natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In non-clinical safety studies, high doses of irbesartan (≥ 250 mg/kg/day in rats and ≥ 100 mg/kg/day in macaques) caused a reduction of red blood cell parameters (erythrocytes, haemoglobin, haematocrit).
Mittekliinilistes ohutusuuringutes tekitasid irbesartaani suured annused (≥ 250 mg/kg ööpäevas rottidel ja ≥ 100 mg/kg ööpäevas makaakidel) languse punaste vereliblede näitajates (erütrotsüüdid, hemoglobiin, hematokrit).
In non-clinical studies, concurrent administration of glucocorticoids depressed bone repair (measured as a % change from control), but the effects of InductOs were not altered.
Kui mittekliiniliste uuringute käigus manustati preparaati samaaegselt glükokortikosteroididega, oli tulemuseks luuparanemise halvenemine (määratuna protsentuaalse muutusena ja võrrelduna kontrollrühmaga), kuid InductOs’e enda toimeid see ei mõjutanud.
In non-diabetic patients with mild moderate and severe hepatic insufficiency (according to the Child- Pugh classification), mean AUC and Cmax of linagliptin were similar to healthy matched controls following administration of multiple 5 mg doses of linagliptin.
Kerge, mõõduka ja raske maksapuudulikkusega (vastavalt Child-Pugh’ klassifikatsioonile) ilma suhkurtõveta patsientidel oli linagliptiini keskmine AUC ja Cmax pärast linagliptiini korduvate 5 mg annuste manustamist sarnane tervetel sobivatel kontrollisikutel täheldatuga.
In non-diabetic subjects with COPD, the absorption of inhaled human insulin appeared greater compared with that in subjects without COPD (see section 4.4).
KOK’ga mittediabeetilistel patsientidel tundus inhaleeritava humaaninsuliini imendumine olevat suurem kui ilma KOK’ta patsientidel (vt lõik 4.4).
In non-endemic areas there should be no risk of dogs having heartworm.
Mitte ohustatud piirkondades ei ole koertel südameussidega nakatumise ohtu.
In non-HCV-infected subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh A [CP-A], score of 5-6), elbasvir AUC0-inf was decreased by 40% and grazoprevir steady-state AUC0-24 was increased 70 % compared to matched healthy subjects.
Ilma HCV-infektsioonita kerge maksakahjustusega (Child-Pugh klass A [CP-A], skoor 5…6) isikutel vähenesid elbasviiri AUC0-inf väärtused 40% ja grasopreviiri tasakaaluseisundi AUC0-24 väärtused suurenesid 70% võrreldes sobitatud taustaga tervete isikutega.
In non-HCV-infected subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh B [CP-B], score of 7-9), and severe hepatic impairment (Child-Pugh C [CP-C], score of 10-15) elbasvir AUC decreased by
Ilma HCV-infektsioonita mõõduka maksakahjustusega (Child-Pugh klass B [CP-B], skoor 7…9) ja raske maksakahjustusega (Child-Pugh klass C [CP-C], skoor 10…15) isikutel vähenesid elbasviiri
In non-HCV-infected subjects with severe renal impairment (eGFR < 30 mL/min/1.73 m2) who were not on dialysis, elbasvir and grazoprevir AUC values were increased by 86 % and 65 %, respectively, compared to non-HCV-infected subjects with normal renal function (eGFR > 80 mL/min/1.73 m2).
Ilma HCV-infektsioonita raske neerukahjustusega (eGFR < 30 ml/min/1,73 m2) isikutel, kes ei saanud dialüüsi, suurenesid elbasviiri ja grasopreviiri AUC väärtused vastavalt 86% ja 65% võrra võrreldes ilma HCV-infektsioonita ja normaalse neerufunktsiooniga (eGFR > 80 ml/min/1,73 m2) isikutega.
In non-infectious uveitis, corticosteroids or other medicines that influence the immune system may be continued while using Humira.
Mitteinfektsioosse uveiidi korral võib Humira-ravi ajal jätkata kortikosteroidide või teiste immuunsüsteemi mõjutavate ravimite kasutamist.
In non-proliferating human peripheral blood mononuclear cells (PBMCs) the half-life of tenofovir diphosphate was found to be approximately 50 hours, whereas the half-life in phytohaemagglutinin- stimulated PBMCs was found to be approximately 10 hours.
Inimese perifeerse vere mitteprolifereeruvates mononukleaarsetes rakkudes oli tenofoviirdifosfaadi poolväärtusaeg ligikaudu 50 tundi, samal ajal kui poolväärtusaeg fütohemaglutiniiniga stimuleeritud perifeerse vere mononukleaarsetes rakkudes oli ligikaudu 10 tundi.
In non-responders, an increase in seizure frequency may be observed.
Ravivastuseta koertel võib täheldada krambihoogude sagenemist.
In non-small cell lung cancer Tarceva has been mainly studied in four studies:
Mitteväikerakk-kopsuvähi ravis võrreldi Tarcevat peamiselt neljas uuringus:
In non-smoking versus smoking subjects (males and females) administered olanzapine intramuscularly the mean elimination half-life was prolonged (38.6 versus 30.4 hr) and the clearance was reduced (18.6 versus 27.7 l/hr).
Mittesuitsetavate ja suitsetavate patsientide (meeste ja naiste) võrdlemisel selgus, et pärast olansapiini intramuskulaarset manustamist esines mittesuitsetajatel pikem eliminatsiooni poolväärtusaeg (vastavalt 38,6 ja 30,4 tundi) ja väiksem kliirens (vastavalt 18,6 ja 27,7 l/t.).
In non-smoking versus smoking subjects (males and females), the mean elimination half-life was prolonged (38.6 versus 30.4 hrs) and the clearance was reduced (18.6 versus 27.7 l/hr).
Mittesuitsetajatel, võrreldes suitsetajatega (meestel ja naistel), oli keskmine eliminatsiooni poolväärtusaeg pikenenud (38,6 versus 30,4 tundi) ja kliirens vähenenud (18,6 versus 27,7 l/t).
In non-valvular atrial fibrillation patients taking apixaban for the prevention of stroke and systemic embolism, the results demonstrate a less than 1.7-fold fluctuation in peak-to-trough levels.
Mittevalvulaarse kodade virvendusarütmiaga patsientidel, kes võtavad apiksabaani insuldi ja süsteemse emboolia ennetamiseks, näitavad tulemused maksimaalsete-minimaalsete sisalduste vähem kui 1,7-kordset kõikumist.
In nonclinical models, elotuzumab has demonstrated synergistic activity when combined with lenalidomide or bortezomib.
Mittekliinilistes mudelites on elotuzumab näidanud sünergistlikku toimet, kui seda kombineerida lenalidomiidi või bortesomiibiga.
In nonclinical studies, trifluridine/tipiracil hydrochloride demonstrated antitumour activity against both 5-fluorouracil (5-FU) sensitive and resistant colorectal cancer cell lines.
Mittekliinilistes uuringutes näitas trifluridiin/tipiratsiilvesinikkloriid kasvajavastast akiivsust nii 5- fluorouratsiil (5-FU) tundlike kui ka resistentsete kolorektaalvähi rakkude suhtes.
In none of these patients sunitinib was permanently discontinued.
Mitte ühegi patsiendi ravi ei katkestatud lõplikult.
In normal cells there is an alternative mechanism for repairing DNA which requires BRCA1 and BRCA2 proteins.
Normaalsetes rakkudes võib toimuda DNA parandamine ka teise mehhanismiga, mis vajab valke BRCA1 ja BRCA2.
In normal cells, homologous recombination repair (HRR), which requires functional BRCA1 and 2 genes, is effective at repairing these DNA double-strand breaks.
Normaalsetes rakkudes on selliste DNA topeltkeermeliste katkestuste reparatsioonis efektiivseks osutunud homoloogiline rekombinatsioon- reparatsioon (HRR), mis vajab funktsioneerivaid BRCA 1 ja 2 geene.
In normal condition of use, transient apathy and anorexia may occasionally occur, as well as hyperthermia (lasting usually for 1 or 2 days).
Üksikjuhtudel võib esineda mööduv apaatia ja anoreksia, samuti hüpertermia (tavaliselt 1 või päeva).
In normal conditions of use, transient apathy and anorexia may occasionally occur, as well as hyperthermia (lasting usually for 1 or 2 days).
Üksikjuhtudel võib esineda mööduv apaatia ja anoreksia, samuti hüpertermia (tavaliselt 1 või päeva).
In normal conditions of use, transient apathy and anorexia may occasionally occur, as well as hyperthermia (lasting usually for 1or 2 days).
Üksikjuhtudel võib esineda mööduv apaatia ja anoreksia, samuti hüpertermia (tavaliselt 1 või päeva).
In normal donors, a 10 micrograms/kg/day dose administered subcutaneously for 4 - 5 consecutive days allows a collection of ≥ 4 x 106 CD34+ cells/kg recipient body weight in the majority of the donors after two leukaphereses.
Tervetel doonoritel võimaldab 10 mikrogrammi/kg/päevas subkutaanne manustamine 4...5 järjestikusel päeval koguda enamikul doonoritest pärast kahte leukafereesi ≥ 4 x 106 CD34+ rakku/kg retsipiendi kehakaalu kohta.
In normal donors, a 10 micrograms/kg/day dose administered subcutaneously for 4 - 5 consecutive days allows a collection of ≥ 4 x 106 CD34+ cells/kg recipient body weight in the majority of the donors after two leukaphereses.
Tervetel doonoritel võimaldab 10 mikrogrammi/kg/ööpäevas subkutaanne manustamine 4...5 järjestikusel päeval koguda enamikul doonoritest pärast kahte leukafereesi ≥ 4 x 106 CD34+ rakku/kg retsipiendi kehakaalu kohta.
In normal donors, dyspnoea has been reported commonly and other pulmonary adverse events (haemoptysis, pulmonary haemorrhage, lung infiltrates and hypoxia) have been reported uncommonly.
Normaalsetel doonoritel on sageli teatatud düspnoest ja aeg-ajalt teatatud teistest pulmonaalsetest kõrvaltoimetest (veriköha, kopsuverejooks, infiltraadid kopsudes ja hüpoksia).
In normal donors, dyspnoea has been reported commonly and other pulmonary adverse events (haemoptysis, pulmonary haemorrhage, lung infiltrates, and hypoxia) have been reported uncommonly.
Normaalsetel doonoritel, on sageli teatatud düspnoest tja aeg-ajalt teistest pulmonaalsetest kõrvaltoimetest (veriköha, kopsuverejooks, kopsuinfiltraadid ja hüpoksia).
In normal donors, pulmonary adverse events (haemoptysis, pulmonary haemorrhage, lung infiltrates, dyspnoea and hypoxia) have been reported very rarely in postmarketing experience.
Turustamisjärgses faasis on tervetel doonoritel väga harva teatatud pulmonaalsetest kõrvaltoimetest (veriköha, kopsuhemorraagia, kopsuinfiltraadid, düspnoe, hüpoksia).
In normal donors, pulmonary adverse events (haemoptysis, pulmonary haemorrhage, lung infiltration, dyspnoea and hypoxia) have been reported in postmarketing experience (see section 4.4).
Turustamisjärgses faasis on tervetel doonoritel väga harva teatatud pulmonaalsetest kõrvaltoimetest (veriköha, kopsuhemorraagia, kopsuinfiltraadid, düspnoe, hüpoksia) (vt lõik 4.4).
in normal stem cell donors
Tervetel tüviraku doonoritel
In NovoRapid substitution of amino acid proline with aspartic acid at position B28 reduces the tendency to form hexamers as observed with soluble human insulin.
NovoRapid’is vähendab aminohappe proliini asendamine asparagiinhappega asendis B28 lahustuvas humaaninsuliinis täheldatud heksameeride moodustumist.
In nr-Axial SpA, antibodies to golimumab were detected in 4% (4/93) of golimumab treated patients through week 16 by the EIA method.
Nr-axSpA puhul tuvastati 52. nädalal EIA meetodil golimumabivastased antikehad 7%-l (14/193) golimumabiga ravitud patsientidest.
In NSCLC that had spread locally or to other parts of the body, Opdivo has been shown to improve the average time patients survived compared with docetaxel (another cancer medicine).
Võrreldes dotsetakseeliga (samuti vähiravim) parandab Opdivo uuringu põhjal patsientide keskmist elumust paikselt või teistesse kehaosadesse levinud lamerakulise mitteväikerakk-kopsuvähi korral.
In obese hypertensive patients who did not adequately respond to HCTZ 25 mg, add-on treatment with Rasilez 300 mg provided additional blood pressure reduction that was comparable to add-on treatment with irbesartan 300 mg or amlodipine 10 mg.
Ülekaalulistel hüpertensiivsetel patsientidel, kellel ei saavutatud piisavat ravivastust HCTZ 25 mg kasutamisel, tagas 300 mg Rasilez’i lisamine täiendava vererõhu languse, mis oli võrreldav 300 mg irbesartaani või 10 mg amlodipiini lisamisel saavutatud toimega.
In obese subjects with Body Mass Index (BMI) > 40 kg/m2 but with creatinine clearance > 70 ml/min, the AUC0-∞ daptomycin was significantly increased (mean 42% higher) compared with non-obese matched controls.
Ülekaalulistel isikutel kehamassi indeksiga (KMI) > 40 kg/m2, kuid kreatiniini kliirensiga > 70 ml/min oli daptomütsiini AUC0-∞ oluliselt tõusnud (keskmiselt 42% kõrgem) võrreldes mitteülekaaluliste sobivate kontrollisikutega.
In obese type 2 diabetic patients insufficiently controlled by antidiabetic agents, data from four one- year clinical trials showed that the percentage of responders ( 10 % of body weight loss) was 11.3 % with orlistat as compared to 4.5 % with placebo.
Rasvtõvega II tüübi diabeetikutel, kes ei allunud piisavalt ravile antidiabeetiliste ravimitega, näitasid nelja 1-aastase kliinilise uuringu andmed, et ravile allunute protsent (kehakaalu langus ≥ 10 %) oli orlistati grupis 11,3 % ja platseeborühmas 4,5 %.
In older patients (≥ 65 years old) and in patients with hepatic or renal impairment, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
Eakatel (≥65-aastased) patsientidel ja neeru- või maksakahjustusega patsientidel tuleb glükoosi monitooringut intensiivistada ja määrata aspartinsuliini annus individuaalselt.
In older patients (≥ 65 years old) and in patients with hepatic or renal impairment, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
Eakatel patsientidel (≥ 65-aastased) ja neeru- või maksakahjustusega patsientidel tuleb glükoosi monitooringut intensiivistada ja määrata aspartinsuliini annus individuaalselt.
In older patients, glucose monitoring should be intensified and the insulin aspart dose adjusted on an individual basis.
Eakate patsientide glükoosimonitooringut tuleb intensiivistada ja aspartinsuliini annust kohandada individuaalselt.
In older patients, glucose monitoring should be intensified and the Levemir dose adjusted on an individual basis.
Eakatel patsientidel tuleb glükoosimonitooringut intensiivistada ja Levemir’i annust kohandada individuaalselt.
In older subjects with type 2 diabetes, inhaled human insulin was absorbed more rapidly than subcutaneously administered fast-acting human insulin.
tüüpi diabeediga eakatel patsientidel imendus inhaleeritud humaaninsuliin kiiremini kui subkutaanselt manustatud kiiretoimeline humaaninsuliin.
In one 3-year, randomised, double-blind controlled trial that evaluated the efficacy and safety of zoledronic acid 5 mg once yearly vs. placebo in the treatment of postmenopausal osteoporosis (PMO), the overall incidence of atrial fibrillation was 2.5 % (96 out of 3,862) and 1.9 % (75 out of 3,852) in patients receiving zoledronic acid 5 mg and placebo, respectively.
Ühes kolmeaastases randomiseeritud topeltpimedas kontrollitud uuringus, kus uuriti üks kord aastas manustatud 5 mg zoledroonhappe efektiivsust ja ohutust postmenopausaalse osteoporoosi (PMO) ravis võrreldes platseeboga, oli kodade virvendusarütmia üldine esinemissagedus 5 mg zoledroonhapet või platseebot saanud patsientide seas vastavalt 2,5% (96 patsiendil 3862-st) ja 1,9% (75 patsiendil 3852-st).
In one 3-year, randomised, double-blind controlled trial that evaluated the efficacy and safety of zoledronic acid 5 mg once yearly vs. placebo in the treatment of postmenopausal osteoporosis (PMO), the overall incidence of atrial fibrillation was 2.5% (96 out of 3,862) and 1.9% (75 out of 3,852) in patients receiving zoledronic acid 5 mg and placebo, respectively.
Ühes kolmeaastases randomiseeritud topeltpimedas kontrollitud uuringus, kus uuriti üks kord aastas manustatud 5 mg zoledroonhappe efektiivsust ja ohutust postmenopausaalse osteoporoosi (PMO) ravis võrreldes platseeboga, oli kodade virvendusarütmia üldine esinemissagedus 5 mg zoledroonhapet või platseebot saanud patsientide seas vastavalt 2,5% (96 patsiendil 3862-st) ja 1,9% (75 patsiendil
In one 3-year, randomised, double-blind controlled trial that evaluated the efficacy and safety of zoledronic acid 5 mg once yearly vs. placebo in the treatment of postmenopausal osteoporosis (PMO), the overall incidence of atrial fibrillation was 2.5% (96 out of 3,862) and 1.9% (75 out of 3,852) in patients receiving zoledronic acid 5 mg and placebo, respectively.
Ühes kolmeaastases randomiseeritud topeltpimedas kontrollitud uuringus, kus uuriti üks kord aastas manustatud 5 mg zoledroonhappe efektiivsust ja ohutust postmenopausaalse osteoporoosi (PMO) ravis võrreldes platseeboga, oli kodade virvendusarütmia üldine esinemissagedus 5 mg zoledroonhapet või platseebot saanud patsientide seas vastavalt 2,5% (96 patsiendil 3862-st) ja 1,9% (75 patsiendil 3852- st).
In one 6-month Phase III study, ANORO demonstrated statistically significant improvements in trough FEV1 (primary endpoint) at Week 24 compared with placebo and each monotherapy component treatment arm.
Ühes 6-kuulises III faasi uuringus saavutati ANORO kasutamisel madalaima FEV1 (esmase tulemusnäitaja) statistiliselt oluline paranemine 24. nädalal platseebo ja mõlema monoteraapia ravirühmaga võrreldes.
In one 6-month Phase III study, LAVENTAIR demonstrated statistically significant improvements in trough FEV1 (primary endpoint) at Week 24 compared with placebo and each monotherapy component treatment arm.
Ühes 6-kuulises III faasi uuringus saavutati LAVENTAIR’i kasutamisel madalaima FEV1 (esmase tulemusnäitaja) statistiliselt oluline paranemine nädalal platseebo ja mõlema monoteraapia ravirühmaga võrreldes.
In one active-comparator study, a higher percentage of patients receiving ANORO responded with a clinically meaningful improvement in SGRQ score at Week 24 (53%) compared to tiotropium (46%).
Ühes võrdlusravimi kontrolliga uuringus saavutas suurem protsent ANORO’t saavaid patsiente SGRQ skoori kliiniliselt märkimisväärse paranemise 24. nädalal (53%) võrreldes tiotroopiumiga (46%).
In one active-comparator study, a higher percentage of patients receiving LAVENTAIR responded with a clinically meaningful improvement in SGRQ score at Week 24 (53%) compared to tiotropium (46%).
Ühes võrdlusravimi kontrolliga uuringus saavutas suurem protsent LAVENTAIR’i saavaid patsiente SGRQ skoori kliiniliselt märkimisväärse paranemise 24. nädalal (53%) võrreldes tiotroopiumiga (46%).
In one arm patients received Protopic 0.03% ointment (n=121) twice a day for 3 weeks and thereafter once a day until clearance.
Ühes rühmas said patsiendid Protopicu 0,03% salvi (n=121), 3 nädala jooksul kaks korda päevas ja seejärel üks kord päevas kuni haiguskolde kadumiseni.
In one case, this resulted in subclinical hepatitis which resolved after a dose interruption.
Ühel juhul oli tulemuseks subkliiniline hepatiit, mis taandus pärast ravi katkestamist.
In one clinical study (study 1), 802 patients were treated with Constella 290 micrograms or placebo once daily for 26 weeks.
Ühes kliinilises uuringus (uuring 1) raviti 802 patsienti 290 mikrogrammi Constella või platseeboga üks kord päevas 26 nädala jooksul.
In one clinical study of women with hypogonadotrophic hypogonadism and an endogenous serum LH concentration below 1.2 IU/l the appropriate dose of r-hLH (lutropin alfa) was investigated.
Ühes kliinilises uuringus uuriti naisi hüpogonadotroopse hüpogonadismiga ning endogeense seerumi LH tasemega < 1.2 RÜ/l sobiva r-hLH (alfalutropiin) annuse suhtes.
In one clinical study there was a small (0.38 mmol/l) increase in blood glucose levels at night (3a.m.).
Ühes kliinilises uuringus esines vähene (0,38 mmol/) veresuhkru tõus öisel ajal (kell 3 öösel).
In one clinical study, growth and sexual development of paediatric patients treated with deferasirox for up to 5 years were not affected.
Kliinilises uuringus ei muutunud deferasiroksiga ravitud pediaatriliste patsientide kasv ega seksuaalne areng 5 aasta jooksul.
In one clinical trial evaluating Avastin in combination with 5-fluorouracil/folinic acid, AVF2192g, patients with metastatic colorectal cancer who were not candidates for treatment with irinotecan were included.
Ühte kliinilisse uuringusse, kus hinnati Avastin’i kombinatsioonis 5-fluorouratsiili ja foliinhappega (AVF2192g), kaasati metastaatilise kolorektaalse vähiga patsiendid, kes ei olnud irinotekaanravi kandidaadid.
In one comparative trial, combination therapy with nucleoside analogues (triple therapy with zidovudine plus didanosine) conferred protection against the selection of virus expressing at least one resistance– associated amino acid substitution to both indinavir (from 13/24 to 2/20 at therapy week 24) and to the nucleoside analogues (from 10/16 to 0/20 at therapy week 24).
Ühes võrdlevas uuringus näitas kombineeritud ravi nukleosiidi analoogidega (kombinatsioonis lisati zidovudiin ja didanosiin) kaitset viiruse selektsiooni vastu, mis väljendus vähemalt ühe resistentsusega seotud aminohappe supressioonis nii indinaviiril (13/24-st 2/20-ni 24. ravinädalal) kui ka nukleosiidi analoogidel (10/16-st 0/20-ni 24. ravinädalal).
In one completed clinical study, there were 37 paediatric subjects (aged 1 to 14 years) enrolled and exposed to Revestive for a duration of 12 weeks.
Ühes läbiviidud kliinilises uuringus, milles osales 37 last (vanuses 1 kuni 14 aastat), kasutasid uuringus osalejad Revestive’i 12 nädala jooksul.
In one dog, pathology findings revealed vascular thrombosis with disseminated intravascular coagulopathy (DIC) and pancreatitis.
Patoloogilised leiud näitasid ühel koeral dissemineeritud intravaskulaarse koagulopaatiaga (DIC) vaskulaartromboosi ja pankreatiiti.
in one dose in association with
ühe annusena koos
in one dose in association with acetylsalicylic acid
üksikannusena koos atsetüülsalitsüülhappega
In one double-masked, randomised, vehicle and active-controlled study, patients treated with NEVANAC had significantly less inflammation than those treated with vehicle.
Ühes randomiseeritud, platseebo ja aktiivse toimeainega kontrollitud topeltmaskeeritud uuringus esines NEVANAC’iga ravitud patsientidel märkimisväärselt vähem põletikku kui platseebot saanud patsientidel.
In one laboratory safety study, no adverse reactions were observed after the first injection of a single dose of vaccine to calves.
Ühes laboratoorses ohutusuuringus ei täheldatud kõrvaltoimeid esimese annuse manustamise järgselt vasikatele.
In one main study Efient, given as a 60-mg starting dose followed by 10-mg ‘maintenance’ doses, was compared with clopidogrel (another inhibitor of platelet aggregation), both medicines taken in combination with aspirin.
Ühes põhiuuringus võrreldi Efienti, mida manustati 60 mg algannuse ja seejärel 10 mg säilitusannusena, klopidogreeliga (teine trombotsüütide agregatsiooni inhibiitor), kusjuures mõlemaid ravimeid kasutati koos aspiriiniga.
In one main study in 130 patients who had or were suspected to have osteomyelitis in their limbs, radiolabelled Scintimun was compared with a standard diagnostic technique using the patients’ own white blood cells that were radiolabelled before being injected back into the patient.
Ühes põhiuuringus, milles osales 130 patsienti, kellel oli diagnoositud jäsemete osteomüeliit või selle kahtlus, võrreldi radiomärgistatud Scintimuni standardse diagnoositehnikaga, mille korral süstiti patsiendile tema enese eelnevalt radiomärgistatud leukotsüüte.
In one main study involving 1,217 adult patients with locally advanced or metastatic non-small cell lung cancer, Iressa was compared with a combination of carboplatin and paclitaxel (other anticancer medicines).
Ühes põhiuuringus, milles osales 1217 lokaalselt kaugelearenenud või metastaasidega mitteväikerakk- kopsuvähiga täiskasvanud patsienti, võrreldi Iressat karboplatiini ja paklitakseeli (samuti vähiravimid) kombinatsiooniga.
In one main study involving 102 patients with severe VOD following blood stem-cell transplantation, Defitelio was compared with a historical control group of patients who had received standard supportive care.
Ühes põhiuuringus, milles osales 102 patsienti, kellel tekkis pärast vereloome tüvirakkude siirdamist raske venooklusiivne haigus, võrreldi Defiteliot varasema kontrollrühma patsientidega, kes olid saanud tavapärast toetavat ravi.
In one main study involving 35 patients (including 9 children) with type 1 Gaucher disease, Vpriv was compared with imiglucerase (another medicine for Gaucher disease).
Ühes põhiuuringus, milles osales 35 patsienti (sh 9 last), kellel oli 1. tüüpi Gaucher’ tõbi, võrreldi Vprivit imiglütseraasiga (samuti Gaucher’ tõve ravim).