natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regarding recommended topics (c) and (d), the ECB was excluded from the institutions analysed with respect to the financing mechanisms and management procedures of large construction projects (see paragraph 43). 
EKP märgib soovituse alapunktide c ja d kohta, et EKP ei kuulunud nende institutsioonide hulka, mida analüüsiti seoses suurte ehitusprojektide rahastamismehhanismide ja juhtimismenetlustega (vt punkt43).
Regarding recommended topic (e), the ECA assessed the ECB’s monitoring and reporting of its buildings portfolio as “well-developed” (see paragraph 62). 
Mis puutub soovituse alapunkti e, siis Euroopa Kontrollikoja hinnangul on EKP lähenemisviis kinnisvaraportfelli jälgimisel ja selle kohta aru andmisel „hoolikalt läbi mõeldud” (vt punkt 62).
OBSERVATIONS 14. 
TÄHELEPANEKUD 14.
The ECB is the only audited EU institution that has its offices in Frankfurt. 
EKP on ainus auditis käsitletud Euroopa Liidu institutsioon, mille kontorid on Frankfurdis.
This limits the opportunities for closer cooperation with the other EU institutions referred to in the report. 
See seab piirid võimalustele teha teiste aruandes nimetatud ELi institutsioonidega tihedamat koostööd.
Please see the comment on paragraph IV of the executive summary. 
Vt vastust kokkuvõtte IV punkti kohta.
As the project is still ongoing (expected to be completed in 2020), it is not yet possible to accurately assess the potential economic and other benefits of the NWoW. 
Kuna projekt on alles käimas (lõpeb eeldatavasti 2020. aastal), siis ei ole veel võimalik täpselt hinnata uutest tööviisidest saadavat võimalikku majanduslikku ja muud kasu.
The headquarters agreement between the Government of the Federal Republic of Germany and the ECB does not offer any privileges in terms of tax exemptions other than those outlined in the Protocol on the privileges and immunities of the European Union. 
Lisaks Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokollis sätestatule ei sisalda Saksamaa Liitvabariigi valitsuse ja EKP vaheline peakorterileping muid maksuvabastusega seotud privileege.
CONCLUSIONS AND RECOMMENDATIONS Recommendation 1 The ECB welcomes this recommendation. 
JÄRELDUSED JA SOOVITUSED 1. soovitus EKP tervitab seda soovitust.
The ECB has a building/real estate strategy which was approved by management in July 2017. 
EKP-l on kinnisvarastrateegia, mille juhatus kiitis heaks 2017. aasta juulis.
The strategy was reviewed during the second quarter of 2018 (including an update of the various development options) and approved by management in August 2018. 
Strateegia vaadati läbi 2018. aasta teises kvartalis (sealhulgas kaasajastati erinevaid arendusvõimalusi) ja juhatus kiitis selle heaks 2018. aasta augustis.
Recommendation 2 The ECB welcomes this recommendation. 
2. soovitus EKP tervitab seda soovitust.
The ECB will evaluate its NWoW pilot project (launched in January 2018 and expected to be completed in 2020) from an economic cost and benefit perspective and will consider integrating the results into strategic reflections on the development of its relevant policies. 
EKP hindab uute tööviiside katseprojekti (mis algas jaanuaris 2018 ja lõpeb eelduste kohaselt 2020. aastal) majandusliku tasuvuse seisukohast ning kaalub selle tulemuste kasutamist asjaomase poliitika väljatöötamist käsitlevates strateegilistes aruteludes.
Recommendation 3 It is the ECB’s understanding that it is not addressed by recommendation 3. 
3. soovitus EKP leiab, et 3. soovitus teda ei puuduta.
Please see the comment on Paragraph VIII of the executive summary. 
Vt vastust kokkuvõtte VIII punkti kohta.
Recommendation 4 It is the ECB’s understanding that it is not addressed by recommendation 4. 
4. soovitus EKP leiab, et 4. soovitus teda ei puuduta.
Recommendation 5 It is the ECB’s understanding that it is not addressed by recommendation 5. 
5. soovitus EKP leiab, et 5. soovitus teda ei puuduta.
Event Date Adoption of Audit Planning Memorandum (APM) / Start of audit 6.6.2017 Official sending of draft report to auditees 19.7.2018 Adoption of the final report after the adversarial procedure 5.12.2018 Official replies received in all languages Parliament: 23.11.2018 Council: 15.11.2018 Commission: 30.11.2018 Court of Justice: 18.12.2018 Central Bank: 27.11.2018 PDF ISBN 978-92-847-1587-9 1977-5679 doi:10.2865/896619 QJ-AB-18-033-EN-N HTML ISBN 978-92-847-1614-2 1977-5679 doi:10.2865/11532 QJ-AB-18-033-EN-Q 
Sündmus Kuupäev Auditiplaani vastuvõtmine / auditi algus 6.6.2017 Aruande projekti ametlik saatmine auditeeritavatele 19.7.2018 Aruande lõplik vastuvõtmine pärast ärakuulamismenetlust 5.12.2018 Ametlike vastuste laekumine kõigis keeltes Parlament: 23.11.2018 Nõukogu: 15.11.2018 Komisjon: 30.11.2018 Euroopa Kohus: 18.12.2018 Keskpank: 27.11.2018 PDF ISBN 978-92-847-1582-4 1977-5652 doi:10.2865/618704 QJ-AB-18-033-ET-N HTML ISBN 978-92-847-1615-9 1977-5652 doi:10.2865/364445 QJ-AB-18-033-ET-Q
The institutions spend around 11 % of their budget on administrative expenditure for buildings. 
Institutsioonid kulutavad hoonetega seotud halduskuludele oma eelarvest umbes 11%.
The composition of the buildings portfolios differs and depends on each institution’s mandate and organisational structure, nevertheless a significant share of the space used is devoted to office accommodation. 
Kinnisvaraportfellide koosseis on erinev ning sõltub institutsiooni mandaadist ja organisatsioonilisest struktuurist, kuid märkimisväärset osa olemasolevast pinnast kasutatakse kontoriruumideks.
The Commission has the largest buildings portfolio of which more than 80 % is office space. 
Kõige suurem on komisjoni kinnisvaraportfell, millest enam kui 80% moodustavad kontoriruumid.
We examined the management of expenditure on office accommodation of the five institutions with the most office accommodation (Parliament, Council, Commission, Court of Justice and ECB). 
Uurisime, kuidas haldavad kontoriruumide kulusid need viis institutsiooni, kellel on kontoriruume kõige rohkem – parlament, nõukogu, komisjon, Euroopa Kohus ja EKP.
We covered their buildings in Brussels, Luxembourg and Frankfurt and compared their data and management procedures with other EU institutions and bodies. 
Audit hõlmas nende hooneid Brüsselis, Luxembourgis ja Frankfurdis. Võrdlesime nende andmeid ja halduskorda teiste ELi institutsioonide ja asutustega.
Overall, we found that the institutions manage their spending on office accommodation efficiently and decisions on office accommodation were well founded. 
Üldiselt leidsime, et institutsioonid haldavad kontoriruumide kulutusi tõhusalt ja kontoriruume puudutavad otsused on korralikult põhjendatud.
They cooperate with each other and apply similar decision-making principles. 
Institutsioonid teevad koostööd ja rakendavad sarnaseid otsustuspõhimõtteid.
However, their building strategies are not always formalised and were sometimes outdated. 
Nende kinnisvarastrateegiad ei ole aga alati ametlikult kinnitatud ja ajakohastatud.
The financing mechanisms of the large construction projects we analysed were often complex and, in some cases, affected budgetary transparency. 
Analüüsitud suurte ehitusprojektide rahastamismehhanismid olid sageli keerulised ja mõnel juhul mõjutas see eelarve läbipaistvust.
Most of these projects were delayed, which in some cases, led to additional costs. 
Suurema osa kõnealuste projektide elluviimine viibis, mis tõi mõnel juhul kaasa lisakulusid.
Most institutions do not adequately monitor their buildings’ portfolio. 
Enamik institutsioone ei tee oma kinnisvaraportfelli üle asjakohast järelevalvet.
The institutions need to develop common indicators and improve the consistency of data presented to the budgetary authorities. 
Institutsioonid peavad välja töötama ühised näitajad ja parandama eelarvepädevatele institutsioonidele esitatava teabe järjepidevust.
EN 2019 Special Report NO 01 Fighting fraud in EU spending: action needed (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) 
ET 2019 Eriaruanne nr 01 Võitlemine pettustega ELi raha kasutamisel: vajadus tegutseda (vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 287 lõike 4 teisele lõigule)
Executive summary About this audit I Fraud refers to any intentional act or omission designed to deceive others, resulting in the victim suffering a loss and the perpetrator achieving a gain. 
Kokkuvõte Auditi kirjeldus I Pettus tähendab mis tahes tahtlikku tegu või tegematajätmist, mille eesmärk on teisi petta, nii et ohver kannab kahju ja süüteo toimepanija saab kasu.
Fraud involving public funds is often linked with corruption, which is generally understood as any act or omission that abuses official authority, or seeks to bring about the abuse of official authority, in order to obtain undue benefit. 
Avaliku sektori raha hõlmav pettus on sageli seotud korruptsiooniga, mida üldiselt mõistetakse kui tegu või tegematajätmist, millega kuritarvitatakse ametivõimu või püütakse saavutada ametivõimu kuritarvitamine, et saada põhjendamatuid hüvesid.
II The Commission and the Member States have a shared responsibility to protect the EU’s financial interests against fraud and corruption. 
II Komisjon ja liikmesriigid on kohustatud üheskoos kaitsma ELi finantshuve ning võitlema pettuste ja korruptsiooni vastu.
The European anti-fraud office (OLAF) is currently the EU’s key anti-fraud body. 
Praegu on ELi peamine pettustevastase võitlusega tegelev asutus Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF).
It contributes to the design and implementation of the Commission’s anti-fraud policy and conducts administrative investigation into fraud against the EU budget. 
See aitab kujundada ja rakendada komisjoni pettustevastast poliitikat ning viib läbi ELi eelarvega seotud pettuste haldusjuurdlusi.
In 2020, a European Public Prosecutor Office (EPPO) will start operating, with powers to prosecute crimes against the EU’s financial interests in 22 Member States. 
2020. aastal alustab tegevust Euroopa Prokuratuur, kellel on volitused esitada süüdistusi ELi finantshuvide vastaste kuritegude eest 22 liikmesriigis.
III As fraud prevention and detection are important for the EU’s financial management, we decided to undertake a performance audit on the Commission’s management of fraud risk in EU spending. 
III Kuna pettuste ennetamine ja avastamine on ELi finantsjuhtimise seisukohalt oluline, otsustas kontrollikoda teha tulemusauditi selle kohta, kuidas komisjon on juhtinud pettuseriski seoses ELi raha kasutamisega.
In particular, we examined: — the Commission’s anti-fraud strategy, its fraud prevention tools and whether it has access to appropriate data on the scale, nature and causes of fraud in EU spending; — whether OLAF’s administrative investigations have led to prosecution and recovery. 
Eelkõige uuris kontrollikoda — komisjoni pettustevastase võitluse strateegiat, pettuste ennetamise vahendeid ja seda, kas komisjonil on juurdepääs asjakohastele andmetele ELi raha kasutamisega seotud pettuste ulatuse, olemuse ja põhjuste kohta; — seda, kas OLAFi haldusjuurdlused on kaasa toonud süüdistuse esitamise ja raha tagasinõudmise.
IV We also considered the arrangements for establishing the EPPO and analysed whether the new body has the potential to address the current weaknesses. 
IV Kontrollikoda uuris ka Euroopa Prokuratuuri asutamise korraldust ning analüüsis, kas uuel asutusel on potentsiaal praeguseid puudusi kõrvaldada.
What we found V Over the last ten years, the Commission has taken steps to fight fraud against the EU budget. 
Auditi tulemused V Viimase kümne aasta jooksul on komisjon võtnud meetmeid ELi eelarvega seotud pettuste vastu võitlemiseks.
In particular, it adopted the ‘Commission Anti-fraud Strategy’ (CAFS) in 2011, and each Directorate-General (DGs) or group of DGs implements its own operational anti-fraud strategy. 
Eelkõige võeti 2011. aastal vastu komisjoni pettustevastase võitluse strateegia ning igal peadirektoraadil või peadirektoraatide rühmal on oma pettustevastase tegevuse strateegia.
The Commission has also established an ‘Early Detection and Exclusion System’ (EDES), and an inter-institutional panel which advises on whether to exclude economic operators from EU financing on the grounds of fraud or corruption, among other possible 5 reasons. 
Komisjon on võtnud kasutusele ka varajase avastamise ja kõrvalejätmise süsteemi (EDES) ning loonud institutsioonidevahelise kolleegiumi, kes 4 5 annab nõu, millised ettevõtjad peaks (muu hulgas) pettuse või korruptsiooni tõttu ELi raha saajate hulgast kõrvale jätma.
Each year, the Commission presents to the European Parliament and the Council a report on the ‘Protection of the Financial Interests of the Union’ (the ‘PIF report’). 
Igal aastal esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande liidu finantshuvide kaitse kohta.
VI However, we found that the Commission lacks comprehensive information on the scale, nature and causes of fraud. 
VI Kontrollikoda leidis samas, et komisjonil puudub põhjalik teave pettuste ulatuse, olemuse ja põhjuste kohta.
Its official statistics on detected fraud are not complete and it has so far not carried out any assessment of undetected fraud. 
Ametlik statistika avastatud pettuste kohta pole täielik ning seni pole komisjon hinnanud latentsete pettuste ulatust.
Some information is available on fraud patterns and schemes used in different sectors. 
Olemas on mõningane teave eri valdkondades kasutatud pettusemustrite ja -skeemide kohta.
There is no detailed analysis to identify what causes some recipients of EU money to behave fraudulently. 
Samas ei ole põhjalikult analüüsitud, miks käituvad mõningad ELi raha saajad petturlikult.
This lack of information reduces the practical value of the Commission’s strategic plans, such as the CAFS, which has not been updated since 2011. 
Usaldusväärse teabe puudumine vähendab komisjoni strateegiliste plaanide praktilist väärtust; see puudutab näiteks komisjoni pettustevastase võitluse strateegiat, mida pole alates 2011. aastast ajakohastatud.
VII The current approach, whereby OLAF launches administrative investigations after receiving information from other sources and whereby OLAF’s investigation of suspected fraud is often followed by a criminal investigation at national level, takes up much time in a considerable number of cases and thus it decreases the chances to achieve prosecution. 
VII Praegune menetlus, mille kohaselt OLAF alustab haldusjuurdlusi peale teistest allikatest teabe saamist ning kus OLAFi juurdlusele järgneb sageli kriminaaluurimine liikmesriikide tasandil, võtab paljudel juhtudel kaua ja seetõttu väheneb tõenäosus jõuda süüdistuse esitamiseni.
As a result, OLAF investigations result in the prosecution of suspected fraudsters in about 45 % of cases. 
Seetõttu päädib vaid 45% OLAFi juurdlustest pettusekahtlusega isikutele süüdistuse esitamisega.
As for the recovery of unduly paid EU money, in a number of cases, the DGs find that OLAF’s Final Reports do not provide sufficient information to serve as a basis for initiating the recovery of unduly disbursed funds. 
Mis puutub põhjendamatult makstud ELi rahasse, on peadirektoraadid mitmel juhul leidnud, et OLAFi lõpparuanded ei anna küllaldaselt teavet selleks, et alustada menetlust põhjendamatult makstud ELi vahendite tagasinõudmiseks.
In such cases, the DGs take (or outsource) further action in order to decide whether it is possible to recover the amount recommended by OLAF or they rely on evidence gathered through their own audits. 
Sellistel juhtudel teevad peadirektoraadid ise (või tellivad) täiendavaid toiminguid, et otsustada, kas OLAFi soovitatud summa tagasinõudmine on võimalik, või tuginevad tagasinõudmise menetluses oma auditite käigus saadud tõenditele.
VIII We consider establishing the EPPO (in which 22 Member States will participate) to be a step in the right direction, but the current regulation poses several risks. 
VIII Kontrollikoda leiab, et Euroopa Prokuratuuri (kus osalevad 22 liikmesriiki) asutamine on samm õiges suunas, kuid praeguse määrusega kaasnevad mitmed riskid.
Probably the most serious of these concerns the detection and investigation, which will be carried out primarily by the Member States’ investigators under the authority of the EPPO. 
Neist ilmselt kõige olulisem on seotud pettuste avastamise ja uurimisega, millega hakkavad Euroopa Prokuratuuri juhtimisel tegelema peamiselt liikmesriikide uurijad.
The regulation does not put in place any mechanism enabling the EPPO (or any other EU body) to urge Member State authorities to allocate resources to the pro-active work necessary for the investigation of fraud in EU spending, or to the cases handled by the delegated prosecutors. 
Määrus ei näe ette ühtki mehhanismi, mille kaudu Euroopa Prokuratuur (või mis tahes muu ELi organ) saaks nõuda, et liikmesriikide ametiasutused eraldaksid vahendeid proaktiivseks tööks, mis on vajalik ELi raha kasutamisega seotud uurimiseks või delegaatprokuröride juhitavate uurimiste jaoks.
Another risk is that the extensive internal consultation and translation needed for the EPPO chambers’ work may end up taking too long for criminal procedures, where time is very often the most limited resource. 
Teine risk on see, et Euroopa Prokuratuuri kodade tööks vajalikud sisearutelud ja tõlked võivad võtta liiga palju aega; on ju aeg kriminaalmenetlustes sageli kõige piiratum ressurss.
What we recommend IX Based on these observations, we consider that more drive and leadership is needed in the EU to take real action against fraud in EU spending. 
Kontrollikoja soovitused IX eeltoodud tähelepanekute põhjal on kontrollikoda seisukohal, et reaalseks võitluseks ELi raha kasutamisega seotud pettuste vastu on vaja ELis rohkem initsiatiivi eestvedamist.
We therefore consider there is a clear need for the Commission, in cooperation with the Member States, to step up its fight against fraud in EU spending. 6 
Kontrollikoja arvates on olemas selge vajadus, et komisjon koostöös liikmesriikidega intensiivistaks ELi raha kasutamisega seotud pettuste vastast võitlust.
X The Commission should: Recommendation 1: put in place a robust fraud reporting system, providing information on the scale, nature and root causes of fraud. Recommendation 2: to achieve better coordination in tackling fraud, within the context of collegial responsibility for fraud prevention and detection, ensure that strategic fraud risk management and fraud prevention would be clearly referred to in the portfolio of one Commissioner; and adopt a new comprehensive anti-fraud strategy based on a comprehensive analysis of fraud risks. 
X Komisjon peaks 1. soovitus: võtma kasutusele usaldusväärse pettustest teatamise süsteemi, mis annab teavet pettuste ulatuse, olemuse ja algpõhjuste kohta; 2. soovitus: tagama pettustevastase võitluse paremaks koordineerimiseks pettuste ennetamise ja avastamise kollegiaalse vastutuse kontekstis, et pettuseriski strateegiline juhtimine ja pettuste ennetamine kuuluks selgelt Euroopa Komisjoni ühe voliniku portfelli; ning võtma vastu uue kõikehõlmava pettustevastase võitluse strateegia, mis põhineb pettuseriskide põhjalikul analüüsil; 3. soovitus: hoogustama pettusi ennetavat tegevust.
Recommendation 3: intensify its fraud prevention activities. In particular, the Commission should: — ensure that DGs use the early detection and exclusion system in direct and indirect management and call on the Member States to identify and flag fraudulent economic operators and the private individuals linked to them; — urge all Member States to make active use of the ARACHNE database to prevent fraudulent and irregular use of EU funds. 
Eelkõige peaks komisjon — tagama, et peadirektoraadid kasutaksid otsese ja kaudse eelarve täitmise puhul varajase avastamise ja kõrvalejätmise süsteemi ning kutsuksid liikmesriike üles tuvastama ja n-ö märgistama petturlikke ettevõtjaid ja nendega seotud eraisikuid; — kutsuma kõiki liikmesriike üles kasutama aktiivselt ARACHNE andmebaasi, et ennetada ELi raha petturlikku ja reeglitevastast kasutamist; 4. soovitus: vaatama Euroopa Prokuratuuri loomise valguses üle OLAFi rolli ja ülesanded ELi raha kasutamisega seotud pettuste vastu võitlemisel.
In particular, the Commission should propose to the European Parliament and the Council measures to give OLAF a strategic and oversight role in EU anti-fraud action. 7 
Eelkõige peaks komisjon pakkuma Euroopa Parlamendile ja nõukogule välja meetmed, millega antaks OLAFile ELi pettustevastases tegevuses strateegiline ja järelevalveroll. 6
Introduction Definition of fraud 01 Fraud1 generally refers to any intentional act or omission designed to deceive others, resulting in the victim suffering a loss and the perpetrator achieving a gain. 
Sissejuhatus Pettuse mõiste 01 Pettus1 tähendab üldjuhul mis tahes tahtlikku tegu või tegematajätmist, mille eesmärk on teisi petta, nii et ohver kannab kahju ja süüteo toimepanija saab kasu.
For example, if a grant beneficiary tries to intentionally mislead the funding provider in order to claim unjustifiably high expenditure, then that is fraud. 
Näiteks kui toetusesaaja püüab rahastajat tahtlikult eksitada, et saada põhjendamatult suuri summasid, siis see on pettus.
02 Fraud involving public funds is sometimes linked with corruption23, which is traditionally understood as any act or omission that abuses official authority, or seeks to bring about the abuse of official authority, in order to obtain undue benefit. 
02 Avaliku sektori raha hõlmav pettus on kohati seotud korruptsiooniga23, mida traditsiooniliselt mõistetakse kui tegu või tegematajätmist, millega kuritarvitatakse ametivõimu või püütakse saavutada ametivõimu kuritarvitamine, et saada põhjendamatuid hüvesid.
For example, if a grant beneficiary bribes an official to accept unduly high expenditure, then both fraud and corruption have been committed. 
Näiteks kui toetusesaaja annab ametnikule altkäemaksu, et see kiidaks heaks põhjendamatult suured kulud, siis on aset leidnud nii pettus kui ka korruptsioon.
03 Irregularity4 is a broader concept than fraud. 
03 Õigusnormide rikkumine4 on laiem mõiste kui pettus.
It is defined as any infringement of the law, which has, or would have, the effect of prejudicing the EU budget. 
Seda määratletakse kui mis tahes seaduserikkumist, mis kahjustab või kahjustaks ELi eelarvet.
If such breach of law has been committed intentionally, then it is fraud. 
Kui selline seaduserikkumine on toime pandud tahtlikult, käsitatakse seda pettusena.
Protecting the EU’s financial interests against fraud 04 Article 325 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provides a legal basis for protecting the EU's financial interests against fraud, corruption and other illegal activities (Annex I). 
ELi finantshuvide kaitsmine pettuste vastu 04 Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 325 on sätestatud õiguslik alus ELi finantshuvide kaitsmiseks pettuste, korruptsiooni ja muude ebaseaduslike tegevuste vastu (I lisa).
See the legal definition in Article 3 of Directive (EU) 2017/1371 of the European Parliament and of the Council of 5 July 2017 on the fight against fraud to the Union's financial interests by means of criminal law (the PIF Directive). 
05 Euroopa Komisjon peab rakendama vajalikke meetmeid, et anda piisavat kindlust selle kohta, et ELi eelarve kasutamisega seotud õigusrikkumised (sh pettused) ennetatakse ja Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2017. aasta direktiivi (EL) 2017/1371, mis käsitleb võitlust liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu kriminaalõiguse abil (ELT L 198, 28.7.2017, lk 29), artiklis 3 esitatud õiguslik määratlus.
See recital (8) of the PIF Directive. 
Vt finantshuvide kaitse direktiivi põhjendus 8.
See the legal definition in Article 4 of the EU Directive 2017/1371 (PIF Directive). 
Vt õiguslik määratlus ELi direktiivi 2017/1371 (finantshuvide kaitse direktiiv) artiklis 4.
Article 1(2) of Council Regulation (EC, Euratom) No 2988/95. 
Nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõige 2.
8 1 2 3 4 
7 1 2 3 4
It shares this responsibility with Member States in the domain of shared management, e.g. in the Cohesion and Agriculture spending areas. 
Jagatud eelarve täitmise puhul (nt ühtekuuluvuspoliitika ja põllumajanduse kuluvaldkondades) jagab komisjon seda vastutust liikmesriikidega.