natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Manic episodes in Bipolar I Disorder in adolescents aged 13 years and older The frequency and type of adverse reactions in adolescents with Bipolar I Disorder were similar to those in adults except for the following reactions: very commonly (≥ 1/10) somnolence (23.0%), extrapyramidal disorder (18.4%), akathisia (16.0%), and fatigue (11.8%); and commonly (≥ 1/100, &lt; 1/10) abdominal pain upper, heart rate increased, weight increased, increased appetite, muscle twitching, and dyskinesia.
I tüüpi bipolaarse meeleoluhäire maniakaalne episood noorukitel vanuses 13 aastat ja vanemad I tüüpi bipolaarse meeleoluhäirega noorukitel olid kõrvaltoimete tüüp ja sagedus sarnased täiskasvanutel täheldatuga, välja arvatud järgmised kõrvaltoimed: väga sage (≥ 1/10) somnolentsus (23,0 %), ekstrapüramidaalhäired (18,4 %), akatiisia (16,0 %), väsimus (11,8 %); ja sagedased (≥ 1/100, &lt; 1/10) valu ülakõhus, südame löögisageduse suurenemine, kehakaalu suurenemine, söögiisu suurenemine, lihastõmblused ja düskineesia.
In the paediatric bipolar population (10-17 years) with exposure up to 30 weeks, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 28.0% and 53.3%, respectively.
Bipolaarse meeleoluhäirega lastel (10...17 aastased) ekspositsiooniga üle 30 nädala oli madala prolaktiinitaseme esinemine seerumis neidudel ( &lt; 3 ng/ml) ja noormeestel ( &lt; 2 ng/ml) vastavalt 28,0 % ja 53,3 %.
In the pooled adolescent schizophrenia population (13-17 years) with exposure up to 2 years, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 29.5% and 48.3%, respectively.
Noorukite (13...17 aastat) skisofreenia populatsioonil ekspositsiooniga kuni 2 aastat koondandmetes oli madal prolaktiini tase naissoo ( &lt; 3 ng/ml) ja meessoo ( &lt; 2 ng/ml) korral vastavalt 29,5 % ja
In a short-term placebo-controlled clinical trial involving 302 adolescents (13-17 years) with schizophrenia, the frequency and type of adverse reactions were similar to those in adults except for the following reactions that were reported more frequently in adolescents receiving aripiprazole than in adults receiving aripiprazole (and more frequently than placebo):
Skisofreenia noorukitel vanuses 15 aastat ja vanemad Lühiaegses platseebokontrolliga kliinilises uuringus 302 skisofreeniaga noorukil (vanuses 13...17 aastat) oli kõrvaltoimete sagedus ja tüüp sarnane täiskasvanutel täheldatuga, välja arvatud järgnevalt loetletud kõrvaltoimed, mida esines aripiprasooli saanud noorukitel sagedamini kui aripiprasooli saanud täiskasvanutel (ning mis esinesid suurema sagedusega kui platseebo kasutamisel): unisus/sedatsioon ja ekstrapüramidaalhäired esinesid väga sageli (≥ 1/10), suu kuivus, isu suurenemine ja ortostaatiline hüpotensioon esinesid sageli (≥ 1/100, &lt; 1/10).
In the adolescent (13-17 years) schizophrenia population with aripiprazole exposure of 5 to 30 mg up to 72 months, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 25.6% and 45.0%, respectively.
72 kuud oli madala prolaktiini taseme esinemissagedus naistel ( &lt; 3 ng/ml) ja meestel ( &lt; 2 ng/ml) vastavalt 25,6 % ja 45,0 %.
&lt; Justification for not including Braille accepted. &gt;
Põhjendus Braille' mitte lisamiseks.
Tell your doctor immediately if you get signs of an infection including:
Infektsioonid Teavitage oma arsti otsekohe sellest, kui teil tekivad infektsiooninÃ¤hud, sealhulgas:
Frequencies are defined as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100) and very rare ( &lt; 1/10,000).
Esinemissagedused on defineeritud kui väga sage (≥ 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100) ja väga harv ( &lt; 1/10 000).
For CLL patients whose lymphocyte counts are &gt; 25 x 109/L it is recommended to administer prednisone/prednisolone 100 mg intravenous shortly before infusion with Rituzena to decrease the rate and severity of acute infusion reactions and/or cytokine release syndrome.
KLL patsientidele, kellel on lümfotsüütide arv &gt; 25 x 109/l, soovitatakse vahetult enne Rituzena infusiooni manustada 100 mg prednisooni/prednisolooni intravenoosselt, et vähendada ägedate infusiooniga seotud reaktsioonide ja/või tsütokiini vabanemise sündroomi esinemissagedust ja raskust.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is &lt; 1% of patients by the eighth cycle of rituximab-containing
Infusiooniga seotud sÃ¼mptomite esinemissagedus vÃ¤henes oluliselt jÃ¤rgnevate infusioonide puhul ning rituksimabi sisaldava ravi kaheksanda tsÃ¼kli puhul on see &lt; 1 %.
No dose adjustment is required in elderly patients (aged &gt; 65 years).
Eakatel (vanuses &gt; 65 aasta) ei ole vaja annust korrigeerida.
In a subgroup analysis, the ORR was higher in patients with IWF B, C, and D histological subtypes as compared to IWF A subtype (58% vs. 12%), higher in patients whose largest lesion was &lt; 5 cm vs. &gt; 7 cm in greatest diameter (53% vs. 38%), and higher in patients with chemosensitive relapse as compared to chemoresistant (defined as duration of response &lt; 3 months) relapse (50% vs. 22%).
Erirühmade analüüsis oli üldine ravile reageerimine suurem patsientidel IWF histoloogiliste alatüüpidega B, C ja D võrreldes IWF alatüübiga A (58 % vs. 12 %), samuti patsientidel, kelle suurim haiguskolle oli &lt; 5 cm võrreldes suurima läbimõõduga &gt; 7 cm (53 % vs. 38 %) ning patsientidel keemiaravile tundliku retsidiiviga keemiaravile resistentse retsidiiviga võrreldes (defineeriti kui retsidiivi kestust &lt; 3 kuu) (50 % vs. 22 %).
The incidence of thrombocytopenia was low ( &lt; 1% , grade 3/4) and was not different between treatment arms.
Trombotsütopeenia esinemissagedus oli väike ( &lt; 1 %, 3./4.
The incidence of infusion-related symptoms decreases substantially with subsequent infusions and is less than 1% after
Infusiooniga seotud sÃ¼mptomite esinemissagedus vÃ¤heneb oluliselt jÃ¤rgnevate infektsioonide puhul ning pÃ¤rast rituksimabi kaheksa annuse manustamist on see alla 1 %.
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt;
Ravivastuse kestuse mediaan RCVP grupis oli 37,7 kuud ja CVP grupis 13,5 kuud (p &lt; 0,0001, logaritmiline astaktest).
Median PFS: 28.8 Not reached p &lt; 0.0001
PFS'i mediaan: Saavutamata p &lt; 0,0001
The infusion rate may be increased upon improvement of symptoms.
Infusiooni vÃµib jÃ¤tkata pÃ¤rast nende sÃ¼mptomite taandumist vÃµi paranemist.
The antigen is expressed on &gt; 95 % of
Tsüklofosfamiid Erinevus (CI 95%)
Sprimeo HCT was studied in a placebo-controlled trial including 2,762 hypertensive patients with diastolic blood pressure ≥ 95 mmHg and &lt; 110 mmHg (mean baseline blood pressure of 153.6/99.2 mmHg).
Sprimeo HCT'd uuriti platseebokontrollitud uuringus, kus osales 2762 hüpertensiivset patsienti diastoolse vererõhuga ≥ 95 mmHg ja &lt; 110 mmHg (keskmine vererõhu algväärtus 153,6/99,2 mmHg).
When administered in hypertensive patients with markedly elevated blood pressure (systolic blood pressure ≥ 160 mmHg and/or diastolic blood pressure ≥ 100 mmHg), Sprimeo HCT in doses from 150 mg/12.5 mg to 300 mg/25 mg administered without up-titration from monotherapy demonstrated significantly greater systolic/diastolic blood pressure control rates ( &lt; 140/90 mmHg) as compared to the respective monotherapies.
Manustatuna märkimisväärselt kõrgenenud vererõhuga hüpertensiivsetele patsientidele (süstoolne vererõhk ≥ 160 mmHg ja/või diastoolne vererõhk ≥ 100 mmHg), oli Sprimeo HCT monoteraapiast tiitrimata manustatud annuste 150 mg/12,5 mg kuni 300 mg/25 mg süstoolset/diastoolset vererõhku langetav toime oluliselt suurem ( &lt; 140/90 mmHg) kui vastavate monoteraapiate puhul.
Due to the hydrochlorothiazide component, Sprimeo HCT is contraindicated for use in patients with anuria and in patients with severe renal impairment (glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2).
Hüdroklorotiasiidi sisalduse tõttu on Sprimeo HCT vastunäidustatud anuuriaga patsientidel ja raske neerukahjustusega patsientidel (glomerulaarfiltratsiooni kiirus (GFR) &lt; 30 ml/min/1,73 m2).
The concomitant use of Sprimeo HCT with angiotensin II receptor blockers (ARB) or angiotensin converting enzyme inhibitors (ACEI) is contraindicated in patients with renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.3, 4.4 and 5.2).
HCT samaaegne kasutamine koos angiotensiin II retseptori blokaatorite (ARB) või angiotensiini konverteeriva ensüümi (AKE) inhibiitoritega on vastunäidustatud neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) (vt lõigud 4.3, 4.4 ja 5.2).
Sprimeo HCT is contraindicated in patients with anuria or severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) and the concomitant use of Sprimeo HCT with ARBs or ACEIs is contraindicated in patients with renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m
Sprimeo HCT on vastunäidustatud anuuria või raske neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) ja
Patients in the Toujeo arm included 73 children aged &lt; 12 years and 160 children aged ≥12 years.
Toujeo rühmas oli 73 last vanuses &lt; 12 aasta ja 160 last vanuses ≥ 12 aasta.
Tabulated list of adverse reactions The following related adverse reactions from clinical investigations are listed below by system organ class and in order of decreasing incidence (very common: ≥1/10; common: ≥1/100 to &lt; 1/10; uncommon: ≥1/1,000 to &lt; 1/100; rare: ≥1/10,000 to &lt; 1/1,000; very rare: &lt; 1/10,000; not known: cannot be estimated from the available data).
Kõrvaltoimete tabel Alljärgnevad kliinilistes uuringutes tekkinud kõrvaltoimed on esitatud organsüsteemide kaupa kahanevas sagedusjärjekorras (väga sage: ≥1/10; sage: ≥1/100 kuni &lt; 1/10; aeg-ajalt: ≥1/1000 kuni &lt; 1/100; harv: ≥1/10000 kuni &lt; 1/1000; väga harv: &lt; 1/10000; teadmata: ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Paediatric population Population pharmacokinetic analysis was conducted for Toujeo based on concentration data of its main metabolite M1 using data from 75 pediatric subjects (6 to &lt; 18 years of age) with type 1 diabetes.
Toujeo populatsiooni farmakokineetika analüüs viidi läbi peamise metaboliidi M1 kontsentratsiooni põhjal, kasutades 75 I tüüpi diabeediga lapse (vanuses 6…18 aastat) andmeid.
Improvement in HbA1C was not affected by, gender, ethnicity, age, diabetes duration ( &lt; 10 years and ≥10 years), HbA1c value at baseline ( &lt; 8% or ≥8%) or baseline body mass index (BMI).
( &lt; 10 aastat ja ≥10 aastat), HbA1c lähteväärtusest ( &lt; 8% või ≥8%) või uuringueelsest keha-massi indeksist (KMI).
Overall, these effects on hypoglycaemia risk were consistently observed whatever the age, gender, BMI and duration of diabetes ( &lt; 10 years and ≥10 years) in Toujeo-treated patients compared to insulin glargine 100 units/ml-treated patients.
Hüpoglükeemia riski üldist vähenemist Toujeo'ga ravitud patsientidel, võrreldes 100 ühikut/ml sisaldava glargiin-insuliiniga, täheldati ühtviisi, sõltumata vanusest, soost, KMI-st ja suhkurtõve kestusest ( &lt; 10 aastat ja ≥10 aastat).
Frequencies are defined as follows: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10) or uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100).
Esinemissagedused on defineeritud järgmiselt: väga sage (≥ 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10) või aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100).
Odefsey should be avoided in patients with estimated CrCl ≥ 15 mL/min and &lt; 30 mL/min, or &lt; 15 mL/min who are not on chronic haemodialysis, as the safety of Odefsey has not been established in these populations.
Odefsey kasutamist tuleb vältida patsientidel, kelle hinnanguline CrCl on ≥ 15 ml/min ja &lt; 30 ml/min, või &lt; 15 ml/min nendel, kes ei saa kroonilist hemodialüüsi, kuna Odefsey ohutus nendel patsiendirühmadel ei ole kindlaks tehtud.
The pharmacokinetics of rilpivirine in paediatric patients &lt; 12 years of age is under investigation.
Rilpiviriini farmakokineetikat &lt; 12-aastastel lastel alles uuritakse.
At the start of treatment with E/C/F/TAF, the 72 patients had been HIV suppressed (HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL) for at least 6 months with or without suppression of HBV DNA and had compensated liver function.
Ravi alustamisel E/C/F/TAF-iga oli 72-l patsiendil olnud HIV supresseeritud (HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml) vähemalt 6 kuu jooksul koos HBV DNA supressiooniga või ilma ja kompenseeritud maksafunktsioon.
Rilpivirine is an in vitro inhibitor of the transporter MATE-2K with an IC50 of &lt; 2.7 nM.
Rilpiviriin on in vitro transporteri MATE-2K inhibiitor, mille IC50 on &lt; 2,7 nM.
The proportion of patients with HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at Week 48 (TLOVR) was 72.2% (26/36).
Patsientide osakaal, kelle HIV-1 RNA oli 48. nädalal (TLOVR) &lt; 50 koopiat/ml, oli 72,2% (26/36).
The safety and efficacy of Odefsey in children younger than 12 years of age, or weighing &lt; 35 kg, have not yet been established.
Odefsey ohutus ja efektiivsus lastel vanuses kuni 12 aastat või kehakaaluga &lt; 35 kg ei ole veel tõestatud.
In vitro binding of tenofovir to human plasma proteins is &lt; 0.7% and is independent of concentration over the range of 0.01-25 µg/mL.
In vitro on tenofoviiri seondumine inimese plasmavalkudega &lt; 0,7% ja ei sõltu kontsentratsioonist vahemikus 0,01-25 µg/ml.
Through 144 weeks of treatment, no subject discontinued E/C/F/TAF due to a treatment-emergent renal adverse event compared with 12 subjects who discontinued E/C/F/TDF (p &lt; 0.001).
144 ravinädala jooksul ei katkestanud ükski uuringus osaleja E/C/F/TAF-ravi ravist tingitud neerufunktsiooni kõrvalnähu tõttu võrreldes 12 uuringus osalejaga, kes katkestasid E/C/F/TDF-ravi (p &lt; 0,001).
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins was &lt; 4% and independent of concentration over the range of 0.02-200 µg/mL.
In vitro oli emtritsitabiini seondumine inimese plasmavalkudega &lt; 4% ja ei sõltunud kontsentratsioonist vahemikus 0,02-200 µg/ml.
b In both studies, patients were stratified by baseline HIV-1 RNA (≤ 100,000 copies/mL, &gt; 100,000 copies/mL to ≤ 400,000 copies/mL, or &gt; 400,000 copies/mL), by CD4+ cell count ( &lt; 50 cells/µL, 50-199 cells/µL, or ≥ 200 cells/µL), and by region (US or ex US).
b Mõlemas uuringus klassifitseeriti patsiendid ravieelse HIV-1 RNA (≤ 100 000 koopiat/ml, &gt; 100 000 koopiat/ml kuni ≤ 400 000 koopiat/ml või &gt; 400 000 koopiat/ml), CD4+ rakkude arvu ( &lt; 50 rakku/μl, 50-199 rakku/μl või
In Odefsey studies in virologically suppressed adult patients, increases in BMD were noted at 96 weeks after switching to Odefsey compared to minimal changes with maintaining FTC/RPV/TDF or EFV/FTC/TDF at the hip (mean change 1.6% for Odefsey versus -0.6% for FTC/RPV/TDF, p &lt; 0.001; 1.8% for Odefsey versus -0.6% for EFV/FTC/TDF, p &lt; 0.001) and the spine (mean change 2.0% for Odefsey versus -0.3% for FTC/RPV/TDF, p &lt; 0.001; 1.7% for Odefsey versus 0.1% for EFV/FTC/TDF, p &lt; 0.001).
Odefsey uuringutes viroloogilise supressiooniga täiskasvanud patsientidega täheldati 96. nädala möödumisel üleminekust Odefsey kasutamisele luu mineraalse tiheduse suurenemist võrreldes minimaalsete muutustega ravi jätkamisel FTC/RPV/TDF-i või EFV/FTC/TDF-iga puusapiirkonnas (Odefsey puhul keskmine muutus 1,6% versus -0,6% FTC/RPV/TDF-i puhul, p &lt; 0,001; Odefsey puhul 1,8% versus -0,6% EFV/FTC/TDF-i puhul, p &lt; 0,001) ja lülisamba piirkonnas (keskmine muutus Odefsey puhul 2,0% versus -0,3% FTC/RPV/TDF-i puhul, p &lt; 0,001; Odefsey puhul 1,7% versus 0,1% EFV/FTC/TDF-i puhul, p &lt; 0,001).
The safety assessment of rilpivirine is based on Week 48 data from one single-arm open-label study (TMC278-C213) in 36 paediatric patients 12 to &lt; 18 years and weighing at least 32 kg. No patients discontinued rilpivirine due to adverse reactions.
Rilpiviriini ohutushinnang põhineb 48. nädala andmetel ühe ravirühmaga avatud uuringust (TMC278-C213) 36 lapsel vanuses 12 kuni &lt; 18 aastat ja kehakaaluga vähemalt 32 kg. Ükski patsient ei katkestanud rilpiviriinravi kõrvaltoimete tõttu.
The median increase from baseline for these parameters was greater in patients receiving FTC + TAF compared with patients receiving FTC + TDF (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Nende näitajate mediaanväärtuse tõus võrreldes ravieelsete näitajatega oli suurem patsientidel, kellele manustati FTC + TAF-i võrrelduna patsientidega, kes said FTC + TDF-i (p &lt; 0,001 erinevus ravirühmade vahel paastutingimuste üldkolesterooli, otsese LDL- ja HDL-kolesterooli ja triglütseriidide näitajates).
The safety of emtricitabine + tenofovir alafenamide has not been established in patients with severe renal impairment (estimated CrCl ≥ 15 mL/min and &lt; 30 mL/min).
Emtritsitabiini + tenofoviiralafenamiidi ohutust raske neerukahjustusega patsientidel (hinnanguline CrCl ≥ 15 ml/min ja &lt; 30 ml/min) ei ole tõestatud.
Proportion (%) of patients with HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL by prior treatment regimend EFV/FTC/TDF FTC/TDF plus boosted atazanavir E/C/F/TDF
Patsientide osakaal (%), kelle HIV-1 RNA oli eelneva raviskeemi tulemusel &lt; 50 koopiat/mld EFV/FTC/TDF FTC/TDF pluss võimendatud atasanaviir E/C/F/TDF
The mean baseline CD4+ cell count was 427 cells/mm3 (range 0-1,360) and 13% had CD4+ cell counts &lt; 200 cells/mm3.
Keskmine uuringueelne CD4+ rakkude arv oli 427 rakku/mm3(vahemik 0-1360) ja 13% oli CD4+ rakkude arv &lt; 200 rakku/mm3.
No dose adjustment of Odefsey is required in adults with end stage renal disease (estimated CrCl &lt; 15 mL/min) on chronic haemodialysis; however, Odefsey should generally be avoided but may be used with caution in these patients if the potential benefits are considered to outweigh the potential risks (see sections 4.4 and 5.2).
Lõppstaadiumis neeruhaigusega ja kroonilist hemodialüüsi saavatel patsientidel (hinnanguline CrCl &lt; 15 ml/min) tuleb Odefsey kasutamist üldjuhul vältida, kuid seda võib ettevaatlikult kasutada, kui sellest saadav potentsiaalne kasu ületab potentsiaalseid riske (vt lõik 4.2).
In human clinical studies, a 10 mg oral dose of tenofovir alafenamide given with emtricitabine, cobicistat and elvitegravir resulted in tenofovir diphosphate concentrations &gt; 4-fold higher in PBMCs and &gt; 90% lower concentrations of tenofovir in plasma as compared to a 245 mg oral dose of tenofovir disoproxil (as fumarate) given with emtricitabine, cobicistat and elvitegravir.
Inimestel läbi viidud kliinilistes uuringutes oli pärast 10 mg tenofoviiralafenamiidi suukaudset manustamist koos emtritsitabiini, kobitsistaadi ja elvitegraviiriga tenofoviirdifosfaadi kontsentratsioon PBMC-des &gt; 4 korda kõrgem ja tenofoviiri plasmakontsentratsioon &gt; 90% madalam kui 245 mg tenofoviirdisoproksiili (fumaraadina) suukaudsel manustamisel koos emtritsitabiini, kobitsistaadi ja elvitegraviiriga.
FTC/TDF + rilpivirine hydrochloride was non-inferior in achieving HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL compared to FTC/TDF + efavirenz.
FTC/TDF + rilpiviriinvesinikkloriid ei jäänud näitaja HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml saavutamisel alla võrdlemiseks kasutatud FTC/TDF + efavirensile.
Patients were virologically suppressed (HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL) for at least 6 months before switching.
RNA &lt; 50 koopiat/ml) vähemalt 6 kuud enne üleminekut.
At Week 96, switching to Odefsey was non-inferior in maintaining HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL when compared to patients who stayed on FTC/RPV/TDF or on EFV/FTC/TDF in respective studies.
96. nädalal ei olnud Odefsey kasutamisele üleminek halvem HIV-1 RNA &lt; 50 koopia/ml säilitamisel võrreldes patsientidega, kes jätkasid vastavates uuringutes FTC/RPV/TDF-i või EFV/FTC/TDF-i kasutamist.
Patients with a baseline viral load &gt; 100,000 HIV-1 RNA copies/mL who experienced virologic failure exhibited a higher rate of treatment-emergent resistance to the NNRTI class.
Viroloogilise ravivastuseta patsientidel, kelle viiruskoormus oli uuringu alguses &gt; 100 000 HIV-1 RNA koopiat/ml, esines sagedamini ravist tingitud resistentsust NNRTI-de klassi kuuluvate ainete suhtes.
At Week 48, 81.8% (45/55 patients) maintained HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF.
48. nädalal säilis 81,8%-l (45/55 patsienti) HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml pärast üleminekut E/C/F/TAF'le.
The pharmacokinetics of rilpivirine in antiretroviral-naïve HIV-1 infected paediatric patients 12 to &lt; 18 years of age receiving rilpivirine 25 mg once daily was comparable to that in treatment-naïve HIV-1 infected adults receiving rilpivirine 25 mg once daily.
Rilpiviriini farmakokineetika retroviirusvastast ravi varem mittesaanud HIV-1-infektsiooniga lastel vanuses 12 kuni &lt; 18, kellele manustati rilpiviriini 25 mg üks kord ööpäevas, oli võrreldav näitajatega ravi varem mittesaanud HIV-1-infektsiooniga täiskasvanutel, kellele manustati rilpiviriini 25 mg üks kord ööpäevas.
In Study GS-US-292-1825, the efficacy and safety of E/C/F/TAF were evaluated in a single arm, open-label clinical study in which 55 HIV-1 infected adults with end stage renal disease (eGFRCG &lt; 15 mL/min) on chronic haemodialysis for at least 6 months before switching to E/C/F/TAF FDC tablet.
Uuringus GS-US-292-1825 hinnati E/C/F/TAF efektiivsust ja ohutust üksiku grupi avatud kliinilises uuringus, milles osales 55 HIV-1'ga nakatunud täiskasvanut, kellel oli lõppstaadiumis neeruhaigus (eGFRCG &lt; 15 ml/min) ja kes said kroonilist hemodialüüsi vähemalt 6 kuud, enne kui toimus üleminek E/C/F/TAF FDC tabletile.
The mean baseline plasma HIV-1 RNA was 4.5 log10 copies/mL (range 1.3-7.0) and 23% of patients had baseline viral loads &gt; 100,000 copies/mL.
Keskmine uuringueelne HIV-1 RNA-sisaldus plasmas oli 4,5 log10 koopiat/ml (vahemik 1,3-7,0) ja 23% patsientidest oli uuringueelne viiruskoormus &gt; 100 000 koopiat/ml.
Exposures of emtricitabine and tenofovir in 12 patients with end stage renal disease (estimated CrCl &lt; 15 mL/min) on chronic haemodialysis who received emtricitabine + tenofovir alafenamide in combination with elvitegravir + cobicistat as a fixed-dose combination tablet (E/C/F/TAF) in Study GS-US-292-1825 were significantly higher than in patients with normal renal function.
Emtritsitabiini ja tenofoviiri ekspositsioonid 12 lõppstaadiumis neeruhaigusega ja kroonilisel hemodialüüsil patsiendil (hinnanguline CrCl &lt; 15 ml/min), kes said emtritsitabiini + tenofoviirialafenamiidi fikseeritud annusega elvitegraviiri + kobitsistaadi kombineeritud tabletiga (E/C/F/TAF) uuringus GS-US-292-1825, olid oluliselt kõrgemad kui normaalse neerufunktsiooniga patsientidel.
At Week 48, 92% of patients (66/72) maintained HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF.
48. nädalal püsis 92%-l patsientidest (66/72) HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml pärast üleminekut ravile E/C/F/TAF-iga.
Exposures of emtricitabine and tenofovir alafenamide given with elvitegravir + cobicistat achieved in 24 paediatric patients aged 12 to &lt; 18 years were similar to exposures achieved in treatment-naïve adults (Table 6).
Emtritsitabiini ja tenofoviiralafenamiidi, manustatuna koos elvitegraviiri + kobitsistaadiga, kontsentratsioonid 24 noorukil vanuses 12 kuni &lt; 18 aastat sarnanesid ravi varem mittesaanud täiskasvanute kontsentratsioonidega (tabel 6).
In Studies GS-US-292-0104 and GS-US-292-0111, E/C/F/TAF demonstrated statistical superiority in achieving HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL when compared to E/C/F/TDF at Week 144.
Võrrelduna E/C/F/TDF-iga demonstreeris E/C/F/TAF uuringutes GS-US-292-0104 ja GS-US-292-0111 HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml saavutamisel statistilist paremust 144. nädalal.