natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The PFS benefit of Kd was consistently observed in all subgroups, including patients ≥ 75 years of age (n = 143), patients with high risk (n = 210) genetic mutations, and patients with baseline creatinine clearance of 30 - &lt; 50 mL/min (n = 128).
Kd kasu progresseerumisvabale elulemusele täheldati kõikides alarühmades, k.a patsiendid vanuses ≥ 75 aastat (n = 143), kõrge riskiga geenmutatsiooniga patsiendid (n = 210) ning patsiendid, kelle uuringueelne kreatiniini kliirens oli 30…˂50 ml/min (n = 128).
• For subsequent drops to &lt; 0.5 x 109/L, follow the same recommendations as above and consider 1 dose level reduction when restarting Kyprolisa
• Järgnevate languste korral &lt; 0,5 x 109/l järgige eelnevat juhist ja ravi taasalustamisel Kyprolis'egaa kaaluge annuse vähendamist ühe astme võrra
The study showed significant improvement in PFS for patients in the Kd arm over those in the Vd arm (HR: 0.53, 95% CI: 0.44, 0.65 [p value &lt; 0.0001]) (see figure 3).
Uuring näitas progresseerumisvaba elulemuse olulist paranemist Kd ravihaaras, võrreldes Vd ravihaaraga (HR = 0,53; 95% CI: 0,44; 0,65; p-väärtus &lt; 0,0001; vt joonis 3).
• For subsequent drops to &lt; 10 x 109/L, follow the same recommendations as above and consider 1 dose level reduction when restarting Kyprolisa
• Järgnevate languste korral &lt; 10 x 109/l järgige eelnevat juhist ja ravi taasalustamisel Kyprolis'egaa kaaluge annuse vähendamist ühe astme võrra
The pharmacokinetics of carfilzomib has not been studied in patients with severe hepatic impairment (bilirubin &gt; 3 x ULN and any AST).
Raske maksakahjustusega patsientidel (bilirubiin &gt; 3 x normivahemiku ülapiir, ASAT mistahes väärtus) ei ole karfilsomiibi farmakokineetikat uuritud.
EL - Greece NOVO NORDISK HELLAS Panagouli 80 &amp; Agias Triadas 65, Agia Paraskevi
NOVO NORDISK HELLAS Panagouli 80 &amp; Agias Triadas 65, Agia Paraskevi 15343
Humatrope powder for injection subcutaneous &amp; intramuscular
Humatrope subkutaanne intramuskulaarne
{Name and address} &lt; {tel} &gt; &lt; {fax} &gt; &lt; {e-mail} &gt;
{Nimi and aadress} &lt; {tel} &gt; &lt; {faks} &gt; &lt; {e-mail} &gt;
The MAH provided a review of data collections from J &amp; J PRD's own pharmacovigilance database and prospective pregnancy registries, which identified potential risks to the foetus of pregnant women treated with topiramate.
Müügiloa hoidja esitas ülevaate J &amp; JPRD enda ravimiohutuse järelevalve andmebaasist ja prospektiivsete raseduste registritest pärinevast andmekogust, mille alusel tuvastati võimalikud riskid topiramaadiravi saavate rasedate naiste lootele.
≥1/100 to &lt; 1/10
≥1/100 kuni &lt; 1/10
≥1/10,000 to &lt; 1/1,000
≥1/10000 kuni &lt; 1/1000
Slovak Republic Johnson &amp; Johnson, s.r.o - SK
Johnson &amp; Johnson, s.r.o - SK
≥1/1,000 to &lt; 1/100
≥1/1000 kuni &lt; 1/100
UAB Johnson &amp; Johnson - LT Geležinio Vilko g. 18A LT-08104 Vilnius Lithuania
UAB Johnson &amp; Johnson - LT Geležinio Vilko g. 18A LT-08104 Vilnius Leedu
&lt; {Name of the Member State} &gt; &lt; {Name of the medicinal product} &gt; &lt; {Name of the Member State} &gt; &lt; {Name of the medicinal product} &gt;
See ravim on Euroopa Liidu liikmesriikides registreeritud järgmiste nimedega: &lt; {Liikmesriigi nimi} &gt; &lt; {Ravimi nimi} &gt; &lt; {Liikmesriigi nimi} &gt; &lt; {Ravimi nimi} &gt;
Slovak Republic Johnson &amp; Johnson, s.r.o - SK Plynárenská 7/B
Johnson &amp; Johnson, s.r.o - SK Plynárenská 7/B 824 78 Bratislava Slovakkia
The most common ADRs (those with an incidence of &gt; 5% and greater than that observed in placebo in at least 1 indication in double-blind controlled studies with topiramate) include: anorexia, decreased appetite, bradyphrenia, depression, expressive language disorder, insomnia, coordination abnormal, disturbance in attention, dizziness, dysarthria, dysgeusia, hypoesthesia, lethargy, memory impairment, nystagmus, paresthesia, somnolence, tremor, diplopia, vision blurred, diarrhoea, nausea, fatigue, irritability, and weight decreased.
Kõige sagedasemate kõrvaltoimete (esinemissagedus oli võrreldes platseeboga &gt; 5% vähemalt ühel näidustusel topiramaadi topeltpimedates kontrollitud uuringutes) hulka kuuluvad: anoreksia, söögiisu vähenemine, bradüfreenia, depressioon, ekspressiivne kõnehäire, unetus, koordinatsioonihäired, tähelepanuhäired, pearinglus, düsartria, düsgeusia, hüpoesteesia, letargia, mäluhäired, nüstagmid, paresteesia, unisus, treemor, kahelinägemine, nägemise hägustumine, kõhulahtisus, iiveldus, väsimus, ärrituvus ja kehakaalu langus.
The results from the ANCOVA models indicate that age did not have an impact on treatment effect (pvalue &gt; =0.20) for all three seizure types (POS, PGTS, or LGS).
Kovariatsioonanalüüsi (ANCOVA) tulemused näitavad, et vanus ei mõjuta ravimõju (p ≥ 0,20) kolmest epilepsiahoogude tüübist (partsiaalsed epilepsiahood, primaarsed generaliseerunud tooniliskloonilised epilepsiahood ja Lennoxi-Gastaut' sündroom) mitte ühegi korral.
[See Annex I - To be completed nationally] {Name and Address} &lt; {tel} &gt; &lt; {fax} &gt; &lt; {e-mail} &gt;
[Vaata Lisa I - täidetakse riiklikult]
UAB Johnson &amp; Johnson Šeimyniškių g. 1A, LT-09312 Vilnius, Lithuania
UAB Johnson &amp; Johnson Šeimyniškių g. 1A, LT-09312 Vilnius, Leedu
UAB Johnson &amp; Johnson - LT Šeimyniškių g.1A, LT-09312 Vilnius, Lithuania
UAB Johnson &amp; Johnson - LT Šeimyniškių g.1A, LT-09312 Vilnius, Leedu
The following related adverse reactions from clinical investigations are listed below by system organ class and in order of decreasing incidence (very common: ≥1/10; common: ≥1/100 to &lt; 1/10; uncommon: ≥1/1,000 to &lt; 1/100; rare: ≥1/10,000 to &lt; 1/1,000; very rare: &lt; 1/10,000) and not known: cannot be estimated from the available data).
Järgnevad ravimiga seotud kõrvaltoimed kliinilistes uuringutes on loetletud organsüsteemi klasside kaupa sageduse vähenemise järjekorras (väga sage: ≥1/10, sage: ≥1/100 kuni &lt; 1/10; aeg-ajalt: ≥1/1000 kuni &lt; 1/100; harv: ≥1/10000 kuni &lt; 1/1000; väga harv: &lt; 1/10000 ning teadmata: ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Infusion systems at concentrations from 0.1 units/ml to 1.0 units/ml insulin lispro in 0.9% sodium chloride or 5% dextrose are stable at room temperature for 48 hours.
Infusioonilahused kontsentratsiooniga 0,1 Ã¼hikut/ml kuni 1,0 Ã¼hikut/ml lispro-insuliini 0,9% naatriumkloriidi vÃµi 5% glÃ¼koosilahuses on toatemperatuuril stabiilsed kuni 48 tundi.
The infusion set (tubing and cannula) should be changed in accordance with the instructions in the product information supplied with the infusion set.
InfusioonisÃ¼steemi (voolikud ja kanÃ¼Ã¼l) peab vahetama vastavalt infusioonisÃ¼steemiga kaasasolevale toote kasutusjuhisele.
When used with an insulin infusion pump, Insulin lispro Sanofi should not be mixed with any other insulin.
Infusioonipumbaga manustamisel ei tohi Insulin lispro Sanofi't segada Ã¼hegi teise insuliiniga.
The adverse reactions for aliskiren, amlodipine and hydrochlorothiazide are ranked under heading of frequency, the most frequent first, using the following convention: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Aliskireeni, amlodipiini ja hüdroklorotiasiidi kõrvaltoimed on iga pealkirja all reastatud esinemissageduse järjekorras (kõige sagedasem esimesena), kasutades järgnevat põhimõtet: väga sage (≥1/10); sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10); aeg-ajalt (≥1/1000 kuni &lt; 1/100); harv (≥1/10 000 kuni &lt; 1/1000); väga harv ( &lt; 1/10 000) ja teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Hypotension was also uncommon ( &lt; 1%) during combination therapy with other antihypertensive medicinal products.
Hüpotensioon tekkis aeg-ajalt ( &lt; 1%) ka kombinatsioonravi puhul teiste antihüpertensiivsete ravimitega.
Severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m Hyponatraemia, hypercalcaemia, symptomatic hyperuricaemia and refractory hypokalaemia.
Raske neerukahjustus (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m Hüponatreemia, hüperkaltseemia, sümptomaatiline hüperurikeemia ja refraktaarne hüpokaleemia.
When administered alone, the AUC of aliskiren in geriatric subjects ( &gt; 65 years) is 50% higher than in young subjects.
Geriaatrilistel inimestel ( &gt; 65 eluaasta) on aliskireeni AUC eraldi manustamise korral 50% kõrgem kui noortel.
Among secondary endpoints, the incidence of heart failure (component of a composite combined cardiovascular endpoint) was significantly higher in the amlodipine group as compared to the chlorthalidone group (10.2% vs. 7.7%, RR 1.38, 95% CI [1.25-1.52] p &lt; 0.001).
Teiste tulemusnäitajate hulka kuuluv südamepuudulikkuse esinemine (kombineeritud tulemusnäitaja kardiovaskulaarne komponent) oli oluliselt suurem amlodipiinirühmas võrreldes kloortalidoonirühmaga [10,2% vs. 7,7%, RR 1,38, 95% usaldusintervall (1,25…1,52), p &lt; 0,001].
The patients had at least one additional coronary heart disease risk factor, including: previous myocardial infarction or stroke ( &gt; 6 months prior to enrollment) or documentation of other atherosclerotic cardiovascular disease (overall 51.5%), type 2 diabetes (36.1%), high density lipoprotein - cholesterol &lt; 35 mg/dl or &lt; 0.906 mmol/l (11.6%), left ventricular hypertrophy diagnosed by electrocardiogram or echocardiography (20.9%), current cigarette smoking (21.9%).
Patsientidel oli vähemalt üks südamepärgarteritõve lisariskitegur, mille hulka kuuluvad eelnev müokardiinfarkt või -insult ( &gt; 6 kuud enne uuringusse kaasamist) või dokumenteeritult muu aterosklerootiline südame-veresoonkonna haigus (kokku 51,5%), 2. tüüpi diabeet (36,1%), kõrge tihedusega lipoproteiin kolesterool &lt; 35 mg/dl või &lt; 0,906 mmol/l (11,6%), elektrokardiogrammi või ehhokardiograafia alusel diagnoositud vasaku vatsakese hüpertroofia (20,9%), suitsetamine käesoleval hetkel (21,9%).
Aliskiren was evaluated for cardiovascular and/or renal benefit in a double blind placebo controlled randomised trial in 8,606 patients with type 2 diabetes and chronic kidney disease (evidenced by proteinuria and/or GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) with or without cardiovascular disease.
Aliskireeni hinnati kardiovaskulaarse ja/või renaalse kasu suhtes topeltpimedas platseebokontrolliga randomiseeritud uuringus 8606 patsiendil, kellel esines II tüüpi diabeet ja krooniline neeruhaigus (kinnitatud proteinuuriaga ja/või GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) koos või ilma kardiovaskulaarhaiguseta.
No data is available in hypertensive patients with severe renal impairment (serum creatinine ≥150 μmol/l or 1.70 mg/dl in women and ≥177 μmol/l or 2.00 mg/dl in men and/or estimated glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2), history of dialysis, nephrotic syndrome or renovascular hypertension.
Puuduvad andmed hüpertensiooniga patsientide kohta, kellel on raske neerukahjustus (seerumi kreatiniinisisaldus ≥150 μmol/l või 1,70 mg/dl naistel ja ≥177 μmol/l või 2,00 mg/dl meestel ja/või glomerulaarfiltratsiooni (GFR) kiirus &lt; 30 ml/min/1,73 m2), anamneesis dialüüs, nefrootiline sündroom või renovaskulaarne hüpertensioon.
Rasitrio was studied in a double-blind, randomised, active-controlled study in 1,181 patients of which 773 were classified as moderately hypertensive (msSBP 160-180 mmHg) and 408 as severely hypertensive (msSBP &gt; 180 mmHg) at baseline.
Uuringust võttis osa 1181 patsienti, kellest 773 olid uuringu alguses mõõduka hüpertensiooniga (msSBP 160…180 mmHg) ja 408 raske hüpertensiooniga (msSBP &gt; 180 mmHg).
Aliskiren is not recommended in patients with severe renal impairment (glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2).
Aliskireeni ei ole soovitatav kasutada raske neerukahjustusega patsientidel (glomerulaarfiltratsiooni kiirus (GFR) &lt; 30 ml/min/1,73 m2).
In a subset of 588 patients in which patients &gt; 65 years were scarcely represented and those aged &gt; 75 years were very scarcely represented, the combination of aliskiren/amlodipine/hydrochlorothiazide (300/10/25 mg) produced a systolic/diastolic mean blood pressure reduction of 39.7/21.1 mmHg from baseline, compared to 31.3/18.74 mmHg for aliskiren/amlodipine (300/10 mg), 25.5/12.5 mmHg for aliskiren/hydrochlorothiazide (300/25 mg) and 29.2/16.4 mmHg for amlodipine/hydrochlorothiazide (10/25 mg) (the subset constitutes patients without aberrant readings, defined as a difference between systolic blood pressure (SBP) readings ≥10 mmHg at baseline or endpoint).
558 patsiendiga alarühmas, milles 65aastased ja vanemad patsiendid olid vähe esindatud ja 75-aastased ja vanemad patsiendid olid väga vähe esindatud, põhjustas aliskireeni/amlodipiini/hüdroklorotiasiidi (300/10/25 mg) kombinatsioon süstoolse/diastoolse vererõhu languse - 39,7/21,1 mmHg võrrelduna 31,3/18,74 mmHg aliskireeni/amlodipiini (300/10 mg) kombinatsiooni puhul, 25,5/12,5 mmHg aliskireeni/hüdroklorotiasiidi (300/25 mg) kombinatsiooni puhul ja 29,2/16,4 mmHg amlodipiini/hüdroklorotiasiidi kombinatsiooni (10/25 mg) puhul (alarühm hõlmas patsiente, kellel ei esinenud ebatüüpilisi näite, defineeritud kui süstoolse vererõhu näidu (SBP) erinevus ≥10 mmHg uuringu algusest või lõpust).
Very limited safety data are available for patients aged &gt; 75 years or patients with major cardiovascular co-morbidities.
Üle 75-aastaste või oluliste kaasuvate kardiovaskulaarsete haigustega patsientide kohta käivad ohutusandmed on äärmiselt piiratud.
Due to the hydrochlorothiazide component, Rasitrio is contraindicated for use in patients with anuria and in patients with severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2).
Hüdroklorotiasiidi sisalduse tõttu on Rasitrio vastunäidustatud anuuriaga patsientidel ja raske neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2).
The concomitant use of Rasitrio with angiotensin II receptor blockers (ARB) or angiotensin converting enzyme inhibitors (ACEI) is contraindicated in patients with renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.3, 4.4 and 5.2).
Rasitrio samaaegne kasutamine koos angiotensiin II retseptori blokaatorite (ARB) või angiotensiini konverteeriva ensüümi (AKE) inhibiitoritega on vastunäidustatud neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) (vt lõigud 4.3, 4.4 ja 5.2).
Due to its hydrochlorothiazide component, Rasitrio is contraindicated in patients with anuria or severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) (see section 4.3).
Hüdroklorotiasiidi sisalduse tõttu on Rasitrio vastunäidustatud anuuria või raske neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) (vt lõik 4.3).
Rasitrio is contraindicated in hypertensive patients with severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) or anuria (see sections 4.2. and 4.3).
Rasitrio on vastunäidustatud hüpertensiooni ja raske neerukahjustusega (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) või anuuriaga patsientidel (vt lõigud 4.2 ja 4.3).
The concomitant use of aliskiren with ARBs or ACEIs is contraindicated in patients with diabetes mellitus or renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.2, 4.4, 4.5 and
Aliskireeni samaaegne kasutamine koos ARB-ide või AKE inhibiitoritega on vastunäidustatud diabeediga või neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) (vt lõigud 4.2, 4.4,
Concomitant use of aliskiren with ARBs or ACEIs is contraindicated in patients with renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see section 4.3).
Aliskireeni samaaegne kasutamine koos ARB-ide või AKE inhibiitoritega on vastunäidustatud neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) (vt lõik 4.3).
The combination of aliskiren with ARBs or ACEIs is contraindicated in patients with diabetes mellitus or renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) and is not recommended in other patients (see sections 4.3,
Aliskireeni kombinatsioon koos ARB-ide või AKE inhibiitoritega on vastunäidustatud diabeediga või neerukahjustusega patsientidel (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) ja ei ole soovitatav teistel patsientidel (vt lõigud 4.3, 4.4 ja 5.1).
Frequencies are defined as follows: common (≥ 1/100 to &lt; 1/10) and uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100).
Esinemissagedused on defineeritud järgmiselt: sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10) ja aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni
HIV-1 RNA &lt; 20 copies/mL
HIV-1 RNA &lt; 20 koopiat/ml
Mean systemic emtricitabine exposure was higher in patients with severe renal impairment (CrCl &lt; 30 mL/min) (33.7 µg•h/mL) than in subjects with normal renal function (11.8 µg•h/mL).
Keskmine süsteemne emtritsitabiini plasmakontsentratsioon oli kõrgem raske neerufunktsiooni kahjustusega patsientidel (CrCl &lt; 30 ml/min) (33,7 µg•h/ml), võrreldes normaalse neerufunktsiooniga patsientide omaga (11,8 µg•h/ml).
Of these, all single and double mutant isolates lacking Q148H/K/R and 10 of 24 isolates with Q148H/K/R with additional INSTI resistance associated substitutions had ≤ 2.5-fold reduced susceptibility to bictegravir; &gt; 2.5-fold reduced susceptibility to bictegravir was found for 14 of the 24 isolates that contained G140A/C/S and Q148H/R/K substitutions in integrase.
Kõigil neil ühe- ja kahekordsetel mutatsioonidel, millel ei olnud Q148H/K/R, ja 10 isolaati 24-st, millel oli Q148H/K/R koos täiendava INSTI-resistentsusega seonduvate asendustega, oli ≤ 2,5-kordselt vähenenud tundlikkus biktegraviiri suhtes; &gt; 2,5-kordselt vähenenud tundlikkus biktegraviiri suhtes tuvastati 14 isolaadil 24-st, mis sisaldasid G140A/C/S ja Q148H/R/K asendusi integraasis.
In addition, 6 patients had the pre-existing INSTI resistance-associated mutation T97A; all had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at Week 96 or the last visit.
Lisaks sellele oli 6-l patsiendil varasem INSTI resistentsusega seotud mutatsioon T97A; kõigil oli HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml 96. nädalal või viimasel visiidil.
Patients must have been stably suppressed (HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL) on their baseline regimen for at least 3 months prior to study entry.
Patsiendid pidid olema uuringueelse raviskeemiga stabiilselt supresseeritud (HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml) vähemalt 3 kuud enne uuringusse registreerumist.
Four patients had missing HBV DNA data at Week 96 (one lost to follow-up from Week 48, 1 lost to follow-up after Week 72, 1 with missing HBV data but HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL, and 1 with missing data in Week 96 window).
Nelja patsiendi HBV DNA andmed 96. nädalal puudusid (üks kadus järelkontrollist 48. nädalast alates, üks kadus järelkontrollist pärast 72. nädalat ja ühel puuduvad HBV andmed, kuid HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml, ja ühel puuduvad andmed 96. nädala aknas).
In vitro binding of bictegravir to human plasma proteins was &gt; 99% (free fraction ~0.25%).
Biktegraviiri in vitro seondumine inimese plasmavalkudega oli &gt; 99% (vaba fraktsioon ~0,25%).
In human clinical studies, a 25 mg oral dose of tenofovir alafenamide resulted in tenofovir diphosphate concentrations &gt; 4-fold higher in PBMCs and &gt; 90% lower concentrations of tenofovir in plasma as compared to a 300 mg oral dose of tenofovir disoproxil fumarate.
Kliinilistes uuringutes inimestega andis tenofoviiralafenamiidi 25 mg suukaudne annus tulemuseks tenofoviirdifosfaadi &gt; 4 korda kõrgema kontsentratsiooni PBMC-des ja &gt; 90% madalama tenofoviirisisalduse plasmas võrreldes tenofoviirdisoproksiilfumaraadi 300 mg suukaudse annusega.
At Week 96, 4 patients were HBV suppressed and had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL.
96. nädalal olid 4 patsienti HBV supressiooniga ja neil oli HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml.
At the time of study entry, one treatment-naïve patient had pre-existing INSTI resistance-associated mutations Q148H + G140S and had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at Week 4 through Week 96.
Uuringuga liitumise hetkel oli ühel ravi mittesaanud patsiendil varasem INSTI resistentsusega seotud mutatsioonid Q148H + G140S ja HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml 4. kuni 96. nädalal.
In vitro binding of tenofovir to human plasma proteins is &lt; 0.7% and is independent of concentration over the range of 0.01-25 µg/mL.
In vitro on tenofoviiri seondumine inimese plasmavalkudega &lt; 0,7% ja ei sõltu kontsentratsioonist vahemikus 0,01...25 μg/ml.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins was &lt; 4% and independent of concentration over the range of 0.02 to 200 µg/mL.
In vitro oli emtritsitabiini seondumine inimese plasmavalkudega &lt; 4% ja ei sõltunud kontsentratsioonist vahemikus 0,02...200 μg/ml.
Missing data during window but on study drug Proportion (%) of patients with HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL by subgroup By baseline viral load ≤ 100,000 copies/ mL &gt; 100,000 copies/ mL By baseline CD4+ cell count &lt; 200 cells/mm3 ≥ 200 cells/mm3
Andmete kogumise hetkel andmed puuduvad, kuid uuringuravimi kasutamine jätkub Patsientide osakaal (%), kelle HIV-1 RNA oli &lt; 50 koopiat/ml, alarühmade lõikes Ravieelne viiruskoormus ≤ 100 000 koopiat/ ml &gt; 100 000 koopiat/ ml Ravieelne CD4+ rakkude arv &lt; 200 rakku/mm3 ≥ 200 rakku/mm3
B/F/TAF was non-inferior in achieving HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at both Weeks 48 and 96 when compared to abacavir/dolutegravir/lamivudine and to dolutegravir + emtricitabine/tenofovir alafenamide, respectively.
B/F/TAF näitas nii 48. kui ka 96. nädalal mittehalvemust näitaja HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml saavutamise osas võrrelduna abakaviiri/dolutegraviiri/lamivudiini ja dolutegraviir + emtritsitabiini/tenofoviiralafenamiidiga.
In Study GS-US-380-1878, at Week 48, 100% (8/8) of the patients co-infected with HIV/HBV at baseline in the B/F/TAF arm maintained HBV DNA &lt; 29 IU/mL (missing = excluded analysis) and HIV RNA &lt; 50 copies/mL.
Uuringus GS-US-380-1878 säilitasid 48. nädalal 100% (8/8) uuringueelse HIV/HBV infektsiooniga patsientidest B/F/TAF-i harus HBV DNA &lt; 29 RÜ/ml (puudub = analüüsist välja arvatud) ja HIV RNA &lt; 50 koopiat/ml.
Bictegravir displayed antiviral activity in cell culture against HIV-1 group (M, N, O), including subtypes A, B, C, D, E, F, and G (EC50 values ranged from &lt; 0.05 to 1.71 nM), and activity against HIV-2 (EC50 = 1.1 nM).
Biktegraviir näitas rakukultuuris viirusvastast toimet HIV-1 rühma suhtes (M, N, O), sh alatüübid A, B, C, D, E, F ja G (EC50 väärtused olid vahemikus &lt; 0,05...1,71 nM), ning toimet HIV-2 vastu (EC50 = 1,1 nM).
Discontinued study drug due to other reasons and last available HIV1 RNA &lt; 50 copies/mLh
Uuringuravimi võtmine katkestatud muudel põhjustel ja viimane kättesaadav HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/mlh
Metabolism is a major elimination pathway for tenofovir alafenamide in humans, accounting for &gt; 80% of an oral dose.
Inimestel on tenofoviiralafenamiidi peamine eritumistee metabolism; selle vahendusel eritub &gt; 80%
HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL Treatment difference (95% CI) B/F/TAF vs Comparator
HIV-1 RNA &lt; 50 koopiat/ml Ravirühmade erinevus (95% CI) B/F/TAF vs võrdlusravim HIV-1 RNA ≥ 50 koopiat/mlf
The protein-adjusted EC95 of bictegravir was 361 nM (0.162 µg/mL) for wild type HIV-1 virus.
Biktegraviiri 50% toimet avaldava kontsentratsiooni (EC50) väärtused olid vahemikus &lt; 0,05…6,6 nM. Biktegraviiri valgu suhtes kohandatud EC95 oli 361 nM (0,162 µg/ml) metsikut tüüpi HIV-1 viiruse osas.
In both studies, patients were stratified by baseline HIV-1 RNA (less than or equal to 100,000 copies/mL, greater than 100,000 copies/mL to less than or equal to 400,000 copies/mL, or greater than 400,000 copies/mL), by CD4+ cell count (less than 50 cells/µL, 50-199 cells/µL, or greater than or equal to 200 cells/µL), and by region (US or ex-US).
(≤ 100000 koopiat/ml, &gt; 100000 koopiat/ml kuni ≤ 400 000 koopiat/ml või &gt; 400000 koopiat/ml), CD4+ rakkude arvu ( &lt; 50 rakku/μl, 50...199 rakku/μl või ≥ 200 rakku/μl) ja piirkonna (Ameerika
Renal excretion of intact tenofovir alafenamide is a minor pathway with less than 1% of the dose eliminated in urine.
Intaktse tenofoviiralafenamiidi eritumine neerude kaudu on vähemtähtis metaboolne rada: &lt; 1% annusest eritub uriiniga.