natgillin/translations-raw huggingface dataset:
33 75 % 58 % 50 % 25 % 0% 46 % 25 % 25 % 7% Not considered yet No necessary know-Other reports used 17% 17% 8% 10% how (EMAS Statement, AAR, HR Report, etc.) EU Institutions EU Agencies No indicators available Too much work 15 % 
32 75% 58% 50% 25% 0% 46% 25% Puudub oskusteave 25% 15% ELi institutsioonid ELi asutused 7% 10% Liiga palju tööd 17% 17% 8% Ei ole mõelnud Muu aruandlus (EMAS aruanne, AAR, HR aruanne jms) Näitajad puuduvad Joonis 13.
Figure 13 – Potential benefits and disadvantages of sustainability reporting 34 Sustainability reporting... Improves credibility 73% 75% 63% 75% 67% 58% 51% Improves transparency Helps to identify risk and oportunities Increases awareness on internal processes of the organisation Improves management strategy and policy Brings additional work load EU Institutions 61% 0% 20% 40% EU Agencies 60% 75% 80% 54% 50% 49% Source: ECA. 
Jätkusuutlikkuse aruandluse võimalikud eelised ja puudused 33 Jätkusuutlikkuse aruandlus... suurendab usaldusväärsust 73% 75% 63% 75% 67% 58% 51% suurendab läbipaistvust aitab tuvastada riske ja võimalusi suurendab teadlikkust organisatsiooni siseprotsessidest edendab juhtimisstrateegiat ja -poliitikat suurendab töömahtu ELi institutsioonid 61% 0% 20% 40% ELi asutused 60% 75% 80% 54% 50% 49% Allikas: Euroopa Kontrollikoda.
Auditing sustainability information 67 Auditing financial statements and performance reports increases their accountability value. External assurance of sustainability reports can increase credibility as well as stakeholders’ trust in the information provided. 
Jätkusuutlikkuse aruannete väliskontroll võib suurendada aruannete ja esitatud teabe usaldusväärsust sidusrühmade silmis ning vähendada rohepesu ohtu ja aruannete ärakasutamist suhtekorralduslikel eesmärkidel.
Auditing information can improve the value of information for internal control and management systems, and raise awareness at boardroom level100. 
Teabe auditeerimine võib suurendada sisekontrolli-ja juhtimissüsteemides kasutatava teabe väärtust ning juhtkonna teadlikkust100.
For example it can mean reviewing a “narrative” rather than financial data or figures101. 
See võib näiteks tähendada, et läbi tuleb vaadata narratiiv, mitte finantsandmed või arvud101.
Most sustainability reports by large companies are subject to external audit or review102 but there is no generally accepted audit or assurance standard for sustainability reports. 
Enamikule suurettevõtjate jätkusuutlikkuse aruannetele tehakse küll välisaudit või -ülevaatus102, kuid puudub üldtunnustatud jätkusuutlikkuse aruannete auditeerimise või kindlustunnet andvate töövõttude standard.
For example, the EU directive requires auditors to check whether a sustainability report exists, without going into its substance. 
Näiteks ELi direktiivis nõutakse, et audiitor kontrolliks jätkusuutlikkuse aruande olemasolu, süvenemata selle sisusse.
Member States such as France and Italy have implemented the directive differently by requiring that auditors also look at the substance of the reports103. 
Teatavad liikmesriigid, nagu Itaalia ja Prantsusmaa, on direktiivi teisiti rakendanud, nõudes, et audiitor kontrolliks ka aruande sisu103.
69 More recently, in February 2019, the International Auditing and Assurance Standards Board (IAASB) published a consultation paper on providing assurance on extended external reporting104. 
69 Hiljuti, 2019. aasta veebruaris avaldas rahvusvaheline auditeerimise ja kindlustunnet andvate töövõttude standardite komitee (IAASB) aruteludokumendi laiendatud välisaruandluse kontrolli kohta104.
Extended external reporting encapsulates many different forms of reporting, including, but not limited to, integrated reporting, sustainability reporting and other reporting by entities about environmental, social and governance matters. 
Laiendatud välisaruandlus hõlmab mitut aruandlusvormi, sealhulgas integreeritud aruandlus, jätkusuutlikkuse aruandlus ja üksuste muu keskkonna-, sotsiaalsete ja juhtimisküsimustega seotud aruandlus.
70 According to ISAE 3000, in a limited assurance engagement (a review engagement), “the practitioner’s conclusion is expressed in a form that conveys that, based on the procedures performed, nothing has come to the practitioner’s attention to cause the practitioner to believe the subject matter information is materially misstated”. 
70 Standardi ISAE 3000 kohaselt tuleb piiratud kindlustandva töövõtu puhul (ülevaatus) „praktiseerija kokkuvõte avaldada vormis, mis väljendab, et tehtud töö põhjal ei täheldanud praktiseerija midagi, mis sunniks teda uskuma, et kontrollitud teave ei ole olulistes osades õiglaselt väidetud“.
In such cases, engagement risk is reduced to a level that is acceptable in the circumstances of the engagement but risk is greater than for a reasonable assurance engagement105. 
Sellistel juhtudel vähendatakse töövõtu risk töövõtu oludes vastuvõetava tasemeni, kuid risk on suurem kui põhjendatud kindlustandva töövõtu korral105.
Of the two sustainability reports by EU Institutions and agencies, the EIB’s one is externally audited and limited assurance is provided. 
ELi institutsioonide ja asutuste kahest jätkusuutlikkuse aruandest on EIP aruanne organisatsiooniväliselt auditeeritud ja selle kohta on antud piiratud kindlustunne.
EUIPO’s report is not audited. 
EUIPO aruannet ei ole auditeeritud.
71 Most Supreme Audit Institutions (SAIs) have experience in performance audit, which could be useful for working on sustainability reports and auditing the implementation of SDGs. 
71 Enamikul kõrgeimatel kontrolliasutustel on kogemusi tulemusaruannete auditeerimisega, mis võivad osutuda kasulikuks jätkusuutlikkuse aruannete koostamisel ja kestliku arengu eesmärkide täitmise auditeerimisel.
INTOSAI (International Organisation of Supreme Audit Institutions) has encouraged SAIs to conduct performance audits on governments’ 35 preparedness to implement the SDGs or on specific SDGs. 
INTOSAI (Kõrgeimate Kontrolliasutuste Rahvusvaheline Organisatsioon) on innustanud kõrgeimaid kontrolliasutusi viima läbi tulemusauditeid valitsuste valmisoleku kohta täita kestliku arengu eesmärke või konkreetsete kestliku arengu eesmärkide kohta. 34
Several SAIs around the world have published the results of these audits, and some of them have analysed how their government monitors and reports on SDGs (Box 9)106. 
Mitu kõrgeimat kontrolliasutust on avaldanud nende auditite tulemused ja mõned on analüüsinud, kuidas nende riigi valitsus seirab kestliku arengu eesmärkide täitmist ja sellest aru annab (9. selgitus)106.
SDGs can serve as audit criteria107. 
Kestliku arengu eesmärke võib kasutada auditikriteeriumidena107.
One of the public audit standards (ISSAI 140) is currently under revision and there is a discussion whether this standard needs to be enlarged to encompass one aspect relevant to sustainability reports, namely the audit of SDGs. 
Praegu vaadatakse läbi avaliku sektori auditeerimisstandardit ISSAI 140 ja on tekkinud arutelu, kas standardi kohaldamisala tuleks laiendada, et hõlmata kestliku arengu eesmärkide auditeerimist, mis on jätkusuutlikkuse aruannete puhul tähtis aspekt.
72 However, auditing the achievements of specific SDGs and Member State reporting to the UN are not the only roles SAIs can play. 
72 Konkreetsete kestliku arengu eesmärkidega seotud tulemuste ja ÜRO-le liikmesriikide esitatavate aruannete auditeerimine ei ole aga kõrgeimate kontrolliasutuste ainus võimalik roll.
When more public sector organisations start to disclose sustainability information, the question how the auditing profession can contribute to improve the quality of information produced by organisations will need to be tackled. 
Kui avaliku sektori organisatsioonid hakkavad jätkusuutlikkusalast teavet rohkem avaldama, tuleb välja mõelda, kuidas audiitorid saaksid aidata parandada organisatsioonide esitatava teabe kvaliteeti.
This might require SAIs to develop new capabilities or approaches within the auditing profession. 
Võib juhtuda, et kõrgeimad kontrolliasutused peavad töötama audiitori kutsealal välja uued oskused või lähenemisviisid.
36 Box 9 Results of SAI audits related to sustainability reporting Some SAIs found weaknesses in their country’s 2030 Agenda process, which made monitoring and reporting difficult. 
35 9. selgitus Jätkusuutlikkuse aruandlusega seotud kõrgeimate kontrolliasutuste audititulemused Mõned kõrgeimad kontrolliasutused leidsid oma riigi kestliku arengu tegevuskava 2030 elluviimisel puudusi, mis muutsid seire ja aruandluse keerukaks.
For example, Austria had adopted a mainstreaming approach to Agenda 2030, but the Austrian SAI found that overall responsibility was not well defined, which resulted in fragmentation of the implementation process. 
Näiteks Austria keskendus kestliku arengu tegevuskava 2030 rakendamisel integreerimisele, kuid Austria kõrgeim kontrolliasutus leidis, et üldine vastutus ei olnud hästi määratletud, mistõttu rakendamisprotsess oli killustunud.
This also led to lack of coordination in evaluation and reporting, and Austria’s national progress report on implementation did not provide a concise overview108. 
Seetõttu ei olnud hindamine ega aruandlus koordineeritud ja Austria riiklikus kestliku arengu eesmärkide täitmise eduaruandes ei esitatud täpset ülevaadet108.
Some SAIs also audited the preparation of Voluntary National Reports in the course of INTOSAI’s cooperative audit “Preparedness for Implementation of Sustainable Development Goals”, and some of these SAIs recommended seeing these reviews not only as a product, but rather as a continuous process: o The Austrian SAI found that the government had not planned to report to the United Nations until 2020. 
Mõned kõrgeimad kontrolliasutused auditeerisid ka vabatahtlike riiklike aruannete koostamist INTOSAI koostööauditi „Preparedness for Implementation of Sustainable Development Goals“ (Valmisolek kestliku arengu eesmärkide täitmiseks) läbiviimise käigus. Mõned neist soovitasid käsitleda neid ülevaatusi mitte kui toodet, vaid järjepidevat protsessi: o Austria kõrgeim kontrolliasutus leidis, et valitsus ei kavatsenud anda ÜRO-le aru kuni 2020. aastani.
As a result, it recommended that the government should report as early as possible, and at least once per legislative period. o The Dutch SAI found that the government had reported to the UN in 2017, providing an overview of the situation as regards the 2030 Agenda and the progress made to date. 
Sellest johtuvalt soovitas kontrolliasutus valitsusel esitada aruanne niipea kui võimalik ja vähemalt üks kord seadusandliku perioodi jooksul. o Madalmaade kõrgeim kontrolliasutus leidis, et valitsus andis ÜRO-le aru 2017. aastal, esitades kestliku arengu tegevuskava 2030 rakendamise ülevaate ja seni tehtud edusammud.
However, it recommended the central government should include important SDG themes in its annual financial report109. o The Polish SAI, while acknowledging that the voluntary national review had been effectively prepared, recommended that progress should be reviewed on a regular basis110. 
Kontrolliasutus soovitas siiski keskvalitsusel lisada 36 kestliku arengu eesmärkide tähtsaimad teemad oma iga-aastasesse finantsaruandesse109; o Poola kõrgeim kontrolliasutus tunnistas, et vabatahtlik riiklik ülevaatus oli tulemuslikult läbi viidud, kuid soovitas edusamme korrapäraselt üle vaadata110.
Challenges for sustainability reporting in EU institutions and agencies 73 The EU has committed itself to the implementation of the Agenda 2030 Sustainable Development Goals. 
ELi institutsioonide ja asutuste jätkusuutlikkuse aruandlusega seotud probleemid 73 EL on võtnud kohustuse täita kestliku arengu tegevuskava 2030 eesmärgid.
Our review has shown that the Commission and other EU institutions and agencies are working on some elements necessary for meaningful sustainability reporting. 
Kontrollikoja ülevaade on tõestanud, et komisjon ja teised ELi institutsioonid ja asutused töötavad sisukaks jätkusuutlikkuse aruandluseks vajalike teatavate elementide kallal.
Overall, however, the necessary pre-requisites for sustainability reporting are largely not yet in place. 
Valdavalt aga puuduvad jätkusuutlikkuse aruandluse vajalikud eeltingimused.
One EU institution and one agency publish sustainability reports and engage in the underlying strategy necessary for such a reporting process. 
Üks ELi institutsioon ja üks asutus esitavad jätkusuutlikkuse aruandeid ning rakendavad selliseks aruandluseks vajalikku strateegiat.
Others publish or collect relevant information. 
On ka teisi, kes avaldavad või koguvad asjakohast teavet.
We have also highlighted practices in the private sector and in the public sector in Member States, which could serve as examples. 
Ülevaates pöörati tähelepanu ka liikmesriikide erasektoris ja avalikus sektoris kasutatavatele tavadele, mille võiks võtta eeskujuks.
We identified a number of challenges. Challenge 1: Developing an EU strategy post-2020 that covers the SDGs and sustainability 74 Despite various calls from the co-legislators and stakeholders, there is no long-term EU strategy on sustainable development up to 2030, identifying potential objectives, and targets to report upon in the Commission’s performance framework (paragraphs 30 to 35). 
Kontrollikoda tegi kindlaks ka mitu probleemi. 1. probleem: kestliku arengu eesmärke ja jätkusuutlikkust käsitleva 2020. aasta järgse ELi strateegia väljatöötamine 74 Hoolimata kaasseadusandjate ja sidusrühmade mitmest üleskutsest puudub 2030. aastani kehtiv pikaajaline ELi kestliku arengu strateegia võimalike eesmärkide ja sihtväärtustega, mille kohta võiks komisjoni tulemusraamistikus aru anda (punktid 30– 35).
Such a strategy would determine which SDGs would be relevant for the EU. 
Selline strateegia määraks kindlaks, millised kestliku arengu eesmärgid on ELile tähtsad.
The Commission has produced a “reflection paper” as input for the next Commission which points out three scenarios for a future sustainable Europe. 
Komisjon on esitanud järgmise koosseisu jaoks aruteludokumendi, milles viidatakse kolmele kestliku Euroopa tulevikustsenaariumile.
The reflection paper highlights some areas where, according to the Commission, it should do more. 
Aruteludokumendis tuuakse esile mõned valdkonnad, kus komisjon peaks tema enda sõnul rohkem tegutsema.
However, it does not include a gap analysis identifying what more needs to be done to achieve the SDGs in terms of budget, EU policy and/or legislation (paragraphs 36 to 38). 
Samas ei ole dokumendis puuduste analüüsi, mis näitaks, mida tuleb eelarves, ELi poliitikas ja/või õigusaktidega teha, et täita kestliku arengu eesmärgid (punktid 36–38).
Challenge 2: Integrating sustainability and SDGs into the EU budget and the performance framework 75 This review has highlighted that sustainability reporting is a process and involves more than just publishing a report. 
2. probleem: jätkusuutlikkuse ja kestliku arengu eesmärkide integreerimine ELi eelarvesse ja tulemusraamistikku 75 Ülevaates toonitatakse, et jätkusuutlikkuse aruandlus on protsess, mis hõlmab enamat kui vaid aruande avaldamist.
The Commission does not report on the contribution of the EU budget or EU policy to achieving the SDGs. 
Komisjon ei anna aru ELi eelarve ega ELi poliitika panusest kestliku arengu eesmärkide täitmisse.
The Commission’s reflection paper describes how selected Commission policies are related to the SDGs. 
Komisjoni aruteludokumendis kirjeldatakse, kuidas komisjoni valitud poliitika seostub kestliku arengu eesmärkidega.
While the Commission has started to refer to SDGs in programme statements, there is no monitoring or reporting of how the EU ́s policies and budget contribute to implementing sustainable development and achieving the SDGs (paragraphs 38 to 42). Since 2017, Eurostat produces regular annual monitoring of the SDGs, which provides a statistical presentation of trends relating to the SDGs in the EU. 37 
Kuigi komisjon on hakanud osutama kestliku arengu eesmärkidele programmide tegevusaruannetes, ei jälgita, kuidas ELi poliitika ja eelarve aitavad saavutada kestlikku arengut ja täita kestliku arengu eesmärke, ega anta sellest aru (punktid 38–42). Alates 2017. aastast jälgib Eurostat korrapäraselt igal aastal kestliku arengu eesmärkide 37
76 The Commission has extensive experience with performance reporting, and its performance budgeting system scores considerably higher than all other OECD countries111. 
76 Komisjonil on suured kogemused tulemusaruandluses ja selle tulemuspõhine eelarvesüsteem toimib palju paremini kui teistes OECD riikides111.
Integrating sustainability reporting into this performance reporting will nevertheless be a challenge. 
Siiski on jätkusuutlikkuse aruandlust raske sellesse tulemusaruandlusesse integreerida.
However, it could help the Commission to streamline performance indicators and to better align specific programme and policy objectives with high-level general objectives, in line with our 2017 annual report recommendations112. 
Samas võib see aidata komisjonil tulemusnäitajaid ühtlustada ja konkreetseid programmilisi ja poliitilisi eesmärke kõrgetasemeliste üldiste eesmärkidega paremini kooskõlastada, mis vastaks kontrollikoja 2017. aasta aruandes esitatud soovitustele112.
77 Mainstreaming crosscutting policies into the budget is not easy, as we have previously shown. 
77 Nagu ilmneb, ei ole lihtne integreerida valdkonnaülest poliitikat eelarvesse.
Efficient mainstreaming and prioritisation could mean directing EU funds to those areas with the greatest need or EU added value (paragraphs 39 to 43). 
Tõhusa integreerimise ja tähtsustamise tulemusel võidakse suunata ELi vahendid valdkondadesse, kus vajadused või ELi lisaväärtus on suurimad (punktid 39–43).
78 The Commission is adapting its performance reporting system in the area of external action (paragraph 52) to measure and report upon the EU’s contribution to the implementation of the SDGs in this policy area. 
78 Komisjon kohandab oma tulemusaruandluse süsteemi välistegevuse valdkonnas (punkt 52), et mõõta selles poliitikavaldkonnas ELi panust kestliku arengu eesmärkide täitmisse ja sellest aru anda.
This mirrors the situation in some countries where the development aid area – an area which previously had to deal with the Millennium Development Goals – is leading (paragraph 52). 
See sarnaneb olukorraga teatavates riikides, kus juhtival kohal on arenguabi valdkond, mis oli varem seotud aastatuhande arengueesmärkidega (punkt 52).
79 One challenge for future reporting will be on how the information provided is taken into account in decision making. 
79 Aruandluses on edaspidi raske ülesanne see, kuidas võtta esitatud teavet arvesse otsuste langetamisel.
Despite the highly advanced nature of the EU performance budgeting framework, already at present there is room for development on how information is used (paragraph 48 ). 
Hoolimata sellest, et ELi tulemuspõhine eelarveraamistik on väga hästi välja töötatud, on juba praegu arenguruumi teabe kasutamise valdkonnas (punkt 48).
Challenge 3: Developing sustainability reporting in EU institutions and agencies 80 We found two examples of sustainability reporting among EU Institutions and agencies: the EIB and EUIPO. 
3. probleem: ELi institutsioonide ja asutuste jätkusuutlikkuse aruandluse arendamine 80 Kontrollikoda leidis ELi institutsioonide ja asutuste seast kaks näidet jätkusuutlikkuse aruandlusest: EIP ja EUIPO.
These provide examples of mainstreaming sustainability reporting throughout their business processes. 
Need üksused on integreerinud jätkusuutlikkuse aruandluse oma kõigisse tegevusprotsessidesse.
The EIB and EUIPO have developed these practices despite not being under any legal obligation to produce sustainability reports, and without any guidance or systematic direction at EU level (paragraph 57 and Box 7). 
EIP ja EUIPO võtsid need tavad omaks olenemata sellest, et neil ei ole õiguslikku kohustust esitada jätkusuutlikkuse aruandeid ja neil puudusid ELi tasandi suunised ja süstemaatiline abi (punkt 57 ja 7. selgitus).
81 Our survey suggests that EU Institutions and agencies can see the potential benefits of sustainability reporting. 
81 Kontrollikoja küsitlusest nähtub, et ELi institutsioonid ja asutused mõistavad jätkusuutlikkuse aruandluse võimalikke eeliseid.
Most notably, they see its potential to increase their credibility and transparency. 
Eelkõige näevad nad selle potentsiaali suurendada organisatsiooni usaldusväärsust ja läbipaistvust.
We also found that, while other EU institutions and agencies do not publish sustainability reports, they do collect and publish some information related to sustainability, albeit in a piece-meal manner and without covering all material aspects. 
Kontrollikoda leidis ka, et kuigi teised ELi institutsioonid ja asutused ei avalda jätkusuutlikkuse aruandeid, koguvad ja avaldavad nad mõningast jätkusuutlikkusega seotud teavet, olgugi et see on juhuslik ega hõlma kõiki olulisi aspekte.
The information they collect and publish mainly relates to how the running of the organisations affects sustainability (such as their use of 38 39 paper or water) rather than how they take into account of sustainability in their overall business processes (paragraphs 60 to 66 ). 
Nende kogutav ja avaldatav teave puudutab 38 peamiselt organisatsiooni juhtimise mõju jätkusuutlikkusele (näiteks paberi või vee kasutamine organisatsioonis), mitte seda, kuidas organisatsioonid võtavad jätkusuutlikkust arvesse kogu oma tegevuses (punktid 60–66).
Challenge 4: Increasing the credibility of sustainability reporting through audit 82 In the private sector, sustainability reports are increasingly subject to limited external audit or review, but there is not yet any generally accepted audit or assurance standard for sustainability reports. 
4. probleem: jätkusuutlikkuse aruandluse usaldusväärsuse suurendamine auditite kaudu 82 Erasektori jätkusuutlikkuse aruannetele tehakse aina rohkem piiratud välisaudit või -ülevaatus, kuid puudub üldtunnustatud jätkusuutlikkuse aruannete auditeerimise või kindlustunnet andvate töövõttude standard.
Once more public institutions start publishing sustainability reports, SAIs will need to consider to what extent they can provide assurance on such reports. 
Kui suureneb jätkusuutlikkuse aruandeid avaldavate avalike institutsioonide arv, peavad kõrgeimad kontrolliasutused kaaluma, millise kindlustunde nad suudavad selliste aruannete puhul anda.
One of the key challenges will be taking account of the long-term nature and complexity of environmental, social and economic sustainability. 
Üks suurimaid ülesandeid on võtta arvesse keskkonnasäästlikkuse ning sotsiaalse ja majandusliku jätkusuutlikkuse pikaajalisust ja keerukust.
This might require SAIs to develop new capabilities or approaches within the auditing profession (paragraphs 67 to 72). 
Võib juhtuda, et kõrgeimad kontrolliasutused peavad töötama audiitori kutsealal välja uued oskused või lähenemisviisid (punktid 67–72). 39