natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients currently treated with imiglucerase enzyme replacement therapy for type 1 Gaucher disease may be switched to VPRIV, using the same dose and frequency.
1. tüüpi Gaucher’ tõvega patsiente, kes saavad ensüümasendusravi imiglütseraasiga, võib üle viia ravile VPRIV-iga, kasutades sama annust ja sama manustamissagedust.
Patients demonstrating a Pediatric ACR 30 response at Week 16 were eligible to be randomised into the double blind (DB) phase and received either Humira 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg, or placebo every other week for an additional 32 weeks or until disease flare.
Patsiendid, kellel esines 16 ravinädalaks Pediaatriline ACR 30 ravivastus, olid sobivad randomiseeritavaks topeltpimedasse faasi (DB) ning said, kas Humira’t 24 mg/m2 kuni maksimaalselt 40 mg või platseebot igal teisel nädalal, järgneva 32 nädala jooksul või kuni haiguse ägenemiseni.
Patients demonstrating a Pediatric ACR 30 response at Week 16 were eligible to be randomised into the double blind (DB) phase and received either Humira 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg, or placebo every other week for an additional 32 weeks or until disease flare.
Patsiendid, kellel esines 16. ravinädalaks laste ACR 30 ravivastus, olid sobivad randomiseerimiseks topeltpimedasse faasi (DB) ning said kas Humira’t 24 mg/m2 kuni maksimaalselt 40 mg või platseebot igal teisel nädalal järgneva 32 nädala jooksul või kuni haiguse ägenemiseni.
Patients demonstrating a Pediatric ACR 30 response at Week 16 were eligible to be randomised into the double blind (DB) phase and received either Humira 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg, or placebo every other week for an additional 32 weeks or until disease flare.
Patsiendid, kellel esines 16. ravinädalal laste ACR 30 ravivastus, olid sobivad randomiseerimiseks topeltpimedasse faasi (DB) ning said Humira’t, kas 24 mg/m2 kuni maksimaalselt 40 mg või platseebot igal teisel nädalal, järgneva 32 nädala jooksul või kuni haiguse ägenemiseni.
Patients demonstrating a subsequent increase in QT-interval to > 480 msec or prolongation over pre-treatment by > 20 msec should discontinue ritonavir-boosted Invirase.
Patsientidel, kellel seejärel esineb QT-intervalli pikenemine väärtuseni > 480 ms või ravieelsega võrreldes pikenemine > 20 ms võrra, tuleb ravi ritonaviiriga potentseeritud Invirase’ga katkestada.
Patients designated as YMDD mutant were those with 5% YMDD mutant HBV at any annual time-point during the 5-year period.
YMDD mutandiga patsientideks loeti need, kellel oli 5% YMDD mutantne HBV mistahes ajahetkel aastas 5-aastase perioodi jooksul.
Patients developing Factor VIII inhibitors
VIII hüübimisfaktori vastaste inhibiitoritega patsiendid
Patients developing inhibitory antibodies to OBIZUR
Patsiendid, kellel tekivad OBIZUR'I suhtes inhibeerivad antikehad
Patients developing permanent AF during treatment
Patsiendid, kellel tekib püsiv AF ravi ajal
Patients diagnosed with hepatic impairment while receiving Jakavi should have complete blood counts, including a white blood cell count differential, monitored at least every one to two weeks for the first 6 weeks after initiation of therapy with Jakavi and as clinically indicated thereafter once their liver function and blood counts have been stabilised.
Maksakahjustusega patsientidel tuleb ravi ajal Jakaviga kontrollida vererakkude arvu, sealhulgas vere valgeliblede valemit esimese 6 kuu vältel pärast ravi alustamist vähemalt iga 1 … 2 nädala tagant ning pärast maksafunktsiooni ja vererakkude arvu stabiliseerumist vastavalt kliinilisele vajadusele.
Patients diagnosed with pulmonary hypertension, in particular, should receive adequate doses of Cerezyme to ensure control of underlying Gaucher disease as well as be evaluated for the need of additional pulmonary hypertension specific treatments.
Eriti oluline on, et patsiendid, kellel on diagnoositud pulmonaalne hüpertensioon, saaksid sobivaid Cerezyme’i annuseid, et kontrollida kaasuvat Gaucher’ tõbe ning tuleb hinnata ka seda, kas neil on vajadus pulmonaalse hüpertensiooni täiendavaks raviks.
Patients diagnosed with relapsing multiple sclerosis (MS).
Patsientide raviks, kellel on diagnoositud retsidiveeruv sclerosis multiplex (SM).
Patients eligible for self-administration of Nplate should be trained in these procedures.
Nplate’i iseseisvaks manustamiseks kõlbulikud patsiendid peavad saama manustamiskoolituse.
Patients enrolled in this study had active disease (defined as a BASDAI ≥ 4 and a Visual Analogue Scale (VAS) for total back pain of ≥ 4, each on a scale of cm) despite current or previous NSAID therapy and had not previously been treated with any biological agents including anti-TNF therapy.
Sellesse uuringusse kaasatud patsientidel oli aktiivne haigus (kus BASDAI oli ≥ 4 ja seljavalu visuaalse analoogskaala (VAS) üldskoor ≥ 4, mõlemad skaalal 0 kuni 10 cm) vaatamata käimasolevale või eelnevale ravile NSAID-ga ning nad ei olnud eelnevalt saanud bioloogilist ravi, sh TNF-i vastast ravi.
Patients enrolled into ARIES-1 and 2 were eligible to enter a long term open label extension study ARIES-E (n=383).
Uuringutesse ARIES-1 ja 2 kaasatud patsiendid olid sobilikud liituma pikaajalise avatud jätku- uuringuga ARIES-E (n=383).
Patients enrolled into the epoprostenol add-on therapy study were eligible to enter a long term open label extension study.
Epoprostenooli täiendava ravi uuringus osalenud patsientidel oli võimalus jätkata pikaaegses avatud jätku-uuringus.
Patients enrolled into the pivotal oral route study were eligible to enter a long term open label extension study.
Pöördelise tähtsusega uuringusse kaasatud patsiendid olid valitud osalema suukaudse ravimvormi pikaajalises avatud jätkuuuringus.
Patients enrolled to study PX 171-011 were more heavily pre-treated with lower organ and marrow function as compared to those enrolled in study
Uuringusse PX-171-011 kaasatud patsiendid olid eelnevalt rohkem ravitud ning luuüdi ja elundite talitlus oli nõrgem kui uuringusse PX-171-009 kaasatud patsientidel.
Patients entered an open label long-term extension at week 52.
52. nädalast jätkasid patsiendid avatud pikaajalises jätku-uuringus.
Patients established on triple oral therapy: when appropriate, AVANDAMET may substitute rosiglitazone and metformin doses already being taken.
Suukaudset kolmikravi saavad patsiendid: vajadusel võib AVANDAMET asendada juba kasutatavad rosiglitasooni ja metformiini annused.
patients exhibited withdrawal
ilmnenud ühelgi patsiendil
Patients exhibiting depression should be monitored closely during therapy with Rebif and treated appropriately.
Depressiooniga patsiente tuleb Rebif-ravi ajal täielikult jälgida ning sellele vastavalt ravida.
Patients experienced relief of symptoms after discontinuation of the medicinal product and some experienced recurrence of symptoms with reintroduction of the same or another DPP4 inhibitor.
Patsientidel tekkinud sümptomid leevenesid pärast selle ravimi katkestamist, mõnel patsiendil ilmnesid sümptomid uuesti ravi taasalustamisel sama või erineva DPP4 inhibiitoriga.
Patients experiencing a response at 12 months of treatment could continue treatment for up to an additional 6 months.
Patsiendid, kellel tekkis ravivastus 12. ravikuul, võisid jätkata ravi täiendavad 6 kuud.
Patients experiencing a severe flare (%)
Raskekujulise ägenemisega patsiendid (%)
Patients experiencing dizziness, fatigue, visual impairment or other undesirable effects with a potential impact on the ability to drive or use machines safely should refrain from these activities as long as the undesirable effects persist (see section 4.8).
Patsiendid, kellel esinevad pearinglus, väsimus, nägemishäired või muud kõrvaltoimed, mis võivad mõjutada autojuhtimise või masinate ohutu käsitsemise võimet, peavad nendest tegevustest loobuma senikaua, kuni kõrvaltoimed püsivad (vt lõik 4.8).
Patients experiencing dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy and comorbidities may be at increased risk of a fatal ARR.
Risk surmaga lõppeva manustamisega seotud reaktsiooni tekkeks võib olla suurenenud patsientidel, kellel esineb rahuoleku düspnoe kaugelearenenud kasvajalise haiguse või kaasuvate haiguste tõttu.
Patients experiencing dyspnoea at rest due to complications of advanced malignancy and comorbidities may be at increased risk of pulmonary events.
Risk pulmonaalse reaktsiooni tekkeks on suurenenud patsientidel, kellel esineb rahuoleku düspnoe kaugelearenenud kasvajalise haiguse või kaasuvate haiguste tõttu.
Patients experiencing infusion-related reactions should be advised not to drive and use machines until symptoms abate.
Patsientidel, kellel esinevad infusiooniga seotud reaktsioonid, ei ole soovitav juhtida autot ega töötada masinatega kuni sümptomite taandumiseni.
Patients experiencing pain during and after patch application should be provided with supportive treatment such as local cooling or oral analgesics (i.e. short acting opioids).
Patsientidele, kes tunnevad plaastri paigaldamisel ja pärast seda valu, tuleb võimaldada toetavat ravi nagu lokaalne jahutamine või suukaudsed valuvaigistid (nt lühitoimelised opioidid).
Patients experiencing rash during the 14-day lead-in period of 200 mg/day should not initiate treatment with Viramune prolonged-release tablets until the rash has resolved.
Patsientidel, kellel tekib esimese 14-päevase harjumisperioodi jooksul lööbeid, ei tohi alustada ravi Viramune toimeainet prolongeeritult vabastavate tablettidega enne, kui lööve on taandunud.
Patients experiencing the uncommon adverse reaction of dizziness should exercise caution when driving or operating machines (see section 4.8).
Patsiendid, kellel tekib aeg- ajalt esinev kõrvaltoime pearinglus, peavad olema ettevaatlikud autojuhtimisel või masinatega töötamisel (vt lõik 4.8).
Patients following elective knee replacement surgery
Patsientidel pärast elektiivset põlveliigese asendamise operatsiooni
patients for clinical effects.
(1,13...1,31)
patients for clinical effects.
kliiniliste toimete suhtes.
patients from 6 years of age who have beta thalassaemia major (an inherited blood disorder in which patients do not have enough normal haemoglobin in the blood) and who receive frequent blood transfusions;
vähemalt 6-aastased patsiendid, kellel on suurem beetatalasseemia (pärilik verehäire, mille korral veres ei ole piisavalt hemoglobiini) ja kes saavad sageli vereülekandeid;
Patients from birth to <2 months of age
Patsiendid sünnist kuni 2 kuu vanuseni
Patients from studies UC-I and UC-II had the option to roll over into an open-label long-term extension study (UC III).
Uuringutes UC-I ja UC-II osalenud patsientidel oli võimalus osaleda pikaajalises avatud jätku- uuringus (UC-III).
Patients from the age of 12 must take the contents of 1 jar with 75 mg.
12-aastased ja vanemad noorukid ning täiskasvanud võtavad ühes purgis sisalduva 75 mg pulbrit.
Patients from the age of 2 years
Patsiendid alates 2. eluaastast
Patients from the randomised trial were converted to perampanel over 16 weeks followed by a long term maintenance period (≥1 year).
Randomiseeritud uuringus osalenud patsiendid viidi üle perampaneeli kasutamisele 16 nädala jooksul, millele järgnes pikaajaline säilitav ravi (≥ 1 aasta).
Patients fulfilling the oral stabilisation requirement in the Oral Stabilisation Phase were assigned to receive, in a single-blind fashion, Abilify Maintena and began an Abilify Maintena Stabilisation Phase for a minimum of 12 weeks and a maximum of 36 weeks.
Patsiendid, kes täitsid suukaudse stabiliseerimise nõude suukaudse stabiliseerimise faasis, määrati saama üksikpimemenetluse teel Abilify Maintena’t ja alustasid Abilify Maintena stabiliseerimisfaasi kestusega minimaalselt 12 nädalat ja maksimaalselt 36 nädalat.
Patients gaining ≥7%, ≥15% and ≥25% of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Väga sageli esines patsientide kehakaalutõusu ≥ 7%, ≥ 15% ja ≥ 25% nende esialgsest kaalust pikaajalise ekspositsiooni (vähemalt 48 nädalat) tulemusel (vastavalt 64,4%, 31,7% ja 12,3%).
Patients gaining ≥7%, ≥15% and ≥25% of their baseline body weight with long-term- exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Väga sageli esines patsientide kehakaalutõusu ≥ 7%, ≥ 15% ja ≥ 25% nende esialgsest kaalust pikaajalise ekspositsiooni (vähemalt 48 nädalat) tulemusel (vastavalt 64,4%, 31,7% ja 12,3%).
Patients given only ipilimumab lived for only 2.9 months without their disease getting worse.
Patsientidel, kellele anti ipilimumabi ainsa ravimina, oli aeg haiguse süvenemiseni 2,9 kuud.
Patients given Opdivo survived for around 25.0 months, compared with 19.6 months in patients given everolimus.
Opdivot saanud patsientide keskmine elumus oli 25,0 kuud, everoliimust saanud patsientidel 19,6 kuud.
Patients given the combination lived longer on average, 25.6 months versus 18 months with vemurafenib.
Kombinatsioonravimi uuringurühmas elasid patsiendid keskmiselt kauem – 25,6 kuud, vemurafeniibi uuringurühmas keskmiselt 18 kuud.
Patients given the combination lived longer on average, 25.6 months versus 18 months with vemurafenib.
Ravimite kombinatsiooni saanud patsiendid elasid keskmiselt kauem – 25,6 kuud vs 18 kuud vemurafeniibi uuringurühmas.
Patients given the solution for infusion should be switched to Noxafil tablets or oral suspension as soon as the patient’s condition allows it.
Patsiendid, kellele manustatakse infusioonilahust, tuleb üle viia Noxafili tablettidele või suukaudsele suspensioonile kohe, kui nende seisund seda võimaldab.
Patients given Vectibix with FOLFIRI lived for an average of 14.8 months while patients given Vectibix with FOLFOX lived for an average of 12.8 months without their disease getting worse.
Keskmine progresseerumiseta elulemus oli Vectibixi koos FOLFIRI-keemiaraviga saanud patsientidel 14,8 kuud ja Vectibixi koos FOLFOX-keemiaraviga saanud patsientidel 12,8 kuud.
Patients given Xofigo also took longer for signs and symptoms of progressive disease such as fractures and bone pain to develop.
Xofigot saanud patsientidel kulus samuti kauem progresseeruva haiguse nähtude ja sümptomite, nagu luumurrud ja luuvalu, tekkeks.
Patients had a blood eosinophil count of 150/L at baseline or a blood eosinophil count of 300/L in the 12 months prior to screening.
Patsientidel oli vere eosinofiilide arv 150/L ravieelselt või 300/l 12 kuu jooksul enne skriiningut.
Patients had a BMI 30 kg/m² or BMI>27 kg/m² with hypertension and/or dyslipidemia at inclusion.
Uuringusse kaasamisel oli patsientide kehamassi indeks, KMI ≥ 30 kg/m2 või KMI > 27 kg/m2, koos kaasneva hüpertensiooni ja/või hüperlipideemiaga.
Patients had a mean age of 41 years (range 21-77), 89% were male, 67% were White, and 19% were Black.
Patsientide keskmine vanus oli 41 aastat (vahemikus 21...77), 89% oli meessoost, 67% olid valgenahalised ja 19% olid mustanahalised.
Patients had a mean age of 42 years (range 19-73), 88% were male, 77% were White, and 17% were Black.
Patsientide keskmine vanus oli 42 aastat (vahemikus 19-73), 88% olid meessoost, 77% olid valgenahalised ja 17% olid mustanahalised.
Patients had a median platelet count of 14 x 109/l at study entry.
Patsientide trombotsüütide arvu mediaan uuringusse kaasamisel oli 14 x 109/l.
Patients had a median platelet count of 19 x 109/l at study entry.
Patsientide trombotsüütide arvu mediaan uuringusse kaasamisel oli 19 x 109/l.
Patients had an EDSS from 0-3.0, at least 2 clinical episodes of MS in the prior 2 years, and ≥1 gadolinium-enhancing lesion at study entry.
Patsientide EDSS-skoor oli 0…3,0, neil oli olnud vähemalt 2 hulgiskleroosi kliinilist episoodi 2 eelneval aastal ja uuringusse kaasamisel oli ≥1 gadoliiniga esiletulev kolle.
Patients had been receiving opioid therapy for pain (median daily baseline oral morphine equivalent dose = 160 mg) and had opioid-induced constipation (<3 rescue medication-free bowel movements per week during the screening period).
Patsientidel oli opioididest põhjustatud kõhukinnisus (<3 päästeravimivaba istet nädala kohta sõelumise perioodi kestel).
Patients had disease severity stages 1 to 3 (modified Hoehn and Yahr) at ON, were treated with 3 to 8 daily doses of levodopa/DDCI and had a daily average OFF-time of at least 1.5 hours.
Patsientide haiguse raskusaste ON-faasis oli 1 kuni 3 (muudetud Hoehn & Yahri skaala), patsiendid said 3...8 korda päevas levodopa/DDCI ravi ja nende ööpäevane OFF- faasi kestus oli keskmiselt vähemalt 1,5 h.
Patients had fewer vaso-occlusive crises when treated with Siklos than before treatment, with the frequency falling by between 66% and 80% in children and adults.
Siklosega ravitud patsientidel oli vasooklusiivseid kriise pärast ravi vähem kui enne – lastel ja täiskasvanutel vähenes kriiside sagedus 66–80%.
Patients had IgG/IgA/Light chain myeloma in 63%/25%/8% instances, a median hemoglobin of 105 g/l, and a median platelet count of 221.5 x 109/l.
IgG/IgA/Kergahela müeloom oli 63%/25%/8% juhtudest, keskmine hemoglobiini väärtus oli 105 g/l ning keskmine trombotsüütide hulk oli 221,5 x 109/l.
Patients had moderate to severe (NYHA/WHO functional class II-IV) PAH resulting from idiopathic pulmonary arterial hypertension (IPAH, also known as primary pulmonary hypertension), connective tissue disease (CTD), or congenital heart disease (CHD).
Patsientidel oli mõõdukas kuni raske (NYHA/WHO II–IV funktsionaalse klassi) PAH, mis oli kas idiopaatiline pulmonaalhüpertensioon (IPAH, primaarne pulmonaalhüpertensioon) või tingitud sidekoehaigusest (CTD) või kaasasündinud südamehaigusest (CHD).
Patients had never experienced virological failure on a previous antiretroviral therapy, had no known HIV-1 mutations that confer resistance to any of the three components within Atripla, and had been virologically suppressed for at least three months at baseline.
Patsientidel ei olnud eelneva retroviirusevastase ravi ajal kunagi esinenud viroloogilise ravivastuse puudumist, neil ei olnud teadaolevaid HIV-1 mutatsioone, mis põhjustavad resistentsust ükskõik millise Atripla’s sisalduva toimeaine suhtes ning neil oli enne uuringut viroloogiline supressioon püsinud vähemalt kolm kuud.
Patients had positive PD-L1 expression (tumour proportion score [TPS]  1% based on the PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM Kit).
Patsiendid olid positiivsed PD-L1 ekspressiooni suhtes (kasvaja proportsiooni skoor [TPS] ≥ 1%, kasutades PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM Kit meetodit).
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Patsientidel oli primaarne pulmonaalne hüpertensioon (10 patsienti) või kaasasündinud südamehaigustega seostuv pulmonaalne arteriaalne hüpertensioon (9 patsienti) ja nad kuulusid uuringu alguses WHO II (n = 15 patsienti, 79%) või III (n = 4 patsienti, 21%) funktsionaalsesse klassi.
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Patsientidel oli primaarne pulmonaalse hüpertensioon (10 patsienti) või kaasasündinud südamehaigustega seostuv pulmonaalne arteriaalne hüpertensioon (9 patsienti) ja nad kuulusid uuringu alguses WHO II (n = 15 patsienti, 79%) või III (n = 4 patsienti, 21%) funktsionaalsesse klassi.
Patients had prior exposure to a median of 12 anti-retrovirals for a median of 10 years.
Patsiendid olid eelnevalt kasutanud keskmiselt 12 retroviirusevastast ravimit keskmiselt 10 aasta jooksul.
Patients had prior exposure to a median of 6 NRTIs, 1 NNRTI, and 4 PIs.
Patsiendid olid eelnevalt kokku puutunud keskmiselt 6 NRTI, 1 NNRTI ja 4 PI-ga.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses  25 x 106 IU/week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
Patsiendid olid eelnevalt saanud keskmiselt 14 kuud (mediaan) IFNi ravi annustega 25x106 RÜ/nädalas ja olid kõik hilises kroonilises staadiumis; diagnoosist oli möödunud keskmiselt 32 kuud.
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I−V.
Autoantikehade leidu seerumiproovides uuriti reumatoidartriidi uuringutes I…V mitmel ajahetkel.
Patients had to be stably suppressed for at least six months prior to study entry, have no current or past history of resistance to the antiretroviral components of Stribild, and have HIV-1 RNA < 50 copies/mL at screening.
Patsiendid pidid olema stabiilselt supresseeritud vähemalt kuus kuud enne uuringusse kaasamist, olemasoleva või varem esinenud resistentsuseta Stribild’i retroviirusevastaste komponentide suhtes ja sõeluuringu ajal pidi HIV-1 RNA olema < 50 koopiat/ml.
Patients had to have been stably suppressed (HIV-1 RNA < 50 copies/mL) for at least 6 months prior to screening.
Patsiendid pidid olema stabiilselt supresseeritud (HIV-1 RNA < 50 koopiat/ml) vähemalt 6 kuud enne sõeluuringut.
Patients had to have previously only received efavirenz/emtricitabine/tenofovir disoproxil as their first antiretroviral regimen for at least three months, and wished to switch regimens due to efavirenz intolerance.
Patsiendid pidid olnud eelnevalt saanud vähemalt kolme kuu jooksul esmase retroviirusevastase ravina ainult efavirensit/emtritsitabiini/ tenofoviirdisoproksiili ning nende ravivahetuse soovi põhjus oli efavirensi talumatus.
Patients had undergone treatment with two or more regimens of platinum-based chemotherapy, and they had had a durable response (the cancer had not progressed for at least 6 months) before the last regimen.
Patsiente oli ravitud vähemalt kaks korda plaatinapõhise keemiaraviga ja neil oli tekkinud enne viimast ravikorda püsiv ravivastus (vähk ei olnud progresseerunud vähemalt 6 kuud).
Patients had up to one prior PDT and baseline visual acuity in the study eye between 20/40 and 20/320.
Patsientidel oli olnud kuni 1 varasem PDT ja algtaseme nägemisteravus uuritavas silmas vahemikus 20/40 ja 20/320.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.
Ravi ajal VFEND-iga on patsientidel tekkinud eksfoliatiivseid nahareaktsioone, nagu Stevensi- Johnsoni sündroom.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Ravi ajal vorikonasooliga on patsientidel tekkinud eksfoliatiivseid nahareaktsioone nagu Stevensi- Johnsoni sündroom.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Ravi ajal vorikonasooliga on patsientidel tekkinud eksfoliatiivseid nahareaktsioone, nagu Stevensi- Johnsoni sündroom.
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with VFEND.
Ravi ajal VFEND-iga on täheldatud selliseid raskeid nahareaktsioone nagu Stevensi-Johnsoni sündroom (aeg-ajalt), toksiline epidermolüüs (harv) ja multiformne erüteem (harv).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Ravi ajal vorikonasooliga on täheldatud selliseid raskeid nahareaktsioone nagu Stevens-Johnsoni sündroom (aeg-ajalt), toksiline epidermolüüs (harv) ja multiformne erüteem (harv).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Ravi ajal vorikonasooliga on täheldatud selliseid raskeid nahareaktsioone nagu Stevensi-Johnsoni sündroom (aeg-ajalt), toksiline epidermolüüs (harv) ja multiformne erüteem (harv).
Patients have received repeated unit doses of up to 240 mg of MabCampath.
Patsientidele on manustatud MabCampath’it kuni 240 mg-ste korduvate ühikannustena.
Patients having a bone marrow transplant after chemotherapy:
Patsiendid, kellele siirdatakse keemiaravi järgselt luuüdi