natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ADVICE TO DOCTORS: &lt; The substance &gt; is an alpha2-adrenoreceptor agonist whose toxicity may cause clinical effects including sedation, respiratory depression and coma, bradycardia and hypotension and hyperglycaemia.
NÕUANNE ARSTIDELE: &lt; Toimeaine &gt; on alfa-2-adrenoretseptorite agonist, mis võib põhjustada selliseid kliinilisi mürgistusnähte, nagu sedatsioon, respiratoorne depressioon ja kooma, bradükardia ja hüpotensioon ning hüperglükeemia.
&lt; The substance &gt; is an alpha2-adrenoreceptor agonist, symptoms after absorption may involve clinical effects including dose-dependent sedation, respiratory depression, bradycardia, hypotension, a dry mouth, and hyperglycaemia.
&lt; Toimeaine &gt; on alfa-2-adrenoretseptorite agonist, mis võib süsteemse toime korral põhjustada selliseid kliinilisi nähte, nagu annusest sõltuv sedatsioon, respiratoorne depressioon, bradükardia, hüpotensioon, suukuivus ja hüperglükeemia.
Advice to doctors: &lt; The substance &gt; is an alpha2-adrenoreceptor agonist, symptoms after absorption may involve clinical effects including dose-dependent sedation, respiratory depression, bradycardia, hypotension, a dry mouth, and hyperglycaemia.
Nõuanne arstidele: &lt; Toimeaine &gt; on alfa-2-adrenoretseptorite agonist, mis võib süsteemse toime korral põhjustada selliseid kliinilisi nähte, nagu annusest sõltuv sedatsioon, respiratoorne depressioon, bradükardia, hüpotensioon, suukuivus ja hüperglükeemia.
IDT Biologika (Riems) GmbH &amp; Co. KG An der Wiek 7
IDT Biologika (Riems) GmbH &amp; Co.
Annex II Conditions to the Marketing Authorisation(s) &gt;
II lisa Muudatused liikmesriikides müügiluba omava(te) ravimi(te) ravimiteabes
COMMON (≥1/100 to &lt; 1/10)
SAGE (≥1/100 KUNI &lt; 1/10)
Adverse reaction frequencies: Very common (≥1/10), Common (≥1/100 to &lt; 1/10), not known (cannot be estimated from the available data).
Kõrvaltoimete sagedused: väga sage (≥1/10), sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Data from the pooled safety database from clinical trials (1343 patient-years exposure to deferiprone monotherapy and 244 patient-years exposure to deferiprone and deferoxamine) showed statistically significant (p &lt; 0.05) differences in the incidence of adverse reactions based on System Organ Class for “Cardiac disorders”, “Musculoskeletal and connective tissue disorders” and “Renal and urinary disorders”.
Andmed kliiniliste uuringute ohutusalastest andmebaasidest (1343 patsiendiaastat ekspositsiooniga deferiprooni monoteraapiale ja 244 patsiendiaastat ekspositsiooniga deferiproonile ja deferoksamiinile) näitasid statistiliselt olulisi (p &lt; 0,05) erinevusi kõrvalnähtude esinemise osas tuginedes organsüsteemi klassile jaotistes „Südame häired“, „Lihas-skeleti ja sidekoe kahjustused“ ning „Neerude ja kuseteede häired“.
Deferiprone and deferoxamine were equivalent in promoting a net stabilization or reduction of body iron load, despite the continuous transfusional iron administration in those patients (no difference in proportion of patients with a negative trend in serum ferritin between the two treatment groups by regression analysis; p &gt; 0.05).
Deferiproon ja deferoksamiin aitasid võrdselt soodustada organismi rauasisalduse stabiliseerimist või vähendamist, hoolimata neile patsientidele vereülekannetega pidevalt manustatavast rauakogusest (kahe ravigrupi vahel puudus regressioonianalüüsi põhjal erinevus vereseerumi negatiivse ferritiinitrendiga patsientide osakaalus; p &gt; 0,05).
The observed incidence of the less severe form of neutropenia (neutrophils &lt; 1.5 x 109/l) is 4.9% (2.5 cases per 100 patient-years).
Neutropeenia kergemate, leukopeeniana klassifitseeritud juhtude (neutrofiile &lt; 1,5·109/l) oli 4,9% (2,5 juhtu 100 patsiendiaasta kohta).
The most serious adverse reaction reported in clinical trials with deferiprone is agranulocytosis (neutrophils &lt; 0.5 x 109/l), with an incidence of 1.1% (0.6 cases per 100 patient-years of treatment) (see section 4.4).
Kliinilistes uuringutes ilmnenud tõsiseim negatiivne deferiprooni kõrvaltoime on agranulotsütoos (neutrofiile &lt; 0,5·109/l), mille esinemissagedus on 1,1% (0,6 juhtu 100 ravitud patsiendi kohta aastas (vt lõik 4.4).
Frequency categories are defined using the following convention: very common ( &gt; 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000),very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Esinemissageduse kategooriad on määratletud järgmise konventsiooni alusel: väga sage ( &gt; 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100), harv (≥ 1/10 000 kuni &lt; 1/1000), väga harv ( &lt; 1/10 000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Planning when to take Bonviva with peel-off stickers for your personal calendar What Bonviva is and what it is used for What you need to know before you take Bonviva How to take Bonviva
Infolehe sisukord: Planeerimine, millal vÃµtta Bonviva't, kinnitades kalendrisse meelespea-kleebised Mis ravim on Bonviva ja milleks seda kasutatakse Mida on vaja teada enne Bonviva vÃµtmist Kuidas Bonviva't vÃµtta VÃµimalikud kÃµrvaltoimed 5 Kuidas Bonviva't sÃ¤ilitada Pakendi sisu ja muu teave
Furthermore, Bonviva 3 mg injection every 3 months was proven superior to oral ibandronic acid 2.5 mg daily for increases in lumbar spine BMD in a prospectively planned analysis at one year, p &lt; 0.001, and at two years, p &lt; 0.001.
Peale selle oli iga 3 kuu järel manustatav Bonviva 3 mg süstelahus efektiivsem kui suukaudne ibandroonhape 2,5 mg päevas nimmepiirkonna LMT suurendamisel prospektiivselt planeeritud analüüsis ühe aasta (p &lt; 0,001) ja kahe aasta (p &lt; 0,001) möödudes.
When a more stringent criterion is considered, which combines both lumbar spine and total hip BMD, 83.9 % (p &lt; 0.001) and 65.7 % of patients receiving Bonviva 150 mg once monthly or ibandronic acid 2.5 mg daily, respectively, were responders at one year.
Kui võtta arvesse rangemaid kriteeriume, milles kombineeritakse nii lülisamba kui kogu puusaluu LMT, oli pärast esimest aastat ravile reageerinuid 83,9 % (p &lt; 0,001) Bonviva't 150 mg üks kord kuus saanutest ja 65,7 % ibandroonhapet 2,5 mg päevas saanutest.
For total hip BMD, 90.0 % (p &lt; 0.001) of patients receiving Bonviva 150 mg once monthly and 76.7 % of patients receiving ibandronic acid 2.5 mg daily had total hip BMD increases above or equal to baseline at one year.
Esimesel aastal oli kogu puusaluu LMT suurenenud üle normaalväärtuse või saanud sellega võrdseks 90 % (p &lt; 0,001) Bonviva't 150 mg üks kord kuus saanud patsientidest ja 76,7 % ibandroonhapet 2,5 mg päevas saanutest.Teisel aastal oli kogu puusaluu LMT suurenenud üle normaalväärtuse või saanud sellega võrdseks 93,4 % (p &lt; 0,001) Bonviva't 150 mg üks kord kuus saanutest ja 78,4 % ibandroonhapet 2,5 mg päevas saanutest.
Furthermore, Bonviva 150 mg once monthly was proven superior to ibandronic acid 2.5 mg daily for increases in lumbar spine BMD in a prospectively planned analysis at one year, p=0.002, and at two years, p &lt; 0.001.
Peale selle tõestati prospektiivselt planeeritud esimese aasta analüüsil p=0,002 ja teise aasta analüüsil p &lt; 0,001, Bonviva 150 mg üks kord kuus eelis ibandroonhappe 2,5 mg üks kord päevas ees lülisamba LMT suurendamisel.
The excipients (including adjuvants) listed in section 6.1 of the SPC are either allowed substances for which table 1 of the annex to Commission Regulation (EU) No 37/2010 indicates that no MRLs are required or considered as not falling within the scope of Regulation (EC) No 470/2009 when used as in this veterinary medicinal product.
Abiained (kaasa arvatud adjuvandid), mis on loetletud ravimi omaduste kokkuvõtte lõigus 6.1, on kas &lt; ubatud ained, millele Komisjoni määruse (EL) nr 37/2010 lisa tabelis 1 viidatakse kui ravimjääkide piirnorme mittenõudvatele, või Määruse (EÜ) nr 470/2009 reguleerimisalasse mittekuuluvad, kui neid kasutatakse nii nagu selles veterinaarravimis.
The safety and efficacy of filgrastim administration in de novo AML patients aged &lt; 55 years with good cytogenetics [t (8; 21), t (15; 17), and inv (16)] have not been established.
Filgrastiimi ohutus ja efektiivsus ei ole tõestatud alla 55-aastastel de novo ägeda müeloidse leukeemiaga patsientidel, kellel on head tsütogeneetilised näitajad [t (8; 21), t (15; 17) ja inv (16)].
For infusions filgrastim should be diluted in 20ml of 5% glucose solution (see section 6.6).
Infusiooniks tuleb filgrastiim lahjendada 20 ml 5% glÃ¼koosilahuses (vt lÃµik 6.6).
Very rare: &lt; 1/10,000
Väga harv: &lt; 1/10,000
Leukocytosis (WBC &gt; 50 x 109/L) was observed in 41% of donors and transient thrombocytopenia (platelets &lt; 100 x 109/L) following filgrastim treatment and leukapheresis was observed in 35% of donors.
Leukotsütoosi (leukotsüüdid &gt; 50 x 109/l) täheldati 41% doonoritest ning mööduvat trombotsütopeeniat (trombotsüütide arv &lt; 100 x 109/l) filgrastiimi ravi järgselt ja leukafereesi täheldati 35% doonoritest.
Filgrastim administration should be discontinued or its dosage should be reduced if the leukocyte counts rise to &gt; 70 x 109/L.
Filgrastiimi manustamine tuleb katkestada või selle annust vähendada, kui leukotsüütide arv tõuseb &gt; 70 x 109/l.
If the ANC decreases to &lt; 1.0 x 109/L during the treatment period, the dose of filgrastim should be re-escalated according to the above steps
Kui neutrofiilide absoluutarv langeb raviperioodi jooksul tasemeni &lt; 1,0 x 109/l, peab filgrastiimi annust uuesti suurendama vastavalt eespool kirjeldatule
Leukapheresis should be performed during the period when the ANC rises from &lt; 0.5 x 109/L to &gt; 5.0 x 109/L.
Sobiv aeg leukafereesiks on periood, mil neutrofiilide absoluutarv suureneb tasemelt &lt; 0,5 x 109/l tasemeni &gt; 5,0 x 109/l.
If more than one leukapheresis is required, particular attention should be paid to donors with platelets &lt; 100 x 109/L prior to leukapheresis; in general apheresis should not be performed if platelets are &lt; 75 x 109/L.
Kui leukafereesi vajatakse rohkem kui üks kord, tuleb enne leukafereesi läbiviimist pöörata erilist tähelepanu doonoritele, kelle trombotsüütide arv on &lt; 100 x 109/l.
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MU (1 µg)/kg/day, with titration up to a maximum of 0.4 MU (4 µg)/kg/day until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/L).
Soovitatav filgrastiimi algannus on 0,1 MÜ (1 μg) kg ööpäevas, mida suurendatakse tiitrimise teel maksimaalselt annuseni 0,4 MÜ (4 μg)/kg/ööpäevas, kuni normaalne neutrofiilide arv on saavutatud ja püsib (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
In a small number of patients ( &lt; 10%), doses up to 1.0 MU (10 µg) /kg/day were required to achieve reversal of neutropenia.
Väikesel arvul patsientidest ( &lt; 10%) vajati neutropeenia pöördumiseks annuseid kuni 1,0 MÜ (10 µg) kg/ööpäevas.
In clinical studies, dosing with 30 MU (300 µg)/day on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinilistes uuringutes vajati neutrofiilide absoluutarvu &gt; 2,0 x 109/l säilitamiseks 30 MÜ (300 µg) ööpäevas manustamist 1...7 päeval nädalas; annustamissageduse mediaan oli kolm korda nädalas.
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/L were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Neist kahel uuritaval vähenes trombotsüütide arv alla 50 x 109/l, mille põhjuseks loeti leukaferees.
For mobilisation of peripheral blood progenitor cells (PBPC) in patients undergoing myelosuppressive or myeloablative therapy followed by autologous PBPC transplantation The recommended dose of filgrastim for PBPC mobilisation when used alone is 1.0 MU (10 µg)/kg/day for 5-7 consecutive days.
Lõpetada filgrastiimi manustamine Kui neutrofiilide absoluutarv langeb raviperioodi jooksul tasemeni &lt; 1,0 x 109/l, peab filgrastiimi annust uuesti suurendama vastavalt eespool kirjeldatule Perifeerse vere vereloome tüvirakkude mobiliseerimiseks patsientidel, kes saavad müelosupressiivset või müeloablatiivset ravi, millele järgneb perifeers vere vereloome tüvirakkude autoloogne siirdamine Perifeerse vere vereloome tüvirakkude mobiliseerimisel on filgrastiimi soovitatav annus monoteraapiana 1,0 MÜ (10 μg)/kg ööpäevas 5...7 järjestikusel päeval.
Uncommon: ≥ 1/1,000 to &lt; 1/100 Rare: ≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000
Aeg-ajalt: ≥ 1/1,000 kuni &lt; 1/100
In clinical studies, dosing with 30 MU (300 µg )/day on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
säilitamiseks 30 MÜ (300 μg) ööpäevas manustamist 1...7 päeval nädalas; annustamissageduse mediaan oli kolm korda nädalas.
Long-term administration may be required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L.
Neutrofiilide absoluutarvu säilitamiseks tasemel &gt; 2,0 x 109/l võib olla vajalik pikaajaline ravi.
Transient thrombocytopenia (platelets &lt; 100 x 109/L) following filgrastim administration and leukapheresis was observed in 35% of subjects studied.
Filgrastiimi manustamise ja leukafereesi järgselt täheldati 35% uuritud isikutest mööduvat trombotsütopeeniat (trombotsüütide arv &lt; 100 x 109/l).
However, during the period of administration of filgrastim for PBPC mobilisation, filgrastim should be discontinued or its dosage should be reduced if the leukocyte counts rise to &gt; 70 x 109/L.
Kui filgrastiimi manustatakse perifeerse verre vereloome tüvirakkude mobiliseerimiseks, tuleb juhtudel, kui leukotsüütide arv suureneb &gt; 70 x
Consideration should be given to intermittent cessation or decreasing the dose of filgrastim in patients who develop thrombocytopenia, i.e. platelets consistently &lt; 100,000/mm3.
Patsientidel, kellel tekib trombotsütopeenia (st trombotsüütide arv on püsivalt &lt; 100,000/mm3), peab kaaluma filgrastiimi manustamise ajutist katkestamist või annuse vähendamist.
Metabolite concentrations represented &lt; 0.6% of parent compound, confirming that there are no major human metabolites of eribulin.
Metaboliitide kontsentratsioonid moodustasid &lt; 0,6% lähteühendist, mis kinnitas oluliste eribuliini metaboliitide puudumist inimesel.
Frequency categories are defined as: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000) and very rare ( &lt; 1/10,000).
Sagedus on määratletud järgmiste kategooriatena: väga sage (≥ 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10), aegajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100), harv (≥ 1/10 000 kuni &lt; 1/1000) ja väga harv ( &lt; 1/10 000).
Some patients with moderately or severely impaired renal function (creatinine clearance &lt; 50 ml/min) may have increased eribulin exposure and may need a reduction of the dose.
Mõnedel mõõduka või raske neerufunktsiooni kahjustusega patsientidel (kreatiniini kliirens &lt; 50 ml/min) võib eribuliini ekspositsioon suureneda ja neil võib osutuda vajalikuks annust vähendada.
The neutropenia observed was reversible and not cumulative; the mean time to nadir was 13 days and the mean time to recovery from severe neutropenia ( &lt; 0.5 x 109/l) was 8 days.
Täheldatud neutropeenia oli pöörduv ega olnud kumulatiivne; keskmine madalaima tasemeni kulunud aeg oli 13 päeva ja keskmine aeg raskest neutropeeniast paranemiseni ( &lt; 0,5 x 109/l) oli 8 päeva.
Neutrophil counts of &lt; 0.5 x 109/l that lasted for more than 7 days occurred in 13% of breast cancer patients treated with eribulin in the EMBRACE study.
Neutrofiilide arve &lt; 0,5 x 109/l, mis püsisid kauem kui 7 päeva, esines uuringus EMBRACE 13%-l rinnavähiga patsientidest, keda raviti eribuliiniga.
Febrile neutropenia occurred in &lt; 5% of patients treated with eribulin.
Febriilset neutropeeniat esines &lt; 5%-l eribuliiniga ravitud patsientidest.
The administration of HALAVEN should be delayed on Day 1 or Day 8 for any of the following: - Absolute neutrophil count (ANC) &lt; 1 x 109/l - Platelets &lt; 75 x 109/l - Grade 3 or 4 non-hematological toxicities.
HALAVEN'i manustamine 1. või 8. päeval tuleb edasi lükata järgmistel juhtudel: - neutrofiilide absoluutarv &lt; 1 x 109/l - trombotsüütide arv &lt; 75 x 109/l - 3. või 4. astme mittehematoloogiline toksilisus
Patients with alanine aminotransferase (ALT) or aspartate aminotransferase (AST) &gt; 3 x upper limit of normal (ULN) experienced a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia.
Patsientidel, kellel alaniini aminotransferaasi (ALAT) või aspartaadi aminotransferaasi (ASAT) tase oli &gt; 3 x normaalse vahemiku ülempiirist kõrgem, esines sagedamini 4. astme neutropeeniat ja febriilset neutropeeniat.
Treatment with eribulin should only be initiated in patients with ANC values ≥ 1.5 x 109/l and platelets &gt; 100 x 109/l.
Ravi eribuliiniga võib alustada ainult sel juhul, kui patsiendi neutrofiilide absoluutarv on ≥ 1,5 x 109/l ja trombotsüütide arv &gt; 100 x 109/l.
Although data are limited, patients with bilirubin &gt; 1.5 x ULN also have a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia (see also sections 4.2 and 5.2).
Kuigi selle kohta on vähe andmeid, esineb patsientidel, kelle bilirubiinitase on &gt; 1,5 x normaalse vahemiku ülempiirist kõrgem, sagedamini ka 4. astme neutropeeniat ja febriilset neutropeeniat (vt ka lõigud 4.2 ja 5.2).
Neutropenia resulted in discontinuation in &lt; 1% of patients receiving eribulin.
Neutropeenia tõttu katkestati ravi eribuliiniga &lt; 1%-l patsientidest.
Patients with ALT or AST &gt; 3 x ULN experienced a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia.
Patsientidel, kellel ALAT või ASAT tase oli &gt; 3 x normaalse vahemiku ülempiirist kõrgem, esines sagedamini 4. astme neutropeeniat ja febriilset neutropeeniat.
The safety profile of eribulin in elderly patients (≥ 65 years of age) was similar to that of patients &lt; 65 years of age except for asthenia/fatigue which showed an increasing trend with age.
&lt; 65-aastaste patsientide omaga, välja arvatud asteenia/väsimuse esinemise suhtes, mille sagedus vanusega suurenes.
Although data are limited, patients with bilirubin &gt; 1.5 x ULN also have a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia.
Kuigi selle kohta on vähe andmeid, esineb patsientidel, kelle bilirubiinitase on &gt; 1,5 x normaalse vahemiku ülempiirist kõrgem, sagedamini ka 4. astme neutropeeniat ja febriilset neutropeeniat.
moderate (30-50 ml/min; n=7) or severe (15- &lt; 30 ml/min; n=6) renal impairment.
Eribuliini farmakokineetikat hinnati I faasi uuringus normaalse neerufunktsiooniga (kreatiniini kliirens: ≥ 80 ml/min; n = 6) või mõõduka (30-50 ml/min; n = 7) või raske (15 kuni &lt; 30 ml/min; n = 6) neerufunktsiooni kahjustusega patsientidel.
Urinary tract infection (8.5%) (G3/4: 0.7%) Pneumonia (1.6%) (G3/4: 1.0%) Oral candidiasis Oral herpes Upper respiratory tract infection Nasopharyngitis Rhinitis
Infektsioonid ja infestatsioonid kuseteede infektsioon (8,5%) (G3/4: 0,7%) kopsupÃµletik (1,6%) (G3/4: 1,0%) soor huuleohatis Ã¼lemiste hingamisteede nakkus nasofarÃ¼ngiit riniit vÃ¶Ã¶tohatis sepsis (0,5%) (G3/4: 0,5%)a neutropeeniline sepsis (0,2%)
ANC &lt; 0.5 x 109/l lasting more than 7 days ANC &lt; 1 x 109/l neutropenia complicated by fever or infection
rohkem kui 7 päeva püsinud neutrofiilide absoluutarv &lt; 0,5 x 109/l neutropeenia neutrofiilide absoluutarvuga &lt; 1 x 109/l, tüsistuseks palavik või infektsioon trombotsütopeenia trombotsüütide arvuga &lt; 25 x 109/l trombotsütopeenia trombotsüütide arvuga &lt; 50 x 109/l, tüsistuseks verejooks või tekkinud vere või trombotsüütide ülekande vajadus
Insuman Infusat").
Infusatâ).
The following related adverse reactions from clinical investigations are listed below by system organ class and in order of decreasing incidence: very common (1/10); common (1/100 to &lt; 1/10); uncommon (1/1,000 to &lt; 1/100); rare (1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Alljärgnevad kliinilistes uuringutes täheldatud kõrvaltoimed on esitatud organsüsteemi klasside kaupa ja kahanevas esinemissageduse järjekorras alljärgnevalt: väga sage (≥1/10), sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥1/1000 kuni &lt; 1/100), harv (≥1/10000 kuni &lt; 1/1000), väga harv ( &lt; 1/10000), pole teada (ei ole võimalik hinnata olemasolevate andmete põhjal).
Solution for infusion 4,000 IU/10 ml 1 vial
Infusioonilahus 4000 RÃ/10 ml 1 viaal 10 ml 5 viaali 10 ml
• Heart failure with mid-range (40-49%) and reduced ( &lt; 40%) ejection fraction
• Südamepuudulikkus keskmise (40...49%) ja vähenenud ( &lt; 40%) südame väljutusfraktsiooniga
Frequency categories are derived according to the following conventions: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Sageduskategooriad jagunevad järgmiselt: väga sage (≥ 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100), harv (≥ 1/10 000 kuni &lt; 1/1000), väga harv ( &lt; 1/10 000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
In a clinical study, co-administration of mexiletine with phenytoin resulted in a significant decrease in exposure to mexiletine (p &lt; 0.003) due to enhanced clearance as reflected in significantly decreased elimination half-life (17.2 to 8.4 hours, p &lt; 0.02).
Kliinilises uuringus põhjustas meksiletiini samaaegne manustamine fenütoiiniga meksiletiini kontsentratsiooni olulist langust (p &lt; 0,003) suurenenud kliirensi tõttu, mis kajastus tunduvalt lühemas eritumise poolväärtusajas (17,2 kuni 8,4 tundi, p &lt; 0,02).
Experience with mexiletine in patients with myotonic disorders aged &gt; 65 years is limited.
Meksiletiini kasutamisega müotooniliste häiretega patsientidel vanuses &gt; 65 aastat on vähe kogemusi.
• Sinus node dysfunction (including sinus rate &lt; 50 bpm)
• Siinussõlme funktsioonihäire (sh siinusrütm &lt; 50 lööki minutis)
CYP1A2 &amp; CYP2D6 inhibitors
CYP1A2 ja CYP2D6 inhibiitorid
CYP1A2 &amp; CYP2D6 inducers
CYP1A2 ja CYP2D6 indutseerijad
Species-related breakpoints (S≤/R &gt; )
Liigispetsiifilised piirväärtused (S≤/R &gt; )
The time above the minimum inhibitory concentration (T &gt; MIC) is considered to be the major pharmacodynamic determinant of efficacy for piperacillin.
Aega, mil piperatsilliini kontsentratsioon ületab MIK-väärtuse (T &gt; MIK) loetakse põhiliseks piperatsilliini efektiivsust määravaks farmakodünaamiliseks omaduseks.
However, amikacin and gentamicin were determined to be compatible with TAZOCIN in vitro in certain diluents at specific concentrations (see Coadministration of TAZOCIN with aminoglycosides below).
Amikatsiin ja gentamütsiin olid teatavates lahjendites teatavates kontsentratsioonides siiski TAZOCINIGA (vt lisa I) &gt; in vitro kokkusobivad (vt allpool „TAZOCINI manustamine koos aminoglükosiididega“).
Tell your doctor if you are going to have a general anaesthetic.
Informeerige oma arsti, kui teil kavatsetakse kasutada Ã¼ldanesteesiat.
Manufacturer: [See Annex I - To be completed nationally] {Name and address} &lt; {tel} &gt; &lt; {fax} &gt; &lt; {e-mail} &gt;
Tootja: [Vt lisa I - täidetakse riiklikult]
The maximal individual plasma concentrations of AUX-I and AUX-II were &lt; 29 ng/mL and &lt; 71 ng/mL, respectively.
AUX-I ja AUX-II maksimaalsed individuaalsed plasmakontsentratsioonid olid vastavalt 29 ng/ml ja &lt; 71 ng/ml.
Greater patient satisfaction was correlated with improved range of motion (r=0.51, p &lt; 0.001).
Patsientide suurem rahulolu korreleerus suurenenud liikumisulatusega (r=0,51; p &lt; 0,001).
b p-value &lt; 0.05.
b p-väärtus &lt; 0,05.
&lt; 1/100), and not known: cannot be estimated from the available data.
(≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100) ja teadmata: ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel.
All p-values &lt; 0.001 for all comparisons between Xiapex and placebo, except for PIP joints in Study CORD II which was not eligible for statistical testing due to a hierarchical testing procedure.
Kõik Xiapexi ja platseebo võrdluste p-väärtused olid &lt; 0,001, välja arvatud PIP-liigesed uuringus CORD II, mida ei saanud tingituna hierarhilisest testimisprotseduurist statistiliselt testida.
b p-value &lt; 0.01
b p-väärtus &lt; 0,01