natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a researcher, Huno Rätsep has delved in studies of both the history of language and the modern language, he has written profoundly on syntax and word stock of the Estonian language, on history of study of the Estonian language, on etymology of words etc. 
Uurijana on Huno Rätsep tegelnud nii keeleajaloo kui ka tänapäeva keele uurimisega, kirjutanud põhjapanevalt eesti keele süntaksist ja sõnavarast, eesti keele uurimise ajaloost, sõnade etümoloogiast jpm.
He has authored over 120 scientific articles, two monographs and two higher school textbooks on historical morphology of the Estonian language. 
Tema sulest on ilmunud üle 120 teadusartikli, kaks monograafiat ja kaks eesti keele ajaloolise morfoloogia alast kõrgkooliõpikut.
In 1980s Huno Rätsep led the whole Estonian language life as Chairman of the Estonian Mother Tongue Society and as Chairman of the National Orthology Commission. 
1980. aastail juhtis Huno Rätsep kogu eesti keeleelu Emakeele Seltsi esimehena ja vabariikliku õigekeelsuskomisjoni esimehena.
He belongs to the editorial board of the international journal ”Linguistica Uralica” and in the Estonian Fenno-Ugric Committee and he is honorary member of the Estonian Mother Tongue Society and the Société Finno-Ougrienne seated in Helsinki. 
Ta kuulub rahvusvahelise ajakirja “Linguistica Uralica” toimetuskolleegiumi ja Eesti Soome-Ugri Komiteesse ning on Emakeele Seltsi ja Helsingis tegutseva Soome-Ugri Seltsi (Société Finno-Ougrienne) auliige.
In 1998 Huno Rätsep was awarded the most reputed prize of the Estonian linguists – the F. J. Wiedemann language prize. 
1998. a pälvis Huno Rätsep eesti keeleinimeste hinnatuima autasu – F. J. Wiedemanni keeleauhinna.
In 2001 Huno Rätsep was awarded 4th Class Order of the White Star. 
2001. aastal autasustati Huno Rätsepat Valgetähe IV klassi teenetemärgiga.
Member of Academy Karl Siilivask 
Akadeemik Karl Siilivask
Karl Siilivask was born 20 January 1927 in the county of Võrumaa, parish of Veriora. 
Karl Siilivask on sündinud 20. jaanuaril 1927. aastal Võrumaal Veriora vallas.
His studies at Võru Secondary School were broken up by the events of war and evacuation to Tšeljabinsk oblast. 
Õpingud Võru Keskkoolis katkestasid sõjasündmused ning evakueerumine Tšeljabinski oblastisse.
After return to Estonia in 1945 Karl Siilivask passed the graduation exams of secondary school and enrolled in the next year in Department of History of the University of Tartu. 
Pärast Eestisse tagasijõudmist sooritas Karl Siilivask 1945. aastal keskkooli lõpueksamid ja alustas järgmisel aastal õpinguid Tartu Ülikooli ajalooteaduskonnas.
His graduation from University was followed by post-graduate programme and defence of the Candidate’s thesis. 
Ülikooli lõpetamisele järgnes aspirantuur ja kandidaaditöö kaitsmine.
In 1968 Karl Siilivask defended his Doctor’s thesis on February and October Revolutions in Estonia. 
1968. aastal kaitses Karl Siilivask doktoriväitekirja Veebruari- ja Oktoobrirevolutsioonist Eestis.
Starting from 1954 Karl Siilivask worked for twenty years in the University of Tartu, including in 1969–1974 as Professor, in 1962–1974 as Head of Department, three periods also as Dean. 
Alates 1954. aastast töötas Karl Siilivask kakskümmend aastat Tartu Ülikoolis, sh aastatel 1969–1974 professorina, 1962–1974 kateedrijuhatajana, kolmel korral ka dekaanina.
He delivered the general course of Estonian history and specialist courses. 
Ta luges Eesti ajaloo üldkursust ja erikursusi.
In 1974–1983 Karl Siilivask was Director of Institute of History of the Estonian Academy of Sciences, in 1984-1992 Head of Division of the Institute, in 1974–1992 part-time Professor at University of Tartu. 
Aastatel 1974–1983 oli Karl Siilivask Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi direktor, aastatel 1984–1992 samas sektorijuhataja, ühtlasi kohakaaslasena Tartu Ülikooli professor aastatel 1974–1992.
Starting from 2004 Karl Siilivask has been senior researcher of Estonian Union of the History and Philosophy of Science. 
Alates 2004. aastast töötab Karl Siilivask Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse vanemteadurina.
In 1977 he was elected Member of the Estonian Academy of Sciences in history. 
1977. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks ajaloo alal.
His history of science related research work is reflected in serial volumes “Questions of history of the University of Tartu”, “Pages of history of science of Estonia” and “History of science and the present day” and since 1977 in materials of conferences of history of science of the Baltics (since 1997 “His- toriae Scientarum Baltica”). 
Karl Siilivase teadusajalooline uurimistöö kajastub seeriakogumikes “Tartu ülikooli ajaloo küsimusi”, “Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist” ning “Teadus- lugu ja nüüdisaeg”, 1977. aastast alates põhiliselt Balti teadusajaloo konverentside materjalides (a-st 1997 “Historiae Scientarum Baltica”).
Beneficial co-operation of a team of authors resulted in completion of “Biographical Lexicon of Estonian Science”. 
Autorite kollektiivi tänuväärse koostöö tulemusena on ilmunud suuremahulise “Eesti teaduse biograafilise leksikoni” kaks esimest köidet.
Among other hobbies of the jubilarian special mention should be made of physical fitness areas: athletics, tennis, skiing (he has also participated in Tartu-Kääriku ski marathon). 
Juubilari hobide hulgas tõusevad esile kehakultuuri alad: kergejõustik, tennis, suusatamine (on osalenud ka Tartu-Kääriku suusamaratonil).
Foreign Member of Academy Endel Tulving 
Akadeemia välisliige Endel Tulving
Endel Tulving was born on 26 May 1927 in Petseri to a jurist’s family. 
Endel Tulving on sündinud 26. mail 1927. aastal Petseris juristi perekonnas.
His studies at Treffner Gymnasium were broken up due to war events, his educational path as an expatriate continued in Germany at Geislingen Estonian Gymnasium. 
Õpingud Treffneri Gümnaasiumis katkesid sõjasündmuste tõttu, haridustee jätkus pagulasena Saksamaal Geislingeni Eesti Gümnaasiumis.
In 1949, after emigration to Canada, he enrolled at Toronto University, in order to major in psychology. 
1949. aastal Kanadasse emigreerumise järel asus ta õppima Toronto Ülikoolis psühholoogia erialal.
His studies continued in Harvard University, where Endel Tulving was awarded the degree of Doctor in 1957. 
Õpingud jätkusid Harvardi Ülikoolis, kus Endel Tulving omandas 1957. aastal doktorikraadi.
A year earlier he started pedagogical work as lecturer in Toronto University and in 1965 was elected Professor Ordinary in Psychology. 
Aasta varem alustas ta lektorina pedagoogitööd Toronto Ülikoolis ning valiti 1965. aastal korraliseks psühholoogiaprofes- soriks.
During five years (1970–1975) Endel Tulving held in parallel another office of Professor in Yale University. 
Viie aasta jooksul (1970–1975) pidas Endel Tulving rööbiti veel teist professoriametit Yale’i Ülikoolis.
His academic career also contained six years of work as Dean of Department of Psychology of Toronto University and editing of the Journal of Verbal Learning and Verbal Behavior to evolve into one of the most influential psychology journals in the world. 
Akadeemilise karjääri sisse jäi ka kuus aastat tööd Toronto Ülikooli psühholoogiaosakonna dekaanina ja ajakirja Journal of Verbal Learning and Verbal Behavior toimetamine maailma üheks mõjukamaks psühholoogia valdkonna ajakirjaks.
In 1985 Endel Tulving was elected Toronto University university professor, a token of recognition bestowed on very few. 
1985. aastal valiti Endel Tulving Toronto Ülikooli ülikooliprofessoriks (university professor) – tunnustus, mille osaliseks saavad vaid väga vähesed.
Since 1992 he has been Professor Emeritus of Toronto University and has continued research at Rotman Research Institute as Head of Department of Neuropsychology of Perceptive Processes. 
1992. aastast on ta Toronto Ülikooli emeriitprofessor ning jätkab uurimistööd Rotmani Uurimisinstituudis tunnetusprotsesside neuropsühholoogia osakonna juhatajana.
Every year Professor Tulving sojourns a couple of months as visiting professor at Washington University and several weeks in Tallinn. 
Igal aastal veedab professor Tulving paar kuud külalisprofessorina Washingtoni Ülikoolis ning mõned nädalad Tallinnas.
In 1997, Tallinn was transformed into the capital of memory study, for the period of conference on memory psychology, held under organisation of Endel Tulving. 
1997. aastal muutus Tallinn Endel Tulvingu korraldusel toimunud mälupsühholoogia konverentsi ajal maailma mälu- uurimise pealinnaks.
He is Doctor Honoris Causa of the University of Tartu and founder of the University of Tartu Toronto Foundation. 
Ta on Tartu Ülikooli audoktor ja ülikooli Toronto Fondi asutaja.
Discoveries of Endel Tulving have dramatically changed the concept of human memory. 
Endel Tulvingu avastused on muutnud pöördeliselt arusaama inimmälust.
The key words marking the areas of his research are episodic memory, specificity of coding, priming, HERA and cronesthesia. 
Tema teadustöö valdkondi tähistavad märksõnad on episoodiline mälu, kodeerimise spetsiifilisus, praiming, HERA ja kronesteesia.
Professor Tulving pioneered in 1960s the research of revitalising recollections and recovery thereby of information from the memory. 
Professor Tulving alustas 1960. aastatel esimesena mälestuste taaselustamise ning seeläbi info mälust kättesaamise uurimist.
He has made distinction between at least two memory systems: episodic memory helps retain in memory the personally experienced events, while semantic (meaningful) memory retains facts and knowledge about the world. 
Ta eristas vähemalt kahte mälusüsteemi: episoodiline mälu aitab meeles pidada isiklikult kogetud sündmusi, semantiline (tähenduslik) mälu aga fakte ja teadmisi maailma kohta.
He also described the type of memory, currently known under the name of priming, the memory not rendered conscious. 
Veel kirjeldas ta mäluliiki, mida nüüd tuntakse praimingu, teadvustamata mälu nime all.
Pursuant to supposition of Endel Tulving, the human culture is unique in that it possesses the autobiographic memory – cronesthesia, presupposing the ability to perceive time and consciousness of time. 
Inimkultuurile on Endel Tulvingu oletuse kohaselt ainuomane autobiograafiline mälu – kronesteesia, mis eeldab võimet tajuda ja teadvustada aega.
He has been considered worthy of Howard Crosby Warren medal (1982), Prize of Association of American Psychologists for outstanding achievements in science (1983), Golden Medal of Americal Psychological Society (1994), Gaird- ner Prize (2005) etc. 
Endel Tulvingu akadeemiliste tunnustuste aukartustäratavalt pikas nimekirjas väärivad esile tõstmist Howard Crosby Warreni medal (1982), Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni autasu väljapaistvate teadussaavutuste eest (1983), Ameerika Psühholoogiaühingu kuldmedal (1994) ja Gairdneri auhind (2005).
In 2000 he was awarded 2nd Class Order of the White Star. 
Ta on 2000. aastast Valgetähe II klassi teenetemärgi kavaler.
Endel Tulving is the best known and the most often cited scientist of Estonian descent, who has significantly changed and formed the present day countenance of psychology. 
Endel Tulving on tuntuim ja tsiteerituim eesti soost teadlane, kes on oluliselt muutnud ja kujundanud psühholoogia tänapäevast nägu.
He is a witty and genial person, whose strength lies in simplicity. 
Ta on vaimukas ja ehe inimene, kelle jõud peitub lihtsuses.
Member of Academy Hans Küüts 
Akadeemik Hans Küüts
Hans Küüts was born 20 December 1932 in the county of Põlvamaa, parish of Mooste to a peasant household. 
Hans Küüts on sündinud 20. detsembril 1932 Põlvamaal Mooste vallas Suuremetsa külas talupidaja peres.
Thereafter he worked until 1958 as agronomist of the collective farm in Erumäe, near Elva. 
Seejärel töötas ta kuni 1958. aastani kolhoosiagronoomina Elva lähistel Erumäel.
In 1958, Hans Küüts was invited to Jõgeva Plant Breeding Station as junior researcher in barley breeding. 
1958. aastal kutsuti Hans Küüts Jõgeva Sordiaretusjaama nooremteaduriks odraaretuses.
In 1964 he became head of Breeding Department and in 1973 Director of Plant Breeding Station (starting from 1992 Jõgeva Plant Breeding Institute), holding that position until 1998. 
1964 sai temast aretusosakonna juhataja ja 1973 Sordiaretusjaama direktor (alates 1992 Jõgeva Sordiaretuse Instituut), kellena töötas kuni 1998. aastani.
In 1968 Hans Küüts defended his thesis of Candidate in Agriculture on the topic “The best Estonian barley sorts and the impact of nitrogen fertilisers on their yield and quality”. 
1968. aastal kaitses Hans Küüts põllumajanduskandidaadi väitekirja teemal “Parimatest Eesti odrasortidest ja lämmastikväetiste mõjust nende saagikusele ning kvaliteedile”.
He worked on probation in 1968–1970 with Svalöf Plant Breeding Institute in Sweden, obtaining excellent theoretical and practical training in barley breeding and many valuable contacts. 
1968–1970 stažeeris ta Rootsis Svalöfi Sordiaretuse Instituudis, kust sai odra sordiaretuse alal tõsise teoreetilise ja praktilise väljaõppe ja palju väärtuslikke kontakte.
The work of Hans Küüts has been breeding of new barley sorts and growing the seed, and development of sort agrotechnology. 
Hans Küütsi tööks on olnud uute odra- sortide aretamine ja algseemne kasvatamine ning sordiagrotehnika arendamine.
He is the main author of seven sorts of barley and co-author of five oats and two wheat sorts. 
Ta on seitsme odrasordi peamine autor ja viie kaera- ning kahe nisusordi kaasautor.
In 1987 he was awarded the national plant breeding prize. 
1987. aastal omistati talle riiklik preemia sordiaretuse alal.
In 1992–1995 Hans Küüts was Head – Professor of Plant Breeding Department of Estonian Agricultural University, thereafter Professor Emeritus. 
Aastatel 1992-1995 oli Hans Küüts Eesti Põllumajandusülikoolis sordiaretuse õppetooli juhataja, seejärel samas emeriitprofessor.
Member of Academy Hans Küüts is an inveterate agriculturist and definitely proud of it. 
Akadeemik Hans Küüts on põline põllumees ja selle üle uhke.
He has been successful both as scientist and director. 
Ta on olnud edukas nii teadlasena kui direktorina.
Presently he is working as senior researcher at Jõgeva Plant Breeding Institute, passing his leisure on Lake Peipus fishing. 
Praegu töötab akadeemik Jõgeva Sordiaretuse Instituudis vanemteadurina ning puhkehetked veedab Peipsi järvel ka- lavetel.
Foreign Member of Academy Indrek Martinson 
Akadeemia välisliige Indrek Martinson
Indrek Martinson was born on 26 December 1937 in Tartu. 
Indrek Martinson on sündinud 26. detsembril 1937 Tartus.
As a six year old boy, he landed together with his family in the turmoil of war in Germany, where his school path started, which continued after settling in Sweden, in Stockholm Estonian grade school, in Brännkyrka science school and gymnasium. 
Kuueaastase poisina sattus ta koos perekonnaga sõjakeerises Saksamaale, kus algas ka tema koolitee, mis jätkus Rootsi asumise järel Stockholmi Eesti alg- koolis, Brännkyrka reaalkoolis ja gümnaasiumis.
In 1957, Indrek Martinson started studies in Stockholm University, majoring in English, thereafter he studied one year mathematics and another year physics. 
1957. aastal alustas Indrek Martinson õpinguid Stockholmi ülikoolis inglise keele erialal, seejärel õppis ta aasta matemaatikat ja teise füüsikat.
Having worked some time as teacher in physics in Estonian Night Gymnasium, he proceeded to work on faculty in Stockholm Royal Instute of Technology as lecturer. 
Töötanud mõnda aega füüsikaõpeta- jana Eesti Õhtugümnaasiumis, asus ta õppejõutööle Stockholmi Kuningliku Tehnikainstituudi lektorina.
Besides work he continued studying in Stockholm University, where he was awarded Licentiate in nuclear physics in 1967. 
Töö kõrval jätkas ta õpinguid Stockholmi ülikoolis, kus omandas 1967. aastal litsentsiaadikraadi tuumafüüsika alal.
After specialist self-improvement as visiting scientist in the USA Arizona University, he continued service since 1970 as researcher-physicist in Stockholm Institute of Physics. 
Pärast erialast enesetäiendust külalisteadurina USA Arizona Ülikoolis jätkus tema teenistuskäik 1970. aastast teadur-füüsikuna Stockholmi Füüsika Instituudis.
In 1998 Indrek Martinson was elected Foreign Member of the Estonian Academy of Sciences in physics. 
1998. a valiti Indrek Martinson Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks füüsika alal.
He is Doctor Honoris Causa of the University of Tartu, Foreign Member of Lithuanian Academy of Sciences, member of American Physical Union and American Optical Union as well as numerous scientific councils. 
Ta on Tartu Ülikooli audoktor, Leedu Teaduste Akadeemia välisliige, Ameerika Füüsika Ühingu ja Ameerika Optika Ühingu ning paljude teadusnõukogude liige.
Indrek Martinson has been keenly interested in literature, history and classical music, which he developed already in his years in University; out of the areas of sports he prefers athletics, orienting and chess. 
Indrek Martinsoni on saatnud juba ülikooliaastatel välja kujunenud huvi kirjanduse, ajaloo ja klassikalise muusika vastu, spordialadest eelistab ta ker- gejõustikku, orienteerumist ja malet.
Married, a son. 
Abielus, kolm poega.
Married, two sons. 
Abielus, kaks poega ja kaks tütart.
HOME ADDRESS 
KODUNE AADRESS
Married, three sons. 
Abielus, kaks poega ja tütar.
Married, two sons and two daughters. 
Abielus, poeg ja tütar.
Married, three daughters. 
Abielus, kaks tütart.
Married, two sons. 
Abielus, poeg ja tütar.
Married, two sons and three daughters. 
Abielus, kolm tütart ja poeg.
Married, two daughters. 
Abielus, poeg ja kolm tütart.
HOME ADDRESS Tammsaare 
KODUNE AADRESS
Married, a daughter. 
Abielus, poeg ja tütar.
Founded 1992 
Asutatud 1992
Estonian Academy of Sciences (contact Leo Mõtus, leo.motus@akadeemia.ee) 
Eesti Teaduste Akadeemia (kontaktisik Leo Mõtus, Leo.Motus@akadeemia.ee)
European Federation of National Academies of Sciences and Humanities “ALL European Academies”, ALLEA 
Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA (European Federation of National Academies of Sciences and Humanities “ALL European Academies”, ALLEA)
European Molecular Biology Conference, EMBC 
Euroopa Molekulaarbioloogia Konverents (European Molecular Biology Conference, EMBC)
Appendix 2 
Lisa 2
COOPERATION AGREEMENTS OF THE ESTONIAN ACADEMY OF SCIENCES WITH PARTNER ORGANISATIONS 
EESTI TEADUSTE AKADEEMIA KOOSTÖÖLEPINGUD PARTNERORGANISATSIOONIDEGA
Royal Flemish Academy of Belgium for Science and the Arts (26.03.2004) 
Flaami Kuninglik Teaduste ja Kunstide Akadeemia (26.03.2004)
Royal Society of London (30.10.1991) 
Londoni Kuninglik Selts (30.10.1991)
Academy of Finland (04.01.2007) 
Soome Akadeemia (04.01.2007)
1996–2007 Year Book of the Estonian Academy of Sciences II–XIII (issued separately in Estonian and English) 
1996–2007 Eesti Teaduste Akadeemia aastaraamat II– XIII (eesti ja inglise keeles)
The year of 2008 was a good year for the Academy and research in Estonia. 
2008. aasta oli Akadeemiale ja Eesti teadusele hea aasta.
The amount allocated to the Academy from the state budget increased noticeably (as compared to 0.5% average annual raise in the period 2002– 2007). 
Akadeemiale riigieelarvest eraldatud rahasumma kasvas märkimisväärselt (võrreldes 0,5% keskmise aastakasvuga perioodil 2002–2007).
In the process of celebrating the 70th anniversary Members of Academy had an opportunity to analyse in peace the previous development and to specify their plans for the future, in particular in connection with the global crisis clearly shaping out by 2009. 
70nda sünnipäeva tähistamise käigus oli akadeemikutel võimalus rahulikult analüüsida eelnevat arengut ja täpsustada oma tulevikuplaane, eriti seoses 2009ndaks aastaks selgelt väljaku- juneva globaalse kriisiga.
Financing of the Estonian research, too grew in 2008 at a higher rate than in the majority of other European countries, the successive competition of centres of excellence of Estonian research was carried out, elaboration of the new version of the “Research and Development Organisation Act” was started, whereas nobody anticipated the amount of minor problems related to management and assessment of research piling up by the end of the year. 
Ka Eesti teaduse finantseerimine kasvas 2008ndal aastal kiiremini kui enamuses teistes Euroopa riikides, viidi läbi järjekordne Eesti teaduse tippkeskuste konkurss, alustati “Teadus- ja arendustegevuse korraldamise seaduse” (TAKS) uue versiooni väljatöötamist ja keegi ei tahtnud ette näha teaduskorraldusega seotud väikeste probleemide kuhjumist aasta lõpuks.
Involvement of two Members of Academy in the work of the European Academies’ Science Advisory Council (EASAC) that started years ago has taken root in Estonia. 
Aastaid tagasi alanud ühe-kahe inimese koostöö Euroopa Akadeemiate Tea- dusnõukojaga (EASAC) on Eestis hästi juurdunud.
Besides the above, the number of Estonian researchers participating as experts in the work of EASAC support network already has reached six (further growth is inhibited by scarcity of monetary support by the Academy). 
Lisaks eelpool nimetatule on EASACi tugivõrgustiku töös ekspertidena osalevate Eesti teadlaste arv jõudnud juba kuueni (edasist kasvu piirab Akadeemiapoolse rahalise toetuse nappus).
The support network is needed to secure the scientific content of the analyses-reports and to harmonise it with the actual positions and situation in every European Union country – for instance the preparatory report “Drug resistant TB”. 
Tugivõrgustik on vajalik analüüs-aruannete teadusliku sisu tagamiseks ja iga Euroopa Liidu maa tegelike seisukohtade ja olukorraga kooskõlastamiseks – näiteks ettevalmistatav aruanne “Ravimiresistentsest tuberkuloosist”.
In the European Federation of National Academies of Sciences and Humanities (ALLEA) the representation of Estonia is also perceptible. 
Euroopa Teaduste Akadeemiate Föderatsioonis (ALLEA) on Eesti esindatus samuti tuntav.
Upon initiative of President of ALLEA success has been achieved in analysis of several science policy problems – for instance development of career of young scientists, creation of network of research integrity, strengthening of links between academies and society. 
ALLEA presidendi eestvõttel on saavutatud edu mitmete teaduspoliitiliste probleemide analüüsil – näiteks noorteadlaste karjääri arendamine, teadusväärikuse võrgustiku loomine, akadeemia ja ühiskonna seoste tugevdamine ning akadeemiate koostöö toetamine.
The desired future of the Academy was remarkably clarified in 2008. 
2008. aastal said Akadeemia tulevikuplaanid üsna detailse realiseerimiskava.
For instance, regardless of the consensus reached at the joint meeting of the Academy and the Cultural Affairs Committee of the Riigikogu, the draft Academy Act got stalled in the Ministry of Education and Research for 2008. 
Näiteks, vaatamata Akadeemia ja Riigikogu kultuurikomisjoni ühisistungil saavutatud üksmeelele, jäi Akadeemia seaduseelnõu 2008ndaks aastaks seisma Haridus- ja Teadusministeeriumi.
The above may lead to the conclusion that we observe devolution of the rather reasonable and successful research management system in Estonia today into a less progressive system with over-centralised funding decisions, reduced autonomy of research teams, and increased dependence on will and decisions of civil servants. 
Eeltoodust võib järeldada, et Eestis vahepeal täielikult tulemuslikkusel ja kvaliteedil põhinenud teaduse hindamise ning rahastamise süsteem kipub taandarenema rahastamisotsuste tsentraliseerimise, uurimisrühmade autonoomia vähenemise ja ametnike otsustest sõltuvuse suurenemise suunas.
In normal situation the noted worries could be rejected as unworthy of serious consideration, certainly they are not generators of global crisis. 
Normaalses olukorras võiks loetletud mured jätta tähelepanuta, kindlasti ei ole need globaalse kriisi põhjustajad.
The texts of papers published in the Year Book as well as opinions of Members of Academy accord much attention to the above mentioned, almost not perceivable trends, which may have a strongly negative and long-term effect on the research climate – this is what cannot be outsourced for money. 
Aastaraamatus avaldatud esinemiste tekstid, aga ka akadeemikute arvamused pühendavad palju tähelepanu nn väikestele arengutele, millel võib olla tugevalt negatiivne ja pikaajaline mõju uurimistöö kliimale – ja see on asi, mida raha eest sisse osta ei saa.