid, angiotensiini konverteeriva ensüümi inhibiitorid) põhjustavad samuti hüponatreemiat teiste mehhanismidega, kuid patsientidel tekkis hüponatreemia kas pärast ranolasiini lisamist varem tarvitatud ravimitele või esines ajaline seos ranolasiinravi alustamisega või oli tegemist positiivse vastusega ravi taasalustamisele või oli võimalik põhjuslik seos teiste ravimitega välistada.
In most of these cases, a history of seizures or risk factors for seizures was reported.
Neist juhtudest enamikel on täheldatud krampe anamneesis või krambivalmidust.
In most of these cases, a history of seizures or risk factors for seizures were reported.
Enamikul neist juhtudest on teatatud krampidest anamneesis või riskifaktoritest krampide tekkeks.
In most of these cases, a history of seizures or risk factors for seizures were reported.
Neist juhtudest enamikel on täheldatud krampe anamneesis või krambivalmidust