natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FARMERS ARE GENERALLY WELL SUPPORTED THROUGH APPROPRIATE GUIDANCE BUT DISSEMINATION OF GOOD PRACTICES CAN BE IMPROVED WEAKNESSES IN ESTABLISHING AID AMOUNTS FOR AGRI-ENVIRONMENT PAYMENTS Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 70–94 DOES THE MANAGEMENT OF AGRI-ENVIRONMENT POLICY TAKE ACCOUNT OF SPECIFIC ENVIRONMENTAL NEEDS? 
PÕLLUMAJANDUSTOOTJAID TOETATAKSE ASJAKOHASTE SUUNISTEGA ÜLDISELT HÄSTI, KUID HEA TAVA LEVITAMINE VAJAB TÄIUSTAMIST PUUDUSED PÕLLUMAJANDUSLIKU KESKKONNATOETUSE SUURUSE KEHTESTAMISEL Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
Agri-environment sub-measure: An aid scheme used by Member States to implement agri-environment payments that is characterised by the practices that farmers are required to apply. 
5 SÕNASTIK Füüsiline toetatav pindala: põllumajandustootjate ja teiste maavaldajate poolt kasutatav põllumajanduslik pindala, mille puhul kehtivad põllumajanduskeskkonna kohustused.
Integrated production: A farming system, without a uniform set of requirements at EU level, aimed at using natural resources and securing sustainable farming, in particular by minimising polluting inputs. 
Integreeritud tootmine: põllumajandustootmise süsteem, millel puudub ühtne ELi standardite kogum, mille eesmärk on loodusvarade kasutamine ja säästva põllumajandustootmise tagamine, eelkõige saastavate sisendite minimeerimise abil.
Member State: In the context of this audit, the authorities in charge of the management of agri-environment payments. 
Liikmesriik: käesoleva auditi kontekstis tähendab ametiasutusi, kes vastutavad põllumajandusliku keskkonnatoetuse haldamise eest.
Member States designate a Managing Authority for this. 
Liikmesriigid määravad selle ülesande täitmiseks haldusasutuse.
In regionalised Member States like Germany, Spain and Italy, each region has a separate programme and a separate Managing Authority. 
Piirkon-dadeks jaotatud liikmesriikides, nagu Saksamaa, Hispaania ja Itaalia, on igal piirkonnal eraldi programm ning eraldi haldusasutus.
Organic farming: A method for producing food products designed to minimise human impact on the environment. 
Mahepõllundus: toiduainete tootmismeetod, mis on loodud keskkonnale avaldatava inimmõju minimeerimiseks.
Since 1991, requirements have been set at EU level, including for production methods and inspection. 
1991. aastast alates on ELi tasandil kehtestatud nõuded, sh tootmismeetodid ja kontroll.
Currently governed by Council Regulation (EC) No 834/2007. 
Praegu reguleerib seda nõukogu määrus (EÜ) nr 834/2007.
Result indicators: Used to measure the direct changes brought about by programme interventions — for axis 2 measures including agri-environment, the area (number of hectares) under successful land management contributing to a specific objective (e.g. improvement of water quality). 
Tulemusnäitajad: kasutatakse arengukava sekkumise tulemusel toimunud otseste muutuste mõõtmiseks – 2. telje meetmete (k.a põllumajandusliku keskkonnatoetuse) puhul edukalt hooldatav ala (hektarite arv), mis aitab kaasa mingi kindla eesmärgi saavutamisele (nt vee kvaliteedi parandamine).
River basin: The area of land from which all surface run-off flows through a sequence of streams, rivers and, possibly, lakes into the sea at a single river mouth, estuary or delta (Article 2 of Directive 2000/60/EC establishing a framework for Community action in the field of water policy). 
Vesikond: maa-ala, millelt kogu äravoolav pinnavesi voolab ojade, jõgede ja mõnikord ka järvede kaudu merre ühe jõesuudme või delta kaudu (direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, artikkel 2).
6 Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
6 Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
7 EXECUTIVE SUMMARY I. Agri-environment is a key EU policy; it involves around 2,5 billion euro of EU funds per year and aims to respond to society’s increasing demand for environmental services. 
7 KOKKUVÕTE I. Põllumajanduslik keskkonnatoetus on tähtis ELi poliitika; toetused hõlmavad 2,5 miljardit eurot ELi vahendeid aastas ning nende eesmärk on ühiskonna kasvava keskkonnaalaste teenuste nõudluse rahuldamine.
Management of this policy is shared by the Commission and the Member States. 
Nimetatud poliitikat haldab komisjon koostöös liikmesriikidega.
Agri-environment payments are characterised by a wide diversity of farming practices in the Member States and by the fact that farmer participation is voluntary. 
Põllumajanduslikku keskkonnatoetust iseloomustab liikmesriikides kasutatav erinev praktika ning asjaolu, et osalemine on vabatahtlik.
Against this background, the Court’s audit assessed whether this rural development measure is well designed and managed. 
Sellele tuginedes hinnati kontrollikoja auditis, kas antud maaelu arengu meede on hästi kavandatud ja hallatud.
The Court found that the objectives determined by the Member States are numerous and not specific enough for assessing whether or not they have been achieved. 
Kontrollikoda leidis, et liikmesriikide määratletud eesmärke on palju ning nad ei ole piisavalt täpsed, et hinnata, kas nad on saavutatud või mitte.
Although the environmental pressures are identified in rural development programmes, they cannot be easily used to provide a clear justification of agri-environment payments. 
Kuigi maaelu arengukavades on keskkonnale avalduv surve määratletud, ei saa seda nii lihtsalt põllumajandusliku keskkonnatoetuse põhjendamiseks kasutada.
The implementation of a common monitoring and evaluation framework represents progress in terms of monitoring systems, and pockets of good practice outside this framework were also identified. 
Ühise seire-ja hindamisraamistiku rakendamine on seiresüsteemidega seotud edasiminek, samuti leiti sellest raamistikust välja jäävat head tava.
Nevertheless, considerable problems existed as regards the relevance and reliability of management information. 
Vaatamata sellele esines arvestatavaid probleeme seoses juhtimisteabe asjakohasuse ja usaldusväärsusega.
In particular, very little information was available on the environmental benefits of agri-environment payments. Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Eriti vähe teavet oli saadaval põllumajandusliku keskkonnatoetuse keskkonnaalase kasu kohta. Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
Farmers are crucial for the implementation of agri-environment payments, and it is important that they are well supported through guidance and that aid amounts provide them with the right incentive. 
Põllumajandustootjad on põllumajandusliku keskkonnatoetuse rakendamisel ülimalt olulised ning on tähtis, et neid suuniste kaudu nõuetekohaselt toetatakse ja et toetussummad neid õigesti motiveeriks.
The systems for providing guidance to farmers were generally well implemented. 
Põllumajandustootjatele suuniste andmise süsteemid olid üldiselt hästi rakendatud.
However, considerable problems were identified concerning the aid amounts, ranging from shortcomings in their calculation to a lack of differentiation according to regional or local site conditions. 
Toetussummadega seoses leiti siiski olulisi probleeme alates toetuste arvutamisel tekkinud puudustest kuni piirkondlike või kohalike tingimustega mittearvestamiseni.
Member States are required by EU law to make support available in accordance with specific needs. 
ELi õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid andma toetust vastavalt erivajadustele.
However, the audit found that most expenditure was made on horizontal sub-measures, without applying selection procedures. 
Auditi käigus aga leiti, et enamik kulutustest oli tehtud horisontaalsetele alameetmetele ilma valikumenetluste rakendami-seta.
This was not supported by decisions about the desirable degree of targeting, on the basis of the costs involved. 
Nimetatud kulutused ei tuginenud asjaomastel kulutustel põhinevatel eesmärgile suunatud otsustel.
In addition, management decisions were not sufficiently evidence-based and did not focus payments at specific environmental problems. 
Pealegi ei põhinenud juhtimisotsused küllaldaselt tõenditel ega suunanud toetusi konkreetsetele keskkonnaprobleemidele.
8 Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
8 Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
9 INTRODUCTION AGRICULTURE AND ENVIRONMENT — AN AMBIVALENT PARTNERSHIP 1. 
9 SISSEJUHATUS PÕLLUMAJANDUS JA KESKKOND ON VASTUOLULINE PARTNERLUS 1.
Since the 1970s and 1980s there has been rising concern about the adverse effects of agriculture on the environment. 
1970. ja 1980. aastatest alates on üha suuremaks probleemiks olnud põllumajanduse negatiivne mõju keskkonnale.
These concern, inter alia, the increasing specialisation of farms, the use of fertilisers and pesticides, high stocking densities and, in particular in the southern Member States, the extension of irrigated areas. 
See puudutab muu hulgas põllumajandusettevõtete üha suuremat spetsialiseerumist, väetiste ja pestitsiidide kasutust, kõrget loomkoormust ning niisutatavate alade laiendamist (eriti lõuna-poolsetes liikmesriikides).
Price guarantees for agricultural products previously offered under the common agricultural policy have encouraged these intensive farming practices. 
Sellist intensiivset põllumajandustootmist innustasid varem põllumajandustoodetele ühise põllumajanduspoliitika raames pakutud hinnatagatised.
Certain types of extensive farming, on the other hand, can preserve the environmental assets of the countryside. 
Teisalt võivad teatud ulatusliku põllumajandustootmise liigid paikkonna keskkonda säilitada.
The abandonment of extensive farms and their land is becoming an increasing problem in some regions of the European Union (EU), with negative impacts on biodiversity and landscape diversity, also leading to a higher risk of forest fires. 
Suurte põllumajandusettevõtete tegevuse ja nende maa harimise lõpetamine on osas Euroopa Liidu piirkondadest muutumas üha suurenevaks probleemiks, mis põhjustab negatiivset mõju bioloogilisele ja maastiku mitmekesisusele, millega kaasneb ka suurem metsatulekahjude oht.
EU SUPPORT FOR AGRI-ENVIRONMENT PAYMENTS 3. 
ELi TOETUS PÕLLUMAJANDUSLIKULE KESKKONNATOETUSELE 3.
Since 1987, the EU has co-financed the Member States’ agri-environment payments in order to address the dual challenge of reducing the negative effects of intensive agriculture and maintaining the positive effects of extensive agriculture. 
EL on alates 1987. aastast kaasrahastanud liikmesriikide põllumajanduslikku keskkonnatoetust, et tegeleda kahe probleemiga, milleks on intensiivse põllumajanduse negatiivse mõju vastu võitlemine ja ekstensiivse põllumajanduse positiivse mõju säilitamine.
The purpose of these payments is to ‘further encourage farmers and other land managers to serve society as a whole by introducing or continuing to apply agricultural production methods compatible with the protection and improvement of the environment, the landscape and its features, natural resources, the soil and genetic diversity’ 1. 
Nimetatud toetus peaks „kannustama põllumajandustootjaid ja teisi maa valdajaid teenindama ühiskonda tervikuna, võttes kasutusele põllumajandusliku tootmise meetodeid, mis on ühitatavad keskkonna, maastiku ja selle tunnusjoonte, loodusvarade, mulla ja geneetilise mitmekesisuse kaitse ja parandamisega, või jätkates nende meetodite kohaldamist”1.
1 Recital 35 of Council Regulation (EC) No 1698/2005 of 20 September 2005 on support for rural development by the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD) (OJ L 277, 21.10.2005, p. 1). 
1 Nõukogu 20. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta, põhjendus 35 (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1).
EU funds allocated to agri-environment payments for 2007–13: 22,2 billion euro Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Põllumajanduslikule keskkonnatoetusele perioodiks 2007–2013 eraldatud ELi rahalised vahendid: 22,2 miljardit eurot Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
Since 2000, agri-environment payments have been part of the EU’s rural development policy, which is implemented through rural development programmes prepared by the Member States for a period of seven years. 
Põllumajanduslik keskkonnatoetus on 2000. aastast alates olnud ELi maaelu arengu poliitika osa, mida rakendatakse liikmesriikide poolt seitsmeks aastaks koostatud maaelu arengukavade kaudu.
It is mandatory for the Member States to include agri-environment payments in their programmes and, for the current period, covering 2007–13, Member States have allocated 22,2 billion euro in EU funds to them. 
Liikmesriigid on kohustatud kaasama põllumajandusliku keskkonnatoetuse oma kavadesse ning käesoleval perioodil, mis hõlmab aastaid 2007–2013, on liikmesriigid sellele eraldanud 22,2 miljardit eurot ELi vahendeid.
Figure 1 shows allocations by Member State. 
Joonis 1 kujutab eraldisi liikmesriikide lõikes.
Actual EU expenditure for the financial year 2009 amounted to 2,5 billion euro, and to 7,7 billion euro for the first half of the programming period (1 January 2007–1 July 2010) 2. 
Eelarveaasta 2009 tegelikud kulutused ulatusid 2,5 miljardi euroni ja programmiperioodi esimese poole (1. jaanuar 2007 kuni 1. juuli 2010) kulutused 7,7 miljardi euroni2.
The initial allocation for agri-environment in 2007 (20,2 billion euro) was increased by 2 billion euro following the review of the CAP (in the context of the health check and the recovery package). 
Põllumajanduskeskkonnale tehtud esialgset eraldist (20,2 miljardit eurot) suurendati 2 miljardi võrra pärast ÜPP läbivaatamist („tervisekontrolli” ja majanduse elavdamise kava raames).
In addition, expenditure in 2007 and 2008 was relatively low because the programmes were still being approved. 
Lisaks olid 2007. ja 2008. aasta kulutused suhteliselt madalad, kuna arengukavade heakskiitmine oli veel pooleli.
10 FIGURE 1 EU FUNDS ALLOCATED TO AGRI-ENVIRONMENT PAYMENTS (2007–13) (AS APPROVED IN RURAL DEVELOPMENT PROGRAMMES BY DECEMBER 2009) 2 500 2 000 1 500 1 000 500 0 Source: Agriculture and Rural Development DG: Rural Development in the European Union — Statistical and Economic Information — Report 2009, December 2009 (Section 4.1.1 EAFRD Overview of the Financial Plans). Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
10 JOONIS 1 PÕLLUMAJANDUSLIKULE KESKKONNATOETUSELE ERALDATUD ELi RAHALISED VAHENDID (2007–2013) (HEAKSKIIDETUD MAAELU ARENGUKAVADES SEISUGA DETSEMBER 2009) 2 500 2 000 1 500 1 000 500 0 Allikas: Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat: Maaelu areng Euroopa Liidus – Statistiline ja majandus-teave – Aruanne 2009, detsember 2009 (Jaotis 4.1.1 EAFRD – Rahastamiskavade ülevaade). Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
Belgium Bulgaria Czech Republic Denmark Germany Estonia Ireland Greece Spain France Italy Cyprus Latvia Lithuania Luxembourg Hungary Malta Netherlands Austria Poland Portugal Romania Slovenia Slovakia Finland Sweden United Kingdom Million euro 
Belgia Bulgaaria Tšehhi Vabariik Taani Saksamaa Eesti Iirimaa Kreeka Hispaania Prantsusmaa Itaalia Küpros Läti Leedu Luksemburg Ungari Malta Madalmaad Austria Poola Portugal Rumeenia Sloveenia Slovakkia Soome Rootsi Ühendkuningriik (miljonit eurot)
Agri-environment payments are generally implemented through contracts between a public body in the Member States and a beneficiary (farmer or land manager). 
Põllumajanduslikku keskkonnatoetust rakendatakse üldiselt liikmesriikide ametkonna ja abisaaja (põllumajandustootja või maa valdaja) vaheliste lepingute kaudu.
These contracts, which normally cover five to seven years, detail the commitments that the beneficiary is required to enter into. 
Nimetatud lepingutes, mis hõlmavad tavaliselt perioodi viiest seitsme aastani, sätestatakse üksikasjalikult abisaaja poolt täidetavad kohustused.
These commitments cover a wide range of farming practices which can be grouped as set out below. 
Nimetatud kohustuste alla kuulub suur hulk erinevaid põllumajandusliku tootmise liike, mida on võimalik rühmitada alljärgnevalt.
11 Main groups of farming practices for agri-environment payments o Organic farming (see glossary) o Integrated production (see glossary) o Other extensification of farming systems: fertiliser reduction, pesticide reduction and extensification of livestock farming o Crop rotation, maintenance of set-aside areas o Action to prevent or reduce soil erosion o Genetic resources (local breeds in danger of being lost to farming, plants under threat of genetic erosion) o Biodiversity conservation and enhancement actions o Upkeep of the landscape including the conservation of historical features on agricultural land o Water-related actions (apart from nutrient management) such as buffer strips, field margins, wetland management. 
11 Peamised põllumajandusliku keskkonnatoetusega seotud põllumajandusliku tootmise liikide rühmad o Mahepõllundus (vt sõnastik) o Integreeritud tootmine (vt sõnastik) o Põllumajandussüsteemide muud ekstensiivistamise viisid: väetiste vähendamine, pestitsiidide vähendamine ja loomakasvatuse ekstensiivistamine o Külvikord, tootmisest kõrvaldatud maa hooldamine o Pinnase erosiooni ennetamine või vähendamine o Geneetilised ressursid (kadumisohus olevad kohalikud tõud ja taimesordid, mida ohustab genofondi vaesumine) o Bioloogilise mitmekesisuse säilitamine ja parandamine o Põllumajandusmaa maastiku ja ajalooliste iseloomulike vormide säilitamine o Veega seotud tegevused (välja arvatud toitainete kasutamine), nt puhvervööndid, põlluservad ja märgalade majandamine.
This means that the level of payments must be sufficiently attractive in relation to the commitments to be fulfilled and associated costs. 
See tähendab, et toetused peaksid olema piisavalt suured võrreldes täidetavate kohustuste ja nendega seotud kulutustega.
Support paid to the beneficiaries must be based solely on additional costs and income foregone as the result of agri-environmental commitments; there is also the possibility to include transaction costs. 
Abisaajatele makstav toetus peaks põhinema ainult lisakuludel ja põllumajanduskeskkonna kohustustega seonduvast tegevusest tulenevalt saamata jäänud tulul; tehingukulud on samuti võimalik sinna hulka lugeda.
The expected environmental benefits above this level can vary significantly, and depend principally on how demanding the farming practices concerned are. 
Sellest tasemest kõrgemale jääv eeldatav keskkonnaalane kasu võib oluliselt erineda ning sõltub peamiselt sellest, kui kõrgete nõudmistega konkreetne põllumajanduslik tootmine on.
See Figure 2 for further details. Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Vt joonis 2, millel on esitatud täiendavad üksikasjad. Eriaruanne nr 7/2011 – Kas põllumajanduslik keskkonnatoetus on hästi kavandatud ja hallatud?
Evaluations of agri-environment identify two possible approaches for implementing the measure which are referred to as ‘broad and shallow’ versus ‘deep and narrow’, ‘entry-level schemes’ versus ‘higher-level schemes’, or ‘basic’ versus ‘more demanding’ 3. 
Põllumajanduskeskkonna hindamistes määratleti meetme rakendamiseks kaks võimalikku lähenemisviisi, mida nimetatakse „lai ja madal” ning „sügav ja kitsas”, „madalama taseme kavad” versus „kõrgema taseme kavad”, või „lihtsamate nõudmistega” versus „kõrgemate nõudmistega”3.
Such a distinction is based on the concept that the two approaches have a fundamentally different logic to implement agri-environment payments: the areas on which the sub-measures apply are different as are the number of beneficiaries concerned, the budgetary and administrative costs incurred, the applicable management rules and the expected effects. 
Selline eristamine põhineb kontseptsioonil, mille kohaselt on neil kahel lähenemisviisil täiesti erinevad loogikad põllumajandusliku keskkonnatoetuse rakendamisel: erinevad on nii alameetmetega hõlmatavad valdkonnad, asjaomaste abisaajate arv, eelarvelised ja halduskulud, rakendatavad halduseeskirjad kui ka eeldatav mõju.
These well-established ways of analysing agri-environment sub-measures do not appear in the legislation, leaving the choice of which approach to use, depending on the context and the nature of the problems, to the responsible authorities. 
Neid selgelt määratletud põllumajanduskeskkonna alameetmete analüüsimeetodeid ei ole õigusaktidega kehtestatud, mistõttu on asjaomastel ametiasutustel võimalik neid vabalt valida, sõltuvalt probleemide kontekstist ja iseloomust.
The Communication from the Commission 4 launching the debate for the period post-2013 proposes as an option that simple, generalised agri-environmental actions will be part of direct payments. 
Komisjoni teatis4, millega algatatakse 2013. aastale järgneva perioodi arutelu, sisaldab ettepanekut, mille kohaselt oleksid lihtsad, üldistatud põllumajanduse keskkonnameetmed otsetoetuste üheks osaks.
Picture 1: Example of agri-environment in England showing, from left to right, a parcel with wheat, a strip of untreated ‘headland’ and a strip sown with a ‘wild bird seed mix’. 
Foto 1: Näide Inglismaa põllumajanduskeskkonnast, millel on vasakult paremale esitatud nisu all olev maatükk, harimata „põllupeenra” riba ja „metslinnu seemneseguga” külvatud riba.
3 The Commission’s ‘Impact Assessment of rural development programmes in view of post-2006 rural development policy’ (Agriculture and Rural Development DG, Final Report submitted by EPEC, November 2004) mentions on page 85 that ‘this ‘narrow and deep’ or ‘broad and shallow’ debate has been prominent since the introduction of agri-environment policy, and both approaches are evident among current agri-environment programmes’.Thisdistinction is included in various other evaluation reports for the European Commission, as early as 1998 (evaluation of Regulation (EEC) No 2078/92 (document Agriculture and Rural Development DG VI/7655/98). 
3 Komisjoni koostatud alates 2006. aastast maaelu arengu poliitikaga seotud maaelu arengukavade mõju hindamise (põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, EPECi esitatud lõplik aruanne, november 2004) leheküljel 85 mainitakse, et see „kitsa ja sügava” või „laia ja madala” arutelu on toimunud alates põllumajanduskeskkonna poliitika kasutuselevõtmisest ning mõlemaid lähenemisviise kasutatakse praegustes põllumajanduskeskkonna programmides”. Nimetatud eristamine sisaldub paljudes teistes Euroopa Komisjoni hindamisaruannetes, mis pärinevad juba isegi aastast 1998 (määruse nr 2078/92 hindamine (dokument DG AGRI VI/7655/98).
4 ‘The CAP towards 2020: Meeting the food, natural resources and territorial challenges of the future’, COM(2010) 672 final of 18 November 2010. 
4 „Ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine”, KOM(2010) 672 (lõplik), 18. november 2010.
12 © European Union, source: European Court of Auditors. 
12 © Euroopa Liit, allikas: Euroopa Kontrollikoda.
9. Basic agri-environment sub-measures can be a cost-effective way of implementing agri-environment payments when it is necessary to take action over a wide area. 
9. Lihtsad põllumajanduskeskkonna alameetmed võivad olla kulusäästlikuks viisiks põllumajandusliku keskkonnatoetuse rakendamiseks juhul, kui tegevust on vaja korraldada ulatuslikul alal.
These sub-measures are characterised by simple and generalised actions (e.g. maintenance of grassland, green cover of agricultural land) and a high number of beneficiaries. 
Nimetatud alameetmeid iseloomustab lihtne ja üldistatud tegevus (nt rohumaa säilitamine, põllumajandusmaa kaetus taimkattega) ning suur hulk abisaajaid.
Because demands on farmers are limited the aid amounts are relatively low. 
Kuna põllumajandustootjatele esitatavad nõuded on piiratud, on ka toetussummad suhteliselt väikesed.