natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dose adjustments in adult patients could be based on glomerular filtration rate estimated (eGFR) by the following formula: 
Täiskasvanud patsientide annuse kohandamine võib põhineda glomerulaarfiltratsiooni kiirusel (eGFR), mis on hinnatud järgneva valemi abil:
In case of severe persistent diarrhoea the possibility of pseudomembranous enterocolitis that might be life-threatening has to be taken into account (see section 4.8). 
Raske püsiva kõhulahtisuse korral tuleb arvestada pseudomembranoosse enterokoliidi võimalusega, mis võib osutuda eluohtlikuks (vt lõik 4.8).
Children Vancomycin will be used with particular care in premature infants and young infants, because their kidneys are not fully developed and they may accumulare vancomycin in the blood. 
Vankomütsiini kasutatakse erilise ettevaatusega enneaegsetel ja noortel imikutel, sest nende neerud ei ole täielikult välja arenenud ja neil võib vankomütsiin veres kuhjuda.
The maximum daily dose should not exceed 2 g. If you suffered other episodes (infection of the mucosa) before you may need different dose and different duration of the therapy. 
Maksimaalne ööpäevane annus ei tohi ületada 2 g. Kui teil on olnud episoode (limaskestapõletiku) ennegi, võite vajada teistsugust annust ja ravi kestust.
In patients receiving vancomycin over a longer-term period or concurrently with other medications which may cause neutropenia or agranulocytosis, the leukocyte count should be monitored at regular intervals. 
Patsientidel, kes saavad vankomütsiini pikema perioodi jooksul või samaaegselt koos teiste ravimitega, mis võivad põhjustada neutropeeniat või agranulotsütoosi, tuleb regulaarsete intervallide järel jälgida leukotsüütide arvu.
The dose given to you will depend on: - your age, - your weight, - the infection you have, - how well your kidneys are working, 
Teie annus sõltub: - teie vanusest, - teie kehakaalust, -teie infektsiooni tüübist, -kui hästi teie neerud töötavad, -teie kuulmisvõimest, -teistest ravimitest, mida te võtate.
If symptoms or signs of SJS (e.g. progressive skin rash often with blisters or mucosal lesions) are present, vancomycin treatment should be discontinued immediately and specialised dermatological assessment be sought. 
Kui esinevad SJS sümptomid (nt progresseeruv nahalööve, tihti koos villide või limaskestahaavanditega), tuleb ravi vankomütsiiniga otsekohe katkestada ja otsida spetsiaalset dermatoloogilist konsultatsiooni.
The frequency of infusion-related reactions (hypotension, flushing, erythema, urticaria and pruritus) increases with the concomitant administration of anaesthetic agents (see section 4.5). 
Infusiooniga seotud reaktsioonide esinemissagedus (hüpotensioon, nahaõhetus, erüteem, urtikaaria ja pruuritus) suureneb koos samaaegselt manustatavate anesteetikumidega (vt lõik 4.5).
Very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to < 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to < 1/100); rare (≥ 1/10,000 to < 1/1,000); very rare (< 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data). 
Väga sage (≥ 1/10); sage (≥ 1/100 kuni < 1/10); aeg-ajalt (≥ 1/1,000 to < 1/100); harv (≥ 1/10,000 kuni < 1/1,000); väga harv (< 1/10,000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Healthcare professionals are asked to report any suspected adverse reactions via the national reporting system listed in Appendix V. 
Tervishoiutöötajatel palutakse teavitada kõigist võimalikest kõrvaltoimetest riikliku teavitamissüsteemi www.ravimiamet.ee, kaudu.
In patients with normal renal function, the serum concentration of vancomycin should be monitored on the second day of treatment immediately prior to the next dose. 
Normaalse neerufunktsiooniga patsientidel peab vankomütsiini kontsentratsiooni seerumis jälgima teisel ravi päeval koheselt enne järgmist annust.
The recommended dose is 15 to 20 mg/kg of body weight every 8 to 12 h (not to exceed 2 g per dose). 
Soovitatav annus on 15 kuni 20 mg/kg kehakaalu kohta iga 8 kuni 12 tunni järel (mitte ületada 2 g annuse kohta).
The recommended vancomycin dose is 125 mg every 6 hours for 10 days for the first episode of nonsevere CDI. 
Soovitatav vankomütsiini annus on 125 mg iga 6 tunni järel 10 päeva jooksul esimese mitte-ägeda CDI episoodi korral.
Gram positive aerobic species Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentative Lactobacillus, Leuconostoc spp 
Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentative Lactobacillus, Leuconostoc spp
In the first 24 hours, approximately 80 % of an administered dose of vancomycin is excreted in the urine through glomerular filtration. 
Esimese 24 tunni jooksul eritatakse umbes 80% manustatud vankomütsiini annusest glomerulaarfiltratsiooni teel uriini kaudu.
Vancomycin PK has shown wide inter-individual variability in preterm and term neonates. 
Vankomütsiini FK on näidanud laia individuaalset varieeruvust enneaegsetel ja ajalistel vastsündinutel.
The usual starting dose for adult patients is 15 to 20 mg/kg that could be administered every 24 hours in patients with creatinine clearance between 20 to 49 ml/min. 
Tavapärane algannus täiskasvanud patsientidel on 15 kuni 20 mg/kg, mida manustatakse iga 24 tunni järel patsientidele, kellel kreatiniini kliirens on 20 kuni 49 ml/min.
Amendments to relevant sections of the summary of product characteristics and the package leaflets 
Ravimi omaduste kokkuvõtte ja pakendi infolehtede oluliste lõikude parandused
However, use of high-flux membranes and continuous renal replacement therapy (CRRT) increases vancomycin clearance and generally requires replacement dosing (usually after the haemodialysis session in case of intermittent haemodialysis). 
High-flux membraanide kasutamine ja pidev neeruasendusravi (CRRT) suurendavad vankomütsiini kliirensit ja tavaliselt on vajalik asendusannustamine (vahelduva hemodialüüsi korral tavaliselt peale hemodialüüsi sessiooni).
Testing for Clostridium difficile colonization or toxin is not recommended in children younger than 1 year due to high rate of asymptomatic colonisation unless severe diarrhoea is present in infants with risk factors for stasis such as Hirschsprung disease, operated anal atresia or other severe motility disorders. 
Clostridium difficile koloniseerumise või toksiini testimine ei ole soovitatav lastel alla 1 eluaasta asümptomaatilise kolonisatsiooni suure esinemise tõttu, välja arvatud raske kõhulahtisuse korral imikutel, kellel on staasi riskifaktorid nagu Hirschsprungi tõbi, opereeritud anaalatreesia või teised tõsised soolemotoorikahäired.
Linerarity/non-linearity 
Lineaarsus/mitte-lineaarsus
In patients with impaired renal function the terminal elimination half- life of vancomycin is prolonged and the total body clearance is reduced. 
Kahjustatud neerufunktsiooniga patsientidel on vankomütsiini lõpliku eliminatsiooni poolväärtusaeg pikenenud ja kogu keha kliirens on vähenenud.
In the critically ill patient with renal insufficiency, the initial loading dose (25 to 30 mg/kg) should not be reduced. 
Neerupuudulikkusega kriitiliselt haige patsiendi algannust (25 kuni 30 mg/kg) ei tule vähendada.
Van genes have rarely been found in Staphylococcus aureus, where changes in cell wall structure result in “intermediate” susceptibility, which is most commonly heterogeneous. 
Harvadel juhtudel on van geen esinenud Staphylococcus aureus`es, kus muutused rakuseina ehituses annavad „keskmise“ tundlikkuse, mis on kõige sagedamini heterogeenne.
If a bullous disorder is suspected, the drug should be discontinued and specialised dermatological assessment should be carried out. 
Kui kahtlustatakse bulloosset häiret, tuleb ravimi manustamine lõpetada ja viia läbi spetsiaalne dermatoloogiline läbivaatus.
During multiple dosing of 250 mg every 8 hours for 7 doses, faecal concentrations of vancomycin, in volunteers, exceeded 100 mg/kg in the majority of samples. 
250 mg mitmekordsel annustamisel iga 8 tunni järel 7 annusega rooja vankomütsiini kontsentratsioonid vabatahtlikel ületasid 100 mg/kg enamustes proovides.
Staphylococcus aureus Methicillin-resistant Staphylococcus aureus coagulase-negative Staphylococci Streptococcus spp. 
Staphylococcus aureus Metitsilliin-resistentne Staphylococcus aureus Koagulaas negatiivsed stafülokokid Streptococcus spp.
Reversible neutropenia usually starting one week or more after onset of intravenous therapy or after total dose of more than 25 g. 
Pöörduv neutropeenia avaldub tavaliselt üks nädal pärast intravenooset ravi alustamist või pärast koguannuse manustamist, mis on suurem kui 25 g.
Tell your doctor immediately if you get any sudden wheeziness, difficulty in breathing, redness on the upper part of the body, rash or itching. 
Rääkige oma arstile otsekohe, kui teil tekib järsku mistahes vilistav hingamine, hingamisraskus, ülakeha punetus, lööve või sügelus.
Acquired resistance to glycopeptides is most common in enterococci and is based on acquisition of various van gene complexes which modifies the D-alanyl-D-alanine target to D-alanyl-D-lactate or Dalanyl-D-serine which bind vancomycin poorly. 
Omandatud resistentsus glükopeptiidide suhtes esineb kõige sagedamini enterokokkidel ja põhineb erinevate van geeni komplekside omandamisel ning D-alanüül-D-alaniini sihtmärgi muutmisel Dalanüül-D-laktaadiks või D-alanüül-D-seriiniks, mis seovad vankomütsiini halvasti.
Vancomycin should be infused slowly (see sections 4.2 and 4.4). 
Vankomütsiini infusioon peab olema aeglane (vt lõike 4.2 ja 4.4).
In these subpopulations vancomycin serum concentration were found higher than expected in male healthy adults (see section 4.2). 
Nendes alampopulatsioonides leiti kõrgemad vankomütsiini seerumikontsentratsioonid kui meessoost tervetel täiskasvanutel (vt lõik 4.2).
This dose can be increased to 500 mg every 6 hours for 10 days in case of severe or complicated disease. 
Annust võib tõsta 500 mg-ni iga 6 tunni järel 10 päeva jooksul tõsise või tüsistunud haiguse korral.
Intravenous administration of vancomycin is not effective for the treatment of Clostridium difficile infection. 
Vankomütsiini intravenoosne manustamine ei ole efektiivne Clostridium difficile infektsiooni raviks.
Stevens-Johnson syndrome (SJS) has been reported with the use of vancomycin (see section 4.8). 
Vankomütsiini kasutamisel on teatatud Stevensi-Johnsoni sündroomist (SJS) (vt lõik 4.8).
In some cases, your doctor may decide to give a higher daily dose of up to 500 mg every 6 hours. 
Mõnedel juhtudel võib arst otsustada anda teile suurema ööpäevase annuse kuni 500 mg iga 6 tunni järel.
To reduce the risk of ototoxicity, blood levels should be determined periodically and periodic testing of auditory function is recommended. 
Ototoksilisuse riski vähendamiseks tuleb perioodiliselt määrata ravimi plasmakonsentratsiooni ning on soovitatav perioodiline kuulmisfunktsiooni testimine.
Position changes should be delayed until the infusion is completed to allow for postural adjustment (see section 4.5). 
Kehaasendi muutmine tuleb edasi lükata kuni infusiooni lõppemiseni (vt lõik 4.5).
Neonates, infants and children less than 12 years old 
Vastsündinud, imikud ja lapsed alla 12 aasta
Vancomycin has a spectrum of antibacterial activity limited to Gram-positive organisms. 
Vankomütsiini antibakteriaalse aktiivsuse spekter on limiteeritud grampositiivsetele organismidele.
[The below should be introduced in section 4.2 for all vancomycin products powder for concentrate] 
[Allolev peab olema väljatoodud lõigus 4.2 kõikide vankomütsiini kontsentraadi pulbrite toodete korral]
Intraperitoneal administration 
Intraperitoneaalne manustamine
Anti-diarrhoeic medicinal products must not be given. 
Kõhulahtisusevastaseid preparaate ei tohi kasutada.
Vancomycin shall only be administered as slow intravenous infusion of at least one hour duration or at a maximum rate of 10 mg/min (whichever is longer) which is sufficiently diluted (at least 100 ml per 500 mg or at least 200 ml per 1000 mg) (see section 4.4). 
Vankomütsiini võib manustada ainult aeglase intravenoosse infusioonina vähemalt 60 minuti jooksul või maksimaalse kiirusega 10 mg/min (milline iganes on pikema kestvusega), piisavalt lahjendatuna (vähemalt 100 ml-s 500 mg kohta või vähemalt 200 ml-s 1000 mg kohta) (vt lõik 4.4).
In infants and older children, the volume of distribution ranges between 0.26-1.05 L/kg while clearance varies between 0.33-1.87 ml/kg/min. 
Imikutel ja vanematel lastel kõigub jaotusruumala vahemikus 0,26-1,05 l/kg ning kliirens varieerub 0,33-1,87 ml/kg/min.
In patients with multiple recurrences, consideration may be given to treat the current episode of CDI with vancomycin, 125 mg four times daily for 10 days followed by either tapering the dose, i.e., gradually decreasing it until 125 mg per day or a pulse regimen, i.e., 125-500 mg/day every 2-3 days for at least 3 weeks. 
Patsientidel, kellel esineb mitmeid haiguse episoode, võib kaaluda hetkese CDI episoodi ravimist vankomütsiiniga, 125 mg neli korda päevas 10 päeva jooksul, millele järgneb annuse muutmine, näiteks järjestikune annuse vähendamine kuni 125 mg-ni ööpäevas või pulssravi, nt 125-500 mg/ööpäevas iga 2-3 päeva järel vähemalt 3 nädala jooksul.
24 hourly 
24-tunnine
Due to the very low systemic absorption, dose adjustment is unlikely, unless substantial oral absorption may occur in case of inflammatory intestinal disorders or Clostridium difficile-induced pseudomembranous colitis (see section 4.4). 
Väga madala süsteemse imendumise tõttu ei ole annuse kohandamine vajalik, välja arvatud juhul, kui põletikulise soolehaiguse või Clostridium difficile tekitatud pseudomembranoosse koliidi tõttu esineb märkimisväärne suukaudne imendumine (vt lõik 4.4).
Vancomycin distribution may be altered in overweight patients due to increases in volume of distribution, in renal clearance and possible changes in plasma protein binding. 
Vankomütsiini jaotus võib olla muutunud ülekaalulistel patsientidel jaotusruumala, renaalse kliirensi suurenemise tõttu ja plasmavalkudega seondumise võimalike muutuste tõttu.
For the intraperitoneal treatment of peritoneal dialysis-associated peritonitis (PDP) in children with residual renal function, intermittent therapy should only be indicated provided that vancomycin serum levels can be monitored in a timely manner. 
Peritoneaaldialüüsiga seotud peritoniidi (PDP) intraperitoneaalseks raviks residuaalse neerufunktsiooniga lastel, on vahelduvravi näidustatud vaid juhul, kui vankomütsiini seerumitasemeid on võimalik ajastatult jälgida.
4 to 6 weeks*** 
4 to 6 nädalat***
Preterm and term newborn infants (from 0 to 27 days) The dosage will be calculated according to post-menstrual age (time elapsed between the first day of the last menstrual period and birth (gestational age) plus the time elapsed after birth (post-natal age). 
Enneaegsed ja ajalised vastsündinud (vanuses 0 - 27 päeva) Annus arvutatakse vastavalt postmenstruaalsele vanusele (aeg menstruaalperioodi viimase päeva ja sünni (gestatsioonivanus) vahel pluss aeg peale sündi (sünnijärgne vanus)).
Hospital-acquired pneumonia, including ventilator-associated pneumonia 
Haiglatekkeline pneumoonia, sealhulgas kunstliku kopsuventilatsiooniga seotud pneumoonia
Treatment duration 
Ravi kestus
- Inflammation of the bowel which causes abdominal pain and diarrhea, which may contain blood 
- sooltepõletik, mis põhjustab kõhuvalu ja kõhulahtisust, mille puhul võib väljaheites olla verd
Term neonates (from birth to 27 days of post-natal age) and preterm neonates (from birth to the expected date of delivery plus 27 days) 
Ajalised vastsündinud (sünnist kuni 27. sünnijärgse päevani) ja enneaegsed vastsündinud (sünnist kuni oodatava sünnikuupäevani pluss 27 päeva)
Plasma clearance is about 0.058 L/kg/h and kidney clearance about 0.048 L/kg/h. 
Plasma kliirens on umbes 0,058 l/kg/h ja neeru kliirens umbes 0,048 l/kg/h.
The administration of vancomycin by intraperitoneal injection during continuous ambulatory peritoneal dialysis has been associated with a syndrome of chemical peritonitis. 
Vankomütsiini manustamist intraperitoneaalse süstena pideval ambulatoorsel peritoneaaldialüüsil on seostatud keemilise peritoniidi sündroomiga.
Whenever possible the antibacterial suspected to have caused CDI should be discontinued. 
Kui võimalik, tuleks lõpetada ravi antibakteriaalse ravimiga, mida kahtlustatakse CDI tekkepõhjusena.
Patients aged 12 years and older 
12-aastased ja vanemad patsiendid
Severe bullous reactions 
Ägedad bulloossed reaktsioonid
Appropriate consideration should be given to the concomitant administration of medicinal products that may reduce vancomycin clearance and/or potentiate its undesirable effects (see section 4.4). 
Hoolikalt tuleb kaaluda selliste ravimite koosmanustamist vankomütsiiniga, mis võivad vähendada vankomütsiini kliirensit ja/või potentseerida selle kõrvaltoimeid (vt lõik 4.4).
Pseudomembranous enterocolitis 
Pseudomembranoosne enterokoliit
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 20 ml/min) or those on renal replacement therapy, the appropriate timing and amount of subsequent doses largely depend on the modality of RRT and should be based on serum vancomycin trough levels and on residual renal function (see section 4.4). 
Ägeda neerupuudulikkusega patsientidel (kreatiniini kliirens alla 20 ml/min) või neeruasendusravi saajatel sõltuvad järgnevate annuste aeg ja kogus suuresti RRT modaalsusest ja peaks põhinema vankomütsiini seerumiläve tasemetel ja neeru residuaalfunktsioonil (vt lõik 4.4).
Synergism 
Sünergism
If you have an inflammatory disorder of the digestive tract (you may be at risk of side effects, especially if you also have a kidney disorder). 
Kui teil esineb seedetrakti põletikuline haigus (võib esineda kõrvaltoimete tekke risk, eriti kui teil on ka neeruhaigus).
After intraperitoneal administration of 30 mg/kg serum levels of approximately 10 mg/l are reached. 
Pärast 30 mg/kg annuse manustamist intraperitoneaalselt saavutatakse seerumi kontsentratsiooni ligikaudu 10 mg/l.
In the case of patients with normal renal function, intravenous infusion of multiple doses of 1g vancomycin (15 mg/kg) for 60 minutes produces approximate average plasma concentrations of 50-60 mg/L, 20-25 mg/L and 5-10 mg/L, immediately, 2 hours and 11 hours after completing the infusion, respectively. 
Normaalse neerufunktsiooniga patsientidel mitmete 1 g vankomütsiini (15 mg/kg) annuste intravenoossel infusioonil 60 minuti jooksul on ligikaudsed keskmised plasmakontsentratsioonid 50-60 mg/l, 20-25 mg/l ja 5-10 mg/l koheselt, 2 tundi ja 11 tundi peale infusiooni lõppu.
Minimum inhibitory concentration (MIC) breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows: 
Antimikroobse Tundlikkuse Euroopa Analüüsikomitee (European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing, EUCAST) määratud minimaalse inhibeeriva kontsentratsiooni (MIC) murdepunktide väärtused:
The plasma levels obtained after multiple doses are similar to those achieved after a single dose. 
Plasmakontsentratsioonid peale mitmeid annuseid on samad, mis saavutatakse peale üksikut annust.
Vancomycin should be infused slowly in a dilute solution (2.5 to 5.0 mg/ml) at a rate no greater than 10 mg/min and over a period not less than 60 minutes to avoid rapid infusion-related reactions. 
Vankomütsiini tuleb infundeerida lahjendatult lahusena (2,5...5 g/l) aeglaselt, kiirusega mitte üle 10 mg/min ja mitte kiiremini kui 60 min, et vältida kiire infusiooniga seotud reaktsioone.
- You develop severe or prolonged diarrhoea during or after using vancomycin, consult your doctor immediately. 
- Teil tekib raske või pikaajaline kõhulahtisus vankomütsiini kasutamise ajal või pealekonsulteerige viivitamatult arstiga.
The risk of toxicity is increased by high blood concentrations or prolonged therapy. 
Toksilisuse risk on märkimisväärselt suurenenud kõrge plasmakontsentratsiooni või pikaajalise ravi korral.
Resistant > 2 mg/L 1 The breakpoints are based on epidemiological cut-off values (ECOFFs), which distinguish wild-type isolates from those with reduced susceptibility. 
1Murdepunktid põhinevad epidemioloogilistel cut-off väärtustel (ECOFFs), mis eristavad metsikut tüüpi isolaate vähenenud tundlikkusega omadest.
Nephrotoxicity has been described in children, usually in association with other nephrotoxic agents such as aminoglycosides. 
Lastel on kirjeldatud nefrotoksilisust, tavaliselt seoses teiste nefrotoksiliste ainetega nagu aminoglükosiidid.
Similarly, concomitant use with other medicines such as aminoglycoside antibiotics, nonsteroidal anti-inflammatory agents (NSAIDs, e.g., ibuprofen) or amphotericin B (medicine for fungal infection) can increase the risk of kidney damage and therefore more frequent blood and renal test may be necessary. 
Samaaegne teiste ravimite, nagu aminoglükosiidide, mittesteroidsete põletikuvastaste ainete (MSPVA-de, nt ibuprofeen) või amfoteritsiin B manustamine võib suurendada neerukahjustuse riski ja võib vajada sagedamini vere- ja neeruanalüüside tegemist.
Pain and thrombophlebitis may occur in many patients receiving intravenous vancomycin and are occasionally severe. 
Paljudel intravenoosset vankomütsiini saavatel patsientidel võib tekkida valu ja tromboflebiit ning need võivad olla mõnikord raskekujulised.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside. 
Ototoksilisusest, mis võib olla mööduv või püsiv (vt lõik 4.8), on teatatud eelneva kuulmiskahjustusega patsientidel, kellele on manustatud liiga suuri intravenoosseid annuseid või kellele on manustatud samaaegselt teisi ototoksilisi ravimeid, nagu aminoglükosiidid.
- You have kidney disorder (you will need to have your blood and kidneys tested during treatment). 
- Teil on neeruprobleemid (peate laskma verd ja neere kontrollida ravi ajal).
Intermittent therapy: initial dose of 30 mg/kg in the long-dwell, followed by 15 mg/kg every 3-5 days during the long-dwell (the second dose should be time-based on a blood level obtained 2-4 days after the initial dose, see section 4.4). 
Vahelduvravi: algannus 30 mg/kg pikaajalise päevase ravi korral, millele järgneb 15 mg/kg iga 3-5 päeva järel pikaajalise päevase ravi korral (teine annus peab olema ajastatud veretasemega, mis võeti 2-4 päeva peale algannust, vt lõik 4.4).
The adverse reactions listed below are defined using the following MedDRA convention and system organ class database: 
Järgnevad kõrvaltoimed on loetletud vastavalt MedDRA organsüsteemi klassile ja järgmistele esinemissageduste definitsioonidele:
Tinnitus, possibly preceding onset of deafness, should be regarded as an indication to discontinue treatment. 
Tinnitus, mis võib eelneda kurtuse tekkele, on ravi lõpetamise näidustuseks.
An oral dose is excreted almost exclusively in the faeces. 
Suukaudne annus eritatakse peaaegu täies ulatuses väljaheidetega.
Continuous infusion: loading dose of 30 mg/kg followed by a maintenance dose of 1.5 mg/kg/bag in all exchanges. 
Pidev infusioon: laadimisannusena 30 mg/kg, millele järgneb säilitusannus 1,5 mg/kg/koti kohta kõikide vahetuste korral.
Vancomycin pharmacokinetics is not altered in patients with hepatic impairment. 
Vankomütsiini farmakokineetika ei ole muutunud maksakahjustusega patsientidel.
In neonates, after intravenous administration, vancomycin volume of distribution varies between 0.38 and 0.97 L/kg, similar to adult values, while clearance varies between 0.63 and 1.4 ml/kg/min. 
Pärast intravenoosset manustamist vankomütsiini jaotusruumala kõigub 0,38 ja 0,97 l/kg vahel, sarnaselt täiskasvanute väärtustele, kuigi kliirens kõigub 0,63 ja 1,4 ml/kg/min vahel.
Also, methicillinresistant staphylococcus strains (MRSA) with reduced susceptibility for vancomycin were reported. 
Samuti on teatatud metitsilliin-resistentsetest staphylococcuse tüvedest (MRSA), millel on vähenenud tundlikkus vankomütsiini suhtes.