natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In another open-label single-arm study, 60 patients with extended oligoarthrits (15 patients aged 2 to 4, 23 patients aged 5 to 11 and 22 patients aged 12 to 17 yrs old), 38 patients with enthesitis-related arthritis (12 to 17 years old), and 29 patients with psoriatic arthritis (12 to 17 years old) were treated with Enbrel at a dose of 0.8 mg/kg (up to a maximum of 50 mg per dose) administered weekly for 12 weeks.
Teises avatud ühe rühmaga uuringus raviti 60-t laienenud oligoartriidiga patsienti (15 patsienti vanuses 2…4, 23 patsienti vanuses 5…11 ja 22 patsienti vanuses 12…17 aastat), 38-t entesiidiga seotud artriidiga patsienti (vanuses 12…17 aastat) ning 29-t psoriaatilise artriidiga patsienti (vanuses 12…17 aastat) Enbreli annusega 0,8 mg/kg (maksimaalselt 50 mg annuse kohta), mis manustati kord nädalas 12 nädala jooksul.
In another pivotal study patients were randomly assigned to the rocuronium or vecuronium group.
Järgmises olulise tähtsusega uuringus randomiseeriti patsiendid kas rokurooniumi või vekurooniumi gruppi.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, Adriamycin (doxorubicin) and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3 % for topotecan compared to 18.3 % for the CAV group.
Ühes teises randomiseeritud III faasi uuringus, mis võrdles IV topotekaani tsüklofosfamiidi, adriamütsiini (doksorubitsiini) ja vinkristiiniga (CAV) retsidiveerunud, ravile tundliku SCLC-ga patsientidel, oli üldine ravile reageerimise sagedus 24,3 % topotekaani ja 18,3 % CAV grupi puhul.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, Adriamycin (doxorubicin) and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3% for topotecan compared to 18.3% for the CAV group.
Ühes teises randomiseeritud III faasi uuringus, mis võrdles IV topotekaani tsüklofosfamiidi, adriamütsiini (doksorubitsiini) ja vinkristiiniga (CAV) retsidiveerunud, ravile tundliku SCLC-ga patsientidel, oli üldine ravile reageerimise sagedus 24,3 % topotekaani ja 18,3 % CAV grupi puhul.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, Adriamycin (doxorubicin) and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3% for topotecan compared to 18.3% for the CAV group.
Ühes teises randomiseeritud III faasi uuringus, mis võrdles IV topotekaani tsüklofosfamiidi, adriamütsiini (doksorubitsiini) ja vinkristiiniga (CAV) retsidiveerunud, ravile tundliku SCLC-ga patsientidel, oli üldine ravile reageerimise sagedus 24,3% topotekaani ja 18,3% CAV grupi puhul.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, doxorubicin and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3 % for topotecan compared to 18.3 % for the CAV group.
Ühes teises randomiseeritud III faasi uuringus, mis võrdles IV topotekaani tsüklofosfamiidi, adriamütsiini (doksorubitsiini) ja vinkristiiniga (CAV) retsidiveerunud, ravile tundliku SCLC-ga patsientidel, oli üldine ravile reageerimise sagedus 24,3 % topotekaani ja 18,3 % CAV grupi puhul.
In another study a difference in body weight gain was seen in the immunized adult females between lactation days 14 to 21 when compared to the control animals.
Ühes teises uuringus täheldati immuniseeritud täiskasvanud emasloomade kaalutõusu muutust 14.–21. imetamispäeval võrrelduna kontrollgrupi loomadega.
In another study a difference in body weight gain was seen in the immunized adult females between lactation days 14 to 21 when compared to the control animals.
Ühes teises uuringus täheldati immuniseeritud täiskasvanud emaste kaalutõusu muutust 14. – 21. imetamispäeval võrrelduna kontrollgrupi loomadega.
In another study cats received tablets before orthopaedic surgery (of moderate nature) and then once daily for up to two days after surgery.
Teises uuringus anti kassidele tablette enne ortopeedilist (mõõduka raskusastmega) operatsiooni ja seejärel operatsioonile järgnenud ühel või kahel päeval üks kord ööpäevas.
In another study dogs treated orally with difloxacin at 10 times the recommended dose for 10 days showed occasionally mild adverse reactions such as orange/yellowing discoloration of the faeces, emesis and hypersalivation.
Teises katses andis kümnekordne üledoseerimine 10 päeva jooksul andis kergeid kõrvaltoimeid, nagu rooja värvumine kollakas-oranzhiks, oksendamine ja hüpersalivatsioon.
In another study in 49 patients, Zutectra was given at least one week (approximately 8-11 days) after the liver transplant.
Teises uuringus manustati Zutectrat 49 patsiendile vähemalt üks nädal (8–11 päeva) pärast maksasiirdamist.
In another study in men (study CZOL446M2308) an annual infusion of zoledronic acid was non- inferior to weekly alendronate for the percentage change in lumbar spine BMD at month 24 relative to baseline.
Teises meestel läbi viidud uuringus (uuring CZOL446M2308) oli kord aastas tehtav zoledroonhappe infusioon mitte parem kui kord nädalas manustatav alendronaat selgroo nimmeosa LMT suurendamisel 24. kuul võrreldes algväärtusega.
In another study in men (study CZOL446M2308) an annual infusion of zoledronic acid was non- inferior to weekly alendronate for the percentage change in lumbar spine BMD at month 24 relative to baseline.
Teises meestel läbi viidud uuringus (uuring CZOL446M2308) oli üks kord aastas tehtav zoledroonhappe infusioon mitte parem kui kord nädalas manustatav alendronaat selgroo nimmeosa LMT suurendamisel 24. kuul võrreldes algväärtusega .
In another study involving 259 patients, Byetta was compared with placebo, as an add-on to insulin glargine.
Ühes uuringus (456 patsienti) võrreldi Byettat insuliinglargiiniga ja teises (483 patsienti) kahefaasilise toimega insuliiniga.
In another study of cynomolgus monkeys dosed with denosumab throughout pregnancy at systemic exposures 12-fold higher than the human dose, there were increased stillbirths and postnatal mortality; abnormal bone growth resulting in reduced bone strength, reduced haematopoiesis, and tooth malalignment; absence of peripheral lymph nodes; and decreased neonatal growth.
Teises loomkatses cynomolgus ahvidega, kellel kogu tiinuse vältel manustatud denosumabi süsteemne saadavus AUC põhjal ületas 12-kordselt inimannust, täheldati surnult sündide ja sünnijärgse suremuse suurenemist; ebanormaalse luukoe moodustumist, mille tõttu luutugevus vähenes, hematopoeesi langust ja hambumushäireid; perifeersete lümfisõlmede puudumist ja lootekasvu aeglustumist.
In another study with intravenous administration of midazolam, EMEND was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/day on Days 2 and 3, and 2 mg midazolam was given intravenously prior to the administration of the 3-day regimen of EMEND and on Days 4, 8, and 15.
Teises midasolaami veenisisese manustamise uuringus manustati EMEND’i 1. päeval annuses 125 mg ning 2. ja 3. päeval annuses 80 mg/ööpäevas; midasolaami manustati veenisiseselt annuses 2 mg enne EMEND’i 3-päevast ravikuuri ning 4., 8. ja 15. päeval.
In another study, at week 16, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/mL was 59 %; the mean increase in CD4 cell counts was 73 cells/mm3; and the mean increase in percent CD4 cell counts was 1.2 %.
Teises uuringus oli 16. nädalal patsientide osakaal, kellel viiruse RNA tase oli alla 400 koopia/ml, 59%; CD4 rakkude arvu keskmine suurenemine oli 73 rakku/mm3 ning CD4 rakkude arvu keskmine protsentuaalne suurenemine oli 1,2%.
In another study, dogs treated orally with difloxacin at 10 times the recommended dose for 10 days showed occasionally mild adverse reactions such as orange/yellowing discoloration of the faeces, emesis and hypersalivation.
Teises katses kümnekordne üledoseerimine 10 päeva jooksul andis kergeid kõrvaltoimeid, nagu rooja värvumine kollakas-oranzhiks, oksendamine ja hüpersalivatsioon.
In another study, Genvoya was given to adolescents aged 12 to 18 years with HIV-1 infection who had not been treated previously.
Teises uuringus võtsid Genvoyat HIV-1-infektsiooniga 12–18-aastased varem ravimata noorukid.
In another study, the Y188L substitution resulted in a reduced susceptibility to rilpivirine of 9-fold for clinical isolates and 6-fold for site-directed mutants.
Teises uuringus põhjustas Y188L-i asendus kliiniliste isolaatide korral 9-kordselt ja koht- spetsiifiliste mutantide korral 6-kordselt vähenenud vastuvõtlikkust rilpiviriini suhtes.
In another trial, the pharmacokinetics of abiraterone were examined in subjects with pre-existing severe (n = 8) hepatic impairment (Child-Pugh Class C) and in 8 healthy control subjects with normal hepatic function.
Teises uuringus uuriti abiraterooni farmakokineetikat olemasoleva raske maksakahjustusega (Child- Pugh’ klass C) patsientidel (n = 8) ja 8 tervel normaalse maksafunktsiooniga isikul.
In anovulation, the risk of OHSS is increased by a serum estradiol level
Anovulatsiooni korral suureneb OHSS-i oht östradiooli seerumiväärtuste korral >1500 pg/ml (>5400 pmol/l) ning juhul, kui
In anti-JCV antibody positive TYSABRI treated patients who have not used prior immunosuppressants the level of anti-JCV antibody response (index) is associated with the level of risk for PML.
JC-viiruse vastaste antikehade suhtes positiivsetel patsientidel, keda on ravitud TYSABRI’ga ja kes pole varem kasutanud immunosupressante, seostatakse JC-viiruse vastaste antikehade reaktsioonitaset (indeksit) PML-i riskitasemega.
In antiretroviral experienced adult patients
Antiretroviirusravi saanud täiskasvanud patsiendid
In antiretroviral experienced adult patients
Retroviirusvastast ravi saanud täiskasvanud patsiendid
In antiretroviral naive adult patients
Antiretroviirusravi mittesaanud täiskasvanud patsiendid
In antiretroviral naive adult patients
Retroviirusvastast ravi mittesaanud täiskasvanud patsiendid
In antiretroviral treatment experienced patients from Studies 009, 043, and 045, 100 isolates from patients designated as virological failures on therapy that included either atazanavir, atazanavir + ritonavir, or atazanavir + saquinavir were determined to have developed resistance to atazanavir.
Uuringutes 009, 043 ja 045 viroloogiliseks ebaõnnestumiseks osutunud antiretroviirusravi saanud patsientidelt isoleeritud 100 tüvest atasanaviiri, atasanaviiri + ritonaviiri või atasanaviiri + sakvinaviiri sisaldanud ravi ajal olid muutunud resistentseks atasanaviirile.
In antiretroviral treatment experienced patients from Studies 009, 043, and 045, 100 isolates from patients designated as virological failures on therapy that included either atazanavir, atazanavir + ritonavir, or atazanavir + saquinavir were determined to have developed resistance to atazanavir.
Uuringutes 009, 043 ja 045 viroloogiliseks ebaõnnestumiseks osutunud retroviirusvastast ravi saanud patsientidelt isoleeritud 100 tüvest atasanaviiri, atasanaviiri + ritonaviiri või atasanaviiri + sakvinaviiri sisaldanud ravi ajal olid muutunud resistentseks atasanaviirile.
In any case, initiation of susceptible NRTI’s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
Kõigil juhtudel tuleb lamivudiinravi jätkamisele alati eelistada ravi alustamist tundlike NRTI-dega.
In any case, initiation of susceptible NRTI’s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
Kõigil juhtudel tuleb lamivudiinravi jätkamisele alati eelistada ravi alustamist tundlike nukleosiid-pöördtranskriptaasi inhibiitoritega (NRTI-d).
In any case, tenecteplase should not be re- administered before assessment of haemostatic factors like fibrinogen, plasminogen and alpha2- antiplasmin.
Igal juhul ei tohi tenekteplaasi uuesti manustada enne, kui ei ole hinnatud hemostaatilisi faktoreid nagu fibrinogeen, plasminogeen ja α2-antiplasmiin.
In any case, when bivalirudin is combined with a platelet inhibitor or an anticoagulant, clinical and biological parameters of haemostasis should be regularly monitored.
Juhul, kui bivalirudiini kasutatakse samaaegselt koos trombotsüütide agregatsiooni inhibiitorite või antikoagulantidega, tuleb regulaarselt jälgida vere hüübivuse kliinilisi ja bioloogilisi parameetreid.
In any of these cases, TELL YOUR DOCTOR OR NURSE, as vaccination may not be recommended, or may need to be delayed.
Kui teil esineb ükskõik milline nimetatud tunnustest, INFORMEERIGE OMA ARSTI VÕI MEDITSIINIÕDE , sest vaktsineerimine ei pruugi olla soovitatav või tuleb edasi lükata.
In any of these cases, TELL YOUR DOCTOR OR NURSE, as vaccination may not be recommended, or may need to be delayed.
Ühegi ülalnimetatud juhu esinemisel ÖELGE SEDA OMA ARSTILE VÕI ÕELE, kuna vaktsineerimine ei pruugi olla soovitatav või tuleb edasi lükata.
in Appendix V. By reporting side effects you can help provide more information on the safety of this medicine.
Teavitades aitate saada rohkem infot ravimi ohutusest.
In approximately 10 to 15 % of ketoconazole treated patients, an "escape phenomenon" is observed and reinforces the need for a long-term clinical and biochemical follow-up of these patients.
Ligikaudu 10–15% ketokonasooliga ravitud patsientidest täheldati esialgse hea efekti langust (escape phenomenon), mis suurendab nende patsientide pikaajalise kliinilise ja biokeemilise järelkontrolli vajadust.
In approximately 12% of CAPS patients tested with a PPD (purified protein derivative) skin test in clinical trials, follow-up testing yielded a positive test result while treated with Ilaris without clinical evidence of a latent or active tuberculosis infection.
Ligikaudu 12%-l CAPS patsientidest, kellele tehti kliinilistes uuringutes PPD (purified protein derivative, puhastatud valgu derivaadi) nahatest, andis järelkontroll Ilaris-ravi ajal positiivse tulemuse, samal ajal kui puudusid latentse või aktiivse tuberkuloosi kliinilised ilmingud.
In approximately 13 out of 100 patients infusion reactions can occur, which may include feeling sick (nausea), fever, chills, feeling tired, headache, loss of appetite.
Ligikaudu 13 patsiendil sajast võivad tekkida infusioonireaktsioonid, mille nähtudeks võivad olla iiveldus, palavik, külmavärinad, väsimus, peavalu, isutus.
In approximately half of the cases, the ERG changes had resolved at the time of the last follow-up.
Ligikaudu pooltel juhtudel olid ERG muutused viimaseks järelkontrolliks taandunud.
In approximately half the cases of flares exceeding 10 times the upper limit of normal, Pegasys dosing was reduced or withheld until the transaminase elevations subsided, while in the rest therapy was continued unchanged.
Umbes pooltel juhtudel, kui maksaensüümi aktiivsus oli üle 10 korra kõrgem normivahemiku ülempiirist, vähendati Pegasys’e annust või katkestati ravi kuni maksaensüümi aktiivsuse languseni, samal ajal muud ravi ei muudetud.
In areas endemic for heartworm, monthly treatment may significantly reduce the risk of re-infection caused by the respective round-, hook- and whipworms.
Südameussidega ohustatud piirkonnas vähendab igakuine ravi märkimisväärselt ümarussidega taas- nakatumise riski.
In areas endemic for heartworm, monthly treatment may significantly reduce the risk of re-infection caused by the respective roundworm, hookworms and whipworms.
Südameussidega ohustatud piirkonnas vähendab igakuine ravi märkimisväärselt ümarussidega taas- nakatumise ohtu.
In areas endemic for heartworm, monthly treatment may significantly reduce the risk of re-infection caused by the respective roundworms and hookworms.
Südameussidega ohustatud piirkonnas vähendab igakuine ravi märkimisväärselt ümarussidega taas- nakatumise riski.
In areas endemic for heartworm, monthly treatment may significantly reduce the risk of re-infection caused by the respective roundworms and hookworms.
Südameussidega ohustatud piirkonnas vähendab igakuine ravi märkimisväärselt ümarussidega taas- nakatumisriski.
In areas non-endemic for heartworm, the product can be used as part of a seasonal prevention programme against fleas and gastrointestinal nematodes.
Südameussidega mitteohustatud piirkondades võib preparaati kasutada osana sessoonses kirpude ja seedekulgla ümarusside tõrjes.
In areas non-endemic for heartworm, the product can be used as part of a seasonal prevention programme against fleas and gastrointestinal nematodes.
Südameussidega mitteohustatud piirkondades võib preparati kasutada osana sesoonses kirpude ja seedekulgla ümarusside tõrjes.
In areas of low or no infection pressure a benefit/risk assessment must be undertaken by the veterinarian before deciding to use the vaccine in dogs.
Piirkondades, kus infektsioonioht on väike või puudub, peab veterinaararst enne koera vaktsineerimist hindama kasu/riski suhet.
In areas where heartworm infection does not occur, dogs may be given a single dose of Trifexis to prevent seasonal fleas when infections with gut nematodes have been
Aladel, kus südameusstõve infektsioone ei esine, võib koertele anda Trifexise üksikannuse kirpude hooajaliseks
In areas where heartworm infection is known to occur, the first dose should be given one month before the expected appearance of mosquitoes and then at monthly intervals during the time of year when mosquitoes and fleas are present, until at least one month after the last exposure to mosquitoes.
Aladel, kus on teadaolevalt südameusstõve infektsioonide esinemist, tuleb esimene annus anda 1 kuu enne sääskede eeldatavat ilmumist ja seejärel igakuiselt kogu sääskede ja kirpude esinemise hooaja vältel ning kuni vähemalt 1 kuu pärast sääskede kadumist.
In Arm A of the ACUITY trial, UFH or enoxaparin was administered in accordance with the relevant guidelines for the management of ACS in patients with UA and NSTEMI.
ACUITY uuringu harus A manustati fraktsioneerimata hepariini või enoksapariini vastavalt ebastabiilse stenokardiaga või mitte ST-elevatsiooniga müokardi infarktiga ägeda koronaarsündroomiga patsientide ravijuhistele.
In ART, aspiration of all follicles prior to ovulation may reduce the occurrence of hyperstimulation.
Tehisviljastamise käigus saab hüperstimulatsiooni teket vähendada kõigi folliikulite aspireerimisega enne ovulatsiooni.
In ART, follitropin alfa at a lower total dose and shorter treatment period than urinary FSH, resulted in a higher number of oocytes retrieved when compared to urinary FSH.
ART-i ajal viis alfafollitropiin taastatud ootsüütide suurema arvuni võrreldes uriini-FSH’ga, kasutades väiksemat koguannust ja lühemat raviperioodi kui uriini-FSH korral.
In ART, GONAL-f at a lower total dose and shorter treatment period than urinary FSH, resulted in a higher number of oocytes retrieved when compared to urinary FSH.
ART-i ajal viis GONAL-f taastatud ootsüütide suurema arvuni võrreldes uro-FSH’ga, kasutades väiksemat koguannust ja lühemat raviperioodi kui uro-FSH korral.
In ART-experienced patients with no darunavir resistance associated mutations (DRV-RAMs)* and who have plasma HIV-1 RNA < 100,000 copies/ml and CD4+ cell count ≥ 100 cells x 106/l (see section 4.1) a regimen of 800 mg once daily with cobicistat 150 mg once daily or ritonavir 100 mg once daily taken with food may be used.
RVR-i varem saanud patsientidel, kellel puuduvad darunaviiri resistentsusega seotud mutatsioonid (DRV-RAM-id)*, kelle plasma HIV-1 RNA tase on < 100 000 koopiat/ml ja CD4+ rakkude hulk ≥ 100 rakku x 106/l (vt lõik 4.1), võib kasutada annustamisskeemi 800 mg üks kord ööpäevas koos 150 mg kobitsüstaadi või 100 mg ritonaviiriga üks kord ööpäevas koos toiduga.
In AS Study 1 and Study 2, patients treated with Cosentyx 150 mg showed improvements in health- related quality of life as measured by AS Quality of Life Questionnaire (ASQoL) (p=0.001) and SF-36 Physical Component Summary (SF-36PCS) (p<0.001).
AS uuringus 1 ja uuringus 2 täheldati 150 mg Cosentyx’iga ravitud patsientidel tervisega seotud elukvaliteedi paranemist, mida hinnati AS elukvaliteedi küsimustiku (AS Quality of Life Questionnaire, ASQoL) (p=0,001) alusel ning füüsilise komponendi kokkuvõte (SF-36 Physical Component Summary, SF-36PCS) alusel (p<0,001).
In AS Study 2, among 72 patients initially randomised to Cosentyx 150 mg, 61 (84.7%) patients were still on treatment at Week 52.
AS uuringus 2 said 52. nädalal endiselt ravi 61 (84,7%) patsienti 72-st, kes randomiseeriti algselt saama Cosentyx 150 mg.
In asfotase alfa clinical studies adverse events of craniosynostosis (associated with increased intracranial pressure), including worsening of pre-existing craniosynostosis have been reported in hypophosphatasia patients < 5 years of age.
Alfaasfotaasi kliinilistes uuringutes esines hüpofosfataasiaga patsientidel vanuses < 5 aastat kõrvaltoimena kraniosünostoosi (seostatakse intrakraniaalse rõhu tõusuga), sealhulgas olemasoleva kraniosünostoosi süvenemist.
In ASPIRE, more than 90% of patients had at least two evaluable X-rays.
Ü le 90% patsiente uuriti ASPIRE uuringus röntgenoloogiliselt vähemalt 2 korda.
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16 % of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16 %-l patsientidest esimese kuuri jooksul ja kokku 23 %-l patsientidest (6 % keskmiselt kõigi kuuride lõikes).
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16 % of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16 %-l patsientidest esimese kuuri jooksul ja kokku 23 %l patsientidest (6 % keskmiselt kõigi kuuride lõikes).
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16 % of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16 %-l patsientidest esimese ravikuuri jooksul ja kokku 23 %-l patsientidest (6 % keskmiselt kõigi ravikuuride lõikes).
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16 % of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16 %-l patsientidest esimese ravikuuri jooksul ja kokku 23 %-l patsientidest (6 % ravikuuride lõikes).
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16 % of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16% patsientidest esimese kuuri jooksul ja kokku 23% patsientidest (6% keskmiselt kõigi kuuride lõikes).
In association with severe neutropenia, fever or infection occurred in 16% of patients during course 1 and overall in 23 % of patients (6 % of courses).
Koos raske neutropeeniaga esinesid palavik või infektsioon 16%-l patsientidest esimese kuuri jooksul ja kokku 23 %-l patsientidest (6 % keskmiselt kõigi kuuride lõikes).
In asthma, Aerivio Spiromax can be used in patients whose disease is not adequately controlled despite treatment with a combination of a beta-2 agonist and a lower dose of inhaled corticosteroid, or those whose asthma is already controlled with a long-acting beta-2 agonist and a high-dose of inhaled corticosteroid.
Astma ravis tohib Aerivio Spiromaxi kasutada patsientidel, kelle haigus ei ole piisavalt ohjatud vaatamata ravile beeta-2-agonisti ja väiksemas annuses inhaleeritava kortikosteroidi kombinatsiooniga või kelle astma on juba ohjatud pikatoimelise beeta-2-agonisti ja suures annuses inhaleeritava kortikosteroidi kombinatsiooniga.
In asthma, Airexar Spiromax can be used in patients whose disease is not adequately controlled despite treatment with a combination of a beta-2 agonist and a lower dose of inhaled corticosteroid, or those whose asthma is already controlled with a long-acting beta-2 agonist and a high-dose of inhaled corticosteroid.
Astma ravis tohib Airexar Spiromaxi kasutada patsientidel, kelle haigus ei ole piisavalt ohjatud vaatamata ravile beeta-2-agonisti ja väiksemas annuses inhaleeritava kortikosteroidi kombinatsiooniga või kelle astma on juba ohjatud pikatoimelise beeta-2-agonisti ja suures annuses inhaleeritava kortikosteroidi kombinatsiooniga.
In at-risk patients treated with Simponi, an invasive fungal infection should be suspected if they develop a serious systemic illness.
Simponiga ravitud riskirühma patsientidel tuleb kahtlustada invasiivset seeninfektsiooni, kui neil tekib tõsine süsteemne haigus.