natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Once audits showed weak‐ nesses in checks of pro‐ ject costs, the Commission responded by proposing financial corrections and by encouraging Member States to prepare action plans 24 The Court examines a large randomly selected sample of payments each year and checks the effectiveness of selected control systems. 
Kui auditiga leiti puudusi projektikulude kontrollis, soovitas komisjon rakendada finantskorrektsioone ning julgustas liikmesriike koos‐ tama tegevuskavasid 24 Kontrollikoda vaatab igal aastal läbi juhuslikkuse alusel koostatud suure maksete valimi ning kontrollib valitud kontrollisüsteemide mõjusust.
In each an‐ nual report since that for the year 2011 the Court has noted that the major‐ ity of the systems for checking the reasonableness of rural development costs were not sufficiently effective (see Figure 4). 
Alates aastast 2011 on kontrollikoda igas aastaaruandes märkinud, et suurem osa süsteeme maaelu arengu kulude otstarbekuse kontrollimiseks ei ole piisavalt mõjusad (vt joonis 4).
In 2013 all four systems audited were found to be ineffective in this respect. 
Aastal 2013 leiti, et ükski neljast auditeeritud süsteemist ei olnud selles osas mõjus.
25 In the audits for the 2011, 2012 and 2013 annual reports, the Court found for the measures con‐ cerned by this audit that around a third of the rural development pro‐ jects had not been sufficiently checked for the reasonableness of costs. 
25 2011., 2012. ja 2013. aasta aastaaruannete jaoks tehtud auditite käigus leidis kontrollikoda auditiga hõlmatud meetmete puhul, et kolmandiku maaelu arengu projektide kulude otstarbekust ei kontrollitud piisavalt.
Where the beneficiaries were public bodies, almost half of the payments were af‐ fected by non‐compliance with public procurement rules9. 
Kui toetusesaajateks olid avaliku sektori asutused, ei vastanud peaaegu pooled maksetest riigihanke-eeskirjadele9.
8 This requirement is in Article 9.2 of Council Regulation (EC) No 1290/2005 of 21 June 2005 on the financing of the common agricultural policy (OJ L 209, 11.8.2005, p. 1). 
8 See nõue pärineb nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT L 209, 11.8.2005, lk 1) artikli 9 lõikest 2.
9 Public procurement rules are intended to ensure that public bodies obtain the best prices for the goods and services they buy, as well as promote fair competition and transparency. 
9 Riigihanke-eeskirjad peavad tagama, et avaliku sektori asutused saavad ostetavad tooted ja teenused parima hinnaga, ning peavad tagama ka õiglase konkurentsi ning läbipaistvuse.
Non‐compliance with these rules makes it less likely that the prices obtained are the best available. 
Eeskirjade järgimata jätmine muudab ebatõenäoliseks selle, et saadud hind on parim võimalikest.
Observations 18 Effectiveness of the Member State or regional systems for assessing the reasonableness of costs System to evaluate the reasonableness of costs ‘not effective’ System to evaluate the reasonableness of costs audited and no major weaknesses found Systems for evaluating rural development costs not audited Figure 4 Galicia Source: ECA annual reports 2011, 2012, 2013. 
Tähelepanekud 18 Liikmesriikide või piirkondlike kulude otstarbekuse hinda‐ mise süsteemide mõjusus Kulude mõistlikkuse hindamise süsteem ei ole mõjus Kulude mõistlikkuse hindamise süsteemi auditeeriti ja olulisi puudusi ei leitud Maaelu arengu kulude hindamise süsteeme ei auditeeritud Joonis 4 Galiitsia Allikas: Euroopa Kontrollikoja aastaaruanded 2011, 2012, 2013.
26 The Commission also has its own programme of audit enquiries, which identified similar findings, as did the Court’s performance audits of specific rural development measures10. 
26 Komisjonil on ka oma auditikava, mille abil jõuti sarnastele tulemustele nagu kontrollikoja tehtud tulemusaudititega konkreetsete maaelu arengu meetmete kohta10.
While the Court and Commission audits are not designed to quantify the savings that could be made by better control of the costs, flaws in the systems and the high level of errors are strong indications that the potential savings could be considerable. 
Kontrollikoja ja komisjoni auditite eesmärk ei ole küll kvantifitseerida, kui palju oleks võimalik kulude parema kontrolli abil säästa, kuid süsteemides leitud vead ja kõrge veamäär näitavad, et potentsiaalne sääst oleks märkimisväärne.
Brandenburg and Berlin Lombardy Sicily 27 10 Special Reports No 5/2010 ‘Implementation of the LEADER approach for rural development’; No 8/2012 ‘Targeting of aid for the modernisation of agricultural holdings’; No 1/2013 ‘Has the EU support to the food processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products?’; No 6/2013 ‘Have the Member States and the Commission achieved value for money with the measures for diversifying the rural economy?’; and No 8/2013 ‘Support for the improvement of the economic value of forests from the European In response to the audit findings mentioned above, the Commission launched procedures for ‘financial cor‐ rections’, whereby EU funding for the Member State concerned is reduced to compensate for the shortcomings identified. 
27 10 Eriaruanded nr 5/2010 „Leader-lähenemise rakendamine maaelu arengus”, nr 8/2012 „Põllumajandusettevõtete moderniseerimise toetuse suunamine”, nr 1/2013 „Kas ELi toetus toiduainetetööstusele on olnud mõjus ja tõhus põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamisel?”, nr 6/2013 „Kas liikmesriigid ja komisjon saavutasid maamajanduse mitmekesistamise meetmetega kulutustele vastavat tulu?”, nr 8/2013 „Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist antav metsade majandusliku väärtuse parandamise toetus” (http://eca.europa.eu). Brandenburg ja Berliin Lombardia Sitsiilia Ülalmainitud auditileidude alusel algatas komisjon menetlused finantskorrektsioonide rakendamiseks. Finantskorrektsioonidega vähendatakse ELi rahastamist asjaomasele liikmesriigile, et kompenseerida tuvastatud puudused.
Procedures under way with eight Member States stem at least partly from failings in their checking of rural development costs or non‐ compliance with public procurement rules. 
Kaheksas liikmesriigis käimas olevad menetlused tulenevad vähemalt osaliselt sellest, et liikmesriigid ei kontrollinud piisavalt oma maaelu arengu kulusid või ei järginud riigihanke-eeskirju.
Observations 19 28 Following the Court’s 2011 annual re‐ port, the Commission asked the Mem‐ ber States to develop action plans to identify the causes of errors and define remedial actions. 
Tähelepanekud 19 28 Kontrollikoja 2011. aasta aastaaruande põhjal palus komisjon liikmesriikidel koostada tegevuskavad, et teha kindlaks vigade põhjused ja panna paika parandusmeetmed.
In 2012, 14 Member States set up such plans and all other Member States did so in 2013. 
Aastal 2012 koostasid tegevuskava 14 liikmesriiki ja 2013. aastal tegid seda kõik ülejäänud liikmesriigid.
29 In parallel, at the request of the Euro‐ pean Parliament, the Commission analysed the main reasons for the high error rate and presented the results in June 201311. 
29 Paralleelselt analüüsis komisjon Euroopa Parlamendi palvel kõrge veamäära peamisi põhjuseid ning esitas tulemused 2013. aasta juunis11.
Two of the main reasons given were insufficient checks that the costs were reasonable, and non‐ compliance with public procurement rules. 
Kaks peamist väljatoodud põhjust olid kulude otstarbekuse ebapiisav kontroll ning riigihanke-eeskirjade järgimata jätmine.
Costs could have been bet‐ ter managed had the Com‐ mission issued guidance and detected weaknesses much earlier in the programming period 30 There was no guidance by the Com‐ mission at the start of the 2007–13 programming period on the design of control systems to verify costs or on the risks to be addressed by those systems. 
Kulusid oleks saanud pare‐ mini hallata, kui komisjon oleks koostanud suunised ning avastanud puudused programmitöö perioodi vara‐ semas etapis 30 Programmitöö perioodi 2007–2013 alguses puudusid komisjoni suunised kulude kontrollimise süsteemide kavandamise ja nende süsteemide abil hallatavate riskide kohta.
The managers of the 88 RDPs were expected to develop their own approaches without information from the Commission on the standards expected. 
88 maaelu arengu programmi juhid pidid oma lähenemisviisi ise välja töötama, ilma komisjonipoolse teabeta kohaldatavate standardite kohta.
The Commission did not suf‐ ficiently check that Member States had robust systems in place for checking grant applications before they ap‐ proved large volumes of expenditure through the investment measures. 
Komisjon ei kontrollinud enne investeerimismeetmete jaoks suurte toetussummade heakskiitmist piisavalt seda, kas liikmesriikidel on olemas põhjalikud süsteemid toetustaotluste kontrollimiseks.
The processes of accreditation and reports by certifying bodies did not alert the Commission in good time to the risks to the economy of the EU budget. agricultural fund for rural development’ (http://eca. europa.eu). 
Akrediteerimisprotsessid ja sertifitseerimisasutuste aruanded ei juhtinud õigeaegselt komisjoni tähelepanu ELi eelarve säästlikkust mõjutavatele riskidele.
11 Commission staff working document on the assessment of root causes of errors and corrective and preventive actions in the rural development policy (SWD(2013) 244 final). 
11 Komisjoni talituste töödokument maaelu arengu poliitika vigade põhjuste hindamise ning parandus-ja ennetusmeetmete kohta (SWD(2013) 244 final).
Observations 20 31 By the time the first Member States produced action plans towards the end of 2012, only 1 year of the 7‐year programming period remained. 
Tähelepanekud 20 31 Selleks ajaks, kui esimesed liikmesriigid esitasid oma tegevuskavad (2012. aasta lõpus), oli seitsmeaastasest programmitöö perioodist järel vaid üks aasta.
Conse‐ quently, the action plans came too late to have any effect on the bulk of the expenditure. 
Seega esitati tegevuskavad liiga hilja selleks, et neil võiks kulude põhiosale mõju olla.
For example, by that time the Polish authorities had already approved grants representing 90 % of the budget for farm mod‐ ernisation — the most important rural development measure financially — and several measures in other Member States had already been closed for new applications. 
Näiteks olid Poola ametiasutused selleks ajaks juba heaks kiitnud toetused, mis moodustasid 90% põllumajandusettevõtete moderniseerimise eelarvest (mis on rahaliselt kõige olulisem maaelu arengu meede), ning teistes liikmesriikides oli mitme meetme puhul uute taotluste vastuvõtmine juba lõpetatud.
33 Since the beginning of 2013, the Com‐ mission has organised twice‐yearly seminars to discuss some of the key issues and asked Member State authorities to further develop their action plans. 
33 Alates 2013. aasta algusest korraldab komisjon kaks korda aastas seminare, et arutada põhiküsimusi, ning on palunud liikmesriikide ametiasutustel arendada edasi oma tegevuskavasid.
In February 2014 it issued a guidance note on avoiding fraud and, in September 2014, guidance on the use of simplified costs. 
Veebruaris 2014 andis komisjon välja suunised pettuste vältimiseks ning septembris 2014 suunised lihtsustatud kulude kasutamiseks.
This guid‐ ance is aimed at the 2014–20 program‐ ming period in which the Commission is encouraging Member States to make more use of simplified costs, which, it is hoped, will reduce the rate of errors13. 
Suunised on mõeldud programmitöö perioodiks 2014–2020, mille jooksul komisjon julgustab liikmesriike kasutama rohkem lihtsustatud kulusid, mis omakorda loodetavasti vähendab veamäära13.
12 Examples are shown in the Court’s annual report for 2013. 
12 Näited on toodud kontrollikoja 2013. aasta aastaaruandes.
13 However, Member State representatives have indicated their concern that the diversity of the rural development measures makes the use of simplified cost options difficult; that the administrative costs involved in defining standard costs can be high; that a lengthy preparation time may be needed to undertake studies; and that the Member States would run the risk of systematic errors and large financial corrections if auditors found that the standard costs had been set too high. 
13 Liikmesriikide esindajad on aga mures selle üle, et maaelu arengu meetmete mitmekesisus teeb lihtsustatud kuluvõimaluste kasutamise keerukaks, standardkulude määratlemisega seotud halduskulud võivad olla kõrged, uuringute tegemisele kulub palju aega ning liikmesriike ohustab süsteemsete vigade ja suurte finantskorrektsioonide oht, kui auditiga leitakse, et standardkulud on määratud liiga suureks.
Observations 21 35 The Commission and Member States have focused the action plans on im‐ proving compliance with the imple‐ menting regulations, thereby reducing the rate of errors. 
Tähelepanekud 21 35 Komisjon ja liikmesriigid on tegevuskavades pööranud tähelepanu rakendusmäärustest kinnipidamise parandamisele, vähendades seeläbi ka veamäära.
Clearly, this is impor‐ tant and the Court has been calling for such action for many years. 
See on ilmselgelt väga oluline ning kontrollikoda on selliseid meetmeid nõudnud juba aastaid.
But com‐ pliance with the regulations is not an end in itself — a focus is also needed on the ‘sound financial management’ principle of economy that the leg‐ islation is intended to achieve (see paragraphs 2 and 10). 
Määruste järgimine ei ole aga eesmärk iseenesest – tähelepanu tuleb pöörata ka usaldusväärse finantsjuhtimise säästlikkuse põhimõttele, mida õigusaktidega saavutada püütakse (vt punktid 2 ja 10).
In this respect even the best of the plans examined by the Court does not have a compre‐ hensive response to the main risks to economy — grants based on higher‐ ‐than‐necessary specifications and uncompetitive prices; post‐approval variations; and checks not related to the level of risk. 
Selles osas puudub isegi parimates kontrollikoja läbi vaadatud tegevuskavades terviklik lahendus säästlikkust ohustavate peamiste riskide leevendamiseks (toetused, mis põhinevad liigsetel tehnilistel nõuetel ja konkurentsivõimetutel hindadel; projektide muutmine pärast nende heakskiitmist; ning riskitaset mitte arvestavad kontrollid).
The Court examines these and the possible approaches to them in Parts II to V of this report. 
Kontrollikoda vaatleb nimetatud riske ja nende suhtes kohaldatavaid võimalikke lahendusi käesoleva aruande II–V osas.
Part II — Guarding against overspecification: approaches to ensure that the items for which the grant is approved are reasonable 36 Managers of EU spending programmes are expected to apply the principle of economy described in the introduction to this report. 
II osa. Liigsete tehniliste nõuete vältimine: lähenemisviisid, mis tagavad, et toetuse aluseks olevad kulud on mõistlikud 36 ELi kuluprogrammide juhid peavad pidama kinni käesoleva aruande sissejuhatuses kirjeldatud säästlikkuse põhimõttest.
According to this prin‐ ciple, not only should project grants be based on reasonable prices but the project specification — the items financed — should also be reasonable. 
Selle põhimõtte kohaselt peavad projektitoetused põhinema mõistlikel hindadel ning ka projekti tehniline kirjeldus (rahastatavad tooted) peab olema põhjendatud.
Subsidies change the cost–benefit relationship, leading to a risk that ap‐ plicants may specify higher‐cost pro‐ ject proposals than necessary, ranging from ‘gold‐plating’ (see Glossary) through to investments that are dis‐ proportionate to the expected results. 
Toetused muudavad kulude-tulude suhet, mis tekitab ohu, et taotlejad võivad lisada projektitaotlusse vajalikust suuremad kulud, alates üleinvesteerimisest (vt sõnastik) kuni investeeringuteni, mis ei ole proportsioonis eeldatavate tulemustega.
The Court assessed the approaches fol‐ lowed by Member State authorities to address this risk of overspecification. 
Kontrollikoda hindas liikmesriikide kohaldatud lähenemisviisi nimetatud liigsete tehniliste nõuete riskiga tegelemisel.
37 While all Member State authorities made checks of prices (see Part III), few made explicit documented checks that project specifications were reason‐ able14. 
37 Kõik liikmesriikide ametiasutused kontrollisid küll hindu (vt III osa), kuid vähesed tegid konkreetseid tõendatud kontrolle selle kohta, kas projektide tehnilised kirjeldused on põhjenda-tud14.
Some made indirect, implicit or undocumented checks, as shown in paragraphs 46, 48 and 53. 
Mõni liikmesriik tegi kaudseid või dokumenteerimata kontrolle (vt punktid 46, 48 ja 53).
How‐ ever, many Member State authorities mitigated risks of overspecification for some types of projects by restrict‐ ing the maximum eligible costs or by using simplified cost options, as shown below. 
Mitu liikmesriikide ametiasutust leevendasid teatud tüüpi projektide puhul liigsete tehniliste nõuetega seotud riski seeläbi, et piirasid maksimaalset toetuskõlblikku kulusummat või kasutasid lihtsustatud kuluvõimalusi, nagu näidatud allpool.
14 One good example was in the United Kingdom (England), where an explicit check was made that the proposed building design or equipment specification are justified as being the most appropriate to the project. 
14 Üks hea näide pärineb Ühendkuningriigist: Inglismaal kontrolliti, kas välja pakutud ehitusprojekt või varustuse tehniline kirjeldus on antud projekti jaoks põhjendatult kõige asjakohasem.
Observations 22 Restricting grants to the costs of a standard specifica‐ tion is simple and effective where there are many similar projects or common types of expenditure 38 The risk of overspecification occurs where the grant is based on the costs of the items chosen by the applicant. 
Tähelepanekud 22 Toetuste piiramine stan‐ dardse maksumusega on lihtne ja mõjus, kui tegemist on mitme sarnase projekti või sarnast tüüpi kuludega 38 Liigsete tehniliste nõuete risk tekib siis, kui toetus põhineb taotleja valitud kuluartiklite maksumusel.
The Court has observed that Member State authorities can largely avoid this risk by restricting the eligible costs to those of a ‘standard’ specification. 
Kontrollikoda täheldas, et liikmesriikide ametiasutused saavad seda riski vältida, võrdsus-tades toetuskõlblikud kulud standard-setele tehnilistele nõuetele vastavatele kuludele.
With this approach the Member State authorities estimate the costs neces‐ sary for a typical project or category of expenditure and limit all grants to these typical costs. 
Sellise lähenemisviisi kasutamisel määravad liikmesriigi ametiasutused kindlaks tüüpilise projekti või kulukategooria eeldatavad kulud ning seavad kõikide toetuste ülemmäära vastavalt nendele tüüpkuludele.
An example is given in Box 3. 
Näide on esitatud 3. selgituses.
39 This approach has the advantages of being simple to implement and hav‐ ing a predictable outcome: it gives certainty. 
39 Sellise lähenemisviisi eelis on see, et seda on lihtne rakendada ning selle tulemus on prognoositav: see annab kindluse.
This allows Member State au‐ thorities to dispense with burdensome requirements and checks of whether the specifications are reasonable for individual project applications. 
See võimaldab liikmesriikide ametiasutustel loobuda koormavatest nõuetest ja kontrollimisest, kas konkreetse projekti tehniline kirjeldus on mõistlik.
It does not prevent applicants from imple‐ menting a higher‐cost solution — but the grant payment will be based on the standard, so the costs to the EU budget will be reasonable. 
See ei takista taotlejaid kasutamast kallimaid lahendusi, kuid toetusmakse põhineb standardil ja seega on kulu ELi eelarvele mõistlik.
40 However rural development projects require varied and sometimes innova‐ tive solutions, involving a wide range of different types of expenditure. 
40 Maaelu arengu projektide puhul on vaja mitmesuguseid ja mõnikord ka uuenduslikke lahendusi, mis hõlmavad mitut eri liiki kulusid.
De‐ fining a standard specification for all possible situations is hardly feasible. 
Standardse tehnilise kirjelduse koostamine kõikideks võimalikeks olukordadeks ei ole teostatav.
It is best applied where there are a large number of straightforward projects with similar types of expenditure. 
Kõige parem on sellist tehnilist kirjeldust kasutada olukordades, mil on tegemist suure hulga lihtsate projektidega, mille kulud on sarnased.
41 Many Member State authorities fol‐ lowed this approach to some extent by applying ‘simplified costs’ or ‘maxi‐ mum costs’. 
41 Mitu liikmesriikide ametiasutust järgisid seda lähenemisviisi teatud määral, kohaldades lihtsustatud kulusid või maksimaalseid kulusid.
These approaches are de‐ scribed in Box 2. 
Nimetatud lähenemisviise kirjeldatakse 2. selgituses.
Simplified costs were applied in 54 of the 88 RDPs, mostly to investments in land‐management measures designed to enhance the environment, or for planting and managing forests. 
Lihtsustatud kulusid kohaldati 88 maaelu arengu programmist 54 puhul, peamiselt investeeringute puhul maamajandusmeetmetesse, mille eesmärk oli edendada keskkonda, või siis metsade istutamiseks ja haldamiseks.
A typical example is a standard payment per metre of hedge calculated on the basis of a standard specification (e.g. three hawthorn plants per metre). 
Tüüpiline näide on ühe hekimeetri standardhind, mis arvutatakse standardse tehnilise kirjelduse alusel (näiteks kolm viirpuutaime meetri kohta).
Examples of types of expend‐ iture where Member State authorities have restricted grants to standard or maximum costs are shown in Box 4. 
4. selgituses on esitatud näited kulutüüpide kohta, mille puhul liikmesriikide ametiasutused on piiranud toetused standard-või maksimaalse kuluga.
42 While over half of the Member State authorities make use of simplified costs (and others use maximum unit costs in a similar way), the Court found that this is only for specific expend‐ iture types within a limited number of measures (see Annex III) and amounts to only around 5 % of the budget. 
42 Üle poole liikmesriikide ametiasutustest kasutavad lihtsustatud kulusid (ja ülejäänud kasutavad sarnasel viisil maksimaalset ühikukulu), kuid kontrollikoda leidis, et seda tehakse vaid konkreetsete kulutüüpide puhul piiratud arvu meetmete raames (vt III lisa) ning see moodustab eelarvest kõigest ligi 5%.
There is scope for wider application of these methods in other measures and in other RDPs. 
Nimetatud meetodeid tuleks kasutada laiemalt ka teiste meetmete ja maaelu arengu programmide puhul.
Observations 23 Example of restricting eligible costs in a way that limits the risk of overspecification: crop‐spraying equipment in France In France, farmers applying for grants towards the costs of crop‐sprayers frequently specified optional extra equipment that could reach 85 % of the total costs. 
Tähelepanekud 23 Näide toetuskõlblike kulude piiramisest viisil, mis vähendab liigsete tehni‐ liste nõuetega seotud riski: põllukultuuride pihustamise varustuse soetamine Prantsusmaal Prantsusmaal lisasid põllupihustite soetamise kulude katmiseks toetust taotlevad põllumajandusettevõtjad sageli tehnilisse kirjeldusse lisavarustuse, mis võis moodustada kuni 85% kogukuludest.
Considering this to be unreasonable, in 2012 the French authorities placed a limit of 3 000 euro on the costs of such extras for which a grant would be payable. 
Prantsuse ametiasutused ei pidanud seda mõistlikuks ning määrasid 2012. aastal sellistele toetusest kaetavatele lisadele ülempiiriks 3000 eurot.