natgillin/translations-raw huggingface dataset:
You may continue to develop infections or other illnesses linked to HIV infection.
Infektsioonid vÃµi teised HIV nakkusest tingitud haigused vÃµivad siiski areneda edasi.
Frequency is defined using the following convention: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000).
Sageduse esitamisel on kasutatud järgmist skaalat: väga sage (≥ 1/10); sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10); aeg-ajalt (≥ 1/1000 kuni &lt; 1/100); harv (≥ 1/10000 kuni &lt; 1/1000); väga harv ( &lt; 1/10000).
The proportion of patients with HIV RNA &lt; 400 copies/ml were 53% and 43% for ATV/RTV and 54% and 46% for LPV/RTV at weeks 48 and 96 respectively.
Patsientide osakaal kellel HIV RNA &lt; 400 koopiat/ml oli 53% ja 43% ATV/RTV rühmas ning 54% ja 46% LPV/RTV rühmas vastavalt nädalatel 48 ja 96.
For children (6 to less than 18 years of age), your child's doctor will decide the right dose based on your child's weight.
Lastele (vanuses 6 kuni &lt; 18 aastat) määrab täpse annuse teie lapse arst vastavalt lapse kehakaalule.
High doses of ketoconazole and itraconazole ( &gt; 200 mg/day) are not recommended.
Ketokonasooli ja itrakonasooli suured annused ( &gt; 200 mg/ööpäevas) ei ole soovitatavad.
Four subjects in the unboosted atazanavir group and 2 in the atazanavir + ritonavir group had HIV RNA &gt; 500 copies/ml during the maintenance phase.
Neljal isikul võimendamata atasanaviiri rühmas ja kahel isikul atasanaviiri + ritonaviiri rühmas oli säilitusfaasi jooksul HIV RNA &gt; 500 koopiat/ml.
100 to &lt; 200 cells/mm
100 kuni &lt; 200 rakku/mm
CD4 count &lt; 50 cells/mm
CD4 arv &lt; 50 rakku/mm
50 to &lt; 100 cells/mm
50 kuni &lt; 100 rakku/mm
HIV RNA &lt; 100,000 copies/ml
HIV RNA &lt; 100 000 koopiat/ml
By as-treated analysis, excluding missing values, the proportions of patients with HIV RNA &lt; 400 copies/ml ( &lt; 50 copies/ml) in the atazanavir + ritonavir arm and the lopinavir + ritonavir arm were 55% (40%) and 56% (46%), respectively.
Kui analüüsis arvestati ainult ravi saanud patsiente, jättes arvestamata puudunud väärtused, oli patsientide osa HIV RNA &lt; 400 koopiat/ml ( &lt; 50 koopiat/ml) atasanaviiri + ritonaviiri harus ja lopinaviiri + ritonaviiri harus vastavalt 55% (40%) ja 56% (46%).
In an open-label, randomised, comparative study following a 26- to 30-week induction phase with atazanavir 300 mg + ritonavir 100 mg once daily and two NRTIs, unboosted atazanavir 400 mg once daily and two NRTIs administered during a 48-week maintenance phase (n=87) had similar antiviral efficacy compared with atazanavir + ritonavir and two NRTIs (n=85) in HIV infected subjects with fully suppressed HIV replication, as assessed by the proportion of subjects with HIV RNA &lt; 50 copies/ml: 78% of subjects on unboosted atazanavir and two NRTIs compared with 75% on atazanavir + ritonavir and two NRTIs.
Avatud randomiseeritud võrdlusuuringus saavutati pärast 26...30-nädalast induktsioonfaasi (atasanaviir 300 mg + ritonaviir 100 mg üks kord ööpäevas ning kaks NRTI-d) võimendamata atasanaviiri 400 mg üks kord ööpäevas ja kahe NRTI kasutamisel 48-nädalase säilitusfaasi jooksul (n=87) sarnane viirusvastane toime nagu atasanaviiri + ritonaviiri ja kahe NRTI kasutamisel (n=85) HIV-infektsiooniga isikutel, kellel oli HIV replikatsioon täielikult alla surutud, mida hinnati patsientide protsendi järgi, kellel oli HIV RNA &lt; 50 koopiat/ml: võimendamata atasanaviiri ja kahe NRTI puhul oli see 78% ning atasanaviiri + ritonaviiri ja kahe NRTI kasutamisel 75%.
All patients HIV RNA &lt; 400 copies/ml, %
Kõik patsiendid HIV RNA &lt; 400 koopiat/ml, %
By as-treated analysis, excluding missing values, the proportions of patients with HIV RNA &lt; 400 copies/ml ( &lt; 50 copies/ml) for atazanavir + ritonavir were 84% (72%) and for lopinavir + ritonavir were 82% (72%).
Ravivastuse saanud patsientide hulgas, välja arvatud juhud, kui andmed puudusid, moodustasid patsiendid, keda raviti atasanaviiri + ritonaviiriga ja HIV RNA oli  400 koopiat/ml ( 50 koopiat/ml), proportsionaalselt 84% (72%) ning lopinaviir + ritonaviiri puhul 82% (72%).
HIV RNA &lt; 50 copies/ml by select baseline PI substitutions,
HIV RNA &lt; 50 koopiat/ml vastavalt ravi alguse PI asendusele,
Ten patients had baseline phenotypic resistance to atazanavir + ritonavir (fold change [FC] &gt; 5.2).
Kümnel patsiendil esines uuringu alguses fenotüübiline resistentsus atasanaviiri + ritonaviiri suhtes (taseme vahemik [FC] &gt; 5.2).
HIV RNA &lt; 50 copies/ml, %
HIV RNA &lt; 50 koopiat/ml, %
If you notice a change in the way your heart beats (heart rhythm changes), please inform your doctor.
Informeerige oma arsti, kui tÃ¤heldate muutusi oma sÃ¼dame rÃ¼tmis (sÃ¼dame rÃ¼tmihÃ¤ireid).
HIV RNA &lt; 50 copies/ml, % All patients d
HIV RNA &lt; 50 koopiat/ml, % vastavalt ravi alguse näitajatele d
The atazanavir/ritonavir arm showed similar (non-inferior) antiviral efficacy compared to the lopinavir/ritonavir arm, as assessed by the proportion of patients with HIV RNA &lt; 50 copies/ml at week 48 (Table 5).
48. nädala analüüsil selgus, et patsientidel, kelle HIV RNA oli &lt; 50 koopiat/ml, oli ravi efektiivsus atasanaviiri/ritonaviiri harus sarnane (mitte-halvemus) võrrelduna efektiivsusega lopinaviiri/ritonaviiri harus (tabel 5).
INOmax should be used in ventilated newborn infants expected to require support &gt; 24 hours.
INOmax'i tuleb kasutada ventilatsiooni saavatel vastsündinutel, kes eeldatavalt vajavad toetusravi &gt; 24 tundi.
Significantly fewer neonates in the INOmax group required ECMO compared to the control group (31 % vs. 57 %, p &lt; 0.001).
INOmax'i saanud rühma vastsündinud vajasid võrreldes kontrollrühmaga märgatavalt vähem ECMOd (31% vs 57% , p &lt; 0,001).
Of the 97 patients treated with INOmax, 2(2 %) were withdrawn from study drug due to methaemoglobin levels &gt; 4 %.
INOmax'iga ravitud 97 patsiendist kahel (2%) lõpetati uuringuravimi manustamine methemoglobiini taseme tõttu &gt; 4%.
The INOmax group had significantly improved oxygenation as measured by PaO2, OI, and alveolar-arterial gradient (p &lt; 0.001 for all parameters).
INOmax'i rühmal oli märgatavalt paranenud oksügenisatsioon (mõõdetuna PaO2-s), OI ja alveolaar-arteriaalne gradient (kõigi näitajate puhul p &lt; 0,001).
If the NO2 is &gt; 0.5 ppm, the delivery system should be assessed for malfunction, the NO2 analyser should be recalibrated, and the INOmax and/or FiO2 should be reduced if possible.
Kui NO2 on &gt; 0,5 ppm, tuleb manustamissüsteemi kontrollida tõrgete suhtes, NO2 analüsaator tuleb uuesti kalibreerida ning INOmax'i ja/või FiO2 tuleb võimalusel vähendada.
The displayed frequency categories use the following convention: very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Esitatud sageduskategooriad tuginevad järgmisele konventsioonile: väga sage (≥1/10), sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10), aeg-ajalt (≥1/1,000 kuni &lt; 1/100), harv (≥1/10 000 kuni &lt; 1/1000), väga harv ( &lt; 1/10 000), teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
In clinical studies, NO2 levels &gt; 3 ppm or methaemoglobin levels &gt; 7 % were treated by reducing the dose of, or discontinuing, INOmax.
Kliinilistes uuringutes raviti NO2 taset &gt; 3 ppm või methemoglobiini taset &gt; 7% INOmax'i annuse vähendamise või manustamise lõpetamisega.
If oxygenation falls &gt; 20 %, INOmax therapy should be resumed at 5 ppm and discontinuation of INOmax therapy should be reconsidered after 12 to 24 hours.
Kui oksügenisatsioon langeb &gt; 20%, tuleb jätkata INOmax ravi 5 ppm juures ja kaaluda INOmax ravi lõpetamist uuesti 12...24 tunni järel.
The BALLR1 study, also evaluating the effects of iNO in preterm neonates, but initiating iNO at 7 days and in a dose of 20 ppm, found a significant increase in neonates alive without BPD at gestational week 36, 121 (45 % vs. 95 (35.4 %) p &lt; 0.028.
BALLR1 uuring, milles samuti hinnati iNO toimet enneaegsetel vastsündinutel, kuid kus iNO lähtekontsentratsiooniga 20 ppm alustati 7. päeval, andis tulemuseks oluliselt suurema arvu 36. rasedusnädalal sündinud ja ellujäänud vastsündinuid, kellel BPD puudus, s.t 121 (45% vs 95 (35,4%) p &lt; 0,028.
During treatment with nitric oxide, the NO2 concentration should be &lt; 0.5 ppm in the nitric oxide dose range &lt; 20 ppm.
Lämmastikoksiidiga ravi ajal peab NO2 kontsentratsioon olema &lt; 0,5 ppm, kui lämmastikoksiidi annus on &lt; 20 ppm.
Inhaled nitric oxide therapy should be maintained at 5 ppm until there is improvement in the neonate's oxygenation such that the FiO2 (fraction of inspired oxygen) &lt; 0.60.
Sissehingatava lämmastikoksiidi ravi tuleb jätkata 5 ppm juures seni, kuni vastsündinu oksügenisatsioon on paranenud nii, et FiO2 (sissehingatud hapniku fraktsioon) on &lt; 0,60.
Nitrate has been identified as the predominant nitric oxide metabolite excreted in the urine, accounting for &gt; 70 % of the nitric oxide dose inhaled.
Lämmastikoksiidi peamiseks uriini erituvaks metaboliidiks on nitraat, moodustades &gt; 70% sissehingatud lämmastikoksiidi annusest.
If it is &gt; 2.5 %, the INOmax dose should be decreased and the administration of reducing medicinal products such as methylene blue may be considered.
Kui see on &gt; 2,5%, tuleb vähendada INOmax'i annust ja kaaluda võib pidurdusainete, nt metüleensinine, kasutamist.
INOmax should not be used in preterm baby &lt; 34 weeks of gestational age.
INOmax'i ei tohi kasutada enneaegsetel, enne 34. rasedusnädalat sündinud laste puhul.
Pulmonary hypertension associated with heart surgery Prescription of nitric oxide should be supervised by a physician experienced in cardiothoracic anaesthesia &amp; intensive care.
Südameoperatsiooniga seotud pulmonaalhüpertensioon Lämmastikoksiidi ravi määramist peab juhendama arst, kellel on kogemusi südame-veresoonkonna anesteesia ja intensiivravi osas.
The mean methaemoglobin levels remained below 1 % in the placebo group and in the 5 ppm and 20 ppm INOmax groups, but reached approximately 5 % in the 80 ppm INOmax group.
Keskmine methemoglobiini tase jäi platseebo- ning 5 ppm ja 20 ppm INOmax'i rühmades alla 1%, kuid 80 ppm INOmax'i rühmas ulatus umbes 5%-ni. Methemoglobiini tase &gt; 7% saavutati ainult neil patsientidel, kes said 80 ppm, mis moodustas 35% rühmast.
The table below presents adverse reactions (ADRs) that have been reported with the use of INOmax from either the CINRGI trial of 212 neonates or post marketing experience in neonates ( &lt; 1 months of age).
Alltoodud tabelis loetletakse INOmaxi kõrvaltoimed, mis esinesid 212 vastsündinul ( &lt; 1 kuu vanused) CINRGI uuringu käigus või turuletulekujärgselt.
BRAILLE Justification for not including Braille accepted
INFORMATSIOON BRAILLE' KIRJAS (PUNKTKIRJAS) PÃµhjendus reljeefse punktkirja vÃ¤ljajÃ¤tmise kohta vastu vÃµetud
In the INOT27 trial, 795 preterm infants (GA &lt; 29 weeks) with hypoxic respiratory failure were randomised to receive either INOmax (n=395) in a dose of 5 ppm or nitrogen (placebo n=400),
INOT27 uuringus randomiseeriti 795 respiratoorse hüpoksiaga enneaegset last (sündinud enne 29. rasedusnädalat), kes said kas INOmax'i (n=395) annuses 5 ppm või lämmastikku (platseebo n = 400), alates esimesest 24 elutunnist ja neid raviti vähemalt 7 päeva, kuni 21 päeva.
The NO2 concentration should be maintained as low as possible and always &lt; 0.5 ppm.
Vahetult enne iga patsiendi ravi alustamist tuleb rakendada asjakohaseid võtteid süsteemi puhastamiseks NO2-st. NO2 kontsentratsioon tuleb hoida nii madal kui võimalik ja alati &lt; 0,5 ppm.
Adverse reactions are ranked by System organ class and then by frequency with the most frequent first, using the following convention: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000).
Kõrvaltoimed on kategoriseeritud vastavalt organsüsteemi põhiklassidele ja esinemissagedusele kõige sagedasem eespool, kasutades järgmist konventsiooni: väga sage (≥1/10); sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10); aeg-ajalt (≥1/1000 kuni &lt; 1/100); harv (≥1/10000 kuni &lt; 1/1000); väga harv ( &lt; 1/10000).
Prior to study participation, patients were well treated with standard of care therapy which included ACE inhibitors/ARBs ( &gt; 99%), beta blockers (94%), mineralocorticoid antagonists (58%) and diuretics (82%).
Enne uuringus osalemist said patsiendid standardravi, mis sisaldas AKE inhibiitoreid/ARBe ( &gt; 99%), beetablokaatoreid (94%), mineralokortikoidi antagoniste (58%) ja diureetikume (82%).
Cases of symptomatic hypotension have been reported in patients treated with Neparvis during clinical studies (see section 4.8), especially in patients ≥65 years old, patients with renal disease and patients with low SBP ( &lt; 112 mmHg).
Kliinilistes uuringutes on Neparvis'ega ravitud patsientidel kirjeldatud sümptomaatilise hüpotensiooni juhtusid (vt lõik 4.8), eriti ≥65-aastastel patsientidel, neeruhaigusega patsientidel ning madala süstoolse vererõhuga ( &lt; 112 mmHg) patsientidel.
A hydroxyl metabolite of valsartan has been identified in plasma at low concentrations ( &lt; 10%).
Plasmas on väikeses kontsentratsioonis ( &lt; 10%) tuvastatud valsartaani hüdroksüülmetaboliiti.
≤ eGFR &lt; 90 ml/min/1.73 m2), the largest group of patients enrolled in
≤ eGFR &lt; 90 ml/min/1,73 m2) patsientidega, mis oli ühtlasi suurim
If serum potassium level is &gt; 5.4 mmol/l discontinuation should be considered.
Kui seerumi kaaliumisisaldus on &gt; 5,4 mmol/l, tuleb kaaluda ravi katkestamist.
Treatment should not be initiated if the serum potassium level is &gt; 5.4 mmol/l.
Ravi ei tohi alustada, kui seerumi kaaliumisisaldus on 5,4 mmol/l.
Patients with SBP &lt; 100 mmHg were not studied (see section 5.1).
Uuritud ei ole patsiente, kelle süstoolne vererõhk on &lt; 100 mmHg (vt lõik 5.1).
More patients who were naïve to previous ACE inhibitor or ARB therapy or on low-dose therapy (equivalent to &lt; 10 mg enalapril/day) were able to achieve and maintain Neparvis 200 mg when up-titrated over 6 weeks (84.8%) versus 3 weeks (73.6%).
Patsientide seas, kes ei olnud eelnevalt AKE inhibiitorit või ARB-ravi saanud või olid ravi saanud väikeses annuses (samaväärne &lt; 10 mg enalapriiliga ööpäevas), saavutas ja säilitas Neparvis'e 200 mg annuse rohkem patsiente, kui annust suurendati 6-nädalase (84,8%) intervalliga 3 nädalaga (73,6%) võrreldes.
Treatment should not be initiated in patients with serum potassium level &gt; 5.4 mmol/l or with SBP &lt; 100 mmHg (see section 4.4).
Ravi ei tohi alustada, kui seerumi kaaliumisisaldus on &gt; 5,4 mmol/l või süstoolne vererõhk on &lt; 100 mmHg (vt lõik 4.4).
In PARADIGM-HF, hypotension and clinically relevant low systolic blood pressure ( &lt; 90 mmHg and decrease from baseline of &gt; 20 mmHg) were reported in 17.6% and 4.76% of Neparvis-treated patients compared with 11.9% and 2.67% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüpotensioonist ja kliiniliselt olulisest madalast süstoolsest vererõhust ( &lt; 90 mmHg ja vähenemine võrreldes ravieelsega &gt; 20 mmHg) vastavalt 17,6% ja 4,76% Neparvis'ega ravitud patsientidest ning 11,9% ja 2,67% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In PARADIGM-HF, hyperkalaemia and serum potassium concentrations &gt; 5.4 mmol/l were reported in 11.6% and 19.7% of Neparvis-treated patients and 14.0% and 21.1% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüperkaleemiast ja seerumi kaaliumisisaldusest &gt; 5,4 mmol/l vastavalt 11,6% ja 19,7% Neparvis'ega ravitud patsientidest ning 14,0% ja 21,1% enalapriiliga ravitud patsientidest.
Patients with SBP &lt; 100 mmHg, severe renal impairment (eGFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) and severe hepatic impairment were excluded at screening and therefore not prospectively studied.
Skriinimisel arvati välja patsiendid, kelle süstoolne vereõhk oli &lt; 100 mmHg, kellel esines raske neerupuudulikkus (eGFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) ja raske maksapuudulikkus, seega neid ei uuritud prospektiivselt.
There is very limited clinical experience in patients with severe renal impairment (estimated GFR &lt; 30 ml/min/1.73m2) and these patients may be at greatest risk of hypotension (see section 4.2).
Raske neerupuudulikkusega patsientide (hinnatud GFR &lt; 30 ml/min/1,73m2) kohta on kliiniline kogemus väga piiratud ning nendel patsientidel võib olla suurem risk hüpotensiooni tekkeks (vt lõik 4.2).
As there is very limited clinical experience in patients with severe renal impairment (eGFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) (see section 5.1) Neparvis should be used with caution and a starting dose of 24 mg/26 mg twice daily is recommended.
Kuna raske neerupuudulikkusega (eGFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) patsientidega on kliiniline kogemus piiratud (vt lõik 5.1), tuleb nendel patsientidel Neparvis't kasutada ettevaatusega ning soovitav algannus on 24 mg/26 mg kaks korda ööpäevas.
A slight generalised delay in ossification was observed at doses of &gt; 50 mg/kg/day.
Annustega &gt; 50 mg/kg/ööpäevas täheldati luustumise vähest hilinemist.
≤ eGFR &lt; 60 ml/min/1.73 m 2) and severe renal impairment (15 ml/min/1.73 m eGFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) was 1.4-fold and 2.2-fold higher compared to patients with mild renal impairment (60 ml/min/1.73 m
Mõõduka (30 ml/min/1,73 m2 ≤ eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) ja raske neerukahjustusega (15 ml/min/1,73 m
At randomisation, 70% of patients were NYHA class II, 24% were class III and 0.7% were class IV.
Randomiseerimise ajal oli 70%-l patsientidest NYHA klass II, 24%-l klass III ja 0,7%-l klass IV. Keskmine vasaku vatsakese väljutusfraktsioon oli 29% ning 963 patsiendil (11,4%) oli ravieelselt vasaku vatsakese väljutusfraktsioon &gt; 35% and ≤40%.
The concomitant use of Neparvis with aliskiren-containing products is contraindicated in patients with diabetes mellitus or in patients with renal impairment (eGFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see section 4.3).
Neparvis'e ja aliskireeni sisaldavate ravimite kooskasutamine on vastunäidustatud diabeedi või neerukahjustusega (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) patsientidel (vt lõik 4.3).
The combination of Neparvis with aliskiren-containing products is contraindicated in patients with diabetes mellitus or in patients with renal impairment (eGFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.3 and 4.5).
Neparvis'e ja aliskireeni kooskasutamine on vastunäidustatud diabeedi või neerukahjustusega (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m 2) patsientidel (vt lõigud 4.3 ja 4.5).
Age, gender, race or body mass index (≥30 kg/m 2, &lt; 30 kg/m 2) did not influence the response to
Vanus, sugu, rass või kehamassi indeks (≥30 kg/m 2, &lt; 30 kg/m 2) ei mõjutanud Dafiro-ravile reageerimist.
Adverse reactions have been ranked under headings of frequency using the following convention: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000); not known (cannot be estimated from the available data).
Kõrvaltoimed on loetletud järgmise esinemissageduse klassifikatsiooni järgi: väga sage (≥1/10); sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10); aeg-ajalt (≥1/1000 kuni &lt; 1/100); harv (≥1/10 000 kuni &lt; 1/1000); väga harv ( &lt; 1/10 000); teadmata (ei saa hinnata olemasolevate andmete alusel).
Elimination: Valsartan shows multiexponential decay kinetics (t½α &lt; 1 h and t½ß about 9 h).
Eritumine: Valsartaanil on multieksponentsiaalne kineetika (t½α &lt; 1 t ja t½ß umbes 9 t).
• Concomitant use of Dafiro with aliskiren-containing products in patients with diabetes mellitus or renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.5 and 5.1).
• Dafiro samaaegne kasutamine aliskireeni sisaldavate ravimitega on vastunäidustatud suhkurtõve või neerukahjustusega (GFR &lt; 60 ml/min/1,73m2) patsientidele (vt lõigud 4.5 ja
The patients had at least one additional coronary heart disease risk factor, including: previous myocardial infarction or stroke ( &gt; 6 months prior to enrollment) or documentation of other atherosclerotic cardiovascular disease (overall 51.5%), type 2 diabetes (36.1%), high density lipoprotein - cholesterol &lt; 35 mg/dl or &lt; 0.906 mmol/l (11.6%), left ventricular hypertrophy diagnosed by electrocardiogram or echocardiography (20.9%), current cigarette smoking (21.9%).
Patsientidel oli vähemalt üks südamepärgarteritõve lisariskitegur, mille hulka kuuluvad eelnev müokardiinfarkt või insult ( &gt; 6 kuud enne uuringusse kaasamist) või dokumenteeritult muu aterosklerootiline südame-veresoonkonna haigus (kokku 51,5%), 2. tüüpi diabeet (36,1%), kõrge tihedusega lipoproteiin kolesterool &lt; 35 mg/dl või &lt; 0,906 mmol/l (11,6%), elektrokardiogrammi või ehhokardiograafia alusel diagnoositud vasaku vatsakese hüpertroofia (20,9%), suitsetamine käesoleval hetkel (21,9%).
Dafiro was also studied in an active-controlled study of 130 hypertensive patients with mean sitting diastolic blood pressure ≥110 mmHg and &lt; 120 mmHg.
Dafiro't uuriti ka aktiivse võrdlusravimiga kontrollitud uuringus, kus osales 130 hüpertensiivset patsienti keskmise diastoolse vererõhuga ≥110 ja &lt; 120 mmHg.
Among secondary endpoints, the incidence of heart failure (component of a composite combined cardiovascular endpoint) was significantly higher in the amlodipine group as compared to the chlorthalidone group (10.2% versus 7.7%, RR 1.38, 95% CI [1.25-1.52] p &lt; 0.001).
Teiste tulemusnäitajate hulka kuuluv südamepuudulikkuse esinemine (kombineeritud tulemusnäitaja kardiovaskulaarne komponent) oli oluliselt suurem amlodipiinirühmas võrreldes kloortalidoonirühmaga (10,2% vs. 7,7%, RR 1,38, 95% usaldusintervall [1,25…1,52], p &lt; 0,001).
In clinical trials where valsartan was compared with an ACE inhibitor, the incidence of dry cough was significantly (p &lt; 0.05) lower in patients treated with valsartan than in those treated with an ACE inhibitor (2.6% versus 7.9%, respectively).
Kliinilistes uuringutes, kus valsartaani võrreldi AKE inhibiitoriga, oli valsartaani kasutamisel kuiva köha esinemissagedus märkimisväärselt (p &lt; 0,05) väiksem kui AKE inhibiitoriga ravitud patsientidel (vastavalt 2,6% ja 7,9%).
Non-steroidal anti-inflammatory medicines (NSAIDs), including selective COX-2 inhibitors, acetylsalicylic acid ( &gt; 3 g/day), and non-selective NSAIDs When angiotensin II antagonists are administered simultaneously with NSAIDs attenuation of the antihypertensive effect may occur.
Mittesteroidsed põletikuvastased ravimid (MSPVAd), sh selektiivsed COX-2 inhibiitorid, atsetüülsalitsüülhape ( &gt; 3 g ööpäevas) ja mitteselektiivsed MSPVAd Angiotensiin II antagonistide samaaegsel manustamisel koos MSPVAdega võib antihüpertensiivse toime väheneda.
In a clinical trial of patients with a history of dry cough during ACE inhibitor therapy, 19.5% of trial subjects receiving valsartan and 19.0% of those receiving a thiazide diuretic experienced coughing, compared to 68.5% of those treated with an ACE inhibitor (p &lt; 0.05).
Kliinilises uuringus patsientidega, kellel oli anamneesis AKE inhibiitorravi ajal esinenud kuiv köha, tekkis köha 19,5% valsartaani saanud patsientidest ja 19% tiasiiddiureetikumi saanud patsientidest, võrreldes 68,5%-ga AKE inhibiitorit saanud patsientidel (p &lt; 0,05).
Adults with mild to moderate uncomplicated essential hypertension (mean sitting diastolic blood pressure 95 and &lt; 110 mmHg) were enrolled.
Uuringusse kaasati kerge kuni mõõduka tüsistumata arteriaalse hüpertensiooniga täiskasvanud (keskmine istuvas asendis mõõdetud diastoolne vererõhk ≥95 ja &lt; 110 mmHg).
No dosage adjustment of Dafiro is required for patients with mild to moderate renal impairment (GFR &gt; 30 ml/min/1.73 m2).
Kerge kuni mõõduka neerukahjustusega patsientidel (GFR &gt; 30 ml/min/1,73 m2) ei ole vaja Dafiro annust muuta.