natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, while article 10 of Directive 2011/85 requires annual budget legislation to be consistent with provisions of the MTBF or duly explain any departure, there is no requirement for an integrated medium-term expenditure planning and budgeting process28. 
Kuigi direktiivi 2011/85 artiklis 10 nõutakse, et aastaeelarvet käsitlevad õigusaktid oleksid kooskõlas keskpika perioodi eelarveraamistiku sätetega või selgitaksid nõuetekohaselt mis tahes kõrvalekaldumist, ei nõuta integreeritud keskpika perioodi kulutuste planeerimist ja eelarvestamist28.
Moreover, it does not require that budget documentation include projections and outturns of revenues, expenditures and financing over the medium term on the same basis as the annual budget29. 
Lisaks ei nõuta, et eelarve dokumentatsioon hõlmaks tulude, kulude ja rahastamise prognoose ja tegelikke näitajaid keskpikas perspektiivis samal alusel kui aastaeelarves29.
32 Also, according to an IMF paper, four types of forward-looking control mechanisms are important: (i) controls over the accumulation, stock, or drawdown of carryovers, (ii) regular monitoring of consistency of updated medium-term expenditure projections with approved medium-term plans, (iii) sufficient margins between expenditure commitments and expenditure plans to absorb unexpected events without requiring reprioritisation of policies, and (iv) firm controls on ministries’ and agencies’ ability to enter into multi-year expenditure commitments. 
32 Ühe teise IMFi dokumendi kohaselt on olulised nelja tüüpi tulevikku suunatud kontrollimehhanismid: i) ülekantavate eelarvevahendite kuhjumise tempo, kogusumma ja kasutamise kontroll, ii) korrapärane kontroll ajakohastatud keskpika perioodi kuluprognooside ja heakskiidetud keskpika perioodi kavade kooskõla üle, iii) piisav varu kulukohustustuste ja kuluplaanide vahel ootamatute sündmuste puhuks, ilma et peaks muutma poliitikaprioriteete, ning iv) kindel kontroll ministeeriumide ja ametite suutlikkuse üle võtta mitmeaastaseid kulukohustusi.
However, Directive 2011/85 does not provide for the establishment of forward-looking expenditure controls to ensure compliance with the medium-term plans even as external conditions change. 
Direktiivis 2011/85 ei ole aga ette nähtud tulevikku suunatud kulude kontrolli kehtestamist, et tagada keskpika perioodi kavade järgimine isegi välistingimuste muutumise korral.
33 Lastly, Directive 2011/85 does not contain any provision addressing the need for national authorities to report budgetary outturns on a comparable basis with multi-year plans, and to comprehensively and transparently reconcile any deviation between multi-year plans and expenditure outcomes. 
33 Samuti ei sisalda direktiiv 2011/85 ühtegi sätet, mille kohaselt liikmesriikide ametiasutused peaksid esitama eelarve täitmise aruandeid. Ei nõuta ka selliste aruannete selgitavat võrdlemist mitmeaastaste kavadega ega kõikide mitmeaastaste kavade ja tegelike kulutuste vaheliste kõrvalekallete põhjalikku ja läbipaistvat esitamist.
Moreover, there is no specific provision requiring governments or those involved in budgetary implementation to be held accountable for any unjustified deviations from multi-year plans. 
Lisaks ei ole ühtegi sätet, mille alusel valitsused või eelarve täitmisega seotud isikud vastutaksid mis tahes põhjendamata kõrvalekallete eest mitmeaastastest kavadest.
27 IMF (2013), Cangiano, G. et al., ‘Public Financial Management and its emerging architecture’, p. 161. 
27 IMF (2013), Cangiano, G. et al., „Public Financial Management and its emerging architecture“, lk 161.
28 OECD (2004), ‘The Legal Framework for Budget Systems’, Box III.4; IMF (2010), Lienert, I. and Fainboim, I., ‘Reforming Budget Systems Laws’, Box 4 and pp. 12-13; IMF (2013), Cangiano, G. et al., ‘Public Financial Management and its emerging architecture’, p. 156; IMF (2014), ‘Fiscal transparency code’, Principles 2.1.3, 2.3.1 and 2.3.2; World Bank (2013), ‘Beyond the annual budget. 
28 OECD (2004), „The Legal Framework for Budget System“, Box III.4; IMF (2010), Lienert, I. and Fainboim, I., „Reforming Budget Systems Laws“, 4. selgitus ja lk 12–13; IMF (2013), Cangiano, G. et al., „Public Financial Management and its emerging architecture“, lk 156; IMF (2014), „Fiscal transparency code“, põhimõtted 2.1.3, 2.3.1 ja 2.3.2; Maailmapank (2013), „Beyond the annual budget.
The global experience with medium term expenditure frameworks’, pp. 58-59. 
The global experience with medium term expenditure frameworks“, lk 58–59.
29 IMF (2014), ‘Fiscal transparency code’, Principle 2.1.3. 
29 IMF (2014), „Fiscal transparency code“, põhimõte 2.1.3.
19 34 The 2017 draft Directive introduces the requirement for a binding medium-term expenditure rule set out at the beginning of the legislature. 
19 34 2017. aasta direktiivi eelnõuga kehtestatakse kulude keskpika perioodi eesmärk, mis tuleb fikseerida valitsuse ametiaja alguses.
Such a rule would provide more stability for budgetary planning and strengthen the link between budget and MTBF. 
Selline nõue tagaks eelarve planeerimisel suurema stabiilsuse ning tugevdaks seost eelarve ja keskpika perioodi eelarveraamistiku vahel.
However, it might put fiscal stability at risk if the growth of expenditure deviates from the potential output30 growth. 
See võib aga seada ohtu eelarve stabiilsuse, kui kulude kasv erineb potentsiaalse SKP kasvust30.
The 2017 draft Directive did not address any of the other shortcomings31 indicated in Table 1. 
2017. aasta direktiivi eelnõus ei käsitletud ühtegi muud tabelis 1 nimetatud puudujääki31.
Shortcomings in the provisions on the independent fiscal institutions 35 Regulation 473/2013, which is binding for the euro-area Member States, defines the functions that IFIs should assume, as well as features and principles. 
Puudused sõltumatuid eelarveasutusi käsitlevates sätetes 35 Määruses nr 473/2013, mis on euroala liikmesriikide jaoks siduv, määratletakse ülesanded, mida sõltumatud eelarveasutused peaksid täitma, ning nende tunnused ja põhimõtted.
The latter are in line with the Commission’s common principles. 
Viimased on kooskõlas komisjoni ühiste põhimõtetega.
They were added in the course of the legislative process as the principles were adopted after the Commission made its proposal for a regulation. 
Need lisati õigusloomeprotsessi käigus, sest põhimõtted võeti vastu pärast komisjoni määruse ettepaneku esitamist.
36 We compared the provisions on IFIs with the international standards and best practices of the IMF32 and the OECD33. 
36 Võrdlesime sõltumatuid eelarveasutusi käsitlevaid sätteid IMFi32 ja OECD33 rahvusvaheliste standardite ja parimate tavadega.
We observed that EU law lacks requirements with regard to (i) the number and length of the terms of the IFI board members, (ii) IFIs’ human resources policies, (iii) the establishment of the IFIs’ budgets, and 30 The potential output is a theoretical concept of the level of output (GDP) at a given moment that is consistent with stable inflation. 
Täheldasime, et ELi õiguses puuduvad nõuded seoses i) sõltumatu eelarveasutuse liikmete arvu ja ametiaja pikkusega, ii) sõltumatute eelarveasutuste personalipoliitikaga, iii) sõltumatute eelarveasutuste eelarvete koostamisega ja iv) väliskontrolli vajadusega.
It grows in time at a rate that is not necessarily constant. 
See kasvab ajas kiirusega, mis ei ole tingimata konstantne.
Both the level and the growth rate cannot be measured directly, but have to be estimated. 
Mahtu ega kasvutempot ei saa mõõta otse, vaid tuleb hinnata.
31 The IMF and the OECD updated their standards and best practices for good budgetary governance in 2014 and 2015 respectively to incorporate lessons learnt from the economic and financial crisis. 
31 IMF ja OECD ajakohastasid vastavalt 2014. ja 2015. aastal oma hea eelarve juhtimise standardeid ja parimaid tavasid, et võtta arvesse majandus-ja finantskriisist saadud õppetunnid.
However, the Commission did not reflect this update in the 2017 draft Directive. 
Komisjon seda ajakohastamist 2017. aasta direktiivi eelnõus siiski ei kajastanud.
32 IMF (2013), ‘The functions and impact of fiscal councils’: “This paper provides the most comprehensive survey of fiscal councils available so far” and also builds on other papers including the OECD’s 2012 draft principles and Kopits, G. 
32 IMF (2013), „The functions and impact of fiscal councils“: „Käesolevas dokumendis esitatakse seni kõige põhjalikum ülevaade eelarvenõukogudest“ ning tuginetakse ka muudele dokumentidele, sh OECD 2012. aasta põhimõtete projekt, ja Kopits, G.
(2011), ‘Independent fiscal institutions: Developing good practices’, pp. 35-52. 
(2011), „Independent fiscal institutions: Developing good practices“, lk 35–52.
33 OECD principles were already available in 2012 and were adopted in 2014. 
33 OECD ühised põhimõtted oli olemas juba 2012. aastal ja võeti vastu 2014. aastal.
See OECD (2014), ‘Recommendation on Principles for IFIs’. 20 
Vt OECD (2014) „Recommendation on Principles for IFIs“. 20
This resulted in heterogeneous IFIs being established, as illustrated by Annex III and also highlighted in a Commission discussion paper34. 
21 loodi väga erinevad sõltumatud eelarveasutused, nagu on näidatud III lisas, ja välja toodud komisjoni aruteludokumendis34.
37 As far back as 2004, the Commission35 highlighted the importance of both macroeconomic and budgetary forecasts being either produced or assessed by an independent institution in order to reduce and possibly eliminate their optimism bias36. 
37 Juba 2004. aastal rõhutas komisjon35, kui olulised on nii makromajanduslikud kui ka eelarveprognoosid, mida sõltumatu asutus kas koostab või hindab, et vähendada ja võimaluse korral välistada kaldumine liigsele optimismile36.
This was also later confirmed by IMF37 and OECD38 papers. 
Seda kinnitasid hiljem ka IMFi37 ja OECD38 dokumendid.
Despite the Commission’s proposal to include both, Regulation 473/2013, in its adopted form, requires only macroeconomic forecasts to be either produced or endorsed by the IFIs, but not the budgetary forecasts (i.e. projected budgeted revenue and expenditure). 
Vaatamata komisjoni ettepanekule kaasata mõlemad, nõutakse määruses nr 473/2013 vastuvõetud kujul ainult makromajanduslikke prognoose, mida sõltumatud eelarveasutused peavad kas koostama või heaks kiitma, mitte aga eelarveprognoose (st eelarvestatud tulusid ja kulusid).
38 The 2017 Commission discussion paper (see paragraph 36) took the view, among other things, that IFIs could be given a more extensive role in producing or endorsing budgetary forecasts, given their role in relation to macroeconomic forecasts. 
38 Komisjoni 2017. aasta aruteludokumendis (vt punkt 36) esitati muu hulgas seisukoht, et sõltumatutele eelarveasutustele võiks anda ulatuslikuma rolli eelarveprognooside koostamisel või kinnitamisel, arvestades nende rolli seoses makromajanduslike prognoosidega.
IFIs and other stakeholders we met also emphasised this limitation with regard to the budgetary forecasts. 
Sõltumatud eelarveasutused ja teised sidusrühmad, kellega kohtusime, rõhutasid samuti seda eelarveprognoosidega seotud piirangut.
39 In 2016, the Network of EU IFIs, a platform for exchanging views and expertise and pooling resources, proposed a list of minimum standards for IFIs similar to the OECD’s principles, as well as the establishment of “an effective system for their safeguarding”39. 
39 2016. aastal tegi ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik, mis on arvamuste ja teadmiste vahetamise ning ressursside ühendamise platvorm, ettepaneku koostada sõltumatutele eelarveasutustele OECD põhimõtetega sarnaste miinimumstandardite loetelu ning luua „tõhus süsteem nende kaitsmiseks“39.
However, the 2017 draft Directive does not address these issues: in terms of standards, the only new requirement in the 2017 draft Directive is for Member States to ensure that IFIs comply with the principles for IFIs set in Regulation 473/2013. 
2017. aasta direktiivi eelnõus neid küsimusi siiski ei käsitleta, sest ainus uus standardeid käsitlev nõue 2017. aasta direktiivi eelnõus on see, et liikmesriigid peavad tagama selle, et sõltumatud eelarveasutused järgivad määruses nr 473/2013 neile sätestatud põhimõtteid.
34 European Commission (2017), Jankovics, L. and Sherwood, M., ‘Independent fiscal institutions in the EU Member States: The early years’, discussion paper 067. 
34 Euroopa Komisjon (2017), Jankovics, L. ja Sherwood, M., „Independent fiscal institutions in the EU Member States: The early years“, aruteludokument 067.
35 European Commission (2004), Jonung, L. and Larch, M., ‘Improving fiscal policy in the EU: the case for independent forecasts’. 
35 Euroopa Komisjon (2004), Jonung, L. ja Larch, M., „Improving fiscal policy in the EU: the case for independent forecasts“.
36 Optimism bias is the practice of overestimating growth in output and revenue while underestimating non-discretionary expenditure. 
36 Liigsele optimismile kaldumine on toodangu ja tulude kasvu ülehindamine, alahinnates samas mittediskretsionaarseid kulutusi.
37 IMF (2007), ‘Code of good practices on fiscal transparency’, Principle 4.3.4. 
37 IMF (2007), „Code of good practices on fiscal transparency“, põhimõte 4.3.4.
38 OECD (2014), ‘Recommendation on Principles for IFIs’, Principle 3.3. 
38 OECD (2014), „Recommendation on Principles for IFIs“, põhimõte 3.3.
39 Network of EU IFIs (2016), ‘Defining and enforcing minimum standards for IFIs’. 
39 ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik (2016), „Defining and enforcing minimum standards for IFIs“.
40 The Network of EU IFIs, while welcoming this new requirement, asked for the “conditions spelled out in the [2017 draft Directive]” to “be complemented with a clearer definition of minimum standards and an effective system for their safeguarding”40. 
40 ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik tervitas seda uut nõuet, kuid palus, et „[2017. aasta direktiivi eelnõus] sätestatud tingimusi „täiendataks miinimumstandardite selgema määratlusega ja nende kaitse tõhusa süsteemiga“40.
The Network of EU IFIs even suggested in this statement that the “proposal could additionally oblige Members States to ensure an ambitious implementation of this principle in national legislation by fixing the procedure and minimum requirements”. 
ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik tegi selles avalduses isegi ettepaneku, et „ettepanek võiks lisaks kohustada liikmesriike tagama selle põhimõtte ambitsioonika rakendamise riigisisestes õigusaktides, kehtestades menetluse ja miinimumnõuded“.
In January 2019, the Network of EU IFIs reiterated its call for “the development and incorporation possibly into EU legislation of adequate standards for the design and operative capacity of IFIs”. 
2019. aasta jaanuaris kordas ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik oma üleskutset „töötada välja ja lisada ELi õigusaktidesse võimaluse korral asjakohased standardid sõltumatute eelarveasutuste ülesehituse ja tegevussuutlikkuse kohta“.
41 Lastly, we acknowledge that the 2017 draft Directive envisaged a wider role for IFIs by charging them (i) to critically assess both ex-ante and ex-post the adequacy of the MTO and the medium-term net expenditure path, (ii) to call for the activation of the correction mechanism and (iii) to monitor its application and outcome. 
41 Tunnistame, et 2017. aasta direktiivi eelnõus nähti ette sõltumatute eelarveasutuste suurem roll, andes neile ülesandeks i) kriitiliselt hinnata (eel-ja järelhindamiste käigus) keskpika perioodi eesmärgi ja keskpika perioodi kulukava asjakohasust; ii) nõuda korrektsioonimehhanismi aktiveerimist ning iii) jälgida selle kohaldamist ja tulemusi.
Moreover, the 2017 draft Directive aimed to introduce in EU law the ‘comply-or-explain’ principle. 
Lisaks sellele oli 2017. aasta direktiivi eelnõu eesmärk kehtestada ELi õiguses „täida või selgita“ põhimõte.
Inconsistent assessment and weak design create risks for independent fiscal institutions and the European Fiscal Board 42 EU legislation requires Member States to have in place national fiscal rules and assigns distinct monitoring roles to the Commission and to the IFIs. 
Ebajärjekindel hindamine ja nõrk ülesehitus tekitavad riske sõltumatutele eelarveasutustele ja Euroopa Eelarvenõukogule 42 ELi õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid kehtestama riigisisesed eelarve-eeskirjad ja määrama komisjonile ja sõltumatutele eelarveasutustele eraldi järelevalverollid.
While the Commission assesses compliance of draft budgetary plans with EU fiscal rules, IFIs assess compliance with national fiscal rules. 
Kui komisjon hindab eelarvekavade vastavust ELi eelarvereeglitele, siis sõltumatud eelarveasutused hindavad vastavust riigisisestele eelarve-eeskirjadele.
However, the EU law does not provide for a ‘two-tier’ governance structure, where the Commission, for its monitoring role, would rely on the work done by the national IFIs. 
ELi õiguses ei ole siiski ette nähtud kahetasandilist juhtimisstruktuuri, milles komisjon toetuks oma järelevalverolli puhul liikmesriikide sõltumatute eelarveasutuste tehtud tööle.
43 The EFB was set up with the aim of strengthening the current economic governance framework (see paragraph 10). 
43 Euroopa Eelarvenõukogu loodi eesmärgiga tugevdada praegust majanduse juhtimise raamistikku (vt punkt 10).
Its tasks consist among other things in providing an evaluation of the implementation of the EU fiscal framework and the appropriateness of the actual fiscal stance at euro-area and national level. 
Muude ülesannete hulgas peaks ta andma hinnangu ELi eelarveraamistiku rakendamisele ning euroala ja riigi tasandi tegeliku eelarvepoliitika asjakohasusele.
40 Network of EU IFIs (2018), Statement by the Network of EU IFIs in response to the Proposal for a Council Directive laying down provisions for strengthening fiscal responsibility and the medium-term budgetary orientation in Member States. 22 
40 ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustik (2018), „ELi sõltumatute eelarveasutuste võrgustiku avaldus vastuseks ettepanekule võtta vastu nõukogu direktiiv, millega nähakse ette sätted liikmesriikides vastutustundliku eelarvepoliitika ja keskpika perioodi eelarveorientatsiooni tugevdamiseks. 22
44 We therefore assessed whether: (a) there was consistency between the Commission and the IFIs in assessing compliance with EU fiscal rules; (b) the EFB was in a position to provide independent opinions. 
44 Seega hindasime me, kas a) komisjon ja sõltumatud eelarveasutused hindasid järjepidevalt vastavust ELi eelarve-eeskirjadele; b) Euroopa Eelarvenõukogul oli võimalik esitada sõltumatuid arvamusi.
Risk of inconsistency between Commission’s and independent fiscal institutions’ assessments on compliance with EU fiscal rules 45 EU law is not prescriptive regarding national fiscal rules (e.g. with regard to number, type and design features) but stipulates that they should effectively promote compliance with the reference values on deficit and debt set in accordance with obligations from the TFEU. 
Vastuolu oht komisjoni ja sõltumatute eelarveasutuste hinnangute vahel seoses ELi eelarve-eeskirjade järgimisega 45 ELi õigus ei ole liikmesriikide eelarve-eeskirjade osas ettekirjutav (st seoses arvu, liigi ja põhiomadustega), kuid selles on sätestatud, et eeskirjad peaksid tõhusalt edendama vastavust ELi toimimise lepingu alusel kehtestatud eelarvepuudujäägi ja võla kontrollväärtustele.
In practice, the parties to the Fiscal Compact (see paragraph 06) adopted national fiscal rules closely linked to those of the preventive arm of the SGP. 
Tegelikkuses võtsid fiskaalkokkuleppe osalised (vt punkt 06) vastu riigisisesed eelarve-eeskirjad, mis on tihedalt seotud stabiilsuse ja kasvu pakti ennetava osa eeskirjadega.
46 The TSCG, as the preventive arm of the SGP, requires a budgetary position that is “balanced or in surplus”, meaning a structural balance equal to or greater than the MTO, or in line with the adjustment path towards it. 
46 Majandus-ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingus, mis on stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslik osa, nõutakse eelarvepositsiooni, mis on „tasakaalus või ülejäägis“, mis tähendab, et struktuurne tasakaal on võrdne keskpika perioodi eesmärgiga või sellest suurem või kooskõlas selle saavutamiseks vajaliku kohandamiskavaga.
Moreover, progress towards, and fulfilment of, the MTO must be evaluated based on an analysis of compliance with the expenditure benchmark of the SGP, i.e. expenditure should not grow faster than the potential output (Annex IV compares the rules of the SGP preventive arm with those of the TSCG). 
Lisaks tuleb keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel tehtud edusamme ja nende täitmist hinnata stabiilsuse ja kasvu pakti kulude kasvu eesmärgist kinnipidamise analüüsi põhjal, st kulutused ei tohiks kasvada kiiremini kui potentsiaalne SKP (lisas IV võrreldakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa eeskirju majandus-ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu eeskirjadega).
47 Moreover, in some Member States (e.g. Italy and Portugal), IFIs are mandated to assess compliance with EU fiscal rules. 
47 Lisaks on mõnes liikmesriigis (nt Itaalia ja Portugal) sõltumatutel eelarveasutustel volitused ELi eelarve-eeskirjade järgimise hindamiseks.
Some IFIs without such mandate (e.g. France’s) do this on a voluntary basis. 
Mõned sõltumatud eelarveasutused (nt Prantsusmaa), kel selleks volitusi ei ole, teevad seda vabatahtlikult.
48 The IFIs we surveyed considered that their assessment of compliance with EU fiscal rules did not lead to a duplication of roles with the Commission but rather was complementary, as it may foster national ownership of EU fiscal rules. 
48 Uuringus osalenud sõltumatud eelarveasutused leidsid, et nendepoolne ELi eelarve-eeskirjade järgimise hindamine ei dubleerinud komisjoni toiminguid, vaid pigem täiendas neid, sest see võib parandada riikide isevastutust ELi eelarve-eeskirjade täitmise eest.
Our interviews with the IFIs confirmed their replies. 
Meie intervjuud sõltumatute eelarveasutustega kinnitasid nende vastuseid.
However, IFIs that only monitor compliance with national fiscal rules are not in favour of also monitoring compliance with the EU fiscal rules. 
Siiski ei poolda ainult riigisiseste eelarve-eeskirjade täitmist jälgivad 23 sõltumatud eelarveasutused ka ELi eelarve-eeskirjade järgimise seiret.
One of the reasons they gave for this was reputational risk in the event of diverging assessments. 
Üheks põhjenduseks tõid nad lahknevate hinnangute puhul tekkiva maineriski.
49 When the Commission and IFIs both assess compliance with EU fiscal rules, they may indeed come to different conclusions. 
49 Kui vastavust ELi eelarve-eeskirjadele hindavad nii komisjon kui ka sõltumatud eelarveasutused, võivad nad tõepoolest jõuda erinevatele järeldustele.
One reason is that the Commission, as we have already observed in our special report 18/2018, made extensive use of its margin of discretion41 when assessing compliance with the EU fiscal rules (i.e. compliance with the adjustment path towards the MTO). 
Üks põhjus on see, et komisjon, nagu me oma eriaruandes nr 18/2018 juba märkisime, kasutas ulatuslikult oma kaalutlusõigust41 ELi eelarve-eeskirjade järgimise hindamisel (st keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks vajalikust kohandamiskavast kinni pidamine).
50 Also, the Regulation establishing the SGP allows for a relatively large margin of deviation from a Member State’s annual benchmark42 by allowing a number of factors to be considered in the assessment of compliance with fiscal rules. 
50 Samuti võimaldab stabiilsuse ja kasvu pakti kehtestav määrus suhteliselt suurt kõrvalekallet liikmesriigi iga-aastasest võrdlusalusest42, võimaldades eelarve-eeskirjadele vastavuse hindamisel arvesse võtta mitmeid tegureid.
Examples of such factors are: (i) the implementation of major structural reforms; (ii) unusual events; (iii) the need for public investment; (iv) unspecified “other factors”. 
Sellised tegurid on näiteks: i) struktuurireformide rakendamine; ii) ebatavalised sündmused; iii) vajadus avaliku sektori investeeringute järele; iv) määratlemata „muud tegurid“.