natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the study in patients who have had acute coronary syndrome, 6.1% (313 out of 5,114) of patients treated with Xarelto had an ‘event’ such as a heart attack, stroke or death due to heart problems during the study, compared with 7.4% (376 out of 5,113) of patients receiving placebo.
Ägeda koronaarsündroomiga patsientide uuringus oli patsiente, kellel tekkis näht, näiteks südameinfarkt või insult, või kes surid uuringu ajal südameprobleemidesse, Xareltoga ravitute seas 6,1% (313 patsienti 5114st) ning platseebot saanute seas 7,4% (376 patsienti 5113st).
In the study in patients whose disease had not responded to previous treatment, 49% of the patients whose previous treatment with both fludarabine and alemtuzumab had failed (47 out of 95) responded to treatment with Arzerra.
Varasemas ravis ravivastuseta patsientide uuringus reageeris Arzerra ravile 49% patsientidest (47 patsienti 95st), kellel kumbki ravim, fludarabiin ja alemtusumaab, ei olnud andnud tulemust.
In the study in patients with acute DVT, 2.1% (36 out of 1,731) of patients treated with Xarelto had either DVT recurrence or pulmonary embolism, compared with 3.0% (51 out of 1,718) of patients receiving enoxaparin/VKA.
Ägeda süvaveenitromboosiga patsientide uuringus oli patsiente, kellel taastekkis süvaveenitromboos või kellel esines kopsuemboolia, Xareltoga ravitute seas 2,1% (36 patsienti 1731st) ning enoksapariini ja K-vitamiini antagonisti kombinatsiooni saanute seas 3,0% (51 patsienti 1718st).
In the study in patients with bipolar disorder, patients taking 4.5 mg of Adasuve had an average fall in PEC score of 8.2 points, and patients taking 9.1 mg had an average fall of 9.2 points.
Bipolaarse häirega patsientide uuringus vähenes 4,5 mg Adasuvet saanud patsientidel keskmine PEC- skoor 8,2 punkti ja 9,1 mg saanud patsientidel 9,2 punkti.
In the study in patients with erectile dysfunction secondary to diabetes, the mean per-subject proportion of successful attempts were 41 and 46% on tadalafil 5 mg and 2.5 mg, respectively, as compared to 28% with placebo.
Uuringus, milles vaadeldi diabeedist põhjustatud erektsioonihäirega patsiente, täheldati keskmist õnnestunud suguühete proportsiooni patsiendi kohta tadalafiil 5 mg puhul 41% ja tadalafiil 2,5 mg puhul 46%, võrrelduna 28%-ga platseebo puhul.
In the study in patients with more aggressive cancer, progression-free survival was 6.7 months when Avastin was added to paclitaxel, topotecan, or pegylated liposomal doxorubicin, compared with 3.4 months when these chemotherapies were used on their own.
Uuringus, kus osalesid agressiivsema vähiga patsiendid, oli progresseerumiseta elumus Avastini lisamisel paklitakseelile, topotekaanile või pegüleeritud liposomaalsele doksorubitsiinile 6,7 kuud ja 3,4 kuud, kui neid keemiaravi ravimeid kasutati ainsa ravimina.
In the study in patients with non-transfusion-dependent thalassaemia syndromes, Exjade was shown to be more effective than placebo at reducing iron levels in the liver: in patients treated with Exjade (at a starting dose of 10 mg/kg/day) liver iron levels decreased on average by 3.8 mg per gram of liver compared with an average increase of 0.4 mg per gram of liver in patients treated with placebo.
Vereülekandest sõltumatute talasseemiasündroomidega patsientide uuringus tõendati, et Exjade on maksa rauasisalduse vähendamisel efektiivsem kui platseebo: Exjadet (algannuses 10 mg/kg ööpäevas) saanud patsientidel vähenes maksa rauasisaldus keskmiselt 3,8 mg maksagrammi kohta, samas kui platseebot saanud patsientidel suurenes maksa rauasisaldus keskmiselt 0,4 mg maksagrammi kohta.
In the study in patients with non-valvular atrial fibrillation, 2.7% (188 out of 6958) of patients treated with Xarelto had either a stroke or a blood clot in a blood vessel, compared with 3.4% (241 out of 7004) of patients receiving warfarin.
Mittevalvulaarse kodade virvendusega patsientide uuringus oli patsiente, kellel oli insult või tromb, Xareltoga ravitud patsientidest 2,7% (188 patsienti 6958st) ja varfariini saanud patsientidest 3,4% (241 patsienti 7004st).
In the study in patients with pulmonary embolism, 2.1% (50 out of 2,419) of patients treated with Xarelto had a recurrence of either DVT or pulmonary embolism, compared with 1.8% (44 out of 2,413) of patients receiving enoxaparin/VKA.
Kopsuembooliaga patsientide uuringus oli patsiente, kellel taastekkis süvaveenitromboos või kellel esines kopsuemboolia, Xareltoga ravitute seas 2,1% (50 patsienti 2419st) ning enoksapariini ja K-vitamiini antagonisti kombinatsiooni saanute seas 1,8% (44 patsienti 2413st).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3patients), intra-tumoural bleeds (3patients) or both (1patient).
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud GIST uuringus täheldati kokku seitsmel patsiendil (5%) III/IV astme (CTC järgi) seedetrakti verejookse (kolmel patsiendil), kasvajasiseseid verejookse (kolmel patsiendil) või mõlemat (ühel patsiendil).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra- tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud GIST patsientide uuringus täheldati nii seedetrakti verejookse kui kasvajasiseseid verejookse (vt lõik 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra- tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud GIST uuringus täheldati nii seedetrakti verejookse kui kasvajasiseseid verejookse (vt lõik 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra- tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud GIST-uuringus täheldati nii seedetrakti verejookse kui ka kasvajasiseseid verejookse (vt lõik 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra- tumoural bleeding in at least some of these patients.
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud patsientidel täheldati GIST uuringus III ja IV astme aneemiat vastavalt 5,4% ja 0,7% patsientidest ja see võis vähemalt osadel patsientidest olla seotud seedetrakti või kasvajasiseste verejooksudega.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra- tumoural bleeding in at least some of these patients.
Mitteopereeritava ja/või metastaseerunud patsientidel täheldati GIST uuringus III ja IV astme aneemiat vastavalt 5,4% ja 0,7% patsientidest ja see võis vähemalt osadel patsientidest olla seotud seedetrakti või kasvajasiseste verejooksudega.
In the study in previously treated patients, those treated with Xalkori lived on average for nearly 8 months without their disease getting worse compared with 3 months in patients who were treated with either pemetrexed or docetaxel.
Varem ravitud patsientide uuringus oli progresseerumiseta elumus Xalkoriga ravitud patsientidel keskmiselt ligikaudu 8 kuud ja kas pemetrekseedi või dotsetakseeliga ravitud patsientidel 3 kuud.
In the study in previously untreated patients, those treated with Xalkori lived on average for nearly 11 months without their disease getting worse compared with 7 months in patients who were treated with pemetrexed-containing therapy.
Varem ravimata patsientide uuringus oli progresseerumiseta elumus Xalkoriga ravitud patsientidel keskmiselt ligikaudu 11 kuud ja pemetrekseedi sisaldava ravimikombinatsiooniga ravitud patsientidel 7 kuud.
In the study in rabbits mortality was reduced from 23% in untreated rabbits to 11% in those given 20 mg valnemulin per kg of feed, and about 8% in those given 35 mg valnemulin per kg feed.
Küülikute uuringus vähenes suremus 23%-st ravimata küülikutel 11%-ni neil, kes said 20 mg valnemuliini sööda kg kohta, ja ligikaudu 8%-ni neil, kes said 35 mg valnemuliini sööda kg kohta.
In the study in ROS1-positive patients, around 70% of patients (37 out of 53) responded completely or partially to treatment.
ROS1-positiivsete patsientide uuringus oli täieliku või osalise ravivastusega patsiente 70% (37 patsienti 53st).
In the study in which NovoSeven was given in the home setting, 90% of the bleeding episodes were controlled effectively.
NovoSeveni koduskasutuse uuringus allus efektiivselt ravile 90% verejooksudest.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus and calicivirus infection remained stable at a high level or increased slightly.
Uuringus revaktsineerimise kohta püsisid rinotrahheiit-herpesviiruse ja kalitsiviiruse nakkuse vastaste antikehade tasemed kõrged või tõusid veidi.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection and feline panleucopenia remained stable at a high level or increased slightly.
Revaktsineerimise uuringus püsisid rinotrahheiit-herpesviiruse, kalitsiviiruse nakkuse ja kasside panleukopeenia vastaste antikehade sisaldused suured või veidi suurenenutena.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection and feline panleucopenia remained stable at a high level or increased slightly.
Uuringus revaktsineerimise kohta püsisid rinotrahheiit-herpesviiruse, kalitsiviiruse nakkuse ja kasside panleukopeenia viiruse vastaste antikehade tasemed kõrged või tõusid veidi.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection, feline panleucopenia and C. felis remained stable at a high level or increased slightly.
Revaktsineerimise uuringus püsis rinotrahheiit-herpesviiruse, kalitsiviirusnakkuse, kasside panleukopeenia ja C. felis'e vastaste antikehade tase kõrge või veidi tõusis.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection, feline panleucopenia and C. felis remained stable at a high level or increased slightly.
Revaktsineerimise uuringus püsisid rinotrahheiit-herpesviiruse, kalitsiviiruse nakkuse, kasside panleukopeenia ja bakteri C. felis vastaste antikehade sisaldused suured või veidi suunenenutena.
In the study looking at otitis media, the investigational vaccine containing the same polysaccharides as Synflorix was more effective than the comparator in preventing otitis media.
Keskkõrvapõletikku uurivas uuringus oli uuringuvaktsiin, mis sisaldas samu polüsahhariide kui Synflorix, keskkõrvapõletiku ennetamisel efektiivsem kui võrdlusvaktsiin.
In the study looking at the maintenance of response to olanzapine treatment, Zypadhera was as effective as olanzapine taken by mouth: 10% of the patients receiving Zypadhera every two weeks had a worsening of symptoms, compared with 7% of those taking olanzapine by mouth.
Olansapiinravi ravivastuse säilitamist jälgivas uuringus oli Zypadhera sama efektiivne kui suukaudne olansapiin: kahe nädala tagant Zypadherat saanud patsientidest halvenesid sümptomid 10%-l ning platseebot saanud patsientidest 7%-l.
In the study looking at the treatment of patent ductus arteriosus, the approved dose of Pedea led to a closure rate of 75% in babies born 11 to 13 weeks premature (six out of eight) and 33% in babies born 14 to 16 weeks premature (two out of six).
Avatud arterioosjuha ravimise uuringus oli vastsündinuist neid, kellel Pedea heakskiidetud annuse korral arterioosjuha sulgus, 11–13 nädala võrra enneaegsetest vastsündinutest 75% (6 vastsündinut 8st) ja 14–16 nädala võrra enneaegsetest vastsündinutest 33% (2 vastsündinut 6st).
In the study of 160 patients, patients taking saxagliptin with metformin had a reduction of 0.6% in their HbA1c levels, compared with a reduction of 0.2% in patients taking placebo with metformin.
160 patsiendiga uuringus vähenes neil, kes võtsid koos metformiiniga saksagliptiini, HbA1c sisaldus 0,6%, ning neil, kes võtsid koos metformiiniga platseebot, vähenes HbA1c sisaldus 0,2%.
In the study of accelerated phase CML, 50 (42%) of the 119 patients had a haematological response, after having received Tasigna for an average of 202 days (around seven months).
Kroonilise müelogeense leukeemia aktseleratsiooni faasi uuringus tekkis 50 patsiendil 119st (42%) hematoloogiline ravivastus pärast seda, kui nad olid võtnud Tasignat keskmiselt 202 ööpäeva (ligikaudu 7 kuud).
In the study of adults who had not been treated for HIV before, 79% of the patients taking Kaletra (259 out of 326) had viral loads below 400 copies/ml after 24 weeks, compared with 71% of the patients taking nelfinavir (233 out of 327).
Varem HIVi suhtes ravimata patsientide uuringus oli nende patsientide osakaal, kelle viiruskoormus oli 24 nädala pärast alla 400 koopia/ml, Kaletra rühmas 79% (259 patsienti 326st) ja nelfinaviiri rühmas 71% (233 patsienti 327st).
In the study of adults who had previously taken a protease inhibitor, 73% of the patients taking Kaletra (43 out of 59) had viral loads below 400 copies/ml after 16 weeks, compared with 54% of the patients taking the comparator medicines (32 out of 59).
Varem proteaasiinhibiitoreid kasutanud patsientide uuringus oli nende patsientide osakaal, kelle viiruskoormus oli 16 nädala pärast alla 400 koopia/ml, Kaletra rühmas 73% (43 patsienti 59st) ja võrdlusravimite rühmas 54% (32 patsienti 59st).
In the study of children, five (8%) experienced rejection in the first six months after the transplant.
Lastega läbiviidud uuringus tekkis äratõuge esimese kuue kuu jooksul pärast siirdamist viiel lapsel (8%).
In the study of Glanzmann’s thrombasthenia, treatment with NovoSeven was successful in 74% of the bleeds (42 out of 57).
Glantzmanni trombasteenia uuringus oli verejooksude ravimine NovoSeveniga efektiivne 74% juhtudest (42 korral 57st).
In the study of late-onset disease, patients had many of the same side effects, but they were seen less often than in studies of infantile- onset disease.
Haiguse hiljem algava vormi uuringutes oli patsientidel mitu sama kõrvalnähtu kui imikueas algava vormiga patsientide uuringus, kuid harvem.
In the study of Myocet or standard doxorubicin alone, 26% of each group responded.
Uuringus, kus kasutati ainult Myoceti või ainult tavalist doksorubitsiini, tekkis ravivastus kummaski rühmas 26%-l patsientidest.
In the study of ovarian, fallopian tube and peritoneal cancer that came back 6 month or more after previous chemotherapy, average progression-free survival was 12.4 months when Avastin was added to carboplatin and gemcitabine, compared with 8.4 months when placebo was added.
6 kuud või hiljem pärast eelmist keemiaravi taastunud munasarja-, munajuha- ja kõhukelmevähi uuringus oli patsientide progresseerumiseta elumus Avastini lisamisel karboplatiinile ja gemtsitabiinile 12,4 kuud ja platseebo lisamisel 8,4 kuud.
In the study of patients aged 1 to 22 years who had Ph+ ALL, Glivec was shown to increase how long the patients lived without any major events (such as a relapse).
1–22-aastaste Ph+ ALL-patsientide uuringus pikendas Glivec oluliste sündmusteta (nt relapsita) elulemust.
In the study of patients already being treated with an epoetin, haemoglobin levels were maintained at around 11.4 g/dl when the patients were receiving Silapo and when they were receiving Eprex/Erypo.
Juba epoetiini saavate patsientide uuringus säilis vere hemoglobiinisisaldus ligikaudu 11,4 g/dl nii patsientidel, kes said Silapot, kui ka patsientidel, kes said Eprexi/Erypot.
In the study of patients taking glucocorticoids, Forsteo was more effective than alendronate: after 18 months, patients receiving Forsteo had a 7% increase in bone density in the spine, compared with 3% in those receiving alendronate.
Glükokortikoide manustavatel patsientidel oli Forsteo efektiivsem kui alendronaat: 18 kuu pärast suurenes Forsteot saanud patsientidel lülisamba luutihedus 7%, alendronaati saanud patsientidel aga 3%.
In the study of patients undergoing hip replacement, blood clots were detected in 6% of the patients taking 220 mg Pradaxa (50 out of 880), compared with 7% of the patients receiving enoxaparin (60 out of 897).
Puusaproteesimise operatsiooni patsientide uuringus avastati trombe 50 patsiendil 880st (6%), kes võtsid Pradaxa 220 mg annust, ning 60 patsiendil 897st (7%), kes võtsid enoksapariini.
In the study of patients undergoing knee replacement, blood clots were detected in 36% of the patients taking the 220 mg dose of Pradaxa (182 out of 503), compared with 38% of the patients receiving enoxaparin (192 out of 512).
Põlveproteesimise operatsiooni patsientide uuringus avastati trombe 182 patsiendil 503st (36%), kes võtsid Pradaxa 220 mg annust, ning 192 patsiendil 512st (38%), kes võtsid enoksapariini.
In the study of patients who had been treated before, the patients taking lopinavir had larger reductions in viral loads over the first 48 weeks.
Varem ravitud patsientide uuringus vähenes lopinaviiri kasutanud patsientidel viiruskoormus esimese 48 nädala jooksul rohkem.
In the study of patients who had not previously received methotrexate, adding Orencia and methotrexate to existing treatment for 12 months led to a reduction in symptoms in 61% of the patients (70 out of 115), compared with 42% of the patients on Orencia alone (48 out of 113) and 45% of the patients on methotrexate alone (52 out of 115).
Nende patsientide uuringus, kes ei olnud varem metotreksaati saanud, vähendas Orencia ja metotreksaadi lisamine olemasolevale ravile 12 kuu jooksul sümptomeid 61%-l patsientidest (70 patsienti 115st); ainult Orenciat saanud patsiendirühmas vähenesid sümptomid 42%-l (48 patsienti 113st) ja ainult metotreksaati saanute rühmas 45%-l (52 patsienti 115st).
In the study of patients whose spleen had been removed, 38% of the patients had a lasting response to treatment with Nplate (16 out of 42), compared with none of the 21 patients receiving placebo.
Eemaldatud põrnaga patsientidest oli püsiva ravivastuse saavutanud patsiente Nplate rühmas 38% (16 patsienti 42st) ja platseeborühmas 0% (0 patsienti 21st).
In the study of patients with a single clinical event suggestive of multiple sclerosis, neutralising activity measured every 6 months was observed at least once in 32% (89) of the patients treated immediately with Betaferon; of these, 60% (53) returned to negative status based on the last available assessment within the 5 year period.
Üksiku sclerosis multiplex’ile viitava demüelinisatsiooniepisoodiga patsientide uuringus esines iga 6 kuu tagant määratud neutraliseeriv aktiivsus vähemalt ühel korral 32%-l (89) Betaferon’iga viivitamatult ravitud patsientidest; nendest 60% (53) kaotas neutraliseeriva aktiivsuse viimase kättesaadava hinnangu kohaselt viieaastase perioodi jooksul.
In the study of patients with a single demyelinating event, Betaferon was shown to reduce the risk of developing clinically defined MS: 28% of the patients who received Betaferon developed MS, compared with 45% of those who received placebo.
Ühe demüelinisatsiooniepisoodiga patsientide uuringus näidati, et Betaferon vähendab kliiniliselt määratletava hulgikoldekõvastumuse tekke riski: hulgikoldekõvastumus tekkis 28%-l Betaferoni saanud patsientidest, kuid näiva ravimi rühmas kujunes hulgikoldekõvastumus 45%-l patsientidest.
In the study of patients with a single demyelinating event, Extavia was shown to reduce the risk of developing clinically defined MS: 28% of the patients who received Extavia developed MS, compared with 45% of those who received placebo.
Ühe demüelinisatsiooniepisoodiga patsientide uuringus näidati, et Extavia vähendab kliiniliselt määratava hulgikoldekõvastumuse kujunemise riski: hulgikoldekõvastumus tekkis 28%-l Extaviat saanud patsientidest, kuid näiva ravimi rühmas kujunes hulgikoldekõvastumus 45%-l patsientidest.
In the study of patients with a spleen, 61% of the patients had a lasting response to treatment with Nplate (25 out of 41), compared with 5% of the patients receiving placebo (1 out of 21).
Eemaldamata põrnaga patsientidel toimunud uuringutes oli püsiva ravivastusega patsiente Nplate rühmas 61% (25 patsienti 41st) ja platseeborühmas 5% (1 patsient 21st).
In the study of patients with advanced Parkinson’s disease, patients taking Mirapexin immediate- release tablets had larger improvements after 24 weeks of steady-dose treatment than those taking placebo.
Kaugelearenenud Parkinsoni tõve uuringus paranes pärast 24-nädalast püsiva annusega ravi paremini nende patsientide seisund, kes võtsid Mirapexini toimeainet kiiresti vabastavaid tablette, kui platseebot võtnud patsientide seisund.
In the study of patients with advanced Parkinson’s disease, patients taking Sifrol immediate-release tablets had larger improvements after 24 weeks of steady-dose treatment than those taking placebo.
Kaugelearenenud Parkinsoni tõve uuringus paranes pärast 24-nädalast püsiva annusega ravi paremini nende patsientide seisund, kes võtsid Sifroli toimeainet kiiresti vabastavaid tablette, kui platseebot võtnud patsientide seisund.
In the study of patients with anaemia caused by kidney problems, patients switching to Abseamed maintained haemoglobin levels to the same extent as those continuing to take Eprex/Erypo.
Nende patsientide uuringus, kellel oli neeruhäiretest põhjustatud aneemia, säilis Abseamedi ravi saavatel patsientidel vere hemoglobiinisisaldus samal määral kui Eprex/Erypo kasutamist jätkanud patsientidel.
In the study of patients with anaemia caused by kidney problems, patients switching to Binocrit maintained haemoglobin levels to the same extent as those continuing to take Eprex/Erypo.
Uuringus patsientidega, kellel oli neeruhäiretest põhjustatud aneemia, säilis ravile Binocritiga üle läinud patsientidel vere hemoglobiinisisaldus samal määral kui Eprex/Erypo kasutamist jätkanud patsientidel.
In the study of patients with anaemia caused by kidney problems, patients switching to Epoetin Alfa Hexal maintained haemoglobin levels to the same extent as those continuing to take Eprex/Erypo.
Nende patsientide uuringus, kellel oli neeruhäiretest põhjustatud aneemia, säilis ravile Epoetin Alfa Hexaliga üle läinud patsientidel vere hemoglobiinisisaldus samal määral kui Eprex/Erypo kasutamist jätkanud patsientidel.
In the study of patients with progressive MS, Rebif had no significant effect on the progression of disability, but the relapse rate was reduced by about 30%.
Progresseeruva polüskleroosiga patsientide uuringus ei olnud Rebifil olulist mõju puude süvenemisele, kuid relapside sagedus vähenes ligikaudu 30% võrra.
In the study of smoke inhalation, the response to Cyanokit was assessed as ‘positive’ in 31 patients (45%), ‘partial’ in 15 (22%) and ‘absent’ in 10 (15%).
Suitsu sissehingamise uuringus hinnati ravivastust Cyanokitile 31 patsiendil (45%) positiivseks ja 15-l (22%) osaliseks ning 10-l (15%) ravivastus puudus.
In the study of Tarceva used in combination with gemcitabine for pancreatic cancer, the most common side effects were tiredness (seen in 73% of patients), rash (seen in 69% of patients) and diarrhoea (seen in 48% of patients).
Uuringus, kus Tarcevat kasutati kõhunäärmevähiga patsientidel koos gemtsitabiiniga, olid kõige sagedamad kõrvalnähud väsimus (73% patsientidest), lööve (69% patsientidest) ja kõhulahtisus (48% patsientidest).
In the study of type 1 Gaucher disease, there were moderate reductions in the size of the liver (12% reduction) and the spleen (19% reduction) after a year.
I-tüüpi Gaucher’ tõvega patsientide uuringus vähenes maksa ja põrna suurus ühe aasta möödudes veidi, vastavalt 12% ja 19%.
In the study on newly diagnosed Ph+ patients with chronic phase CML, Sprycel was more effective than imatinib: within one year, 77% of patients receiving Sprycel no longer had the Philadelphia chromosome in their blood cells, compared with 66% of patients receiving imatinib.
Uuringus, milles uuriti Philadelphia-kromosoom-positiivseid kroonilise müeloidse leukeemia kroonilise faasi esmadiagnoosiga patsiente, oli Sprycel imatiniibist efektiivsem: aastase ravi järel ei olnud Sprycelit saanud patsientidest Philadelphia kromosoome vererakkudes 77%-l, imatiniibi saanutest aga 66%-l.