natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most of the projects examined (1) can be termed trans-European, having been prepared by a number of Member States which were to implement them jointly. 
Enamik vaadeldud projektidest (1) on üleeuroopalise ise-loomuga, neid on ette valmistanud ja neid viivad ühiselt ellu eri liikmesriikide partnerid.
However, some projects essentially consist of bringing parallel subprojects on both sides of the border under a single roof and have relatively little trans-European interest (Strand A: work on both sides of a border to develop river tourism infrastructure and museums and renovate two historic buildings, even if there are plans to follow up by imparting a cross-border identity to these projects; the resurfacing of two roads on one side of the border while a new road is built on the other; construction of part of a technology park on one side and a business park on the other. 
Neid projekte iseloomustab koostöö rakendamine. Mõned projektid seisnevad siiski mõlemal pool piiri elluviidavate alamprojektide samaaegses läbiviimises ja nende üleeuroopaline väärtus on suhteliselt väike (tegevussuund A: piiri mõlemal poolel jõeturismi infrastruktuuride ja muuseumide rajamine ning kahe ajaloolise väärtusega eluhoone remont, isegi kui on kavas anda hiljem projektidele piiriülene iseloom; kahe tee remont piiri ühel poolel ja uue tee ehitus teisel poolel; tehnoloogia-pargi rajamine piiri ühel poolel ja ärikeskuse rajamine teisel poolel.
Strand B: a network formed by eight partners from four Member States with the aim of setting up an Internet portal for each region around the same basic design). 
Tegevussuund B: võrgu rajamine nelja liikmesriigi kaheksa partneri vahel, eesmärgiga luua igasse ümbruskonna piirkonda sama ülesehitusega internetiportaal).
Projects do not always make a significant contribution to the resolution of border-related problems because some of them are limited almost exclusively to the exchange of experience and are not sufficiently focused on practical action (Strand A: the transfer of medical expertise, the exchange of experience between growers and the establishment of a network of organisations offering business support by means of joint seminars. 
Projektid ei anna alati märkimisväärset panust piiridega seotud probleemide lahendamisse, sest mõned neist piirduvad üksnes kogemuste vahetamisega ega ole piisavalt keskendunud praktilisele tegevusele (tegevussuund A: meditsiinilise oskusteabe edasiandmine, kogemuste vahetus põlluharijate vahel, asutuste võrgu loomine ettevõtete toetamiseks ühisseminaride kaudu.
Strand B: the exchange of experience on the prevention of coastal erosion). 
Tegevussuund B: kogemuste vahetamine rannikuala erosiooni tõkestamise osas).
It appears from the first projects to have been adopted that the definition of trans-European projects has been respected and that many projects entail the cooperation of all the partners. 
Esimeste vastuvõetud projektide alusel tundub, et üleeuroopalise projekti määratlus on leidnud rakendamist ning et paljud projektid sisaldavad koostööd kõigi partnerite vahel.
Nonetheless, some offer limited added value because they do not focus on practical action or could have been implemented in other regions. 
Mõne projekti lisaväärtus on siiski väike, sest nad ei ole suunatud praktilisele tegevusele või neid oleks saanud ellu viia ka teistes piirkondades.
Although the systems of selection criteria could be improved, this weakness is largely due to the imprecise nature of the stated objectives and the broad scope of the measures within each CIP (see paragraphs 59 to 63). 
Kuigi valikukriteeriumide süsteemi on võimalik parandada, tuleneb projektide nõrkus enamasti püstitatud eesmärkide ähmasusest ning iga ühenduse algatusprogrammi meetmete laiaulatuslikkusest (vt punktid 59–63).
(1) The audit focused on a sample of projects selected among the first to have been adopted by the authorities responsible for each CIP chosen for inspection. 
(1) Auditviidiläbiväljavalitudprogrammidevalimiosas,tegemistoliesi-meste programmidega, mis võeti vastu igale ühenduse algatusprogrammile määratud vastutava haldusasutuse poolt.
No statements of expenditure had yet been made for these projects. 
Nende projektide osas ei ole veel kulude kalkulatsiooni koostatud.
The basic instrument establishing the Structural Funds provides that interventions shall be evaluated, especially ex post, in order to assess their impact. 
Struktuurifondide aluseks olev õigusakt sätestab sekku-mistegevuste hindamise, eeskätt järelhindamise vajaduse, et välja selgitada tegevuse mõju.
The results of evaluation should be used to improve the quality of interventions in subsequent periods. 
Hindamise tulemused peavad toetama järgnevate perioodide tegevuste kvaliteedi parandamist.
As is shown by the process of defining priorities and measures for the CIPs of Strands A and B previously examined (see paragraphs 55 to 63), it was not possible to set objectives on the basis of the regional situational analysis or any strategic choices made. 
Nagu nähtub tegevussuundade A ja B osas vaadeldud ühenduse algatusprogrammide prioriteetide ja meetmete määratlemise menetlusest (vt punktid 55–63), ei olnud võimalik määratleda eesmärke piirkonna olukorra analüüsi või muude strateegiliste valikute alusel.
Most programmes have one or two very general objectives and a few sub-objectives, although a greater number of sub-objectives were set in some cases (15 for Spain-Portugal, 21 for Europe and 10 for the Western Mediterranean Ń see Table 5). 
Programmidel on üldjuhul üks või kaks väga üldise iseloomuga eesmärki ja mõned alameesmärgid, kuigi mõnel juhul oli määratletud palju alameesmärke (Hispaania-Portugali programmis 15, Loode-Euroopa programmis 21 ja Vahemere lääneosa programmis 10) (vt tabel 5).
The Strand C CIPs were designed in response to a single Commission objective, namely, to improve the effectiveness of policies and instruments for regional development and cohesion. 
Tegevussuuna C ühenduse algatusprogrammid seondusid üheainsa komisjoni poolt määratletud eesmärgiga, nimelt täiustada piirkondliku arengu ja ühtekuuluvuse arendamise poliitikat ja vahendeid.
No sub-objectives were set. 
Mitte ühtegi alameesmärki ei olnud määratletud.
Are the objectives measurable and quantified? 
Kas eesmärgid on mõõdetavad ja arvuliselt väljendatavad?
The only exception concerns Strand C programmes: here it was decided not to establish indicators until such time as a sufficient number of projects had been adopted, so as to give a clearer understanding of the content of the actions carried out. 
Komisjon nõudis, et igas programmis oleks esitatud näitajad, välja arvatud tegevussuuna C osas, kus otsustati näitajaid mitte määratleda, kuni on vastu võetud piisavalt palju programme võimaldamaks hinnata sooritatud tegevuste sisu.
Indicators were therefore identified. However, every one of the programmes examined suffers from an unclear or very incomplete assessment of impact, that is, the indicators measure just one aspect of the stated objectives or, where they address a priority, deal with only a few of the measures under that priority (see Table 5). 
Paraku on kõikide vaadeldud programmide osas mõjuhinnang täpsustamata või äärmiselt ebapiisav, st näitajatega mõõdetakse vaid väljakuulutatud eesmärkide üht aspekti, või juhul kui näitajad on seotud prioriteediga, käsitlevad nad üksnes mõnda selle prioriteedi meetmeist (vt tabel 5).
What is more, in some programmes each project partner also has the option of determining its own indicators (Ems-Dollart Region, Alps and Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein). 
Pealegi on mõnede programmide puhul igal projekti teostajal võimalik ise määrata omaenda näitajad (Ems-Dollarti piirkonna, Alpide ja Alpenrhein-Bodensee-Hochrheini ühenduse algatusprogrammid).
Some of the Strand A programmes have indicators which are independent of the stated objectives and known as Ôcross-border contextŐ (2) and Ôcooperation intensityŐ (3) indicators (Alps, Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein and Ems-Dollart Region; the Spain-Portugal CIP provides for such indicators but has not developed them). 
Mõningates tegevussuuna A programmides on esitatud näitajaid, mis ei ole seotud kindlaksmääratud eesmärkidega — neid nimetatakse piiriülese konteksti näitajateks (2) ja koostöö intensiivsuse näitajateks (3) (Alpide, Alpenrhein-Bodensee-Hochrheini, Ems-Dollarti piirkonna ühenduse algatusprogram-mid.
Although these vary from one programme to the next, they are very general in nature and of limited relevance to (2) For example, the number of cross-border workers, the number of firms engaged in cross-border activity and the percentage of the population that can speak the language of the neighbouring country. 
Kuigi näitajad on eri programmide korral erinevad, on neil kõigil väga üldine iseloom (2) Näiteks: piiriüleste töötajate arv, ettevõtete arv, kes tegelevad piiriülese tegevusega, naaberriigi keelt kõneleva elanikkonna osakaal.
(3) For example, the number of shared information systems and cross-border networks. 
(3) Näiteks: ühiste infosüsteemide arv, piiriüleste võrkude arv.
C 303/16 EN Official Journal of the European Union 7.12.2004 the programme concerned. 
C 303/16 ET Euroopa Liidu Teataja 7.12.2004 ning nende seotus asjassepuutuva programmiga on piiratud.
They could, however, have had some relevance for Strand A as a whole if they had been developed and applied as standard to all the CIPs in this strand. 
Algatuse tegevussuuna A puhul tervikuna oleksid sellised näitajad võinud omada mõningast tähtsust, kui need oleks arendatud ja kohaldatud standardnäitajatena kõigi tegevussuuna A algatusprogrammide osas.
Another weakness is the absence of a definition of the information sources or the procedure that will be used when calculating the indicators. 
Veel üks puudus seisneb näitajate arvestamise aluseks olevate infoallikate ja arvestusmeetodite määratlemise puudumi-ses.
It is often impossible to establish the relationship between indicators from the lowest to the highest levels, i.e., from project level to that of global CIP objectives. 
Sageli ei osutu võimalikuks tuvastada seoseid madalaima ja kõrgeima tasandi näitajate vahel, st projekti ja ühenduse algatusprogrammi üldeesmärkidega seonduva tasandi näitajate vahel.
Lastly, despite these shortcomings, there were attempts to quantify the objectives for a number of programmes, either globally or by reference to priorities or measures. 
Vaatamata avastatud puudustele on mitmete programmide puhul tehtud pingutusi tulemuste esitamiseks arvand-metena kas siis üldisel, prioriteetide või meetmete tasandil.
However, the working documents that were necessary to establish how quantification was carried out were unavailable. 
Samas puudusid töödokumendid, mille alusel oleks saanud veenduda, milliste meetodite abil on protsess toimunud.
Yet if these quantified objectives are to have any relevance, it must be possible to compare them ex post with what has been achieved so that conclusions can be drawn. If the context in which targets were set cannot be recreated, there will be little basis on which to draw conclusions from this comparison. 
Kui aga arvandmeil on mingisugune tähtsus, peab neid saama järelhinnangus võrrelda saavutatuga, et teha järeldusi. Kui tingimused, mille alusel eesmärgid seati, ei ole taastatavad, on selle võrdluse põhjal tehtavad järeldused nõrgalt põhjendatud.
The general nature of the objectives defined for each CIP and the diversity of measures hamper the identification of relevant and workable indicators. 
Ühenduse algatusprogrammi tasandi eesmärkide üldine iseloom ja meetmete ebaühtlus on takistuseks asjakohaste ja toimivate näitajate määratlemisele.
However, it is important that the situation be clarified and a selection made with the aim of retaining only those indicators that are essential for monitoring the progress of the CIP, making decisions or measuring programme impact. 
Samas tuleb luua olukorda selgus ning teha valik, jättes alles üksnes need näitajad, mis on algatusprogrammide järelevalve, otsuste tegemise või programmi mõju hindamise seisukohast olulised.
Just two of the eight programmes examined (Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein and Ems-Dollart Region) employed a computerised project management system and a database for compiling information to be used when setting indicators. 
Vaid kahes kaheksast analüüsitud programmist (Alpenrhein-Bodensee-Hochrheini ja Ems-Dollarti piirkonna ühenduse algatusprogrammid) kasutati projektide haldamiseks arvutipõhist süsteemi ning näitajate määratlemiseks oli loodud andmebaas.
Systems had been developed separately in different regions of the Member States, but this can only mean higher costs and delays in the implementation of programme monitoring. 
Teabesüsteemid olid liikmesriikide piirkondades eraldi välja arendatud, mis võib üksnes tähendada suuremaid kulusid ning põhjustada hilinemist ühenduse algatusprogrammi üle järelevalve rakendamisel.
CONCLUSION AND RECOMMENDATIONS Conclusion 79. 
JÄRELDUS JA SOOVITUSED Järeldus 79.
Compared with the shortcomings noted during the CourtŐs audit of Interreg I, there have been improvements to the trans-European nature of projects and cooperation in the implementation of CIPs (see paragraph 7). 
Võrreldes puudustega, mis kontrollikoda avastas Interreg I auditi käigus, võib projektide üleeuroopalise laadi ja ühenduse algatusprogrammide rakendamise koostöö osas märgata paranemist (vt punkt 7).
However, there are still serious delays and, despite some efforts, a satisfactory solution is still to be found for evaluating the CIŐs impact, owing in part to the imprecision and very broad scope of the objectives set in the guidelines and at CIP level. 
Samas on tuvastatud siiski olulisi hilinemisi ning ühenduse algatusprogrammide mõju hindamise küsimus ei ole vaatamata teatavatele pingutustele leidnud rahuldavat lahendust, osaliselt püstitatud eesmärkide ebamäärase ja väga laiaulatusliku laadi tõttu suuniste ja ühenduse algatusprogrammide tasandil.
The guidelines focus on operational procedures but were made available too late and contain over-generalised objectives 80. 
Suunised keskenduvad tegevusviisidele, kuid on tehtud kättesaadavaks hilinemisega ning sisaldavad liiga üldiseid eesmärke 80.
With a view to enhancing cooperation, the Commission guidelines contain a definition of the trans-European projects that are to be implemented in every CIP (see paragraphs 13 and 14) and establish stricter requirements concerning implementation. 
Komisjoni suunised hõlmavad üleeuroopalise projekti määratlust, mida tuleb rakendada iga ühenduse algatusprogrammi osas (vt punktid 13–14), samuti kehtestatakse rangemad nõuded rakendamisele.
However, not enough thought was given to the matter of implementing cooperation via bodies that are genuinely shared, such as EEIGs. 
Sealjuures ei ole piisavalt süvenetud võima-lusse teha koostööd tõeliste ühisstruktuuride kaudu, nagu Euroopa majandushuvigrupid.
Bodies of this sort are able to represent the various regions concerned and take on the task of implementation (see paragraphs 15 and 16). 
Sellised struktuurid võivad esindada mitmeid asjassepuutuvaid piirkondi ning kanda ka vastutust programmi elluviimise eest (vt punktid 15–16).
No analysis was available to the Commission of the specific situation of eligible areas or the progress that had been made towards achieving the CI objectives or the more specific objectives of CIPs. 
Komisjoni käsutuses ei olnud analüüsi abikõlblike piirkondade konkreetse olukorra ega edusammude kohta ühenduse algatuste eesmärkide ja ühenduse algatusprogrammide konkreetsete eesmärkide saavutamisel.
The new guidelines do not contain objectives that are targeted and measurable. 
Uued suunised ei näe ette sihtmärgistatud ja mõõdetavaid eesmärke.
Instead, they outline a possible field of action in which the regions of the Member States are encouraged to work together on issues which it is up to them to define jointly. 
Pigem on nende näol tegemist võimalike tegevusaladega, kus liikmesriikide piirkondi kutsutakse ühiselt tegutsema teemadel, mida on võimalik koos määratleda.
If no choices setting concrete objectives at CIP level are made, implementation of the CI will lead to the dilution of resources. 
Kui algatusprogrammi tasandil ei tehta konkreetsete eesmärkide seadmisel valikut, viib ühenduse algatuse rakendamine ressursside laialivalgumisele.
The Commission has not established common indicators which would allow the progress achieved through implementation of the Initiative to be measured globally at Community level (see paragraphs 17 to 25). 
Komisjon ei ole määratlenud ühiseid näitajaid, mis võimaldaks ühenduse üldisel tasandil mõõta algatuse rakendamisel tehtud edusamme (vt punktid 17–25).
As regards Strand A, no solution has been found, using the present characteristics of the NUTS nomenclature, to the problem of the existence, in a number of Member States, of areas which are too large to allow effective cooperation (see paragraph 26). 
Tegevussuuna A osas ei ole lahendust leidnud probleem, kus mitmete liikmesriikide piirkonnad on NUTS klassifikatsiooni alusel liialt suured tegusa koostöö võimaldamiseks (vt punkt 26).
The Commission guidelines and the working papers produced to help the Member States with programme planning were published late, after the Member States had started work on preparing their CIP proposals. 
Komisjoni suunised ja töödokumendid, mille eesmärgiks oli aidata liikmesriike programmide väljatöötamisel, avaldati hilinemisega, siis kui ühenduse algatusprogrammide ettevalmistamine liikmesriikides oli juba alanud.
This delayed the implementation of the CIPs and may have resulted in programmes of a mediocre quality (see paragraphs 28 and 29). 
See omakorda tõi kaasa hilinemisi ühenduse algatusprogrammide elluviimisel ja võis olla programmide madala kvaliteedi üheks põhjuseks (vt punktid 28–29).
The procedure for examining CIP proposals must be improved 84. 
Ühenduse algatusprogrammide ettepanekute läbivaatamise korda tuleb parandada 84.
The criteria for examining the quality of programme proposals submitted by the Member States were lacking in detail and inadequately prepared. 
Kriteeriumid liikmesriikide esitatud programmiettepanekute läbivaatamiseks ei olnud piisavalt üksikasjalikud ja nende ettevalmistatuse tase ei olnud küllaldane.
The procedure for examining CIP proposals did not always result in the desired improvements (see paragraphs 31 to 33(a)). 
Ühenduse algatusprogrammide läbivaatamine ei toonud alati kaasa soovitud edasiminekuid (vt punktid 31–33a).
It took much longer than planned to examine programme proposals. 
Programmiettepanekute läbivaatamine kestis ettenähtust oluliselt kauem.
Delays of this nature limit the time available for developing projects and mean a more or less lengthy interruption in the process of cooperation between eligible regions in the Member States. 
Hilinemine lühendab aega, mille kestel on võimalik välja töötada konkreetseid projekte, ning toob kaasa suuremaid või väiksemaid katkestusi liikmesriikide abikõlblike piirkondade koostöös.
As a result, commitment appropriations were reallocated in 2000 and payment appropriations were under-utilised throughout the first four years of the period (see paragraphs 35 to 39). 
Hilinemine on kaasa toonud 2000. aasta eraldiste ümberjaotamise ja rahaliste vahendite vähese kasutuse programmiperioodi nelja esimese aasta jooksul (vt punktid 35–39).
7.12.2004 EN Official Journal of the European Union C 303/17 Preparation and the start of implementation are generally characterised by cooperation 86. 
7.12.2004 ET Euroopa Liidu Teataja C 303/17 Ettevalmistus-ja käivitusprotsessi alguses tehakse üldiselt koostööd 86.
Most programmes benefited from a preliminary process of consultation with potential project partners. 
Enamiku programmide puhul on toimunud võimalike programmis osalejatega eelnev konsulteerimine.
However, as no choices ensued, this process led to CIPs that were poorly targeted (see paragraphs 41 and 42). 
Kuivõrd sellele ei järgnenud aga valiku tegemist, viis see protsess ühenduse algatus-programmideni, mis on ebapiisavalt sihtmärgistatud (vt punktid 41–42).
This effectively strengthened cooperation between all the partners. 
See tõhustas oluliselt koostööd kõikide partnerite vahel.
However, there is still room for improvement: on the one hand, the absence of bodies that were genuinely shared to represent the various Member States conferred an artificial role on the managing authorities (see paragraphs 43 and 44); on the other hand, the spirit of cooperation that was supposed to characterise the constitution of JTSs was not always in evidence, and in several cases the principle of a single financial plan was not fully respected because the resources allocated to the SFs and, more specifically, to the CIs were assigned by Member States (see paragraphs 45 to 50). 
Siiski on veel arenguruumi: ühelt poolt tähendas eri liikmesriike esindavate tegelike ühisstruktuuride puudumine haldusasutuste rolli kunstlikuks muutumist (vt punktid 43–44), teiselt poolt koostööd, mis pidi iseloomustama sekretariaatide loomist, alati ei järgitud ning mitmel juhul ei võetud täiel määral arvesse ühtse rahastamisplaani nõuet, sest struktuu-rifondidele, täpsemalt, algatustele eraldatud ressursid määrati liikmesriikide poolt (vt punktid 45–50).
Analyses are generally integrated but of little use; no connection exists between analyses and the definition of programme measures; the added value of projets needs to be enhanced 88. 
Analüüsid on üldiselt integreeritud, kuid neist on vähe tulu; puudub seos analüüside ja programmimeetmete vahel; projektide lisaväärtust tuleb tõsta 88.
Since the ex ante assessors usually contributed to the preparation and drafting of the CIPs, they are unable to provide the wholly independent critical opinion that is required of them (see paragraph 52). 
Eelhinnangu andjad on üldjuhul osalenud ühenduse algatusprogrammide ettevalmistamises ja koostamises ning ei saa seetõttu sõltumatult esitada kriitilisi arvamusi, mida neilt oodatakse (vt punkt 52).
The analyses which are supposed to underlie any decisions concerning CIP priorities and measures take time and a good deal of effort necessitating the involvement of experts. 
Analüüsid, millel peaks põhinema ühenduse algatusprogrammide prioriteedid ja meetmed, on töömahukad ja seotud suure ajakuluga.
Although they usually cover the eligible region as a whole, the analyses are of little use, in particular because the information that they incorporate does not establish a regional point of departure against which the indicators are to measure CIP impact. 
Kuigi analüüsid üldjuhul katavad abikõlbliku piirkonna, on nende kasutegur väike, eeskätt seetõttu, et neis sisalduvad andmed ei ole suunatud lähteolukorra määratlemisele piirkonnas, mille kohta ühenduse algatusprogrammi mõju näitajate abil soovitakse mõõta.
Where the results of these analyses are contradicted by the Ôbottom-upŐ consultation process, the programmes should explain why (see paragraphs 55 to 57). 
Kui “alt-üles” toimuv konsultatsiooniprotsess viib analüüside tulemustest eemaldumisele, peaksid programmid sisaldama sellise ilmin-gu põhjuste selgitust (vt punktid 55–57).
Moreover, the problems identified are of a general nature and are not specifically caused by the existence of borders, although for some CIPs measures (on the environment and territorial concerns linked to the ESDP, etc.) are justified because the borders appear per se to constitute an obstacle (see paragraph 58). 
Lisaks sellele on tuvastatud probleemid üldist laadi ega tulene konkreetselt piiride olemasolust, kuigi teatavate ühenduse algatusprogrammide meetmed (keskkonnakaitsealaseid, Euroopa ruumi arenguplaaniga seotud territoriaalseid aspekte hõlmavaid jms) on õigustatud üksnes seetõttu, et piirid on juba oma loomult takistusi põhjustavad (vt punkt 58).
Finally, the causal links between these analyses and the CIP priorities are unclear. 
Lõpuks on põhjuslikud seosed analüüside ja ühenduse algatusprogrammide prioriteetide vahel ebamäärased.
Both the stated objectives and the priorities and measures derive from other concerns than that of targeting actions to resolve specific border-related problems. 
Püstitatud eesmärgid, niisamuti ka prioriteedid ja meetmed tulenevad muudest probleemidest ega ole suunatud konkreetsete piiriga seonduvate probleemide lahendamiseks.