natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Commission, this is because many of the greatest challenges (such as globalisation and the transition to a low carbon economy) increasingly affect many regions across the EU, including more developed ones.2 04 A methodology for allocating funds was put in place for the 2000-2006 programme period3, and the general approach has remained relatively constant since then. 
Komisjoni sõnul on selle põhjuseks asjaolu, et paljud tõsised probleemid (näiteks üleilmastumine ja üleminek vähese CO2-heitega majandusele) avaldavad üle kogu ELi üha suuremat mõju paljudele piirkondadele, sealhulgas enam arenenud piirkondadele2. 04 Vahendite eraldamise metoodika töötati välja programmitöö perioodi 2000–2006 jaoks3 ning üldine käsitus ei ole sellest ajast peale üldjoontes muutunud.
The criterion having the biggest effect on how much Member States and regions receive remains relative wealth4. 
Liikmesriikide ja piirkondade toetuse suurust enim mõjutav kriteerium on jätkuvalt seotud jõukusega4.
Other criteria are used in the allocation process, reflecting policy priorities, but these criteria have much less weight. 
Eraldamisprotsessis kasutatakse ka muid kriteeriume, milles kajastuvad poliitikasuundade prioriteedid, kuid neil kriteeriumidel on palju väiksem kaal.
Over previous programme periods, criteria relating to the labour market and education have been used; for the 2021-2027 period, the Commission proposes migration flows and greenhouse gas emissions as additional criteria. 
Eelnevatel programmitöö perioodidel on rakendatud tööturu ja haridusega seonduvaid kriteeriume ning 2021.–2027. aasta perioodiks on komisjon teinud ettepaneku rakendada täiendavate kriteeriumidena rändevooge ja kasvuhoonegaaside heidet.
Annex I provides more details on the evolution of criteria. 
I lisa annab üksikasjalikuma ülevaate kriteeriumide muutumisest.
Since the reliability of data and acceptance by the Member States is key, the Commission uses data from Eurostat as the basis for its allocations. TFEU article 174. 
Kuna andmete usaldusväärsus ja liikmesriikide heakskiit on määrava tähtsusega, kasutab komisjon eraldiste alusena Eurostati andmeid.
It is known as the ‘Berlin method’, as it was agreed at the Berlin summit of 1999. 
Seda tuntakse ka Berliini meetodina, mis lepiti kokku Berliini tippkohtumisel 1999. aastal.
The Commission considers, after an examination of alternative indicators, this measure to be the most neutral and reliable indicator, reflecting the needs and disparities of the regions and Member States. 
Olles uurinud ka muid näitajaid, peab komisjon seda hindamisalust kõige erapooletumaks ja usaldusväärsemaks näitajaks, milles kajastuvad nii piirkondade ja liikmesriikide vajadused kui ka erinevused.
See DG REGIO, July 2014 report on economic, social and territorial cohesion, p. 198. 
Vt regionaal-ja linnapoliitika peadirektoraadi 2014. aasta juuli aruande (majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse kohta) lk 198.
05 Mechanisms in the form of caps and safety nets are incorporated in the process to ensure that individual Member States’ allocations do not vary too much from one programme period to the next. 
05 Ülempiiride ja turvaabinõude sarnased mehhanismid on protsessi kaasatud eesmärgiga tagada, et eri liikmesriikide eraldised ei erineks programmitöö periooditi liiga palju.
06 The final decisions on MFF allocations take place within a highly political context. 
06 Mitmeaastase finantsraamistiku eraldiste lõplikud otsused võetakse vastu väga politiseeritud kontekstis.
As the MFF is approved by unanimity, the outcome of the allocation process has to be acceptable to the European Parliament and all Member States. 
Kuna mitmeaastane finantsraamistik võetakse vastu ühehäälselt, peab eraldamisprotsessi tulemus olema vastuvõetav nii Euroopa Parlamendile kui ka kõikidele liikmesriikidele.
Extensive negotiations are generally necessary: in previous periods, additional sums have been allocated to Member States outside the application of the relevant formulae. 
Üldjuhul osutuvad vajalikuks ulatuslikud läbirääkimised – eelnevatel perioodidel on liikmesriikidele pärast asjaomaste valemite kohaldamist eraldatud juurde veel täiendavaid summasid.
The final allocation represents a political compromise. 
Eraldatav lõppsumma kujutab endast poliitilist kompromissi.
Overview of process 07 For the 2021-2027 period, the Commission has included, for the first time, a description of the allocation methodology in the CPR proposal5. 
Protsessi ülevaade 07 2021.–2027. aasta perioodiks kaasas komisjon esmakordselt ühissätete määruse ettepanekusse kirjelduse vahendite eraldamise metoodika kohta5.
The proposal also includes the amounts allocated to the Member States. 
Ettepanek hõlmab ka liikmesriikidele eraldatavaid summasid.
08 Figure 1 below gives an overview of the Commission’s proposal for translating the total EU resources for the period into allocations for Cohesion policy for each Member State and for each fund. 
08 Alljärgnevalt esitatud joonisel 1 antakse ülevaade kogu eraldamisprotsessist tervikuna ning kirjeldatakse, kuidas konkreetse perioodi ELi vahendite kogusumma põhjal arvutatakse kõikide liikmesriikide ja fondide ühtekuuluvuspoliitika eraldised.
All figures quoted in this review are in current prices, unless otherwise indicated. 
Kui ei ole osutatud teisiti, põhinevad kõik käesolevas ülevaates nimetatud summad jooksevhindadel.
11 5 Annex XXII of CPR proposal COM(2018) 375 final. 
11 5 Ühissätete määruse ettepaneku XXII lisa, COM(2018) 375 final.
This proposal assumes that the UK leaves the EU at the end of March 2019. 
Selles ettepanekus eeldatakse, et Ühendkuningriik lahkub EList 2019. aasta märtsis.
As at February 2019, the arrangements governing the UK’s potential exit were uncertain. 
2019. aasta veebruari seisuga oli Ühendkuningriigi võimaliku lahkumisega seotud korralduslik pool veel ebakindel.
We have therefore excluded any Brexit-related considerations from this review. 
Seetõttu jätsime kõik Brexitiga seotud kaalutlused käesolevast ülevaatest välja.
They include funding not directly allocated to Member States (‘transfers’): €11.3 bn transferred from the CF to the Connecting Europe Facility (CEF), €1.3 bn for Technical Assistance managed by the Commission (for all the funds), €1.2 bn for the interregional components of the European territorial cooperation goal, €0.6 bn from ERDF to the European Urban Initiative and €0.2 bn for transnational cooperation under the ESF+. 
Need hõlmavad ka vahendeid, mis ei ole liikmesriikidele otse eraldatud (nn ülekanded): Ühtekuuluvusfondist Euroopa ühendamise rahastusse (CEF) üle kantud 11,3 mld eurot; 1,3 mld eurot tehnilist abi (kõigi fondide kohta), mida haldab komisjon; 1,2 mld eurot Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi piirkondadevaheliste komponentide jaoks; 0,6 mld eurot ERFist Euroopa linnaarengu algatusele ning 0,2 mld eurot riikidevaheliseks koostööks ESF+ raames.
09 The first stages in the process are as follows: o The starting point is the overall EU multi-annual budget for the programme period. 
09 Protsessi esimesed etapid on alljärgnevad: o kõik saab alguse programmitöö perioodiks vastu võetud ELi üldisest mitmeaastasest eelarvest.
In May 2018, the Commission published its proposals for the next period, 2021-276. 
2018. aasta mais avaldas komisjon oma ettepanekud järgmise, 2021.–2027. aasta perioodi kohta6.
The Commission’s proposal represents an increase in the total budget of 18 % over the previous period, 2014-2020 (from €1 087 billion to €1 279 billion). 
Komisjoni ettepanek näeb ette üldise eelarve 18%-lise suurenemise võrreldes eelneva, 2014.–2020. aasta perioodiga (1087 miljardilt eurot 1279 miljardi euroni).
This is equivalent to 5 % after adjustments7. COM(2018) 322 final and COM(2018) 321 final. 
Kohandusi arvestades tähendab see 5%-list suurenemist7; COM(2018) 322 final ja COM(2018) 321 final.
ECA Briefing paper July 2018 “The Commission’s proposal for the 2021-2027 Multiannual Financial Framework”, paragraphs 4 and 6. 
Euroopa Kontrollikoja 2018. aasta juuli infodokumendi „Komisjoni ettepanek 2021.– 2027. aasta perioodi mitmeaastase finantsraamistiku kohta“ punktid 4 ja 6.
Adjustments include the need to take account of inflation and Brexit. 
Kohandamisel on silmas peetud ka vajadust arvestada inflatsiooni ja Brexitiga.
o Within that total figure, the Commission proposes to allocate €442 billion to ‘Cohesion and values’; and within that, €373 billion to Cohesion policy (10 % less than the previous period). 
o selle üldsumma raames teeb komisjon ettepaneku eraldada ühtekuuluvuse ja väärtuste tarbeks 442 mld eurot, millest 373 mld läheks ühtekuuluvuspoliitikale (eelmise perioodiga võrreldes 10% vähem).
The allocation of this latter sum is the subject of this review. 
Viimase summa eraldamist käsitlemegi käesolevas ülevaates.
Three funds contribute to Cohesion policy: the European Regional Development Fund (ERDF); the European Social Fund Plus (ESF+); and the Cohesion Fund (CF). o Of the total Cohesion policy funding, the EU earmarked €46.7 billion for the CF, with the ERDF/ESF+, which are allocated together initially, accounting for the rest. o For the ERDF/ESF+ total of €326.3 billion, the EU has two goals: Investment for jobs and growth, accounting for the bulk, and European territorial cooperation. 
Ühtekuuluvuspoliitikasse panustavad kolm rahastamisvahendit: Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF), Euroopa Sotsiaalfond+ (ESF+) ja Ühtekuuluvusfond; o EL eraldas ühtekuuluvuspoliitika vahendite kogusummast 46,7 miljardit eurot Ühtekuuluvusfondile, ülejäänu läks esialgu ühiselt ERF/ESF+ fondidele; o ERF/ESF+ fondidesse kokku suunatud 326,3 miljardit eurot eraldas EL kahe eesmärgi jaoks: investeerimine töökohtade loomisse ja majanduskasvu, mis moodustab suurema osa summast, ning Euroopa territoriaalne koostöö.
A small amount (€1.6 billion) within the first goal is allocated to support ‘outermost and northern sparsely populated regions’. 
Esimese eesmärgi raames on väike summa (1,6 mld eurot) eraldatud ääre-ja põhjapoolseimate hõredalt asustatud piirkondade toetamiseks.
10 The next stage is the first point at which allocations to individual Member States are determined – either to the country as a whole or to regions within it. 
10 Järgmises etapis toimub vahendite esimene jaotus eri liikmesriikidele, kas riigile tervikuna või siis selle piirkondadele.
Different processes are used for the initial allocation of different elements of the total Cohesion funding available, as set out in the following sections and presented in Annex II. 
Olemasolevate ühtekuuluvusvahendite kogusumma eri elementide esialgsete eraldiste määramiseks kasutatakse erinevaid protsesse nagu on kirjeldatud alljärgnevates jaotistes ning esitletud II lisas.
First, we explain the allocation of ERDF/ESF+, followed by the allocation of the CF. 
Kõigepealt selgitame ERF/ESF+ ning seejärel Ühtekuuluvusfondi vahendite eraldamist.
The final section within this part of the review covers subsequent adjustments, including caps and safety nets and the allocation to ESF+. 
Ülevaate selle osa viimane jaotis käsitleb järgnevaid kohandamisi, sealhulgas ülempiire ja turvaabinõusid ning vahendite eraldamist ESF+ fondile.
Throughout the document, we use a number of worked examples, based on fictitious Member States or regions, to illustrate the calculations. 13 
Kasutame kogu dokumendis arvutuste näitlikustamiseks fiktiivsete liikmesriikide kohta arvutatud näiteid. 13
Initial allocation to Member States Allocation for Investment for Jobs and Growth goal 11 Different processes are used to allocate funding related to the two goals of ERDF/ESF+. 
Liikmesriikide jaoks arvutatud esialgsed eraldised Töökohtade loomise ja majanduskasvu investeerimise eesmärgi toetamiseks ettenähtud eraldised 11 ERFi/ESF+ kahe asjaomase eesmärgiga seotud vahendite eraldamisel rakendatakse erinevaid protsesse.
Within the first goal, investment for jobs and growth, an important criterion is the relative wealth of regions8. 
Esimese eesmärgi ehk töökohtade ja majanduskasvu toetamise puhul on oluline kriteerium piirkondade suhteline jõukus8.
The Commission proposes the following categorisation for 2021-2027 (see also Annex X): o Less developed regions, where average GDP per capita is under 75 % of the EU average o Transition regions, where average GDP per capita is 75 % - 100 % of the EU average o More developed regions, where average GDP per capita is greater than the EU average Less developed regions 12 The allocation for less-developed regions is determined in three steps, and illustrated in Annex III (a): (1) The difference between the region’s GDP per capita and that of the EU average – the prosperity gap – is multiplied by the population of the region. 
Komisjon näeb oma ettepanekus aastateks 2021–2027 ette järgmise liigituse (vt ka X lisa): o vähem arenenud piirkonnad, mille keskmine SKP elaniku kohta jääb alla 75% ELi keskmisest; o üleminekupiirkonnad, mille keskmine SKP elaniku kohta on üle 75–100% ELi keskmisest; o enam arenenud piirkonnad, mille keskmine SKP elaniku kohta on ELi keskmisest suurem.
(2) A coefficient is applied to this figure, reflecting the relative wealth of the Member State within which the region is located – see Annex III (b). A poor region in a poor country therefore receives more than an equally poor region in a less poor country. (3) Regions can benefit from additional premiums relating to socio-economic and environmental factors: unemployment and youth unemployment specifically, educational attainment, greenhouse gas emissions and migration – see Annex III (c). 
Vähem arenenud piirkonnad 12 Vähem arenenud piirkondade eraldised määratakse kindlaks kolmes järgus, millest on antud ülevaade ka III a lisas: 1) piirkonna ja ELi keskmise SKP vahe elaniku kohta – jõukuse vahe – korrutatakse piirkonna elanike arvuga; 2) seda näitajat korrigeeritakse koefitsiendiga, mis näitab selle liikmesriigi suhtelist jõukust, kus piirkond asub – vt III b lisa.
The Commission measures wealth using gross domestic product (GDP), and gross national income (GNI), with or without adjustments to reflect purchasing power. 
Vaese riigi vaene piirkond saab seetõttu rohkem toetust kui vähem vaese riigi sama vaene piirkond; Komisjon mõõdab jõukust sisemajanduse koguprodukti (SKP) ja kogurahvatulu alusel kas koos ostujõudu kajastavate kohandustega või ilma.
These terms are explained in the Glossary. 
Neid termineid on selgitatud mõistete all.
15 13 A worked example of the process for less developed regions, for a fictitious region, is in Table 1. 
13 Tabelis 1 on toodud näide ühe fiktiivse vähem arenenud piirkonna kohta. Tabel 1.
Note: This is not the complete allocation process, as the example does not show the allocation of all premiums. 
Märkus: see eraldamisprotsess ei ole lõplik, kuna näites ei kajastu kõik eraldatavad lisamaksed.
Transition regions 14 The Commission proposes that for 2021-2027, transition regions are those where the GDP per capita is between 75 % and 100 % of the EU average9. 
Üleminekupiirkonnad 14 Komisjon teeb ettepaneku, et aastatel 2021–2027 kuuluvad üleminekupiirkondade hulka piirkonnad, mille SKP elaniku kohta moodustab 75–100% ELi 27 riigi keskmisest9.
For the 2014-2020 period, the equivalent was 75 % - 90 % of the EU average; regions in the 90%-100 % 9 Art.102-2.b of the Commission’s CPR Proposal (COM(2018) 375 final). 
2014–2020. aasta perioodi ekvivalent oli 75–90% ELi keskmisest; vahemikku 90–100% jäänud piirkonnad kvalifitseeriti varem rohkem arenenuks – vt punkt 16.
This change considerably widens the population covered by this category, from under 15 % to over 25 % of the EU population. 
Nimetatud muutuse tõttu suureneb märkimisväärselt ka selle kategooria alla kuuluvate inimeste arv: alla 15%-lt üle 25%-ni ELi elanikkonnast.
The effect of moving from more developed to transition status is that the regions in question tend to receive more cohesion funding. 
Enam arenenud piirkonnast üleminekupiirkonnaks ümberkvalifitseerimine tähendab, et sellised piirkonnad saavad üldiselt rohkem ühtekuuluvusvaldkonna rahastamist.
The Commission justifies this change by the persistence of structural challenges for middle-income regions, which are being progressively caught up by less prosperous but fast developing regions10 while still being outdistanced by the more developed regions. 
Komisjon põhjendab seda muutust jätkuvate struktuursete probleemidega keskmise sissetulekuga piirkondades, millele jõuavad järele vähem jõukad, kuid kiiresti arenevad piirkonnad10, kuid mis enam arenenud piirkondadest endiselt kaugele maha jäävad.
The countries mostly affected by this modification are Finland, France, Germany, Slovenia and the Netherlands. 
Riikidest mõjutab see muudatus enim Soomet, Prantsusmaad, Saksamaad, Sloveeniat ja Hollandit.
Within this extension of the range of transition regions, the mechanics of the allocation process proposed for 2021-2027 are broadly similar to 2014-2020. 
Üleminekupiirkondade hulga suurenemisele vaatamata jäävad 2021.– 2027. aastaks kavandatud vahendite eraldamise protsessi süsteemid üldjoontes sarnasteks 2014.–2020. aasta perioodi süsteemidele.
15 There are four steps involved in the allocation, illustrated in Annex IV: (1) A minimum level of support (€18 per head each year), before premiums, is determined. 
15 Eraldamine toimub neljas järgus, millest saab ülevaate IV lisas: 1) määratakse kindlaks toetuse miinimumtase (18 eurot inimese kohta igal aastal) ilma lisamakseteta.
This is the theoretical initial amount per head that the region would receive if it were more developed11. (2) A maximum level of support, before premiums, is calculated. 
See on esialgne teoreetiline summa inimese kohta, mille piirkond saaks siis, kui see oleks enam arenenud11; 2) arvutatakse toetuse maksimumtase ilma lisamakseteta.
This is 60 % of the allocation per head that the region would receive if it were less developed (paragraph 12), with a GDP per capita of 75 % of the EU average12. (3) The support for the region in question is then determined by reference to the region’s relative GDP per capita against the EU average, within the minimum and maximum limits as outlined above. 
See on 60% eraldistest inimese kohta, mille piirkond saaks siis, kui see oleks vähem arenenud (punkt 12) ja kui ta SKP elaniku kohta moodustab 75% ELi keskmisest12; 3) kõnealuse piirkonna toetus määratakse siis kindlaks, võrreldes piirkonna suhtelist SKPd elaniku kohta ELi keskmise näitajaga ning järgides eespool nimetatud miinimum-ja maksimumtaset.
A worked example is presented in Figure 2, for a region with a GDP per capita of 87.8 % of the EU average; the Figure shows that this region would receive €50 a head each year. 
Joonisel 2 on esitatud näide piirkonna kohta, mille SKP elaniku kohta moodustab 87,8% ELi keskmisest; vastavalt joonisele saaks asjaomane piirkond igal aastal 50 eurot inimese kohta; 16 Komisjoni ühissätete määruse ettepaneku artikli 102 lõike 2 punkt b (COM (2018) 375 final).
10 P. 198 of the Sixth report on economic, social and territorial cohesion, DG REGIO, July 2014. 
9 10 Regionaal-ja linnapoliitika peadirektoraadi 2014. aasta juuli kuuenda aruande (majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse kohta) lk 198.
12 Ibid, 1.a and b. 16 
12 Ibid., lõike 1 punktid a ja b.
Note: The graph illustrates how, for this region, its wealth of 87.8 % of the EU average results in an allocation per head of €50 a year. 
Märkus: graafikult on näha, et antud piirkonna jõukus moodustab 87,8% ELi keskmisest, mille tulemusena eraldatakse piirkonnale inimese kohta 50 eurot aastas.
More developed regions 16 More developed are regions whose GDP per capita is above the EU average13. 
Enam arenenud piirkonnad 16 Enam arenenud piirkonnad on piirkonnad, mille keskmine SKP elaniku kohta on ELi keskmisest suurem13.
The allocation methodology differs from those previously described but remains broadly similar to that in place for 2014-2020. 
Toetuste eraldamise metoodika on eespool kirjeldatutest erinev, kuid sarnaneb üldjoontes 2014.–2020. aasta perioodi metoodikale.
As illustrated in Annex V (a), there are three steps: (1) The Commission calculates the total funding for more developed regions by multiplying an amount per person per year by the population of those regions. (2) Of this total, the amount then allocated to each region is based on data relating to seven demographic and socio-economic indicators. 
Nagu V a lisas kirjeldatud, on siin kolm etappi: 1) komisjon arvutab enam arenenud piirkondade kogurahastuse, korrutades inimese kohta aastas ette nähtud summa asjaomaste piirkondade elanike arvuga; 2) sellest kogusummast igale piirkonnale eraldatava summa aluseks on seitsme demograafilise ja sotsiaalmajandusliku näitajaga seotud andmed.
The indicators and their weighting are in Annex V (b). 
Näitajad ja nende kaal on esitatud V b lisas.
Table 2 provides a worked example of this method for the first indicator. (3) As a last step, premiums related to greenhouse gas emissions and migration can be added, if applicable, using the same processes as for less developed and transition regions. 
Tabelis 2 esitatud fiktiivne näide selgitab seda meetodit esimese näitaja puhul; 3) viimases etapis saab võimaluse korral liita kasvuhoonegaaside heitkoguste ja rändega seotud lisamaksed, kasutades vähem arenenud ja üleminekupiirkondadega samu protsesse.
Table 2 – Worked example of the allocation method for more developed regions – simulation based on indicator 1 (population) Region Step 1: Available resources for all MDRs (excluding premiums) (1) Total population 208 m (2) Allocation per head €18 (3) MDR total funding = (1) x (2) x 7 years €26.2 bn (4) Population of region 6m (5) MDR total population 208 m (6) Population share = (4) / (5) 2.9 % Step 2 (7) Share of indicator 1 in available resources 20 % (8) Rescaled share for region = (7) x (6) 0.6 % (9) Final allocation for region on the basis of indicator 1 = (8) x (3) €151 m Source: ECA based on Commission’s CPR Proposal, Annex XXII, 3 and 4. 
Tabel 2. Fiktiivne näide enam arenenud piirkondadele toetuse eraldamise meetodi kohta – esimesel näitajal (rahvaarv) põhinev simulatsioon 18 Piirkond 1. etapp: kõikidele enam arenenud piirkondadele suunatud vahendid (1) Üldine elanike arv 208 mln (2) Eraldatud toetus inimese kohta 18 eurot (välja arvatud lisamaksed) (3) Enam arenenud piirkonna kogurahastus = (1) 26,2 mld eurot (4) Piirkonna rahvaarv 6 mln (5) Enam arenenud piirkonna elanike arv kokku 208 mln (6) Rahvastiku osakaal = (4) / (5) 2,9% 2. etapp (7) Esimese näitaja osakaal olemasolevatest vahenditest 20% (8) Piirkonna ümberarvestatud osa = (7) x (6) 0,6% (9) Esimese näitaja põhjal piirkonnale eraldatavad lõplikud vahendid = (8) x (3) 151 mln eurot Allikas: Euroopa Kontrollikoda, tuginedes komisjoni ühissätete määruse ettepaneku XXII lisa lõigetele 3 ja 4.
17 As in the 2014-2020 period, within this goal the Commission also proposes to ringfence funding of €1.6 billion to outermost and northern sparsely populated regions. 
17 2014.–2020. aasta perioodil teeb komisjon selle eesmärgiga seoses ühtlasi ettepaneku eraldada 1,6 mld eurot just ääre-ja põhjapoolseimatele hõredalt asustatud piirkondadele.
Funding would be allocated on the basis of population. 
Vahendeid eraldatakse rahvaarvu alusel.
Allocation for the European Territorial Cooperation goal 18 Cohesion policy objectives relating to the European territorial cooperation goal are funded through the ERDF. 
Toetuse eraldamine Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi jaoks 18 Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgiga seotud ühtekuuluvuspoliitika eesmärke rahastatakse ERFi kaudu.
Allocation within this goal is based on four ’strands’ of activity (Annex VI (a)): terrestrial cross-border cooperation, maritime cooperation, transnational cooperation and cooperation in outermost regions. 
Selle eesmärgiga seoses eraldatakse toetust nelja tegevussuuna alusel (VI a lisa): piiriülene koostöö maismaal, merenduskoostöö, riikidevaheline koostöö ja koostöö äärepoolseimates piirkondades.
For 2021-2027, the Commission proposes to allocate €9.5 billion to this goal14, with different amounts available under each strand. 
2021.–2027. aasta perioodi kohta teeb komisjon ettepaneku eraldada selle eesmärgi jaoks 9,5 miljardit