natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Signs of infections may include fever or flu like symptoms; muscle aches; cough; shortness of breath; burning when you urinate or urinating more often than usual; blood in your phlegm (mucus); weight loss; diarrhoea or stomach pain; warm, red, or painful skin or sores on your body which are different from your psoriasis.
Infektsiooni nÃ¤htudeks vÃµivad olla palavik vÃµi gripilaadsed sÃ¼mptomid; lihasvalud; kÃ¶ha; hingeldus; pÃµletustunne urineerimisel vÃµi tavalisest sagedamini urineerimine; veri rÃ¶gas (limas); kaalulangus; kÃµhulahtisus vÃµi kÃµhuvalu; kuum, punetav vÃµi valulik nahk vÃµi haavandid kehal, mis erinevad teie psoriaasikolletest.
In VOYAGE 2, 88.6% of patients receiving guselkumab maintenance treatment at Week 48 were PASI 90 responders compared to 36.8% of patients who were withdrawn from treatment at Week 28 (p &lt; 0.001).
Uuringus VOYAGE 2 esines 88,6% guselkumabi säilitusravi saanud patsientidest 48. nädalal PASI 90 ravivastus võrreldes 36,8%-ga patsientidest, kes olid ravilt eemaldatud 28. nädalal (p &lt; 0,001).
Guselkumab demonstrated superiority compared to adalimumab for scalp and hand and foot psoriasis at Week 24 (VOYAGE 1 and 2) and Week 48 (VOYAGE 1) (p ≤ 0.001, except for hand and foot psoriasis at Week 24 [VOYAGE 2] and Week 48 [VOYAGE 1], p &lt; 0.05).
Guselkumabi puhul tõestati paremus võrreldes adalimumabiga peanaha ja labakäte/-jalgade psoriaasi paranemises 24. nädalal (VOYAGE 1 ja 2) ning 48. nädalal (VOYAGE 1) (p ≤ 0,001, välja arvatud labakäte/-jalgade psoriaas 24. nädalal [VOYAGE 2] ja 48. nädalal [VOYAGE 1], p &lt; 0,05).
Includes only subjects with ss-IGA, f-PGA, hf-PGA score ≥ 2 at baseline or baseline NAPSI score &gt; 0.
Hõlmab ainult isikuid, kellel oli ravieelne ss-IGA, f-PGA, hf-PGA skoor ≥ 2 või ravieelne NAPSI skoor &gt; 0.
In VOYAGE 1 and 2, significant improvements were seen in scalp, hand and foot, and nail psoriasis (as measured by the Scalp-specific Investigator Global Assessment [ss-IGA], Physician's Global Assessment of Hands and/or Feet [hf-PGA], Fingernail Physician's Global Assessment [f-PGA] and Nail Psoriasis Severity Index [NAPSI], respectively) in guselkumab treated patients compared to placebo treated patients at Week 16 (p &lt; 0.001, Table 3).
Uuringutes VOYAGE 1 ja 2 täheldati märkimisväärset paranemist peanaha, labakäte ja -jalgade ning küünte psoriaasi nähtudes (mõõdikuna kasutati vastavalt uurija üldhinnangut peanaha seisundile (Scalp-specific Investigator Global Assessment [ss-IGA]), arsti üldhinnangut labakäte/-jalgade seisundile (Physician's Global Assessment of Hands and/or Feet [hf-PGA]), arsti üldhinnangut sõrmeküünte seisundile (Fingernail Physician's Global Assessment [f-PGA]) ja küünte psoriaasi raskusindeksit (Nail Psoriasis Severity Index [NAPSI]) guselkumabiga ravitud patsientidel võrreldes platseeboravi saanud patsientidega 16. nädalal (p &lt; 0,001, tabel 3).
Between 12 and 24 weeks after randomisation, guselkumab patients achieved an IGA score 0/1 with ≥ 2 grade improvement twice as often as ustekinumab patients (mean 1.5 vs 0.7 visits, respectively, p &lt; 0.001).
Ajavahemikul 12…24 nädalat pärast randomiseerimist saavutasid guselkumabi rühma patsiendid IGA skoori 0/1 koos ≥ 2-astmelise paranemisega kaks korda sagedamini, võrreldes ustekinumabiga ravitud patsientidega (vastavalt keskmiselt 1,5 vs. 0,7 visiiti, p &lt; 0,001).
Guselkumab was superior to secukinumab as measured by the primary endpoint of PASI 90 response at Week 48 (84.5% versus 70.0%, p &lt; 0.001).
Guselkumab osutus paremaks võrreldes sekukinumabiga, mõõdetuna esmase tulemusnäitaja PASI 90 ravivastusega 48. nädalal (84,5% versus 70,0%, p &lt; 0,001).
DLQI score &gt; 1 at baseline, n Subjects with DLQI 0/1
Ravieelne DLQI skoor &gt; 1, n Isikud DLQI skooriga 0/1
Additionally, at 12 weeks after randomisation a higher proportion of guselkumab patients compared to ustekinumab patients achieved an IGA score 0/1 and ≥ 2 grade improvement (31.1% vs. 14.3%, respectively; p = 0.001) and a
Lisaks sellele oli 12 nädalat pärast randomiseerimist suurem osakaal guselkumabi rühma patsiente, võrreldes ustekinumabi rühma patsientidega, saavutanud IGA skoori 0/1 koos ≥ 2-astmelise paranemisega (vastavalt 31,1% vs. 14,3%, p = 0,001) ja PASI 90 ravivastuse (vastavalt 48% vs. 23%, p &lt; 0,001).
p &lt; 0.001 for comparison between guselkumab and adalimumab.
p &lt; 0,001 guselkumabi ja adalimumabi võrdluses.
PSSD Symptom score, subjects with baseline score &gt; 0
PSSD sümptomite skoor, isikud ravieelse skooriga &gt; 0
Symptom score = 0, n (%) PSSD Sign score, subjects with baseline score &gt; 0
PSSD sümptomite skoor, isikud ravieelse skooriga &gt; 0 Sümptomite skoor = 0, n (%) PSSD nähtude skoor, isikud ravieelse skooriga &gt; 0
p &lt; 0.001 for comparison between guselkumab and placebo.
p &lt; 0,001 guselkumabi ja platseebo võrdluses.
p &lt; 0.001 for comparison between guselkumab and adalimumab for major secondary endpoints.
p &lt; 0,001 guselkumabi ja adalimumabi võrdluses peamiste sekundaarsete tulemusnäitajate puhul.
PSSD Sign score, subjects with baseline score &gt; 0
PSSD nähtude skoor, isikud ravieelse skooriga &gt; 0
p &lt; 0.001 for comparison between guselkumab and placebo for the major secondary endpoint.
p &lt; 0,001 guselkumabi ja platseebo võrdluses peamise sekundaarse tulemusnäitaja puhul.
p &lt; 0.001 for comparison between guselkumab and placebo for major secondary endpoints.
p &lt; 0.001 guselkumabi ja platseebo võrdluses peamiste sekundaarsete tulemusnäitajate puhul.
The cut off point for discriminating between H.pylori negative and positive patients is set to an excess value of 3.5, i.e. &lt; 3.5 is negative and 3.5 is positive.
H. pylori-negatiivse ja -positiivse patsiendi vahelise erinevuse punktiks on seatud absoluutne erinevus 3,5, st &lt; 3,5 on negatiivne ja = ≥3,5 on positiivne.
H. pylori status: - &lt; 3.5 excess 
H. pylori staatus:- &lt; 3,5 liigse d13C = negatiivne.
Type &amp; Date
Tüüp ja kuupäev
C = Positive
&gt; 3,5 liigse d13C = positiivne.
Very Rare ( &lt; 1/10,000)
Väga harv ( &lt; 1/10 000)
Very Common (≥1/10) Common (≥1/100 - &lt; 1/10) Uncommon (≥1/1,000 - &lt; 1/100) Rare (≥1/10,000 - &lt; 1/1,000)
Sage (≥ 1/100 - &lt; 1/10) Aeg-ajalt (≥ 1/1000 - &lt; 1/100) Harv (≥ 1/10 000 - &lt; 1/1000) Väga harv ( &lt; 1/10 000)
After primary vaccination the rate of subjects with neutralising antibody titres &gt; 20, seroconversion rate and seroconversion factor as measured by microneutralisation assay (MN) in adults aged 18 to 59 years and in older people aged 60 years and above were as follows:
Pärast primaarset vaktsineerimist oli 18…59-aastastel täiskasvanute ja üle 60-aastastel eakatel, kelle neutraliseerivate antikehade tiiter oli &gt; 20, serokonversiooni määr ja serokonversioonifaktor (mõõdeti mikroneutralisatsioonianalüüsiga (MN)) järgmine:
The following categories are used to rank the adverse reactions by frequency of occurrence: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); and very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Kõrvaltoimed on jaotatud esinemissageduse järgi järgmistesse kategooriatesse: väga sage ( &gt; 1/10), sage ( &gt; 1/100... &lt; 1/10), aeg-ajalt ( &gt; 1/1000... &lt; 1/100), harv ( &gt; 1/10000... &lt; 1/1000) ja väga harv ( &lt; 1/10000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
The following adverse reactions have been reported during clinical studies and post-marketing data and are classified according to the following convention: very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1000)very rare ( &lt; 1/10,000) or not known (cannot be estimated from the available data).
Järgmistest kõrvaltoimetest teatati kliiniliste uuringute jooksul ja turuletulekujärgsel perioodil ning neid klassifitseeriti järgneval viisil: väga sage (≥ 1/10), sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100), harv (≥ 1/10 000 kuni &lt; 1/1000), väga harv ( &lt; 1/10 000) või teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
However, systemic absorption of topically applied olopatadine is minimal with plasma concentrations ranging from below the assay quantitation limit ( &lt; 0.5 ng/ml) up to 1.3 ng/ml.
Plasmakontsentratsioonid jäävad analüüsidega tuvastatava alampiiri ( &lt; 0,5 ng/ml) ja 1,3 ng/ml vahele.
Information is presented by system organ class and frequency (very common â¥1/10; common â¥1/100 to &lt; 1/10; uncommon â¥1/1,000 to &lt; 1/100).
Informatsioon on esitatud organsÃ¼steemide ja esinemissageduse alusel (vÃ¤ga sage â¥ 1/10; sage â¥ 1/100 kuni &lt; 1/10; aeg-ajalt â¥ 1/1000 kuni &lt; 1/100).
The onset of infusion related reactions has generally occurred within the first 2-4 months after initiation of treatment with Replagal although later onset (after 1 year) has been reported as well.
Infusiooniga seotud reaktsioonid on Ã¼ldiselt ilmnenud esimese 2...4 kuu jooksul pÃ¤rast ravi alustamist Replagal'iga, kuigi neid on ilmnenud ka hiljem (pÃ¤rast 1 aasta mÃ¶Ã¶dumist).
The presence of extensive renal damage (eGFR &lt; 60mL/min) may limit the renal response to enzyme replacement therapy.
Ulatuslik neerukahjustus (eGFR &lt; 60 ml/min) võib piirata neerude reageerimist ensüümasendusravile.
Infusion related reactions have been experienced by 9 patients of the naÃ¯ve population (31.0%) compared to 27 patients of the switched population (38.0%).
Infusiooniga seotud reaktsioone esines 9 varem ravimata patsiendil (31,0%) vÃµrreldes 27 patsiendiga ravi vahetanute rÃ¼hmas (38,0%).
Longer term therapy (48-54 months) resulted in stabilisation of GFR in male patients with normal baseline GFR (≥ 90 mL/min/1.73 m2) and with mild to moderate renal dysfunction (GFR 60 to &lt; 90 mL/min/1.73 m2), and in slowing of the rate of decline in renal function and progression to end-stage renal disease in male Fabry patients with more severe renal dysfunction (GFR 30 to &lt; 60 mL/min/1.73 m2).
Pikemaajalise ravi (48...54 kuud) tulemusena stabiliseerus GFR normaalse algse GFR-ga (≥ 90 ml/min/1,73 m2) ja kerge kuni mõõduka neerude funktsioonihäirega (GFR 60 kuni &lt; 90 ml/min/1,73 m2) meespatsientidel ja aeglustus neerude funktsiooni halvenemine ja progresseerumine neeruhaiguse lõppfaasini meessoost Fabry tõvega patsientidel, kellel oli raskem neerude funktsioonihäire (GFR 30 kuni &lt; 60 ml/min/1,73 m2).
Three of 8 (37.5%) paediatric patients &lt; 7 years of age experienced at least one infusion related reaction over a mean observation time of 4.2 years.
Kolmel 8 (37,5%) pediaatrilisest patsiendist vanuses &lt; 7 aastat tekkis keskmiselt 4,2 aasta pikkuse vaatlusaja jooksul vähemalt üks infusiooniga seotud reaktsioon.
Infusion related reactions involving the heart including heart rhythm problems, heart muscle ischemia and heart failure, may occur in patients with Fabry disease involving the heart structures (frequency ânot knownâ (cannot be estimated from the available data)).
Fabry tõvega patsientidel, kelle haigus hõlmab ka südame struktuure, võivad tekkida südant hõlmavad infusiooniga seotud reaktsioonid, sealhulgas südame rütmihäired, südamelihase isheemia ja südamepuudulikkus (esinemissagedus „teadmata“ (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel)).
However, infusion related reactions (pyrexia, dyspnoea, chest pain) and pain exacerbation occurred more frequently.
Infusiooniga seotud reaktsioone (pÃ¼reksia, dÃ¼spnoe, valu rindkeres) ja valu Ã¤genemist esines siiski sagedamini.
In male paediatric patients ≥ 7 years of age, heart rate variability was abnormal at baseline and improved after 6 months of Replagal therapy in 15 boys and the improvement was sustained through 6.5 years of Replagal 0.2 mg/kg therapy in an open-label long-term extension study in 9 boys.
Pediaatrilistel meespatsientidel &gt; 7 aasta vanuste oli südame löögisageduse varieeruvus ravi algul ebanormaalne, kuid paranes 15 poisil pärast 6-kuulist ravi Replagaliga ning püsis 6,5-aastase ravi vältel Replagaliga 0,2 mg/kg avatud pikaajalises jätku-uuringus, milles osales 9 poissi.
In paediatric patients &gt; 7 yrs of age, 1/16 male patients tested positive for IgG anti-agalsidase alfa antibodies during the study.
Alla 7 aasta vanustest pediaatrilistest patsientidest oli ühel 16-st meespatsiendist uuringu ajal IgG alfaagalsidaasivastaste antikehade test positiivne.
Among 9 boys with left ventricular mass (LVMI) indexed to height2.7 within the normal range for children ( &lt; 39 g/m2.7 in boys) at baseline, LVMI remained stable at levels below the left ventricular hypertrophy
9 poisil, kellel oli ravi algul vasaku vatsakese mass pikkuse2,7 suhtes indekseerituna (LVMI) normaalses vahemikus &gt; 7 aasta vanuste laste kohta (poistel &lt; 39 g/m2,7), jäi LVMI kogu 6,5 aastat kestnud ravi jooksul stabiilseks, püsides allpool vasaku vatsakese hüpertroofia (LVH) piiri.
The infusion can be temporarily interrupted (5 to 10 minutes) until symptoms subside and the infusion may then be restarted.
Infusiooni vÃµib ajutiselt katkestada (5...10 minutiks), kuni sÃ¼mptomid vaibuvad, ja seejÃ¤rel alustada infusiooni uuesti.
Treatment with Replagal resulted in an 11.5 g decrease in left ventricular mass as measured by magnetic resonance imaging (MRI) in the controlled study, while patients receiving placebo exhibited an increase in left ventricular mass of 21.8 g. In addition, in the first study involving 25 patients, Replagal effected a significant reduction in cardiac mass after 12 to 18 months of maintenance therapy (p &lt; 0.001).
Magnetresonantskuvamisega (MRI-ga) mõõdetuna oli kontrollitud uuringus Replagal'iga ravimise tulemuseks vasaku vatsakese massi vähenemine 11,5 g võrra, samas kui platseebot saanud patsientidel suurenes vasaku vatsakese mass 21,8 g võrra.
In paediatric patients &lt; 7 yrs of age, 0/7 male patients tested positive for IgG anti-agalsidase alfa antibodies.
Alla 7 aasta vanustest pediaatrilistest patsientidest oli 0/7-st meespatsiendist IgG
Cases of symptomatic hypotension have been reported in patients treated with Entresto during clinical studies (see section 4.8), especially in patients ≥65 years old, patients with renal disease and patients with low SBP ( &lt; 112 mmHg).
Kliinilistes uuringutes on Entresto'ga ravitud patsientidel kirjeldatud sümptomaatilise hüpotensiooni juhtusid (vt lõik 4.8), eriti ≥65-aastastel patsientidel, neeruhaigusega patsientidel ning madala süstoolse vererõhuga ( &lt; 112 mmHg) patsientidel.
More patients who were naïve to previous ACE inhibitor or ARB therapy or on low-dose therapy (equivalent to &lt; 10 mg enalapril/day) were able to achieve and maintain Entresto 200 mg when up-titrated over 6 weeks (84.8%) versus 3 weeks (73.6%).
Patsientide seas, kes ei olnud eelnevalt AKE inhibiitorit või ARB-ravi saanud või olid ravi saanud väikeses annuses (samaväärne &lt; 10 mg enalapriiliga ööpäevas), saavutas ja säilitas Entresto 200 mg annuse rohkem patsiente, kui annust suurendati 6-nädalase (84,8%) intervalliga 3 nädalaga (73,6%) võrreldes.
In PARADIGM-HF, hypotension and clinically relevant low systolic blood pressure ( &lt; 90 mmHg and decrease from baseline of &gt; 20 mmHg) were reported in 17.6% and 4.76% of Entresto-treated patients compared with 11.9% and 2.67% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüpotensioonist ja kliiniliselt olulisest madalast süstoolsest vererõhust ( &lt; 90 mmHg ja vähenemine võrreldes ravieelsega &gt; 20 mmHg) vastavalt 17,6% ja 4,76% Entresto'ga ravitud patsientidest ning 11,9% ja 2,67% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In PARADIGM-HF, hyperkalaemia and serum potassium concentrations &gt; 5.4 mmol/l were reported in 11.6% and 19.7% of Entresto-treated patients and 14.0% and 21.1% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüperkaleemiast ja seerumi kaaliumisisaldusest &gt; 5,4 mmol/l vastavalt 11,6% ja 19,7% Entresto'ga ravitud patsientidest ning 14,0% ja 21,1% enalapriiliga ravitud patsientidest.
As there is very limited clinical experience in patients with severe renal impairment (eGFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) (see section 5.1) Entresto should be used with caution and a starting dose of 24 mg/26 mg twice daily is recommended.
Kuna raske neerupuudulikkusega (eGFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) patsientidega on kliiniline kogemus piiratud (vt lõik 5.1), tuleb nendel patsientidel Entresto't kasutada ettevaatusega ning soovitav algannus on 24 mg/26 mg kaks korda ööpäevas.
The concomitant use of Entresto with aliskiren-containing products is contraindicated in patients with diabetes mellitus or in patients with renal impairment (eGFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see section 4.3).
Entresto ja aliskireeni sisaldavate ravimite kooskasutamine on vastunäidustatud diabeedi või neerukahjustusega (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) patsientidel (vt lõik 4.3).
The combination of Entresto with aliskiren-containing products is contraindicated in patients with diabetes mellitus or in patients with renal impairment (eGFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.3 and 4.5).
Entresto ja aliskireeni kooskasutamine on vastunäidustatud diabeedi või neerukahjustusega (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m 2) patsientidel (vt lõigud 4.3 ja 4.5).
&lt; 12 g/dl after 4 weeks of dose reduction
&lt; 12 g/dl 4 nädalat pärast annuse vähendamist
Note: For patients who weigh &lt; 47 kg, or are unable to swallow tablets, ribavirin oral solution is available and should be used if appropriate.
Märkus: Patsientide puhul, kes kaaluvad &lt; 47 kg või ei ole võimelised tablette neelama, on saadaval ribaviriini suukaudne lahus ja seda tuleb vajadusel kasutada.
&lt; 50 x 109/l (adults) &lt; 70 x 109/l (children and adolescents)
&lt; 50 x 109/l (täiskasvanud) &lt; 70 x 109/l (lapsed ja noorukid)
- Patients with chronic renal failure, patients with creatinine clearance &lt; 50 ml/minute and/or on haemodialysis.
- Kroonilise neerupuudulikkusega patsiendid või kui kreatiniini kliirens on &lt; 50 ml/min ja/või hemodialüüsil patsiendid.
If serum creatinine rises to &gt; 2.0 mg/dl (Table 3), Ribavirin BioPartners and interferon alfa-2b must be discontinued.
Kui seerumi kreatiniin tõuseb &gt; 2,0 mg/dl (Tabel 3), tuleb Ribavirin BioPartners'i ja interferoon alfa-2b manustamine lõpetada.
The sustained response at the end of follow-up was significantly increased by the addition of ribavirin to interferon alfa-2b (41 % vs 16 %, p &lt; 0.001).
Püsiv ravivastus jälgimisperioodi lõpus oli oluliselt parem ribaviriini lisamisel interferoonile alfa-2b (41% vs 16%, p &lt; 0,001).
The duration of therapy was 48 weeks with a follow-up period of 6 months except for patients infected with genotypes 2 or 3 and viral load &lt; 800,000 IU/ml (Amplicor) who were treated for 24 weeks with a 6 month follow-up period.
Ravi kestus oli 48 nädalat, millele järgnes 6-kuuline jälgimisperiood, väljaarvatud patsiendid genotüüpidega 2 või 3 ja viiruskoopiate arvuga &lt; 800000 RÜ/ml (Amplicor), keda raviti 24 nädalat, millele järgnes 6-kuuline jälgimisperiood.
Within the organ system classes, adverse reactions are listed under headings of frequency using the following categories: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000); not known.
Organsüsteemi klasside piires on kõrvaltoimed loetletud esinemissageduste pealkirjade alla, kasutades järgmiseid kategooriaid: väga sage (≥1/10); sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10); aeg-ajalt (≥1/1000 kuni &lt; 1/100); harv (≥1/10000 kuni &lt; 1/1000); väga harv &lt; 1/10000); teadmata.
Based on interim data from the long-term follow-up portion of this study, 22 % (16/74) of children had a &gt; 15 percentile decrease in height percentile, of whom 3 (4 %) children had a &gt; 30 percentile decrease despite being off treatment for more than 1 year.
Selle uuringu pikaajalise jälgimisperioodi vaheandmete alusel esines pikkuse protsentiilne vähenemine &gt; 15 protsentiili 22% (16/74) lastest, kellest 3 (4%) lapsel esines vähenemine &gt; 30 protsentiili vaatamata sellele, et ravist oli möödunud rohkem kui 1 aasta.
The longer term data available in children treated with the combination therapy with standard interferon/ribavirin are also indicative of substantial growth retardation ( &gt; 15 percentile decrease in height percentile as compared to baseline) in 21 % of children despite being off treatment for more
Olemasolevad pikemaajalised andmed laste kohta, keda raviti standardinterferoon/ ribaviriin kombinatsioonraviga, viitavad samuti olulisele kasvupeetusele ( &gt; 15-protsentiilne langus pikkuse protsentiilis võrreldes ravieelsega) 21% lastest, vaatamata sellele, et ravist oli möödunud enam kui 5 aastat.
Twenty (21 %) of 97 children had a &gt; 15 percentile decrease in height percentile, of whom 10 of the 20 children had a &gt; 30 percentile decrease in their height percentile from the start of treatment to the end of long-term follow-up (up to 5 years).
Pikkuse protsentiilne vähenemine &gt; 15 protsentiili esines 97-st lapsest kahekümnel (21%), kellest 10 lapsel 20-st esines perioodil ravi algusest kuni pikaajalise jälgimisperioodi (kuni 5 aastat) lõpuni pikkuse protsentiilne vähenemine &gt; 30 protsentiili.
For HCV/HIV co-infected patients receiving ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b, other adverse reactions (that were not reported in mono-infected patients) which have been reported in the studies with a frequency &gt; 5 % were: oral candidiasis (14 %), lipodystrophy acquired (13 %), CD4 lymphocytes decreased (8 %), appetite decreased (8 %), gamma-glutamyltransferase increased (9 %), back pain (5 %), blood amylase increased (6 %), blood lactic acid increased (5 %), cytolytic hepatitis (6 %), lipase increased (6 %) and pain in limb (6 %).
HCV/HIV koinfitseerunud patsientidel, kes said ribaviriini kombinatsioonis peginterferooniga alfa-2b, täheldati uuringutes esinemissagedusega &gt; 5% teiste kõrvaltoimetena (toimed, mida ei täheldatud monoinfitseeritud patsientide puhul) järgmisi toimeid: suu kandidoos (14%), omandatud lipodüstroofia (13%), CD4 lümfotsüütide arvu langus (8%), söögiisu langus (8%), gammaglutamüültransferaasi sisalduse tõus (9%), seljavalu (5%), vere amülaasi sisalduse tõus (6%), vere piimhappe sisalduse tõus (5%), tsütolüütiline hepatiit (6%), lipaasi sisalduse tõus (6%) ja jäsemevalu (6%).
At the end of 24 weeks post-treatment follow-up, mean decrease from baseline in weight and height percentiles were still 3 percentiles and 7 percentiles, respectively, and 20 % of the children continued to have inhibited growth (growth velocity &lt; 3rd percentile).
24-nädalase ravijärgse jälgimisperioodi lõpuks olid keskmised kehakaalu ja pikkuse protsentiilsed langused esialgsega võrreldes vastavalt 3 protsentiili ja 7 protsentiili ja 20%-l lastest jätkus kasvu langus (kasvukiirus &lt; 3. protsentiili).
or 2 x baseline and &gt; 10 x ULN*
2 x algnivoo ja &gt; 10 x ULN* või 2 x algnivoo ja &gt; 10 x ULN*
BioPartners if CrCl &lt; 50 ml/minute
Lõpetage ravi Ribavirin BioPartners'iga, kui CrCl &lt; 50 ml/minutis
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Aneemiast (hemoglobiini &lt; 9,4 g/dl) teatati 12%-l (23/194) patsientidest, kes said ribaviriini kombinatsioonis peginterferooniga alfa-2b.
Renal function: Single-dose ribavirin pharmacokinetics were altered (increased AUCtf and Cmax) in patients with renal dysfunction compared with control subjects (creatinine clearance &gt; 90 ml/minute).
Neerufunktsioon: Neerupuudulikkusega patsientidel on ühekorse ribaviriini annuse farmakokineetika muutunud (suurenenud AUCtf ja Cmax) võrreldes kontrollrühmaga (kreatiniini kliirens &gt; 90 ml/min), kuna ravimi kliirens neil patsientidel on vähenenud.
Combination therapy with ribavirin and interferon alfa-2b resulted in a sustained virological response that was ten-fold higher than that with interferon alfa-2b alone (49 % vs 5 %, p &lt; 0.0001).
Kombinatsioonravi ribaviriin + interferoon alfa-2b andis 10 korda kõrgema püsiva viroloogilise vastuse võrreldes interferoon alfa-2b monoraviga (49% vs 5%, p &lt; 0,0001).