natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the aetiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, biphosphonates, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported in patients with advanced HIV-disease and/or long-term exposure to CART.
Kuigi osteonekroosi etioloogiat peetakse multifaktoriaalseks (hõlmab kortikosteroidide ja bisfosfonaatide kasutamist, alkoholi tarvitamist, rasket immuunsupressiooni ja kõrgemat kehamassiindeksit), on haigusjuhtudest teatatud kaugelearenenud HIV-infektsiooniga ja/või pikaajalist kombineeritud retroviirusevastast ravi saanud patsientidel.
Although the aetiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, bisphosphonates, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/or long-term exposure to CART.
Kuigi osteonekroosi etioloogiat peetakse multifaktoriaalseks (hõlmab kortikosteroidide ja bisfosfonaatide kasutamist, alkoholi tarvitamist, rasket immunosupressiooni ja kõrgemat kehamassiindeksit), on haigusjuhtudest teatatud kaugelearenenud HIV-infektsiooniga ja/või pikaajalist kombineeritud retroviirusevastast ravi saanud patsientidel.
Although the beneficial effects of Orkambi were consistent across studies and similar to medicines that treat symptoms of cystic fibrosis they were smaller than expected for a medicine that treats the mechanism of the disease rather than its symptoms.
Kuigi Orkambi kasulikud toimed olid uuringutes samalaadsed ja sarnased teiste tsüstilise fibroosi sümptomite ravimite toimetega, olid need nõrgemad, kui võiks eeldada ravimilt, mis ravib haiguse mehhanismi, mitte selle sümptomeid.
Although the causes of deaths were varied, most of the deaths appeared to be either cardiovascular (e.g. heart failure, sudden death) or infectious (e.g. pneumonia) in nature (see section 4.8).
Surmapõhjused olid erinevad, kuigi enamus surmadest olid kardiovaskulaarsed (nt südamepuudulikkus, äkksurm) või infektsioossed (nt pneumoonia).
Although the CHMP noted a small apparent increase in the rate of death for patients taking Uptravi when compared with placebo, they considered that this was due to chance or to the way the study was designed and therefore did not impact the benefits or risks of the medicine.
Kuigi inimravimite komitee täheldas, et Uptravi uuringurühmas oli patsientide suremus näiliselt mõnevõrra suurem kui platseeborühmas, oli komitee arvamusel, et see oli juhuslik või toimus uuringu ülesehituse tõttu ning seega ei mõjuta see ravimi kasulikkuse ja riski tasakaalu.
Although the clearance of nivolumab was increased by 25% when anti-nivolumab-antibodies were present, there was no evidence of loss of efficacy or altered toxicity profile in the presence of nivolumab antibodies based on the pharmacokinetic and exposure-response analyses for both monotherapy and combination.
Kuigi nivolumabi vastaste antikehade olemasolu korral suurenes nivolumabi kliirens 25% võrra, puuduvad farmakokineetiliste ja ekspositsiooni/ravivastuse analüüside põhjal nii monoteraapia kui kombinatsioonravi puhul tõendid efektiivsuse kadumise või toksilisuse profiili muutuste kohta nivolumabi antikehade olemasolu korral.
Although the clinical significance of the induction of antibodies has not been fully elucidated, the development of neutralising antibodies is associated with reduced efficacy on clinical and MRI variables.
Kuigi antikehade induktsiooni kliiniline tähtsus ei ole veel lõplikult välja selgitatud, on selliste neutraliseerivate antikehade tekkega seotud ravimi efektiivsuse vähenemine, mis avaldub kliinilistes ja MRI parameetrites.
Although the clinical trial experience with sodium oxybate in narcolepsy/cataplexy patients at therapeutic doses does not show clear evidence of a withdrawal syndrome, in rare cases, adverse reactions such as insomnia, headache, anxiety, dizziness, sleep disorder, somnolence, hallucination, and psychotic disorders were observed after GHB discontinuation.
Kui kliiniliste uuringute kogemus naatriumoksübaadiga narkolepsia/katapleksia patsientidel raviannustes manustatuna ärajätu sündroomi selget teket ei näidanud, on harvadel juhtudel pärast gamma-hüdroksübutüraadi (GHB) ärajätmist täheldatud unetuse, peavalu, ärevuse, pearingluse, unehäirete, unisuse, hallutsinatsioonide ja psüühikahäirete teket.
Although the Committee considered that this risk could be easily monitored and managed with standard diabetes medicines, the CHMP considered that other somatostatin analogues should be tried first in patients with acromegaly and use of Signifor should be reserved for those whose condition was not controlled by these alternative medicines.
Kuigi komitee pidas riski kergesti jälgitavaks ja tavapäraste diabeediravimitega reguleeritavaks, oli ta seisukohal, et akromegaaliaga patsiente tuleb esmalt ravida teiste somatostatiini analoogidega ning kasutada Signifori üksnes neil, kelle haigus teistele ravimitele ei allu.
Although the Committee had some concerns over how the study in children and adolescents was designed, the Committee noted that its results supported the use of the capsules in adolescents and the oral solution in children between the ages of two and 12 years.
Kuigi komitee väljendas ettevaatlikkust laste ja noorukite uuringu ülesehituse suhtes, märkis komitee, et uuringu tulemused toetasid kapslite kasutamist noorukitel ja suukaudse lahuse kasutamist 2–12- aastastel lastel.
Although the Committee noted that the study in patients not on dialysis was small, it concluded that the medicine can also be used in these patients because they have the same underlying disease as those on dialysis and therefore similar effectiveness can be expected.
Kuigi komitee märkis, et dialüüsi mittesaavate patsientide uuringu maht oli väike, järeldas komitee, et ravimit tohib kasutada ka nendel patsientidel, sest neil on sama haigus kui dialüüsi saavatel patsientidel ning seega on eeldatav efektiivsus sama.
Although the Committee noted that the use of ritonavir-boosted Telzir had not been studied sufficiently in heavily pretreated patients and that no comparative studies had been carried out in children, it decided that Telzir’s benefits are greater than its risks and recommended that it be given marketing authorisation.
Kuigi komitee märkis, et ritonaviiriga võimendatud Telziri mõju varem palju ravi saanud patsientidel ei ole piisavalt uuritud ega ole tehtud ka võrdlevaid uuringuid lastel, otsustas inimravimite komitee, et Telziri kasulikkus on suurem kui sellega kaasnevad riskid, ning soovitas anda ravimi müügiloa.
Although the data is limited, tolerance in children is expected to be the same as in adults.
Kuigi andmeid on piiratult. eeldatakse, et taluvus lastel on sama mis täiskasvanutel.
Although the degree of renal impairment has little effect on the PK disposition of histamine, caution should be used in the administration of histamine to patients with severe renal impairment.
Ehkki neerupuudulikkuse aste mõjutab histamiini farmakokineetilisi omadusi vähe, tuleb raske neerupuudulikkusega patsientidele olla histamiini manustamisel ettevaatlik.
Although the degree of renal impairment has no demonstrable effect on the pharmacokinetic disposition of Ceplene, caution is warranted when Ceplene is administered to patients with severe renal impairment.
Ehkki neerupuudulikkuse ulatusel puudub tõendatud toime Ceplene farmakokineetikale, tuleb raske neerupuudulikkusega patsientide korral olla Ceplene manustamisel ettevaatlik.
Although the duration of the protective effect of a previous formulation of Merck’s recombinant hepatitis B vaccine in healthy vaccinees is unknown, follow-up over 5-9 years of approximately 3,000 high-risk subjects given a similar plasma-derived vaccine has revealed no cases of clinically apparent hepatitis B infection.
Kuigi Mercki eelmise rekombinantse hepatiit B vaktsiini kaitsetoime kestus tervetel vaktsineeritutel ei ole teada, ei ilmnenud umbes 3000-l sarnast plasmast toodetud vaktsiini saanud riskirühma patsiendil 5...9 aastat kestnud jälgimisel kliiniliselt väljendunud hepatiit B infektsiooni juhtusid.
Although the effect on disability progression was mainly seen in patients with baseline EDSS < 3.5, evidence of efficacy was shown in patients with relapsing secondary progressive MS (SPMS) as defined by baseline EDSS ≥ 3.5 and at least one of the three: confirmed 24 week worsening of EDSS, or ≥ 20% decline on Timed 25-foot Walk (T25FW), or, ≥ 20% decline on 9-Hole Peg Test (9- HPT).
Ehkki toimet puude progresseerumisele täheldati peamiselt patsientidel, kellel ravieelne EDSS < 3,5, näidati tõestatud efektiivsust sekundaarselt progresseeruva ägenemistega SM-ga patsientidel, määratletuna ravieelse EDSS ≥ 3,5 alusel ja vähemalt ühe näitaja alusel järgmisest kolmest näitajast: kinnitatud EDSS halvenemine 24. nädalal või ≥ 20% vähenemine T25FW sooritusel (Timed 25-foot Walk – aeg, mille jooksul kõnnitakse vahemaa 25 jalga) või ≥ 20% vähenemine 9-HPT (9-Hole Peg Test – 9 avasse torkamise test) sooritusel.
Although the effects shown were modest (resolution of VMA in a quarter of patients), they were considered to be significant as treatment may improve vision and prevent the need for surgery.
Kuigi ravimi efektiivsus oli mõõdukas (vitreomakulaarne adhesioon kadus umbes veerandil patsientidest), peeti seda siiski oluliseks, sest see raviviis võib aidata parandada nägemist ja ära hoida operatsiooni vajaduse.
Although the effects were modest, the size of the benefit was considered clinically relevant given the normally poor prognosis in these patients.
Hoolimata ravimi tagasihoidlikust mõjust peeti selle kasulikkust kliiniliselt oluliseks, arvestades kõnealuste patsientide üldiselt halba prognoosi.
Although the efficacy profile of 90 mg and 60 mg were similar, there is evidence that the lower dose has a better tolerability and safety profile in relation to risk of the bleeding and dyspnoea.
Kuigi efektiivsuse profiilid on 90 mg ja 60 mg tikagreloori puhul sarnased, on tõendeid, et väiksem annus on parema talutavuse ja ohutusprofiiliga seoses verejooksude ning düspnoe riskiga.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV disease and/or long-term exposure to combination anti-retroviral therapy.
Kuigi osteonekroosi peetakse mitmeteguriliseks haiguseks (selle teket soodustavad näiteks kortikosteroidide kasutamine, alkoholi tarvitamine, raske immunosupressioon, suurem kehamassiindeks), on just kaugelearenenud HIV nakkusega ja/või pikaajalist kombineeritud retroviirusevastast ravi saavate patsientide korral täheldatud osteonekroosi juhte.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Kuigi osteonekroosi etioloogiat peetakse multifaktoriaalseks (hõlmates kortikosteroidide kasutamise, alkoholi tarvitamise, raske immunosupressiooni ja kõrge kehamassi indeksi), on teatatud haiguse esinemisest eriti kaugelearenenud HIV-haigusega ja/või pikaajalist kombineeritud retroviirusevastast ravi saanud patsientidel.
Although the exact cause of PBA is unclear, it is believed that it affects the way signals are transmitted between brain cells by ‘neurotransmitters’, chemicals that allow nerve cells to communicate with each other.
Kuigi pseudobulbaarse afekti täpne põhjus ei ole selge, arvatakse, et see mõjutab ajurakkudevahelist signaalide edastamisviisi neurotransmitterite abil (neurotransmitterid on keemilised ained, mis vahendavad närvirakkudevahelisi signaale).
Although the following adverse drug reactions were not observed in the Prevenar 13 clinical studies in infants and children, the following are considered adverse drug reactions for Prevenar 13 as they were reported in the postmarketing experience.
Kuigi Prevenar 13 kliinilistes uuringutes imikute ja lastega järgmisi kõrvaltoimeid ei täheldatud, loetakse neid Prevenar 13 kõrvaltoimeteks, kuna nendest on teatatud turuletulekujärgsel perioodil.
Although the frequency of reports of dizziness in placebo and tadalafil arms in clinical studies was similar, patients should be aware of how they react to ADCIRCA, before driving or operating machinery.
Ehkki kliinilistes uuringutes registreeriti pearingluse juhte tadalafiili ja platseebo rühmas ühesuguse sagedusega, peavad patsiendid enne autojuhtimist ja masinate käsitsemist olema teadlikud sellest, kuidas nad ADCIRCA’le reageerivad.
Although the incidence of severe marrow suppression with clinical consequences is relatively low, patients have been treated with Pixuvri were closely monitored by frequent blood counts, particularly for neutropenia.
Kuigi luuüdi äge supressioon, millel on kliinilised tagajärjed, esineb suhteliselt harva, jälgiti Pixuvriga ravitud patsiente hoolikalt, kontrollides sageli nende verepilti eelkõige neutropeenia suhtes.
Although the list of possible side effects can seem worrying, it’s possible that you may not have any of them.
Kuigi võimalike kõrvaltoimete loetelu võib murettekitav tunduda, on võimalik, et teil ei teki ühtki neist.
Although the main study was of short duration and the follow-up studies had shortcomings, the CHMP took the view that the effects shown after the initial 2 months of treatment are likely to be sustained for the full treatment duration.
Kuigi põhiuuring oli lühike ja järeluuringutes oli puudusi, arvas inimravimite komitee, et pärast esialgset 2-kuulist ravi täheldatud toime püsib tõenäoliselt kogu ravi kestel.
Although the main study was small and did not directly compare Strensiq with another treatment or with untreated patients, the CHMP considered that the improvement seen in the bones and the apparent growth was relevant.
Kuigi põhiuuring oli väike ja selles ei võrreldud otseselt Strensiqit muu raviga ega ravimata patsientidega, leidis inimravimite komitee, et luude paranemine ja kasv olid olulised.
Although the occurrence of cardiac toxicity manifested by CHF appears to be lower than that would be expected with related medicinal products such as anthracyclines, monitoring of LVEF either by MUGA scans or ECHO is recommended to assess subclinical cardiotoxicity.
Kuigi kongestiivse südamepuudulikkusena väljenduvat kardiotoksilisust esines harvem kui oleks võinud eeldada seonduvate ravimitega nagu antratsükliinid, on subkliinilise kardiotoksilisuse hindamiseks soovitatav jälgida LVEF-i kas MUGA- skaneeringutega või ehhokardiograafiliselt.
Although the outcome of some of the studies was partially compromised by the complex nature of PCV2 infections, the large number of pigs involved (from 63 farms) and the variety of experimental and clinical conditions did show a reduction in the overall death rates of piglets related to PCV2 infections of between 3.6% and 10%.
Kuigi PCV2-nakkuste keerukus osaliselt takistas mõne uuringu õnnestumist, vähenes uuringusse kaasatud suurel arvul sigadel (63 põllumajandusettevõttest) mitmesugustes katse- ja kliinilistes tingimustes põrsaste tsirkoviirusnakkustega seotud üldsuremus 3,6–10%.
Although the possible in vivo interaction of docetaxel with concomitantly administered medicinal product has not been investigated formally, in vitro interactions with tightly protein-bound agents such as erythromycin, diphenhydramine, propranolol, propafenone, phenytoin, salicylate, sulfamethoxazole and sodium valproate did not affect protein binding of docetaxel.
Kuigi võimalikku in vivo dotsetakseeli koostoimet samaaegselt manustatud ravimitega ei ole ametlikult uuritud, ei mõjutanud in vitro koostoime tugevalt valguga seonduvate ühenditega, nagu erütromütsiin, difenhüdramiin, propranolool, propafenoon, fenütoiin, salitsülaat, sulfametoksasool ja naatriumvalproaat, dotsetakseeli seondumist valguga.
Although the possible in vivo interaction of docetaxel with concomitantly administered medicinal products has not been investigated formally, in vitro interactions with tightly protein-bound drugs such as erythromycin, diphenhydramine, propranolol, propafenone, phenytoin, salicylate, sulfamethoxazole and sodium valproate did not affect protein binding of docetaxel.
Kuigi võimalikku in vivo dotsetakseeli koostoimet samaaegselt manustatud ravimitega ei ole ametlikult uuritud, ei mõjutanud in vitro koostoime tugevalt valguga seonduvate ühenditega nagu erütromütsiin, difenhüdramiin, propranolool, propafenoon, fenütoiin, salitsülaat, sulfametoksasool ja naatriumvalproaat dotsetakseeli seondumist valguga.
Although the potential for interactions with medicinal products seems low, for concomitant treatment with medicinal products with a narrow therapeutic window, the clinical effect and adverse events should be monitored, on initiation or dose- adjustment of either Velphoro or the concomitant medicinal product, or the physician should consider measuring blood levels.
Kuigi teiste ravimitega koostoimete tekkimise võimalus tundub madal, tuleb teiste kitsa terapeutilise aknaga ravimite samaaegsel kasutamisel jälgida kliinilist toimet ja kõrvaltoimeid kas Velphoro või samaaegselt kasutatava ravimi manustamise alustamisel või annuse reguleerimisel või peab arst kaaluma nende kontsentratsiooni mõõtmist veres.
Although the relevance of this information for the target species (ornamental birds) is unknown, it is wise to avoid the use of such substances together with this product because an increase and/or a prolongation of their pharmacological effects, including side effects, may occur.
Kuigi selle teabe asjakohasus antud linnuliikidel ei ole teada, on arukas vältida nende toimeainete kasutamist koos antud veterinaarravimiga, sest võib ilmneda nende farmakoloogiliste toimete tugevnemine ja/või pikenemine või tekkida kõrvaltoimed.
Although the results of pharmacokinetic analysis showed that there is considerable inter-subject variation, the mean exposure to imatinib did not increase in patients with varying degrees of liver dysfunction as compared to patients with normal liver function (see sections 4.2, 4.4 and 4.8).
Kuigi farmakokineetilistes uuringutes ilmnesid olulised individuaalsed erinevused, ei suurene imatiniibi ekspositsioon erineva raskusastmega maksakahjustusega patsientidel võrrelduna normaalse maksafunktsiooniga patsientidega (vt lõigud 4.2, 4.4 ja 4.8).
Although the risk of immunocompromised humans becoming infected with Bordetella bronchiseptica is extremely low, it is advised that cats that are in close contact with immunocompromised humans are not vaccinated with this vaccine.
Kuigi immuunpuudulikkusega inimeste risk nakatuda vaktsiinis leiduva Bordetella bronchiseptica –ga on äärmiselt madal, soovitatakse immuunpuudulikkusega inimestega tihedas kontaktis olevaid kasse selle vaktsiiniga mitte vaktsineerida.
Although the risk of immunocompromised humans becoming infected with Bordetella bronchiseptica is extremely low, it is advised that cats, which are in close contact with immunocompromised humans are not vaccinated with this vaccine.
Kuigi immuunpuudulikkusega inimeste risk nakatuda vaktsiinis leiduva Bordetella bronchiseptica –ga on äärmiselt madal, soovitatakse immuunpuudulikkusega inimestega tihedas kontaktis olevaid kasse selle vaktsiiniga mitte vaktsineerida.
Although the studies showed that Imvanex is expected to protect against smallpox, it is not possible to determine from study results the exact level of protection or how long the protection would last.
Ehkki uuringud näitasid, et Imvanex kaitseb eeldatavasti rõugete eest, ei ole uuringutulemuste põhjal võimalik kindlaks määrata täpset kaitsetaset ega kaitse kestust.
Although the study failed regarding its primary endpoint, which was a composite of all-cause mortality, non-fatal myocardial infarction, stroke, acute coronary syndrome, major leg amputation, coronary revascularisation and leg revascularisation, the results suggest that there are no long-term cardiovascular concerns regarding use of pioglitazone.
Kuigi uuring ei näidanud erinevust esmase kombineeritud tulemusnäitaja (üldsuremuse, mittefataalse müokardiinfarkti, insuldi, ägeda koronaarsündroomi, jala amputatsiooni, koronaar- revaskularisatsiooni, jala revaskularisatsiooni esinemissageduse muutuse) suhtes, näitavad tulemused, et pioglitasooni kasutamisel ei esine pikaajalisi kardiovaskulaarseid kõrvaltoimeid.
Although the systemic exposure after ocular administration is very low, Eylea should not be used during pregnancy unless the potential benefit outweighs the potential risk to the foetus.
Ehkki süsteemne ekspositsioon on pärast silmasisest manustamist väga madal, ei tohi Eylea’d raseduse ajal kasutada, välja arvatud juhul, kui võimalik kasu ületab võimaliku ohu lootele.
Although the underlying mechanism and safety relevance of this finding are not known, clinicians should use clinical judgment when assessing whether to prescribe ibrutinib to patients at risk from further shortening their QTc duration (e.g., Congenital Short QT Syndrome or patients with a family history of such a syndrome).
Kuigi seda fenomeni esilekutsuv mehhanism ja olulisus ohutuse seisukohast ei ole selge, peaksid arstid kliiniliselt hindama, kas määrata riskirühma patsientidele (nt patsiendid, kellel on kaasasündinud lühikese QT sündroom või see sündroom pereanamneesis) ibrutiniibi, mis võib veelgi nende QTc aega lühendada.
Although the use of ellaOne does not contraindicate the continued use of regular hormonal contraception, ellaOne may reduce its contraceptive action (see section 4.5).
Kuigi ellaOne'i kasutamine ei ole regulaarse hormonaalse kontratseptsiooni pideval kasutamisel vastunäidustatud, võib ellaOne vähendada selle kontratseptiivset toimet (vt lõik 4.5).
Although the veterinary medicinal product may be safely administered to cats infected with adult heartworms, no therapeutic effect against adult Dirofilaria immitis has been established.
Kuigi seda ravimit võib ohutult manustada täiskasvanud südameussidega nakatunud kassidele, ei ole kindlaks tehtud ravitoimet Dirofilaria immitis täiskasvanud vormide vastu.
Although there are limited clinical data on the use of Emtricitabine/Tenofovir disoproxil Zentiva in pregnant women, it is not usually used unless absolutely necessary.
Emtricitabine/Tenofovir disoproxil Zentiva kasutamise kohta raseduse ajal on kliinilisi andmeid piiratud hulgal, ja tavaliselt seda ei manustata rasedatele naistele, välja arvatud juhtudel, kui see on absoluutselt vajalik.
Although there are limited clinical data on the use of Truvada in pregnant women, it is not usually used unless absolutely necessary.
Truvada kasutamise kohta raseduse ajal on kliinilisi andmeid piiratud hulgal, ja seda ei manustata tavaliselt rasedatele naistele, välja arvatud juhtudel, kui see on absoluutselt vajalik.
Although there are limited clinical data on the use of Viread in pregnant women, it is not usually used unless absolutely necessary.
Viread’i kasutamise kohta raseduse ajal on kliinilisi andmeid piiratud hulgal, ja seda ei manustata tavaliselt rasedatele naistele, välja arvatud juhtudel, kui see on absoluutselt vajalik.
Although there is a 49% decrease in Cmax of nateglinide in dialysis patients, the systemic availability and half-life in diabetic subjects with moderate to severe renal insufficiency (creatinine clearance 15–50 ml/min) was comparable between renal subjects requiring haemodialysis and healthy subjects.
Kuigi dialüüsravi saavatel patsientidel esineb nategliniidi Cmax vähenemine 49% võrra, oli mõõduka kuni raske neerupuudulikkusega diabeetikutel (kreatiniinikliirens 15...50 ml/min) ravimi biosaadavus ja poolväärtusaeg võrreldav hemodialüüsi vajavate ja tervete uuritavatega.
Although there is a potential for the development of progressive multifocal leukoencephalopathy (PML), no case of PML has been reported in the pivotal study.
Ehkki on võimalik, et patsiendil arenes progresseeruv multifokaalne leukoentsefalopaatia (PML), ei teatatud olulise tähtsusega uuringus ühestki PML juhust.