natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Arved Ervin Sapar was born on 7 February, 1933 in the parish of Rakvere, the village of Paatna. 
Arved-Ervin Sapar on sündinud 7. veebruaril 1933. aastal Rakvere vallas Paatna külas.
In 1965 he defended at the same university his Candidate of Science dissertation in Physics and Mathematics, which offered model solutions for describing changes in the Universe filled with matter and radiation. 
1965. aastal kaitses juubilar Tartu Ülikoolis füüsikamatemaatikakandidaadi väitekirja, leides mudellahendid, mis kirjeldavad muutusi ainet ja kiirgust sisaldavas Universumis.
In 1989 he was awarded the Doctor of Science degree in Physics and Mathematics at Leningrad State University based on his studies aimed at generalisation of kinetics equations and research the extra- atmospheric spectra of hot stars. 
1989. aastal omistati talle Leningradi Riikliku Ülikooli juures füüsikamatemaatikadoktori kraad tulemuste eest kineetikavõrrandite üldistamisel ja kuumade tähtede atmosfääriväliste spektrite uurimisel.
Arved Sapar was awarded Professorship in 1990 and in the same year he was elected a Member of the Estonian Academy of Sciences. 
Professorikutse sai Arved Sapar 1990. aastal ning samal aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks.
In 1968 he continued as Senior Researcher and in 1986 as Head of Laboratory of Theoretical Astrophysics. 
1968. aastal jätkas ta vanemteadurina ja 1986 teoreetilise astrofüüsika labori juhatajana.
In 1991-1993 he was Chief Researcher and in 1993- 2003 Head of Department of Astrophysics at the same Institute (since 1995 the Tartu Observatory). 
Aastatel 19911993 oli ta samas (alates 1995 Tartu Observatoorium) peateadur ning 19932003 astrofüüsika osakonna juhataja.
Since 2003 Arved Sapar has been working as Senior Researcher. 
Alates 2003. aastast töötab Arved Sapar vanemteadurina.
Interest in cosmology and research of extra-atmospheric star spectra, structure of star atmospheres and processes therein served as an incentive for Arved Sapar to join the US Goddard Centre of Cosmic Flights in 1978, where he observed, with the help of satellite International Ultraviolet Explorer the extra- atmospheric ultraviolet spectra of stars. 
Huvi kosmoloogia vastu ning atmosfääriväliste tähespektrite ja täheatmosfääride ehituse ning neis toimuvate protsesside uurimine viis Arved Sapari 1978. aastal Goddardi Kosmoseuuringute Keskusesse, kus vaatles IUE abil tähtede atmosfääri- väliseid ultraviolettspektreid.
In 1981 he was a visiting research fellow at Heidelberg University, delivering lectures on star plasma kinetics. 
1981 oli ta külalisteadlaseks Heidelbergi Ülikoolis, kus pidas loenguid täheplasma kineetikast.
A favourite direction of his research has been the use of equations underlying astrophysics and their generalisation. 
Tema teadustegevuse üheks meelissuunaks on olnud astrofüüsika aluseks olevate võrrandite kasutamine ja üldistamine.
Presently, too Arved Sapar is engaged in model calculations of structure of star atmospheres and star spectra and in research of physical processes evidenced in star atmospheres. 
Ka käesoleval ajal jätkab Arved Sapar täheatmosfääride ehituse ja tähespektrite mudelarvutusi ning täheatmosfäärides toimuvate füüsikaliste protsesside uurimist.
In 1976-1991 Arved Sapar was Head of the Task Force “Physics of Star Atmospheres” of the USSR, in 1976-1944 he was a member of the organising committee of the Commission of International Astronomical Union and in 1989-1993 Co-Chairman of the Astronomical Union of the USSR, and Bureau and Board Member of the Eurasian Astronomical Union evolved on its basis. 
Aastatel 19761991 juhtis Arved Sapar Nõukogude Liidu täheatmosfääride füüsika töörühma, 19761944 oli Rahvusvahelise Astronoomia Liidu komisjoni korralduskomitee liige ja 19891993 NSV Liidu Astronoomiaühingu kaasesimees ning selle baasil kujunenud Euraasia Astronoomiaühingu büroo ja juhatuse liige.
He is a founding member of International Astronomical Union (IAU) and European Astronomical Union. 
Ta on Rahvusvahelise Astronoomia Liidu (IAU) liige ja Euroopa Astronoomia Ühingu asutajaliige.
For a quarter of the century Arved Sapar was editor and editor-in-chief of publications of Tartu Astrophysics Observatory. 
Veerand sajandit oli Arved Sapar Tartu Astrofüüsika Observatooriumi publikatsioonide toimetaja ja peatoimetaja.
He has written about 200 scientific articles, he is author or co-author of five monographs and he has been supervisor of nine Doctoral and two Master theses. 
Tema sulest on ilmunud ligi 200 teadusartiklit, ta on viie monograafia autor või kaasautor ning olnud üheksa doktori- ja kahe magistritöö juhendajaks.
In 1986, Arved Sapar was awarded the Medal of the Academy and in 2006 the 4th class Order of the White Star. 
1986. aastal autasustati Arved Saparit Eesti Teaduste Akadeemia medali ja 2006. aastal Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärgiga.
He graduated from the Latvian University in 1956, defended his Candidate of Science degree at Moscow University in 1960 and Doctor’s degree in chemistry at the Latvian Academy of Sciences in 1968. 
Ta lõpetas 1956. aastal Läti Ülikooli keemiateaduskonna, kaitses 1960 Moskva Ülikoolis keemiakandidaadi kraadi ning 1968 Läti Teaduste Akadeemias keemiadoktori kraadi.
His main area of interest in chemistry is molecular electrical chemistry of organic compounds. 
Keemiateaduse alal on tema peamine uuringuvaldkond orgaaniliste ühendite molekulaarne elektrokeemia.
At the Latvian Institute of Organic Synthesis he has been primarily involved with development of polarographic techniques of analysis for identifying organic compounds. 
Orgaanilise Sünteesi Instituudis on tema põhiline teadusteema olnud orgaaniliste ainete määramisel rakendatavate pola- rograafilise analüüsi tehnikate väljatöötamine.
He has likewise made a notable contribution to creating of new original medicines (Furagin, Solafur, Methin- dione, etc.). 
Ta on andnud ka tugeva panuse uute originaalravimite (Furagin, Solafur, Methindione jne) loomisesse.
He has examined the history of the Baltic States, focusing on the history of Riga, the formation of scientific relations and establishment of research centres in the three Baltic republics, etc. 
Ta on süvitsi uurinud veel Baltimaade ja eraldi Riia linna ajalugu, teadussidemete kujunemist ja teaduskeskuste loomist kolmes Balti vabariigis, läti diasporaa moodustumist välismaal jpm.
His publications comprise 7 monographs and over 300 scientific articles on electrical chemistry, and 20 monographs and over 250 scientific articles on history of science. 
Tema sulest on ilmunud 7 monograafiat ja üle 300 teadusartikli elektrokeemia alal ning 20 monograafiat ja üle 250 teadusartikli teadusloo alal.
He has successively been Vice-President (1992-1998), President (1998- 2004) and Chair of the Senate (since 2004) of the Academy. 
Ta on olnud akadeemia asepresident (1992– 1998), president (1998–2004) ja senati esimees (alates 2004).
On proposal of the Estonian Academy of Sciences, the President of the Republic of Estonia honoured him with the Order of the Cross of Terra Mariana, 3rd Class in 2004. 
Eesti Teaduste Akadeemia ettepanekul autasustas Vabariigi President teda 2004. aastal Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgiga.
Vladimir Hizhnyakov 
Akadeemik Vladimir Hižnjakov
Vladimir Hizhnyakov was born on May 25, 1938 in Russia, in the Rostov Region to a family of intellectuals descending from the native Don and Kuban Cossacks. 
Vladimir Hižnjakov on sündinud 25. mail 1938. aastal Venemaal Rostovi oblastis põlistest Doni ja Kubani kasakatest põlvnevas haritlaste perekonnas.
After the Second World War his family moved to Estonia. 
Pärast II maailmasõja lõppu asus perekond elama Eestisse.
V.Hizhnyakov proceeded to study at the University of Tartu, in the Faculty of Mathematics and Natural Sciences and graduated cum laude it in 1960, majoring in theoretical physics. 
Ta asus õppima Tartu Ülikooli matemaatika- loodusteaduskonda ja lõpetas 1960. a cum laude teoreetilise füüsika erialal.
His Doctoral thesis on the theory of resonance secondary radiation was defended at the same university in 1972. 
1972. aastal kaitses ta samas doktoriväitekirja resonantse sekundaarkiirguse teemal.
Vladimir Hizhnyakov was elected Member of the Estonian Academy of Sciences in 1977. 
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Vladimir Hižnjakov 1977. aastal.
In 1963 Vladimir Hizhnyakov proceeded to work at the Institute of Physics and Astronomy of the Estonian Academy of Sciences (present-day Institute of Physics), where he has worked ever since holding the positions of Junior Researcher, Senior Researcher, Chief Researcher and Head of Laboratory. 
1963. aastal asus Vladimir Hižnjakov tööle Eesti TA Füüsika ja Astronoomia Instituudis (nüüd Füüsika Instituudis) ning on seal nooremteaduri, vanemteaduri, peateaduri ja laboratooriumi juhataja ametikohtadel töötanud tänaseni.
In 1973 he went for a longer period on a scientific mission to the University of California, in 1977 to the Institute of Physics of Solids in Tokyo, and in 1983 to the University of Arizona. 
1973. aastal viibis ta pikemal väliskomandeeringul California Ülikoolis, 1977 Tokyo Tahkisefüüsika Instituudis ning 1983 Arizona Ülikoolis.
In 1987 Vladimir Hizhnyakov became Chief Researcher at the Institute of Physics and established collaborative relationships with researchers of universities in Stuttgart, Bonn, Ulm and Zürich, taking high temperature superconductivity as their main topic. 
1987. aastal sai Vladimir Hižnjakovist Füüsika Instituudi peateadur ning algas koostöö Stuttgarti, Bonni, Ulmi ja Zürichi Ülikoolide teadlastega, kus põhiteemaks kõrgtemperatuurne ülijuhtivus.
As a result of cooperation, scores of publications were released, incl. also jointly with a Nobel Prize Laureate K.A.Müller, who discovered high temperature superconductivity. 
Selle koostöö tulemusena avaldati mitukümmend publikatsiooni, sh ka koos kõrgtemperatuurse ülijuhtivuse avastaja, Nobeli preemia laureaadi K. A. Mülleriga.
In 1976 Vladimir bicycling started his lecturer career at the University of Tartu, where he has delivered main courses like electrodynamics and quantum mechanics and special courses on radiation quantum theory, non-linear optics and Green functions. 
1976. aastal algas Vladimir Hižnjakovi õppejõutöö Tartu Ülikoolis, kus ta on lugenud nii põhikursusi, nagu elektrodünaamika ja kvantmehhaanika kui ka erikursusi kiirguse kvantteooriast, mittelineaarsest optikast ja Greeni funktsioonidest.
In 1982 he was awarded Professorship and worked in 1993-2003 as Professor of Theoretical Physics at the University of Tartu. 
1982 sai ta professori kutse ning töötas aastatel 19932003 TÜ teoreetilise füüsika professorina.
He is the author of over 300 research publications; 11 Doctoral theses and 3 Master’s theses have been defended under his supervision. 
Ta on avaldanud üle 300 teaduspublikatsiooni ning tema juhendamisel on kaitstud 11 doktori- ja 3 magistriväitekirja.
Professor Hizhnyakov has worked for five decades in the field of theoretical physics. 
Vladimir Hižnjakov on viis aastakümmet töötanud teoreetilise füüsika alal.
Besides making an outstanding contribution to high temperature superconductivity he has studied optical properties of solids and spectrography, theory of impurity centres of crystal, hot luminescence, non-linear optics, and quantum optics. 
Peale esiletõstmist vääriva panuse kõrgtemperatuurilise ülijuhtivuse vallas, on ta uurinud tahkiste optilisi omadusi ja spektrograafiat, kristalli lisanditsentrite teooriat, kuuma luminestsentsi, mittelineaarset optikat ja kvantoptikat.
Agu Laisk 
Akadeemik Agu Laisk
Agu Laisk was born on May 3, 1938 at Tartu. 
Agu Laisk on sündinud 3. mail 1938. aastal Tartus.
His early interest in exact sciences and modern subjects deepened, when he studied at Hugo Treffner Gymnasium, which he graduated from in 1956. 
Varajane huvi täppis- ja reaalteaduste vastu süvenes õppides Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille ta lõpetas 1956. aastal.
He enrolled at the University of Tartu, Department of Physics and graduated in 1961, holding a diploma of physicist/teacher of physics. 
Seejärel astus ta Tartu Ülikooli füüsikaosakonda ja lõpetas selle 1961. aastal füüsik/füüsika õpetaja diplomiga.
The Candidate of Science degree in Physics and Mathematics was awarded to Agu Laisk in 1965 for his dissertation “Propagation of Solar Radiation in Plant Canopy in Relation to Photosynthetic Production”. 
Füüsika- matemaatikateaduste kandidaadi kraad omistati Agu Laisale 1965. aastal töö eest “Päikesekiirguse levi taimkattes seoses fotosünteetilise produktsiooniga”.
His Doctoral thesis was defended on the topic “Kinetics of Leaf Photosynthesis and Photo-breathing” in 1975 at the Timiryazev Institute of Plant Physiology of the USSR Academy of Sciences. 
Selle töö käigus sai senisest füüsikust bioloog ja doktoriväitekirja teemal “Lehe fotosünteesi ja fotohingamise kineetika” kaitses Agu Laisk 1975. aastal Timirjazevi nimelise NSVL TA Taimefüsioloogia Instituudi juures.
Since 1992 he has been employed with the Institute of Molecular and Cell Biology at the University of Tartu, where he became Professor and Head of the Department of Plant Physiology. 
Aastast 1992 töötab ta Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis, kus temast sai korraline professor ja taimefüsioloogia õppetooli juhataja.
From 2002 to 2005 he was working at the University of Tartu as a Research Professor of the Estonian Academy of Sciences. 
Ajavahemikul 20022005 oli ta Eesti TA uurija-professor Tartu Ülikooli juures.
Presently, he is Senior Researcher of Plant Physiology and Professor Emeritus of the University of Tartu. 
Käesoleval ajal on ta taimefüsioloogia vanemteadur ja Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
In 1994, Agu Laisk was elected a Member of the Estonian Academy of Sciences. 
Eesti Teaduste Akadeemia akadeemikuks valiti Agu Laisk 1994. aastal.
For nearly half a century, Agu Laisk has studied radiation conditions of the plant canopy, photosynthesis and breathing of plants and has worked in the domain of mathematical modelling of photosynthesis. 
Ligi viis aastakümmet on Agu Laisk uurinud taimkatte kiirgusrežiimi, taimede fotosünteesi ja hingamist ning töötanud fotosünteesi matemaatilise modelleerimise valdkonnas.
Underlying his success has been, upon opinion of the Member of Academy, the well-oiled work of his team and the unique apparatus building basis, which has been elaborated at his laboratory. 
Oma edu aluseks peab akadeemik ise ladusalt töötavat meeskonda ning unikaalset aparaadiehituslikku baasi, mis tema laboratooriumis on välja töötatud.
It enables quickly change the conditions on plant leaf and at the same time measure the optic and gas exchange indicators characteristic for photosynthesis. 
See võimaldab kiiresti muuta tingimusi taime- lehel ning samal ajal mõõta fotosünteesi iseloomustavaid optilisi ja gaasivahetuse näitajaid.
Twice the work of Agu Laisk has been awarded the National Science Prize (1985 and 1999). 
Kahel korral on Agu Laisa tööd tunnustatud riikliku teaduspreemiaga (1985 ja 1999).
In the days at the University at Tartu, Member of Academy Laisk had two equally favourite hobbies – volleyball and saxophone. 
Ülikoolipäevil Tartus oli akadeemik Laisal kaks võrdset meelishobi – võrkpall ja saksofon.
The first of them has faded into the past however the jazz music and saxophone have stayed. 
Esimene neist on jäänud minevikku, kuid džässmuusika ja sakso- fon on jäänud tänaseni.
His high level performance in composition of the Senior Big Band is enjoyable. 
Tema kõrgetasemelist esinemist võib nautida Senior Big Bandi koosseisus.
He also likes relaxing by reading detective stories, finding them somewhat similar with research work. 
Samuti armastab ta lõõgastuda kriminaalromaane lugedes, leides neis sarnasust teadustööga.
Hando Runnel 
Akadeemik Hando Runnel
Hando Runnel was born on November 24, 1938 in Järva County, Võhmuta parish, Liutsalu village to a family descending from Võrumaa. 
Hando Runnel on sündinud 24. novembril 1938. aastal Järvamaal Võhmuta vallas Liutsalu külas Võrumaalt pärit vanemate peres.
In 1957-1962 he studied agronomy at the Estonian Agricultural University. 
Keskkoolis ja Paide Keskkoolis ning aastatel 19571962 õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias agronoomiat.
The lyrics and poems written by Hando Runnel in the 1950ies appeared in print for the first time in 1963 in the magazine Looming. 
Hando Runneli 1950ndatel aastatel kirjutatud luuletused ilmusid esmakordselt trükituna 1963. aastal ajakirjas Looming.
In 1966- 1971 he worked in the editorial board of the literary magazine Looming and after that he has been a freelance writer in Tartu. 
Aastatel 19661971 töötas ta ajakirja Looming toimetuses ja on seejärel olnud vabakutseline kirjanik Tartus.
Hando Runnel was a member of the Estonian Congress and Constitutional Assembly. 
Hando Runnel oli Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige.
In 1992 he established the Ilmamaa Publishers, is currently Chairman of the Supervisory Board and Editor-in-Chief of the series “Eesti mõttelugu” (History of Thought in Estonia). 
Aastal 1992 asutas ta kirjastuse Ilmamaa ning on selle nõukogu esimees ja sarja “Eesti mõttelugu” peatoimetaja.
In 1992-1993 he was the first Professor of Free Arts at the University of Tartu. 
19921993 oli ta esimene Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Divorced, daughter and son. 
Abielus, poeg.
Cohabitant, three sons and daughter. 
Abielus, poeg ja kolm tütart.
Widower, two sons and daughter. 
Lesk, poeg ja tütar.
Married, two sons. 
Abielus, kolm poega.
HOME ADDRESS Palu tee 
KODUNE AADRESS Kuu
Married, three children. 
Abielus, poeg ja tütar.
Married, daughter and son. 
Abielus, kolm tütart.
Married, son and two daughters. 
Abielus, kaks poega ja kaks tütart.
Widower, son. 
Abielus, kaks poega.
Married, three sons. 
Vabaabielus, poeg ja tütar.
Tallinn University of Technology 1951. 
Lõpetanud Tartu Ülikooli 1951.
Married, son and three daughters. 
Vabaabielus, poeg ja kolm tütart.
Married, four daughters. 
Abielus, poeg ja kaks tütart.
Married, three sons. 
Lesk, kaks poega ja tütar.
Married, son and daughter. 
Abielus, poeg ja kaks tütart.
Married, two sons and daughter. 
Abielus, kolm tütart.
Married, two sons. 
Abielus, kaks tütart.
Married, son. 
Abielus, poeg
Appendix 1‌ 
Lisa 1
ACADEMY IN BRIEF 
AKADEEMIST
How have 75 years passed in the Estonian Academy of Sciences? 
Kuidas on möödunud 75 aastat Eesti Teaduste Akadeemias?
On 28 January 1938 the State Protector Konstantin Päts signed a laconic decision, saying “Due to urgent national necessity I shall enforce and proclaim as a decree the Estonian Academy of Sciences Act.” 
Riigihoidja Konstantin Päts allkirjastas 28. jaanuaril 1938.a napisõnalise otsuse: “Edasilükkamatu riikliku vajaduse tõttu panen maksma ja kuulutan dekreedina välja Eesti Teaduste Akadeemia seaduse”.
It is worthwhile to have a look at the Act itself, contemplating as the task of the Academy promotion of general science and in particular the science concerning Estonia, basing in the first place on issues arising of the needs of actual life. 
Tasub vaadata ka seadust ennast, kus nähakse Akadeemia ülesandena üldise ja eriti Eestit käsitleva teaduse edendamist, lähtudes eeskätt tegeliku elu vajadustest välja kasvanud küsimustest.
Further it is said in the Act: the Academy shall fulfil its tasks directly or through its membership, sections and scientific societies and institutes attached to the Academy. 
Ja edasi on öeldud ‒ oma ülesandeid täidab Akadeemia otseselt või oma liikmeskonna, sektsioonide ja Akadeemia juures olevate teaduslike ühingute ja asutuste kaudu.
The first 12 members were nominated by the State Protector on 13 April 1938, Karl Schlossmann was nominated President of the Academy, the first Assembly of the Academy was held on April 20 of that year, and 22 October witnessed the ceremonial opening of the Academy. 
Esimesed 12 liiget nimetas Riigihoidja 13. aprillil 1938. a ning nimetas Karl Schlossmanni Akadeemia presidendiks, esimene Akadeemia täiskogu toimus sama aasta 20. aprillil ja 22. oktoobril toimus Akadeemia pidulik avamine.
Besides other activities, in 1939 the Academy had time to elect another member, namely Teodor Lippmaa and to adopt a decision to establish the Estonian Institute for Research of Dialects. 
Akadeemia jõudis 1939. a teiste tegemiste kõrval valida järgmise liikme, kelleks sai Teodor Lippmaa ja vastu võtta otsuse asutada Eesti Murdeuurimise Instituut.
Deplorably the President of the Republic had to suspend the work of the Academy as from 20 July 1940, under coercion of the Soviet Union. 
Kahjuks pidi Vabariigi President N.Liidu survel 20. juulist 1940. a Akadeemia töö katkestama.
After the 2nd World War the authorities adopted a decision (28 June, 1945) to restore the Estonian Academy of Sciences, forming it in the ESSR style. 
Pärast II Maailmasõda võtsid võimud vastu otsuse (28. juuni, 1945. a) taastada Eesti Teaduste Akadeemia, kujundades selle ENSV stiilis.
Since 1989 the Academy has again born the original name ‒ the Estonian Academy of Sciences. 
Alates 1989. a kannab Akadeemia jälle algset nime ‒ Eesti Teaduste Akadeemia.
This was the course of events in Estonia. 
Niipalju siis asjade algusest Eestis.
Over the times their functions have changed, however the advisory capacity of Academies has always been in the forefront. 
Aegade jooksul on funktsioonid muutunud, kuid alati on esiplaanil olnud akadeemiate nõuandev roll.
Academies may have research institutes (contrary to the wide-spread opinion, several West-European Academies have also such structure), as a rule they have many commissions for solving concrete problems, and their participation in formation of science policy is significant. 
Akadeemiatel võivad olla uurimisinstituudid (erinevalt üldlevinud arvamusest on taolise struktuuriga ka mitmed Lääne-Euroopa akadeemiad), neil on reeglina palju komisjone konkreetsete probleemide lahendamiseks ja nende osalus teaduspoliitika kujundamisel on oluline.
In greater detail see J.Engelbrecht, Academies in time and space, Akadeemia, 2008,10, 2116-2130. 
Pikemalt sellest vt J. Engelbrecht, Akadeemiad ajas ja ruumis, Akadeemia, 2008,10, 2116-2130.
During the past 75 years a lot of water has flown to the sea, although for a long time the water flow was stemmed by dams, called iron curtain. 
Möödunud 75 aasta jooksul on palju vett merre voolanud, kuigi hulk aega oli vee voolu takistatud tammidega, mida raudseks eesriideks kutsuti.
Lennart Meri queried rhetorically in his address by the 60th anniversary of the Academy, what the efficiency of science was. 
Lennart Meri küsis oma tervituses Akadeemia 60. aastapäevaks, mis on teaduse efektiivsus.
As it is, its efficiency amounts to novel results and impact on society, however appraisal is far from being easy and forecasting is difficult. 
Eks ole selleks ju uued tulemused ja mõju ühiskonnale, kuid hindamine pole sugugi lihtne ja ennustamine raske.
Sometimes you will need perspicacity like Michael Faraday had, announcing that the phenomenon of concerted effect of electricity and magnetism could be taxed sometimes in the future. 
Teinekord on vaja läbinägelik- kust nagu Michael Faradayl, kes teatas, et nähtust elektri ja magnetism koostoimest saab kunagi maksustada.
The Members of the first composition of the Academy too used their best endeavours to advance on the path of knowledge. 
Juba Akadeemia esimese koosseisu akadeemikud tegid oma parima, et teadmiste teel edasi minna.
Regardless of the ideological duress in the second half of the past century, science made headway. 
Hoolimata ideoloogilisest survest möödunud sajandi teisel poolel arenes teadus ikka edasi.
A major part of steps in research of that time were made in Institutes of the Academy. 
Suur osa tolle aja teadussammudest astuti Akadeemia instituutides.
Today some of them are independent like the Tartu Observatory, the Institute of the Estonia Language, the Estonian Literary Museum and the Estonian Biocentre, others being integrated with the Universities. 
Tänasel päeval on mõned neist iseseisvad nagu Tartu Observatoorium, Eesti Keele Instituut, Eesti Kirjandusmuuseum ja Eesti Biokeskus, teised aga integreeritud ülikoolidega.