natgillin/translations-raw huggingface dataset:
He was awarded the Prize of Soviet Estonia (1970), National Science Prize (1995) and Order of the White Star, 4th Class (1999). 
Teda on autasustatud Nõukogude Eesti preemiaga (1970), Eesti Vabariigi teaduspreemiaga (1995) ja Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärgiga (1999).
In 2000, Valdek Kulbach was elected Engineer of the Year and in 2008 he was bestowed the national science prize for long-standing achievements in research and development. 
2000. aastal valiti Valdek Kulbach Aasta Inseneriks ning 2008. aastal pälvis ta Eesti Vabariigi teaduspreemia pikaajalise tulemusliku teadus- ja arendustöö eest.
According to his own words he likes to relax above all by doing engineering jobs. 
Lõõgastuda meeldib akadeemikule tema enda sõnul inseneritööd tehes.
Besides that, he occupies his free time by collecting stamps and reading fiction. 
Lisaks sisustab ta vaba aega markide kogumise ning ilukirjanduse lugemisega.
Huno Rätsep was born on 28 December 1927 in Tartu. 
Huno Rätsep on sündinud 28. detsembril 1927. aastal Tartus.
After taking the post-graduate course in Finno-Ugric languages he in 1954 defended his PhD thesis “Infinite forms in Finno-Ugric languages”. 
Pärast aspirantuuri soome-ugri keelte alal kaitses ta 1954. aastal kandidaadiväitekirja “Infiniitsed vormid soome-ugri keeltes”.
For that work Huno Rätsep was awarded the Prize of Soviet Estonia. 
Selle töö eest pälvis Huno Rätsep Nõukogude Eesti preemia.
In 1954 Huno Rätsep proceeded to work as a Lecturer at the University of Tartu, Chair of the Estonian language, where he first taught the history of Estonian and Finnish. 
Õppejõutööd Tartu Ülikooli eesti keele kateedris alustas Huno Rätsep 1954. aastal, kus ta algul õpetas eesti keele ajalugu ja soome keelt.
In the 1960s he gained recognition for introducing the structural and generative linguistics in Estonia. 
1960ndatel aastatel sai ta tuntuks strukturaalse ja generatiivse lingvistika Eestisse toojana.
Those researchers evolved into the research team of computational linguistics and the working group of language technology, both affiliated with the University of Tartu. 
Neist uurijatest kasvas välja Tartu Ülikooli arvutilingvistika uurimisrühm ja keeletehnoloogia töörühm.
His work at the Chair of the Estonian language extended to over forty years. 
Töö Tartu Ülikooli eesti keele kateedris kestis enam kui nelikümmend aastat.
Huno Rätsep has been Professor Emeritus since 1994. 
Alates 1994. aastast on Huno Rätsep emeriitprofessor.
Huno Rätsep was elected Member of the Estonian Academy of Sciences in 1981 in the Estonian language. 
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Huno Rätsep 1981. aastal eesti keele alal.
Huno Rätsep has published over 200 research works, among others two monographs and two textbooks on the historical morphology of Estonian. 
Huno Rätsep on avaldanud enam kui 200 teaduslikku tööd, sealhulgas kaks monograafiat ja kaks eesti keele ajaloolise morfoloogia alast õpikut.
He has additionally supervised a dozen theses as well as delivered lectures on the history and syntax of the Estonian language in Finnish and Swedish universities as well. 
Ta on juhendanud kümmekonda väitekirja ning pidanud loenguid eesti keele ajaloost ja süntaksist ka Soome ja Rootsi ülikoolides.
Lately his research has been focused on the history of the Estonian vocabulary. 
Viimastel aastatel on tema uurimuste keskmes olnud eesti keele sõnavara ajalugu.
He has also written mind-gripping popular articles to almost every issue of the magazine “Oma keel” (One’s own language). 
Põnevaid populaarseid artikleid on ta avaldanud pea igas ajakirja “Oma keel” numbris.
In 1982-1989 Huno Rätsep led the whole of the Estonian language related activities as Chairman of the Mother Tongue Society. 
Aastatel 1982–1989 juhtis Huno Rätsep kogu eesti keeleelu Emakeele Seltsi esimehena.
He belongs to the editorial board of the journal “Linguistica Uralica”, and is an Honorary Member of the Mother Tongue Society and the Finno-Ugric Society (Helsinki). 
Ta kuulub ajakirja “Linguistica Uralica” toimetuskolleegiumi ning on Emakeele Seltsi ja Soome-Ugri Seltsi (Helsingis) auliige.
In 1998, Huno Rätsep was awarded the F.J.Wiedemann Language Prize and in 2001 he was bestowed with the Order of White Star 4th Class. 
1998. aastal pälvis Huno Rätsep F. J. Wiedemanni keelauhinna ja 2001. aastal autasustati teda Valgetähe IV klassi teenetemärgiga.
Karl Siilivask was born on 20 January 1927 to a teachers’ family in Veriora parish, Võrumaa. 
Karl Siilivask on sündinud 20. jaanuaril 1927. aastal Võrumaal Veriora vallas õpetajate peres.
In 1940 he began his education at Võru Secondary School, where his studies were interrupted, due to military events and evacuation to the Soviet home front. 
1940. a asus ta õppima Võru Keskkooli, kus sõjasündmuste ning nõukogude tagalasse evakueerumise tõttu õpingud katkesid.
In the years 1974-1983 he was Director of the Institute of History of the Estonian Academy of Sciences, in 1984-1992 Head of Sector, in 1974-1992 concurrently part-time Professor at the University of Tartu. 
Aastatel 19741983 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi direktor, 19841992 sektorijuhataja, aastatel 19741992 ühtlasi kohakaaslasena Tartu Ülikooli professor.
Main directions of research by Professor Karl Siilivask have been the history of Estonia in the 19th and 20th centuries and the history of science. 
Akadeemik Karl Siilivase uurimistöö peasuundadeks on 19. ja 20. sajandi Eesti ajalugu ja teadusajalugu.
His highlight work with regard to the history of science is certainly the compilation and editing of the three-volume “The University of Tartu history 1632-1982”. 
Teadusajaloo valdkonnast on tähtsaimaks kolmeköitelise “Tartu Ülikooli ajalugu 16321982” koostamine ja vastutav toimetamine.
He is the initiator of the series “Issues on the history of the University”, of which over 30 volumes have been published. 
Ta on sarja “Ülikooli ajaloo küsimusi”, mida on ilmunud üle 30 köite, algataja.
His work is reflected in the serial compendia “The history of science and the present time” “Glimpses on the history of science in Estonia” and Baltic History of Science conference materials (since 1977 “Historiae Scientarum Baltica”). 
Tema töö kajastub seeria- kogumikes “Teaduslugu ja nüüdisaeg” “Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist” ning Balti teadusajaloo konverentside materjalides (a-st 1977 “Historiae Scientarum Baltica”).
Since 1995 Professor Siilivask has been the driving force and editor of the “Biographical Lexicon of Estonian Science”, of which by now the 1st and the 2nd volumes have appeared. 
Alates 1995. aastast on akadeemik Siilivase eestvedamisel koostamisel ja toimetamisel “Eesti teaduse biograafiline leksikon”, millest on tänaseks ilmunud 1. ja 2. köide.
In his student years K. Siilivask has been Chairman of the students’ scientific union and sports club. 
Ülikooliaastail oli akadeemik Siilivask Üliõpilaste Teadusliku Ühingu ja spordiklubi esimees.
In 1971-1985 he was Chairman of the working group on the history of the University of Tartu and during 1974-2004 Chairman of the Estonian Union of the History and Philosophy of Science, in 1991-1993 and in 1999-2001 President of the Baltic Association of the History and Philosophy of Science and in 1993-1999 its Vice-President. 
19711985 oli ta Tartu Ülikooli ajalookomisjoni esimees ning aastatel 19742004 Eesti Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Ühenduse esimees, 19911993 ja 19992001 Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Balti Assotsiatsiooni president ja 19931999 asepresident.
As to his hobbies, Karl Siilivask is known for his keenness on physical activities and sports. 
Kõrvalharrastustest on Karl Siilivask usinalt tegelenud spordiga.
His favourite branches have been athletics, tennis and skiing. 
Tema aladeks on olnud kergejõustik, tennis ning suusatamine.
Endel Tulving was born on 26 May 1927 in Petseri to a judge’s family. 
Endel Tulving on sündinud 26. mail 1927. aastal Petseris kohtuniku perekonnas.
His studies at Treffner Gymnasium in Tartu were interrupted due to war events. 
Tartus Treffneri Gümnaasiumis alanud õpingud katkesid sõjasündmuste tõttu.
His education continued as a refugee at Geislingen Estonian Gymnasium in Germany. 
Haridustee jätkus pagulasena Geislingeni Eesti Gümnaasiumis Saksamaal.
After emigration to Canada, he proceeded to study psychology at Toronto University, which he graduated from in 1954. 
Kanadasse emigreerumise järel asus ta õppima psühholoogiat Toronto Ülikoolis, mille lõpetas 1954.
Further studies took him to Harvard University, where in 1957 he obtained his PhD on experimental psychology. 
Edasised õpingud viisid teda Harvardi Ülikooli, kus ta 1957. aastal omandas doktorikraadi eksperimentaalpsühholoogia alal.
A year earlier, Endel Tulving had started his pedagogic career at Toronto University, where he ascended the academic career ladder from Lecturer to Professor (starting from 1965). 
Aasta varem oli Endel Tulving alustanud pedagoogitööd Toronto Ülikoolis, kus ta läbis akadeemilise karjääri astmed lektorist professorini (alates 1965. aastast).
In 1985 Endel Tulving was elected University Professor of Toronto University – an acknowledgement bestowed on a very limited number of individuals. 
1985. aastal valiti Endel Tulving Toronto Ülikooli ülikooliprofessoriks (university professor) – tunnustus, mille osaliseks saavad vaid väga vähesed.
After becoming Professor Emeritus in 1992 he committed himself to research at Rotman Research Institute at Baycrest Centre, as Head of the Cognitive Neuroscience Sector. 
Pärast emeriteerumist 1992. aastal pühendus ta uurimistööle Rotmani uurimisinstituudis (Rotman Research Institute at Baycrest Centre) kognitiivse neuroteaduse sektori juhatajana.
In 1960 Endel Tulving pioneered the research into processes, enabling to restore memories and extract information from memory. 
1960. aastatel hakkas Endel Tulving esimese teadlasena uurima protsesse, mis võimaldavad mälestusi taaselustada ning infot mälust kätte saada.
40 years back he published an article, whose message – there is no single memory – triggered revolution in the area of memory research. 
40 aastat tagasi avaldas ta artikli, mille sõnum – pole olemas ühte mälu – põhjustas revolutsiooni mälu-uuringute valdkonnas.
Discoveries made by him and concepts created by him revolutionised the understanding how human memory works. 
Tema poolt tehtud avastused ja loodud mõisted muutsid pöördeliselt arusaama inimmälu toimimise kohta.
The trajectory of the progress of researcher’s thinking is best characterised by the following key-words: episodic memory, specificity of coding, priming, HERA and chronesthesia. 
Uurijamõtte liikumise trajektoori tähistavad kõige ilmekamalt märksõnad: episoodiline mälu, kodeerimise spetsiifilisus, praiming, HERA ja kronesteesia.
Endel Tulving differentiates between at least two memory systems: episodic memory helps keep in mind personally experienced events, semantic (meaningful) memory, however, retains facts and knowledge of the world. 
Endel Tulving eristas vähemalt kahte mälusüsteemi: episoodiline mälu aitab meeles pidada isiklikult kogetud sündmusi, semantiline (tähenduslik) mälu aga fakte ja teadmisi maailma kohta.
He has also described one type of memory, presently known as priming, i.e. subliminal memory. 
Veel kirjeldas ta mäluliiki, mida nüüd tuntakse praimingu e teadvustamata mälu nime all.
Autobiographic memory – chronesthesia, presuming the capacity of percept-ion and cognisance of time is, upon his assertion, unique to the human culture. 
Autobiograafiline mälu – kronesteesia, mis eeldab võimet tajuda ja teadvustada aega, on tema oletuse kohaselt ainuomane inimkultuurile.
Endel Tulving has authored several books and over 200 scientific articles. 
Endel Tulvingu sulest on ilmunud mitu raamatut ja üle 200 teadusartikli.
He has been an editorial board member of several scholarly journals. 
Ta on olnud paljude teadusajakirjade toimetuskolleegiumide liige.
“Journal of Verbal Learning and Verbal Behavior” has become under his editorship one of the most influential titles worldwide in the area of psychology. 
Tema toimetamisel kujunes ajakiri “Journal of Verbal Learning and Verbal Behavior” maailma üheks mõjukamaks psühholoogia valdkonna ajakirjaks.
In 1997 Tallinn for once became the capital of world memory research, when a memory research conference initiated by him brought to Estonia a significant part of top scientists in that field. 
1997. aastal muutus Tallinn korraks maailma mälu-uurimise pealinnaks, kui tema eestvõttel toimunud mälupsühholoogia konverents tõi Eestisse koguka osa mälu uurimisega seotud tippteadlastest.
Endel Tulving is Honorary Doctor of the University of Tartu (1989) and founder of the University of Tartu Toronto Foundation. 
Endel Tulving on Tartu Ülikooli audoktor (1989) ja TÜ Toronto Fondi asutaja.
In 2002 he was elected Foreign Member of the Estonian Academy of Sciences. 
2002. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
The list of academic recognitions bestowed on Endel Tulving is awe-inspiring. 
Endel Tulvingu akadeemiliste tunnustuste nimekiri on aukartustäratavalt pikk.
He is Foreign Member of academies in the USA and Europe, fellow of the Royal Societies of Canada and London, Honorary Doctor of several universities. 
Ta on USA, Rootsi ja Euroopa akadeemiate välisliige, Kanada ja Londoni kuninglike seltside liige ning mitme ülikooli audoktor.
He has gained highest recognition quite recently, when in 2009 he was granted the Pasteur-Weizmann/Servier prize, which by the scientific community is regarded comparable to the Nobel Prize in terms of value. 
Suurima tunnustuse osaliseks sai Endel Tulving veel hiljuti, aastal 2009, kui talle anti Pasteur-Weizmanni/Servier’ auhind, mida teadusmaailmas võrreldakse Nobeli preemiaga.
The best known and most highly cited scientist of Estonian descent Endel Tulving is a witty and outspoken man, asserting that he has always considered standing up for the very elementary truths as the work of his life. 
Tuntuim ja tsiteerituim eesti soost teadlane Endel Tulving on vaimukas ja ehe inimene, kelle sõnutsi on tema elutöö alati olnud võidelda väga elementaarsete tõdede eest.
Hans Küüts was born on 20 December 1932 to a farmer’s family in Suure- metsa village, Mooste parish, Põlvamaa. 
Hans Küüts on sündinud 20. detsembril 1932. aastal Põlvamaal Mooste vallas Suuremetsa külas talupidaja peres.
Thereafter he worked until 1958 as agronomist on a collective farm at Erumäe in the vicinity of Elva. 
Seejärel töötas ta kuni 1958. aastani kolhoosiagronoomina Elva lähistel Erumäel.
In 1958 Hans Küüts was invited to work at Jõgeva Plant Breeding Station as Junior Researcher in barley breeding. 
1958. aastal kutsuti Hans Küüts Jõgeva Sordiaretusjaama nooremteaduriks odra aretuse alal.
In 1964 he became Head of the Breeding Department and in 1973 Director of the Plant Breeding Station (since 1992 Jõgeva Plant Breeding Institute), working in that position until 1998. 
1964 sai temast aretusosakonna juhataja ja 1973 Sordiaretusjaama direktor (alates 1992 Jõgeva Sordiaretuse Instituut), kellena töötas kuni 1998. aastani.
In 1968 Hans Küüts defended his PhD thesis “The best Estonian barley sorts and impact of nitrogen fertilisers on their yield and quality” in agriculture. 
1968. aastal kaitses Hans Küüts põllumajanduskandidaadi väitekirja teemal “Parimatest Eesti odrasortidest ja lämmastikväetiste mõjust nende saagikusele ning kvaliteedile”.
The main scientific interests of Hans Küüts included breeding of new barley sorts, growing the seed, and development of agrotechnics. 
Hans Küütsi tööks on olnud uute odrasortide aretamine ja algseemne kasvatamine ning sordiagrotehnika arendamine.
He is the main author of seven barley sorts and co-author of two barley, six oat and two wheat sorts. 
Ta on seitsme odrasordi peamine autor ja kahe odra-, kuue kaera- ning kahe nisu- sordi kaasautor.
Hans Küüts was granted the National Prize for plant breeding in 1987, the National Science Prize in bio- and environmental sciences in 1999 and the Lifetime Achievement Award by the Academic Agricultural Society in 2002. 
1987. aastal omistati Hans Küütsile riiklik preemia sordiaretuse alal, 1999 riigi teaduspreemia bio- ja keskkonnateaduste alal ja 2002 Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi elutöö preemia.
During 1992-1995 Hans Küüts was Head of the Chair of Plant Breeding at the Estonian Agricultural Academy and Professor Emeritus afterwards. 
Aastatel 1992–1995 oli Hans Küüts Eesti Põllumajandusülikoolis sordiaretuse õppetooli juhataja, seejärel emeriitprofessor.
Hans Küüts reckons himself a farmer to the core and feels proud of it. 
Akadeemik Hans Küüts on läbinisti põllumees ja tunneb selle üle uhkust.
Presently, too he continues to work as Senior Researcher at the Department of Cereals of Jõgeva Plant Breeding Institute. 
Ka praegu töötab akadeemik Jõgeva Sordiaretuse Instituudi teraviljade osakonna vanemteadurina.
Fishing has always been his greatest life passion to indulge in at leisure moments. 
Tema ki- reks puhkehetkedel on läbi elu olnud kalapüük.
Member of Academy Olav Aarna 
Akadeemik Olav Aarna
In 1960 he graduated from Nõmme Gymnasium and in 1965 from Tallinn University of Technology majoring in automatics and telemechanics. 
1960. aastal lõpetas ta Nõmme Gümnaasiumi ja 1965. aastal Tallinna Tehnikaülikooli automaatika ja telemehaanika erialal.
In parallel with his studies, Olav Aarna worked as an assembling and regulating operator in the radio manufacturing plant “Punane RET”. 
Paralleelselt õpingutega töötas Olav Aarna raadiotehases “Punane RET” monteerija ja reguleerijana.
While working at the Chair of Automatics, he passed through all the stages of a faculty member’s career path from assistant to Head of the Chair (1983-1991). 
Ta on aastate jooksul läbinud kõik õppejõu ametiredeli astmed automaatika kateedri assistendist kateedri juhatajani (19831991).
He was Rector of Tallinn University of Technology for the period 1991-2000 and Rector of the Estonian Business School (EBS) for 2000-2003. 
Aastail 19912000 oli Tallinna Tehnikaülikooli ning 20002003 Estonian Business School’i (EBS) rektor.
Olav Aarna was elected Member of the Estonian Academy of Sciences in 1990. 
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Olav Aarna 1990. aastal.
The most outstanding research results of Olav Aarna belong to the research series carried out during the period 1975-1985 on models and methods of estimation of the state of continuous technological processes. 
Olav Aarna olulisemad teadustulemused kuuluvad aastatel 19751985 tehtud uurimuste tsüklisse pidevate tehnoloogiliste protsesside oleku hindamise mudelite ja meetodite vallas.
Since 1990 he has been closely involved in reforming the Estonian education and research system, whereby he has proven himself has as one of the most influential proponents of education and innovation policy at the beginning of the 21st century. 
Alates 1990. aastast on Olav Aarna tihedalt seotud Eesti haridus- ja teadusreformidega ning olnud üks mõjukamaid haridus- ja innovatsioonipoliitika eestkõnelejaid 21. sajandi alguses.
Olav Aarna is a member of numerous scientific organisations in Estonia and abroad. 
Olav Aarna on paljude teadusorganisatsioonide liige nii Eestis kui välismaal.
In 1991 he was elected Foreign Member of the Swedish Academy of Engineering Sciences in Finland, in 1996 Honorary Doctor of Tampere University of Technology and in 2003 Foreign Member of the Royal Swedish Academy of Engineering Sciences. 
1991. aastal valiti ta Soome Rootsi Inseneriteaduste Akadeemia välisliikmeks, 1996 Tampere Tehnikaülikooli audoktoriks ja 2003 Rootsi Inseneriteaduste Akadeemia välisliikmeks.
He has been granted the Memorial Medal of the Estonian Academy of Sciences, the Medal of Helsinki University of Technology and the Order of the National Coat of Arms, 4th Class. 
Teda on autasustatud Eesti Teaduste Akadeemia medali, Helsingi Tehnikaülikooli medali ja Eesti Vabariigi Riigivapi IV klassi teenetemärgiga.
Coming from a music-loving home, Olav Aarna has cherished lifelong interest and admiration for music. 
Olles pärit muusikalembesest kodust, on tal jätkunud huvi ja armastust muusika vastu kogu eluks.
Member of Academy Haldur Õim 
Akadeemik Haldur Õim
Haldur Õim was born on 22 January 1942 to a farmer’s family in Helme parish, Valgamaa. 
Haldur Õim on sündinud 22. jaanuaril 1942. aastal Valgamaal Helme vallas talupidajate peres.
In 1960 he graduated from Tõrva Gymnasium, where his interests verged towards the humanities. 
Ta lõpetas 1960. a Tõrva Gümnaasiumi, kus huvid kaldusid humanitaarainete poole.
He enrolled in the University of Tartu, firmly convinced of taking up literature studies, however, in 1965 he got a diploma in mathematical and structural linguistics. 
Tartu Ülikooli läks ta kindla kavatsusega õppida kirjandust, kuid 1965. a sai diplomi hoopis matemaatilise ja strukturaalse lingvistika alal.
In 1970 Haldur Õim defended his PhD thesis “Semantic structure of word groups related to person in Estonian” and in 1983 his DSc thesis “Theory of semantics and understanding language”. 
1970. a kaitses Haldur Õim kandidaaditöö “Isiku mõistega seotud sõnarühmade semantiline struktuur eesti keeles” ja 1983. a doktoritöö “Semantika ja keele mõistmise teooria”.
The life and work of Haldur Õim from then on have been bound up with the University of Tartu. 
Haldur Õimu edasine elu- ja töökäik on pea täielikult seotud Tartu Ülikooliga.
In 1992- 2004 Haldur Õim was Head of the Department of the Estonian and Finno- Ugric Languages and Professor at the University of Tartu, in 2004-2007 Professor of General Linguistics, since 2007 Professor Emeritus. 
19922004 oli Haldur Õim eesti ja soome-ugri keelte osakonna juhataja ja korraline professor Tartu Ülikoolis, 20042007 üldkeeleteaduse professor, alates 2007 emeriitprofessor.
In 1994 Haldur Õim was elected Member of the Estonian Academy of Sciences in the humanities and social sciences. 
1994. a valiti Haldur Õim Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks humanitaar- ja sotsiaalteaduste alal.
Major areas of research studied by Professor Õim include: methodology of linguistics, language theory, semantics, semantic fields in the Estonian language, computer models of natural language, computer processing of texts and links of linguistics with other sciences. 
Akadeemik Õimu uurimistöö peasuundadeks on keeleteaduse metodoloogia, keeleteooria, semantika, semantilised väljad eesti keeles, loomuliku keele arvutimudelid, tekstide arvutitöötlus ja keeleteaduse seosed teiste teadustega.
He has been a spokesman of Estonian computational linguistics as well as a conspicuous and prolific writer of reviews and popular texts. 
Ta on olnud üks eesti arvutilingvistika eestkõneleja ning muljetavaldav ülevaadete ja populaartekstide kirjutaja.
Nine MA and eight PhD dissertations have been defended under his supervision. 
Tema juhendamisel on kaitstud üheksa magistri- ja kaheksa doktoritööd.
He is a member of the Mother Tongue Society, Association of Computational Linguistics, International Association of Cognitive Linguistics and an editorial board member of the journal “Keel and Kirjandus” (Language and literature). 
Ta on Emakeele Seltsi, Association of Computational Linguistics’i, International Association of Cognitive Linguistics’i ning ajakirja “Keel ja Kirjandus” toimetuskolleegiumi liige.
Foreign Member of Academy Jaan Laane 
Akadeemia välisliige Jaan Laane
Jaan Laane was born on 20 June 1942 in Paide. 
Jaan Laane on sündinud 20. juunil 1942. aastal Paides.
At the age of two he fled together with his parents from his homeland to Germany. 
Kaheaastaselt tegi ta koos vanematega läbi põgenemisteekonna Saksamaale.
In 1949 the family emigrated to the United States of America, where Jaan Laane graduated from the University of Illinois in 1964 with a BSc degree in chemistry and Kendall Award as Outstanding Senior in Chemistry and Highest University Honors (Bronze Tablet). 
1949. aastal emigreerus perekond Ameerika Ühendriikidesse, kus Jaan Laane lõpetas 1964. aastal Illinoisi Ülikooli keemiku diplomi ja Kendalli auhinnaga kui oma lennu edukaim.