natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EU Cohesion policy should be set in a strategic context, with associated strategic objectives and targets 15 The EU-wide strategies setting out EU strategic objectives with targets covering the 2007-2013 and 2014-2020 periods provided strategic orientation9 for the implementation of the Cohesion funds. 
ELi ühtekuuluvuspoliitika tuleks seada strateegilisse konteksti koos seotud strateegiliste eesmärkide ja sihtidega 15 ELi hõlmavatest strateegiatest, milles sätestatud ELi strateegilised eesmärgid ja sihid hõlmavad perioode 2007–2013 ja 2014–2020, nähtus ühtekuuluvusfondide rakendamise strateegiline suunitlus9.
There is currently no such equivalent EU-wide strategy for the post 2020 period10. 
Praegu ei ole sellist samaväärset ELi hõlmavat strateegiat 2020. aasta järgseks perioodiks välja töötatud10.
For Cohesion, the Commission proposes in the CPR five high-level policy objectives. 
Ühtekuuluvuspoliitika osas teeb komisjon ühissätete määruses ettepaneku viie kõrgetasemelise poliitilise eesmärgi kohta.
This has the advantage of providing continuity of funding in that it supports the same areas prioritised in the 2014-2020 period11. 
Selle eelis on rahastamise järjepidevus, kuna toetatakse samu valdkondi, mis on prioriteediks seatud perioodil 2014–202011.
If a new, overarching strategy is developed for the post 2020 period, it will follow the agreement of the new MFF. 
Kui 2020. aasta järgseks perioodiks on välja töötatud uus laiaulatuslik strateegia, järgib see uue mitmeaastase finantsraamistiku kokkulepet.
This is not the customary or logical sequence of events, in which public budgets are determined after the setting of political objectives and designing policies12. 2. 
Selline sündmuste järjekord, kus riigieelarved määratakse kindlaks pärast poliitiliste eesmärkide seadmist ja poliitika kujundamist12, ei ole tavapärane ega loogiline. 2.
Different sets of strategic objectives covering different timelines and objectives should be avoided 16 The strategic environment in which the Cohesion policy funds are implemented comprises a set of overlapping strategic frameworks/objectives13, resulting from complex political processes at European and global level. 
Vältida tuleks erinevaid ajakavasid ja eesmärke hõlmavaid strateegilisi eesmärke 16 Strateegiline keskkond, milles ühtekuuluvuspoliitika vahendeid rakendatakse, hõlmab kattuvaid strateegilisi raamistikke / eesmärke13, mis tulenevad Euroopa ja globaalsel tasandil keerulistest poliitilistest protsessidest.
Figure 2 shows that the EU’s primary 10-year strategies (Lisbon strategy and Europe 2020) are overlaid with a series of other commitments such as the Commission’s priorities and plans to meet EU international commitments (such as the Paris Agreement on climate). 
Jooniselt 2 nähtub, et ELi peamised 10 aasta strateegiad (Lissaboni strateegia ja strateegia „Euroopa 2020“) on kaetud mitmete muude kohustustega, nagu näiteks komisjoni prioriteedid ja tegevuskavad ELi rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks (näiteks Pariisi
Figure 2 – Overlapping and unsynchronised strategic frameworks and objectives for EU action 16 KEY EU INTERNATIONAL COMMITMENTS SPENDING AND REGULATION SPENDING Paris Agreement Sustainable Development Goals Europe 2020 + ? next European Council strategy next Commission’s programme MFF 2021-2027 Lisbon strategy Europe 2020 European Council: Strategic Agenda for the Union in times of change Juncker Commission: ten priorities MFF 2014-2020 1st Barroso Commission European Council: up to 2014 2nd Barroso Commission MFF 2007-2013 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024 2025 Source: Briefing paper “The Commission’s proposal for the 2021-2027 Multiannual Financial Framework”, Figure 6. 
Joonis 2. ELi tegevuse kattuvad ja sünkroniseerimata strateegilised raamistikud ja eesmärgid 16 ELi PEAMISED RAHVUSVAHELISED KOHUSTUSED KULUTUSED JA REGULEERIMINE KULUTUSED Lissaboni strateegia esimene Barroso komisjon Euroopa Ülemkogu: kuni 2014. aastani Strateegia „Euroopa 2020“ Euroopa Ülemkogu: liidu strateegiline tegevuskava muutuste aegadel Junckeri komisjon: kümme prioriteeti MFR 2014–2020 Pariisi kokkulepe kestliku arengu eesmärgid Strateegia „Euroopa 2020+“? järgmine Euroopa Ülemkogu strateegia järgmise komisjoni programm MFR 2021–2027 teine Barroso komisjon MFR 2007–2013 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024 2025 Allikas: Infodokument, mis käsitleb komisjoni ettepanekut perioodi 2021–2027 mitmeaastase finantsraamistiku kohta, joonis 6.
17 This coexistence of multiple strategic frameworks and objectives with overlapping periods, objectives, indicators and targets is complex and can be confusing14. 
17 Mitme strateegilise raamistiku ja eesmärgi üheaegselt täitmine koos kattuvate perioodide, eesmärkide, näitajate ja sihtidega on keeruline ja võib segadust tekitada14.
We reported that while the Lisbon strategy (2000-2010) was adopted at the same time as the MFF period 2000-2006, this was not the case for the Europe 2020 strategy (covering 2010-2020) which was adopted in the middle of the 2007-2013 MFF period – when the monitoring, evaluation and reporting arrangements were already in place. 
Teatasime, et kuigi Lissaboni strateegia (2000–2010) võeti vastu samaaegselt mitmeaastase finantsraamistikuga perioodiks 2000–2006, ei tehtud sama strateegia „Euroopa 2020“ (hõlmab aastaid 2010–2020) puhul, mis võeti vastu mitmeaastase finantsraamistiku perioodi 2007–2013 keskel – ajal, mil kehtis juba seire, hindamise ja aruandluse kord.
As a result, it was not possible to report effectively on the contribution of the EU budget to the EU strategy15. 
Seetõttu ei olnud võimalik ELi strateegia saavutamiseks antava ELi eelarve panuse kohta tõhusat aruandlust koostada15.
18 A number of external sources have also drawn attention to this issue and in particular to “goal congestion”, leading to difficulties for the strategic and operational delivery of the policy and raising challenges for coherence16. 
18 Ka mitu välist allikat on juhtinud tähelepanu sellele küsimusele ning eelkõige nn eesmärkide ülekoormatusele, mis raskendavad poliitika strateegilist ja praktilist rakendamist ning tekitavad sidususe probleeme16.
In such a scenario, it is a challenge to ensure a coherent approach to the implementation of the Cohesion policy. 3. 
Sellise stsenaariumi korral on ülesandeks tagada, et ühtekuuluvuspoliitika rakendamisel võetakse kasutusele ühtne lähenemisviis. 3.
Strategic objectives should be realistic 19 We have identified a number of instances where strategic objectives are not realistic, falling into two broad categories: strategic objectives are not always set at the right level or they do not take account of the funding available. 
Strateegilised eesmärgid peaksid olema realistlikud 19 Leidsime mitu juhtumit, kus strateegilised eesmärgid ei ole realistlikud, ning need saab liigitada kahte suurde kategooriasse: strateegilised eesmärgid ei ole alati seatud õigele tasemele või neis ei võeta arvesse eraldatud vahendeid.
Strategic objectives should be owned by all stakeholders 20 Member States do not always share the EU’s ambitions, and the framework within which the EU operates is not always legally binding, relying instead on goodwill. 
Strateegilised eesmärgid peaksid olema kõigi sidusrühmade eesmärgid 20 Liikmesriikide ambitsioonid ei ühti alati ELi omadega ning raamistik, mille alusel EL tegutseb, ei ole alati õiguslikult siduv, tuginedes selle asemel heale tahtele.
These factors mean that Member States may have limited incentive to implement EU policies. 
Need tegurid tähendavad, et liikmesriigid ei pruugi olla piisavalt motiveeritud ELi poliitikat rakendama.
17 2014 annual report Example of strategic objectives not set at the right level: We reported on the way that the EU 2020 headline targets were developed from separate targets for each Member State. 
17 2014. aasta aastaaruanne Näide strateegilistest eesmärkidest, mis ei ole seatud õigele tasemele: esitasime aruande selle kohta, kuidas strateegia „Euroopa 2020“ peamised eesmärgid töötati välja iga liikmesriigi eraldi eesmärkide põhjal.
For two headline targets, even if each Member State were successful in achieving its own national targets, the overall headline target at EU level would still not be achieved17. 
Kahe peamise eesmärgi puhul ei saavutataks ELi tasandi üldist peamist eesmärki ka siis, kui kõik liikmesriigid täidaksid oma riiklikud eesmärgid17.
Special report on a single European rail traffic management system Example of strategic objectives not taking account of the funding available: We found that the deployment of a new rail traffic management system had been based on a strategic political choice. 
Eriaruanne Euroopa ühise raudteeliikluse juhtimissüsteemi kohta Näide strateegilistest eesmärkidest, milles ei võeta arvesse eraldatud vahendeid: leidsime, et uue raudteeliikluse juhtimissüsteemi kasutuselevõtt põhines strateegilisel poliitilisel valikul.
Even though it proved to involve costs of up to €190 billion by 2050, it was launched with no overall cost estimate or appropriate planning18. 
Kuigi see hõlmas kuni 2050. aastani kulutusi kuni 190 miljardi euro ulatuses, käivitati see ilma üldise kuluprognoosi ja asjakohase planeerimiseta18.
Special report on a European high speed rail network, and Landscape review on transport We found in our audit on a European high-speed rail network that Member States did not build high-speed train lines if they were not considered a national priority, even if situated on a transnational corridor and part of the core network. 
Eriaruanne Euroopa kiirraudteevõrgu kohta ja ülevaatearuanne transpordi kohta Euroopa kiirraudteevõrgu auditis jõudsime järeldusele, et liikmesriigid ei ehitanud kiirraudteid, kui nad ei pidanud seda riiklikuks prioriteediks, isegi kui raudtee jäi rahvusvahelisse koridori ning moodustas osa põhivõrgust.
Moreover, the Commission had limited enforcement tools or powers with which to hold Member States to their commitments to build the high-speed lines that were needed to complete the core network19. 
Samuti olid komisjonil piiratud vahendid ja volitused, mille abil kohustada liikmesriike rajama põhivõrgu väljaehitamiseks vajalikke kiirraudteeliine19.
21 We did report on one example where the absence of binding legislation did not prevent EU-level ambitions from being shared by Member States. 
21 Juhtisime tähelepanu ühele juhtumile, kus siduvate õigusaktide puudumine ei takistanud ELi tasandi ambitsioonide ühildumist liikmesriikide ambitsioonidega.
We found that the EU education objectives had been adequately considered in the operational programmes and related projects for 2007-2013 and in the design of programmes for the 2014-2020 programme period. 
Leidsime, et haridusalaseid eesmärke on perioodi 2007–2013 rakenduskavades ja nendega seotud projektides ning programmitöö perioodi 2014–2020 rakenduskavade kavandamisel piisavalt arvesse võetud.
This was despite the fact that education policy is a full and exclusive competence of Member States and that EU strategies are adopted in the form of Council conclusions, which are not legally binding for EU Member States20. 
See oli nii hoolimata asjaolust, et hariduspoliitika kuulub täielikult liikmesriikide ainupädevusse ning et ELi strateegiad võetakse vastu nõukogu järelduste vormis, mis ei ole ELi liikmesriikidele õiguslikult siduvad20.
Strategic objectives should be translated into operational objectives 22 Sometimes the Commission or Member States do not translate the strategic objectives into operational objectives21. 
Strateegilised eesmärgid tuleks muuta tegevuseesmärkideks 22 Mõnikord ei muuda komisjon või liikmesriigid strateegilisi eesmärke tegevuseesmärkideks21.
Where this is the case, the high-level objectives risk remaining solely political aspirations. 
Sellisel juhul võib juhtuda, et kõrgetasemelised eesmärgid jäävad üksnes poliitilisteks püüdlusteks.
The importance of this operationalisation has also been recognised by the European Parliament22. 
Tegevuseesmärkide seadmise olulisust on tunnistanud ka Euroopa Parlament22.
18 Special report on Broadband in the EU Member States Member States’ strategies for the implementation of EU’s investments in broadband in the 2014-2020 period were not consistent with the overarching Europe 2020 strategy. 
18 Eriaruanne lairibaühenduse kohta ELi liikmesriikides Liikmesriikide strateegiad ELi lairibataristusse investeerimise rakendamiseks perioodil 2014–2020 ei olnud kooskõlas laiaulatusliku strateegia „Euroopa 2020“ eesmärkidega.
While some set targets that were more demanding than those in the Europe 2020 strategy, none of the Member States examined included in their strategy a national target relating to one of the three EU targets: take-up by 50 % of households to ultra-fast broadband23. 
Mõned seadsid eesmärke, mis olid ambitsioonikamad kui strateegia „Euroopa 2020“ omad, kuid ükski uuritud liikmesriik ei lisanud oma strateegiasse ühte kolme eesmärgiga seotud riiklikku eesmärki (50 % kodumajapidamiste liitumine ülikiire lairibaühendusega)23.
23 For 2014-2020, the Commission sought to translate the Europe 2020 strategic objectives into Cohesion policy through the inclusion of thematic objectives broken down to investment priorities linked to the Europe 2020 headline targets. 
23 Komisjon püüdis perioodiks 2014–2020 kanda strateegia „Euroopa 2020“ strateegilised eesmärgid üle ühtekuuluvuspoliitikasse, lisades valdkondlikud eesmärgid, mis on jaotatud strateegia „Euroopa 2020“ peamiste eesmärkidega seotud investeerimisprioriteetideks.
The potential benefits of this move were recognised by the OECD24, Commission25 and the Parliament26. 
OECD24, komisjon25 ja Euroopa Parlament26 tunnistasid selle tegevuse võimalikku kasu.
In practice, however, below the political Europe 2020 aspirations, there was a complex architecture comprising five headline targets, seven flagship initiatives and 11 thematic objectives; and these various tiers were not, either individually or as a whole, designed to translate the political aspirations of Europe 2020 into useful operational objectives27. 
Kuid tegelikult kujutasid strateegia „Euroopa 2020“ poliitilised püüdlused keerulist struktuuri, mis hõlmas viit peamist eesmärki, seitset juhtalgatust ja 11 valdkondlikku eesmärki; need erinevad tasandid ei olnud eraldi ega tervikuna mõeldud selleks, et muuta strateegia „Euroopa 2020“ poliitilised püüdlused kasulikeks tegevuseesmärkideks27.
In addition, we found that all examined Member States except one failed to translate the Europe 2020 headline targets in the operational objectives in the programmes28. 
Lisaks leidis kontrollikoda, et uuritud liikmesriikidest suutis vaid üks muuta strateegia „Euroopa 2020“ peamised eesmärgid programmi kasulikeks tegevuseesmärkideks28.
Also, the Commission stressed that Europe 2020 headline targets can only succeed with strong national and regional participation and ownership on the ground29. 
Komisjon rõhutas ka, et strateegia „Euroopa 2020“ peamisi eesmärke saab saata edu ainult riikliku ja piirkondliku tasandi tugeva osaluse ja kohapealse vastutuse korral29.
In March 2019, we published a rapid case review providing more details on the proposed process for pre-allocating Cohesion policy funds to Member States for the next programme period 2021-202731. 
Avaldasime 2019. aasta märtsis teema kiirülevaate, mis sisaldab rohkem teavet ühtekuuluvuspoliitika vahendite liikmesriikide vahel eelneva jaotamise kavandatud korra kohta järgmiseks programmitöö perioodiks 2021– 202731.
25 The allocation method has not changed substantially since it was first introduced in 1999. 
25 Eraldamise meetod ei ole pärast seda, kui see 1999. aastal esimest korda kasutusele võeti, oluliselt muutunud.
The main factor for allocating funds is regional prosperity, based on GDP per 2 The allocation of funding to Member States takes account of identified needs and is informed by performance information 2007-2013 2014-2020 2021-2027 
Rahaliste vahendite eraldamise peamine tegur on piirkondlik heaolu, mis põhineb SKP-l elaniku kohta32 (vt allpool tabel 3).
The link to some of the strategic objectives pursued has increased but remains limited. 
Seos mõne taotletava strateegilise eesmärgiga on suurenenud, kuid on endiselt piiratud.
Table 3 – Criteria for allocating Cohesion funding to Member States 19 Criterion 2007-2013 2014-2020 2021-2027 GDP (incl. GNI for Cohesion Fund) 83 % 86 % 81 % Labour market, education, demographics 17 % 14 % 15 % Climate 1% Migration 3% Total 100 % 100 % 100 % Source: Presentation “EU budget for the future: Regional development and Cohesion” by the Commission (for periods 2014-2020 and 2021-2027) and Commission estimate (for period 2007-2013). 
Ühtekuuluvusvahendite liikmesriikidele eraldamise kriteeriumid 19 Kriteerium 2007–2013 2014–2020 2021–2027 SKP (sh kogurahvatulu Ühtekuuluvusfondi puhul) 83 % 86 % 81 % Tööturg, haridus, demograafia 17 % 14 % 15 % Kliima 1% Ränne 3% Kokku 100 % 100 % 100 % Allikas: Euroopa Komisjoni ettekanne „EU budget for the future: Regional development and Cohesion” (ELi tulevikueelarve: regionaalareng ja ühtekuuluvuspoliitika) (perioodideks 2014–2020 ja 2021–2027) ning komisjoni prognoos (perioodiks 2007–2013).
26 Pre-allocations to Member States, according to the Commission, limit the budget’s responsiveness to evolving needs. 
26 Komisjoni arvates piirab vahendite liikmesriikide vahel eelnevalt jaotamine eelarve paindlikkust, mis on vajalik muutuvate vajadustega kohanemiseks.
Except for a technical adjustment which takes place once during every programme period, there is no flexibility for re-allocating funds between Member States throughout the programme period33. 
Välja arvatud tehnilised kohandused, mida tehakse üks kord iga programmitöö perioodi jooksul, puudub kogu programmitöö perioodi jooksul paindlikkus liikmesriikide vahel vahendite ümberjaotamiseks33.
The OECD considers that this inflexible aspect of the MFF marks a distinct departure from the practices of national budgeting, where annual or periodic reallocation of resources in response to changing priorities – and indeed in response to evaluations of performance and results – is the norm. 
OECD on seisukohal, et see mitmeaastase finantsraamistiku paindumatu aspekt tähistab selget kõrvalekallet riikliku eelarvestamise tavadest, kus vahendite iga-aastane või perioodiline ümberjaotamine on prioriteetide muutumise korral – ja tegelikult tulemuslikkuse ja tulemuste hindamisele reageerides – tavapärane käsitlusviis.
The OECD adds that, in practice, national stakeholders see the allocations, once settled in the MFF context, as “their” money that should not be adjusted, except in extremis34. 
OECD lisab, et praktikas peavad riiklikud sidusrühmad eraldisi „nende” rahaks niipea, kui need on mitmeaastase finantsraamistiku raames kindlaks määratud, ning neid ei tohiks korrigeerida, välja arvatud äärmuslikel juhtudel34.
We have noted in previous audits that it is a challenge to obtain good qualitative results from schemes where absorption of funds by Member States is an implicit objective35. 
Oleme varasemates auditites märkinud, et on keeruline saada häid kvalitatiivseid tulemusi kavadega, mille kaudseks eesmärgiks on liikmesriikide suutlikkus vahendid ära kasutada35.
We consider that the allocation of funding should take account of needs and be informed by past performance information. 1. 
Oleme seisukohal, et vahendite eraldamisel tuleks võtta arvesse vajadusi ja tugineda varasemale tulemuslikkust käsitlevale teabele.
The allocation of funding to Member States should be based on the identified needs and objectives pursued 27 This implies that there should first be a needs assessment at Cohesion policy level taking into account both the Treaty-based objectives (e.g. reduce regional disparities) and other relevant strategic objectives (e.g. EU 2020 Headline target: Increasing combined public and private investment in R&D to 3 % of GDP). 
Liikmesriikidele vahendite eraldamine peaks põhinema kindlaksmääratud vajadustel ja eesmärkidel, mida saavutada soovitakse 27 See tähendab, et esmajärjekorras tuleks ühtekuuluvuspoliitika tasandil teha vajaduste hindamine, milles võetakse arvesse nii aluslepingul põhinevaid eesmärke (nt piirkondlike erinevuste vähendamine) kui ka muid asjakohaseid strateegilisi eesmärke (nt strateegia „Euroopa 2020“ peamine eesmärk: teadus-ja arendustegevusse tehtavate avaliku ja erasektori investeeringute suurendamine 3 %-ni SKPst).
This needs assessment should be translated into policy objectives, taking into account the limited EU funds available. 
See vajaduste hindamine tuleks kanda üle poliitilistesse eesmärkidesse, võttes arvesse väheseid kättesaadavaid ELi vahendeid.
The allocation of funding to Member States and their regions should be in line with these policy objectives. 
Liikmesriikidele ja nende piirkondadele vahendite eraldamine peaks kõnealuste poliitiliste eesmärkidega kooskõlas olema.
28 As our recently-published rapid case review (paragraph 24) sets out, the method for allocating funds takes account, to a certain extent, of Treaty based objectives (such as GDP) and evolving strategic objectives (such as some Europe 2020 related criteria). 
28 Meie hiljuti avaldatud teema kiirülevaate (punkt 24) kohaselt võetakse vahendite eraldamise meetodiga teataval määral arvesse aluslepingul põhinevaid eesmärke (nagu nt SKP) ja muutuvaid strateegilisi eesmärke (nagu nt mõningad strateegiaga „Euroopa 2020“ seotud kriteeriumid).
But the Commission has not attempted to allocate funding in a consistent and structured way based on needs and strategic objectives. 2. 
Kuid komisjon ei ole püüdnud vahendeid eraldada järjepidevalt ega struktureeritult, tuginedes vajadustele ja strateegilistele eesmärkidele. 2.
The allocation of funding to Member States should be informed by information on past performance 29 The OECD assessed that, despite the highly developed nature of the EU performance budgeting framework, the EU scores relatively similar to OECD countries in terms of how performance information is used to support budgetary decisions. 
Liikmesriikidele vahendite eraldamine peaks tuginema varasemale tulemuslikkusteabele 29 OECD hinnangul on vaatamata ELi tulemuspõhise eelarvestamise raamistiku äärmiselt arenenud olemusele ELi tulemused suhteliselt sarnased OECD riikide tulemustele, kui hinnata seda, kuidas kasutatakse tulemuslikkust käsitlevat teavet eelarvega seotud otsuste toetamiseks.
However, it judged that the linkages between performance information and broader resource allocation policy are weak36. 
Sellele vaatamata leidis OECD, et tulemuslikkust käsitleva teabe ja ulatuslikuma vahendite eraldamise poliitika vahelised seosed on nõrgad36.
2 – Principles governing programming 30 The CPR also sets the framework for the next phase, programming by the Member States. 
Programmitöö põhimõtted 30 Ühissätete määruses sätestatakse ka järgmise etapi – liikmesriikide programmitöö – raamistik.
During this phase, plans for a specific programme period are developed in detail at Member State level through the formulation of a country strategy37 and related programmes. 
Selle etapi jooksul töötatakse liikmesriigi tasandil üksikasjalikult välja konkreetse programmitöö perioodi kavad, koostades riigistrateegia37 ja sellega seotud programmid.
The Commission negotiates with the national authorities on the content of both sets of programming documents before adopting them. 
Enne programmitöö dokumentide vastuvõtmist peab komisjon riiklike ametiasutustega läbirääkimisi mõlema programmitöö dokumentide kogumi sisu üle.
For this stage there are four guiding principles, relating to intervention logic; targeting funding; performance measurement framework; and incentives. 
Selles etapis on neli juhtpõhimõtet, mis hõlmavad sekkumisloogikat, sihtotstarbelist rahastamist, tulemuslikkuse mõõtmise raamistikku ja stiimuleid.
31 Intervention logic refers to the process of identifying which needs EU funding is designed to address, and how this might be achieved. 
20 32
As a first step, Member States should identify their national needs. 
Esimese sammuna peaksid liikmesriigid tegema kindlaks oma riiklikud vajadused.
This provides the basis for formulating objectives, targets and required funding. 
See annab aluse eesmärkide, sihtide ja vajalike rahaliste vahendite määratlemiseks.