natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The strategy was adopted after the EU had failed, despite a detailed action plan, to meet its 2010 biodiversity target. 
Strateegia võeti vastu pärast seda, kui ELil ei õnnestunud üksikasjalikule tegevuskavale vaatamata saavutada 2010. aastaks seatud bioloogilise mitmekesisuse eesmärki.
The EU 2020 biodiversity strategy is in line with the commitments made by EU leaders in March 2010 at the tenth Conference of the Parties to the United Nations Convention on Biological Diversity in Nagoya10. 
2020. aasta bioloogilise mitmekesisuse strateegia on kooskõlas kohustustega, mille ELi juhid võtsid 2010. aasta märtsis Nagoyas toimunud bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osaliste 10. konverentsil10.
02 In order to deliver on the headline target of halting biodiversity loss by 2020, the EU biodiversity strategy sets six operational targets, comprising 20 actions. 
02 Bioloogilise mitmekesisuse strateegia peamine eesmärk on bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamine aastaks 2020 ja selle täitmiseks on strateegial kuus tegevuseesmärki, mis koosnevad 20 meetmest.
Our report focuses on the first target, which relates to the Natura 2000 network and the full implementation of the Birds11 and Habitats Directives12, widely known as the Nature Directives. 
Kontrollikoja aruanne keskendub esimesele eesmärgile, mis käsitleb Natura 2000 võrgustikku ning linnudirektiivi11 ja elupaikade direktiivi12 (mida tuntakse kui loodusvaldkonna di-rektiive) täielikku rakendamist.
These directives established the Natura 2000 network as a ‘coherent European ecological network of special areas of conservation’ (SACs)13 in order to enable the natural habitat types and the species’ habitats concerned to be maintained at or, where appropriate, restored to, a favourable conservation status within their natural range. 
Nende direktiividega loodi Natura 2000 võrgustik „Euroopa erikaitsealade sidusa ökoloogiline võrgustikuna”13 eesmärgiga säilitada asjaomaste looduslike elupaigatüüpide ja liikide elupaikade soodsat kaitsestaatust nende looduslikul levilal või vajaduse korral taastada see.
The aim of the first target of the EU 2020 biodiversity strategy is ‘to halt the deterioration in the status of all species and habitats covered by EU nature legislation and achieve a significant and measurable improvement in their status so that, by 2020, compared to current assessments: (i) 100 % more habitat assessments and 50 % more species assessments under the Habitats Directive show an improved conservation status; and (ii) 50 % more species assessments under the Birds Directive show a secure or improved status.’ 
ELi 2020. aasta bioloogilise mitmekesisuse strateegia esimene eesmärk: „Peatada kõigi ELi loodusvaldkonna õigusaktidega reguleeritud liikide ja elupaikade seisundi halvenemine ning parandada seda oluliselt ja mõõdetavalt, et võrreldes praeguste hindamistega näitaksid aastal 2020 kaitsestaatuse paranemist: i) 100% rohkem elupaikade hindamisi ja 50% rohkem liikide hindamisi, mis tehakse loodusdirektiivi kohaselt, näitaksid paranenud kaitsestaatust; ii) 50% rohkem liikide hindamisi, mis tehakse linnudirektiivi kohaselt, näitaksid soodsat või paranenud kaitsestaatust.”
This first target comprises four actions: ο complete the establishment of the Natura 2000 network and ensure good management; ο ensure adequate financing of Natura 2000 sites; ο increase stakeholder awareness and involvement, and improve enforcement; ο improve and streamline monitoring and reporting. 
Esimene eesmärk hõlmab nelja meedet: ο viia lõpule Natura 2000 võrgustiku loomine ja tagada selle hea haldamine; ο tagada Natura 2000 alade piisav rahastamine; ο suurendada sidusrühmade teadlikkust ja osalust ning parandada jõustamist; ο parandada ja ühtlustada järelevalvet ja aruandlust.
9 COM(2011) 244 final of 3 May 2011 ‘Our life insurance, our natural capital: an EU biodiversity strategy to 2020’, p. 2. 
9 KOM(2011) 244 (lõplik), 3.5.2011, „Meie elukindlustus, meie looduskapital: ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia aastani 2020”, lk 2.
10 Decision adopted by the Conference of the Parties to the Convention on Biological Diversity at its tenth meeting, X/2. 
10 Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osaliste 10. konverentsil heaks kiidetud otsus, X/2.
The strategic plan for biodiversity 2011-2020 and the Aichi biodiversity targets, UNEP/CBD/COP/DEC/X/2, 29 October 2010. 
Bioloogilise mitmekesisuse strateegiline kava aastateks 2011–2020 ja Aichi bioloogilise mitmekesisuse eesmärgid, UNEP/CBD/COP/DEC/X/2, 29. oktoober 2010.
11 Directive 2009/147/EC. 
11 Direktiiv 2009/147/EÜ.
12 Directive 92/43/EEC. 
12 Direktiiv 92/43/EMÜ.
13 Article 3 of Directive 92/43/ EEC. 
13 Direktiivi 92/43/EMÜ artikkel 3.
Introduction 12 03 The mid-term review of the EU biodiversity strategy published by the Commission in October 2015 concluded that, while much had been achieved since 2011 in carrying out the actions under target 1, the most important challenges remained completing the marine element of the Natura 2000 network, ensuring the effective management of Natura 2000 sites and securing the necessary finance to support the Natura 2000 network. 
Sissejuhatus 12 03 2015. aasta oktoobris avaldas komisjon ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia vahehindamise, milles järeldati, et kuigi alates 2011. aastast oli tehtud edusamme 1. eesmärgi meetmete rakendamisel, olid kõige olulisemateks probleemideks endiselt Natura 2000 võrgustiku merekeskkonna meetme lõpuleviimine, Natura 2000 alade mõjusa haldamise tagamine ning Natura 2000 võrgustiku toetamiseks vajalike vahendite tagamine.
04 Furthermore, in its most recent report14 on the status of and trends for habitat types and species covered by the Birds and Habitats Directives, the Commission concluded: ‘There are clear indications that the Natura 2000 network is playing a major role in stabilising habitats and species with an unfavourable status, especially where the necessary conservation measures have been implemented on an adequate scale. [...] However, the overall status of species and habitats in the EU had not changed significantly between 2007 and 2012, with many habitats and species showing an unfavourable status and a significant proportion of them deteriorating still further’. 
04 Lisaks järeldas komisjon oma kõige uuemas aruandes14 linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga reguleeritud liikide ja elupaikade seisundi ja suundumuste kohta, et „on selged märgid selle kohta, et Natura 2000 võrgustikul on oluline roll ebasoodsas kaitsestaatuses olevate elupaikade ja liikide stabiliseerimisel, eriti kui vajalikud kaitsemeetmed on rakendatud piisavas ulatuses. [---] ELi liikide ja elupaikade üldine kaitsestaatus ELis ei ole siiski perioodil 2007–2012 oluliselt muutunud, paljud elupaigad ja liigid on endiselt ebasoodsas kaitsestaatuses ning suure osa puhul halveneb staatus veelgi”.
05 As part of its regulatory fitness and performance programme (REFIT) process, the Commission launched a ‘fitness check’ in February 2014 to assess the effectiveness and relevance of the nature legislation. 
05 Osana õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmist (REFIT) käivitas komisjon 2014. aasta veebruaris toimivuskontrolli, et hinnata loodusvaldkonna õigusaktide mõjusust ja asjakohasust.
The Commission organised a conference, where the consultants presented their draft findings on 20 November 201515, but the Commission’s fitness check had not been finalised by the time our audit work was completed in September 2016. 
Komisjon korraldas 2015. aasta 20. novembril konverentsi, kus konsultandid esitasid esialgsed tulemused15, kuid kontrollikoja audititöö lõpuks (septembris 2016) ei olnud toimivuskontroll veel lõpetatud.
These draft findings indicated that while considerable progress had been made in implementing Natura 2000, more progress was needed in areas such as the development of conservation measures and adequate financing mechanisms. 
Esialgsed tulemused näitavad, et kuigi Natura 2000 rakendamisel on tehtud märgatavaid edusamme, on endiselt arenemisruumi sellistes valdkondades nagu kaitsemeetmete arendamine ja asjakohased rahastamismehhanismid.
The Natura 2000 network 06 The Natura 2000 network16 is the centrepiece of the EU’s biodiversity strategy. 
Natura 2000 võrgustik 06 ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia keskmeks on Natura 2000 võrgustik16.
The Birds and Habitats Directives provide a common EU framework that sets the standard for nature protection across the Member States. 
Linnudirektiivis ja elupaikade direktiivis määratletakse ELi ühine raamistik, mis määrab looduskaitse standardid kõikides liikmesriikides.
The network comprises sites of Community importance (SCIs) to be designated by the Member States as special areas of conservation (SACs) no later than 6 years after being designated as SCIs under the Habitats Directive. 
Võrgustik koosneb ühenduse tähtsusega aladest, mille liikmesriigid määravad erikaitsealadeks hiljemalt kuus aastat pärast seda, kui need on määratud elupaikade direktiivi alusel ühenduse tähtsusega alaks.
It also includes special protection areas (SPAs) classified under the Birds Directive. 
Võrgustik hõlmab ka linnudirektiivi alusel määratud linnukaitsealasid.
The Natura 2000 network covers more than 18 % of land across the EU and about 6 % of the EU’s sea area. 
Natura 2000 võrgustik katab enam kui 18% ELi maismaater-ritooriumist ja ligi 6% mereterritooriumist.
It has over 27 000 sites (see Box 1), covering more than 1 million km2 of land and water17 (see Figure 1). 
Võrgustik koosneb üle 27 000 alast (vt 1. selgitus), mis katavad üle 1 miljoni ruutkilomeetri suuruse maismaa-ja mereala17 (vt joonis 1).
14 COM(2015) 219 final of 20 May 2015 ‘Report from the Commission to the Council and the European Parliament — The State of Nature in the European Union’. 
14 COM(2015) 219 final, 20.5.2015, „Komisjoni aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile: looduse olukord Euroopa Liidus”.
This report summarises the European Environment Agency’s detailed Technical Report No 2/2015 State of nature in the EU — Results from reporting under the Nature Directives 2007-2012 (http://www.eea. europa.eu/publications/ state-of-nature-in-the-eu). 
Aruandes esitatakse kokkuvõte Euroopa Keskkonnaameti põhjalikust aruandest „EEA Technical report No 2/2015 — State of nature in the EU: Results from reporting under the nature directives 2007–2012” (http://www.eea.europa.eu/ publications/state-of-nature-in-the-eu).
15 Evaluation Study to support the Fitness Check of the Birds and Habitats Directives, DRAFT - Emerging Findings, For Fitness Check Conference of 20 November 2015. 
15 Hindamisuuring linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi toimivuskontrolli toetuseks, eelnõu: leiud toimivuskontrolli käsitleva konverentsi jaoks, 20. november 2015.
16 In this report, the term ‘Natura 2000’ refers to the network of Natura 2000 sites referred to in Article 3(1) of Directive 92/43/EEC. 
16 Käesolevas aruandes viitab termin „Natura 2000” direktiivi 92/43/EMÜ artikli 3 lõikes 1 nimetatud Natura 2000 alade võrgustikule.
17 European Commission: Natura 2000 Barometer, July 2016. 
17 Euroopa Komisjon: Natura 2000 baromeeter, juuli 2016.
Introduction 13 Natura 2000 sites across the EU Note: The reporting period (2012) does not include the sites added when Croatia joined the EU in 2013. 
Sissejuhatus 13 Natura 2000 alad ELis Märkus: aruandlusperiood (2012) ei hõlma alasid, mis lisandusid Horvaatia liitumisel ELiga aastal 2013.
Source: European Environment Agency, The State of Nature in the EU, Technical report No 2/2015, p. 120. 
Allikas: Euroopa Keskkonnaamet, „Looduse seisund Euroopa Liidus”, tehniline aruanne nr 2/2015, lk 120.
Distribution of Natura 2000 sites across the EU, 2012 Natura 2000 sites Outside European Union Figure 1 
Natura 2000 alade jaotus kogu ELis, 2012 Natura 2000 alad Väljaspool Euroopa Liitu Joonis 1
Introduction 14 What are Natura 2000 sites? 
Sissejuhatus 14 Mis on Natura 2000 alad?
Europe has a variety of climates, landscapes and crops, and therefore high levels of biodiversity. 
Euroopas leidub mitmesuguseid kliimapiirkondi, maastikke ja põllukultuure, mis tähendab suurt bioloogilist mitmekesisust.
Natura 2000 is a correspondingly diverse European network of sites where the natural habitats and species within the European Union are protected. 
Natura 2000 on mitmesuguste Euroopa alade võrgustik, mille eesmärk on kaitsta liike ja elupaiku Euroopa Liidus.
The network protects around 230 types of natural habitats and nearly 1 200 animal and plant species recognised as being of pan-European importance, as well as about 200 bird species. 
Võrgustik kaitseb umbes 230 tüüpi looduslikke elupaiku, ligi 1200 looma-ja taime-liiki, millel on üleeuroopaline tähtsus, ning ligi 200 linnuliiki.
From small sites consisting of underground caves to large sites covering several hundred thousand hectares of forests, from harbours to wilderness areas, to farmed areas, ancient open-air mines or military bases, Natura 2000 sites can vary considerably in size and character. 
Natura 2000 alad erinevad nii suuruselt kui ka omadustelt, hõlmates maa-alustes koobastes asuvaid väikeseid alasid, suuri alasid, mis katavad saja tuhande hektari suuruseid metsi, sadamaid, põlisloodusalasid, haritud maa-alasid, vanu maapealseid kaevandusi ja sõjaväebaase.
Many sites are protected under both the Birds Directive and the Habitats Directive, while a large proportion of them are also protected by other national or international designations, for example as national parks or United Nations Educational, Scientific and Cultural Organisation (UNESCO) biosphere reserves. 
Paljud alad on kaitstud nii linnudirektiivi kui ka elupaikade direktiivi alusel, ning suur osa on kaitstud lisaks ka muude riiklike või rahvusvaheliste määratlustega, nagu rahvuspargid ja ÜRO Hariduse, Teaduse ja Kultuuri Organisatsiooni (UNESCO) biosfääri kaitsealad.
Overall, 46 % of the Natura 2000 network is covered by forests, 38 % by agro-ecosystems and 11 % by grassland ecosystems, 16 % by heath and scrub ecosystems, 11 % by wetlands and lake; river and coastal ecosystems also form part of the network18. 
46% Natura 2000 võrgustikust on kaetud metsadega, 38% moodustavad põllumajandus-ökosüsteemid ja 11% rohumaa ökosüsteemid, 16% nõmmede ja võserike ning 11% märgalade ja järvede ökosüsteemid; jõgede ja ranna-alade ökosüsteemid on samuti osa võrgustikust18.
Further information on the number and area of such sites in each Member State is included in Table 1 of the Annex. 
Lisateave iga liikmesriigi alade arvu ja pindala kohta on toodud lisa tabelis 1.
Picture 1 – Habitats for bats Source: ECA, Habitat for bats on Site 1, Poland, and for brown bears on Site 3, Romania. 
Nahkhiirte elupaigad Allikas: Euroopa Kontrollikoda, nahkhiirte elupaigad alal 1, Poola, ja pruunkarude elupaigad alal 3, Rumeenia.
Picture 2 – Habitats for bears 18 European Environment Agency Report No 5/2012 Protected areas in Europe — An overview, p. 
18 Euroopa Keskkonnaameti aruanne nr 5/2012 „Protected areas in Europe — an overview” (Kaitsealad Euroopas.
77 (http://www.eea.europa.eu/publications/ protected-areas-in-europe-2012). 
Ülevaade), lk 77 (http://www.eea. europa.eu/publications/protected-areas-in-europe-2012).
Please note that different classes used as proxies for the ecosystem types overlap. 
Tuleb märkida, et ökosüsteemi tüüpide asenduseks kasutatavad klassid kattuvad osaliselt.
For example, some grassland ecosystems are also agro-ecosystems. 
Mõni rohumaa ökosüsteem on näiteks ühtlasi põllumajandus-ökosüsteem.
Box 1 Introduction 15 The organisation of Natura 2000 Responsibilities 07 The Commission supervises the implementation of the Birds and Habitats Directives by the Member States. 
Sissejuhatus 15 Natura 2000 ülesehitus Kohustused 07 Komisjon teeb järelevalvet linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi liikmesriikidepoolse rakendamise üle.
When approving the Member States’ funding programmes for EU funds of the 2014-2020 period, it checked the extent to which the proposed measures and funding were consistent with the needs and objectives of the Natura 2000 network as described in the Prioritised Action Frameworks (PAFs). 
Perioodi 2014–2020 liikmesriikide rahastamiskavade heakskiitmisel ELi fondide jaoks kontrollis komisjon, millises ulatuses olid meetmed ja kavandatud rahastamine kooskõlas Natura 2000 võrgustiku vajaduste ja eesmärkidega, nagu need on esitatud tähtsusjärjestatud tegevuskavades.
The Commission issues guidance documents to support Member States’ implementation of the Natura 2000 network. 
Komisjon annab välja juhenddokumente, et aidata liikmesriike Natura 2000 võrgustiku rakendamisel.
It organises the Biogeographical Process, a forum for cooperation which covers the various biogeographical regions19 (see Figure 2) and includes seminars, workshops and cooperation activities. 
Komisjon organiseerib ka biogeograafilist protsessi, mis on eri biogeograafilisi piirkondi19 ühendav koostööfoorum (vt joonis 2), hõlmates seminare, õpikodasid ja koostöötegevusi.
The Commission also handles complaints regarding the implementation of the directives and the management of sites in the Member States. 
Lisaks tegeleb komisjon kaebustega, mis on esitatud direktiivide rakendamise ja alade haldamise kohta liikmesriikides.
When a Member State fails to comply with their obligations under the Nature Directives, the Commission may start an infringement procedure against that Member State. 
Kui liikmesriik ei täida loodusvaldkonna direktiividest tulenevaid kohustusi, võib komisjon algatada liikmesriigi suhtes rikkumismenetluse.
08 The European Environment Agency (EEA) and its European Topic Centre on Biological Diversity provide technical and scientific support to the Commission as regards the designation of Natura 2000 sites, providing information on the network via the Natura 2000 reference portal (a database containing site-specific information in Standard Data Forms (SDFs)). 
08 Euroopa Keskkonnaamet (EEA) ja ameti Euroopa bioloogilise mitmekesisuse teemakeskus annavad komisjonile tehnilist ja teadustuge, mis on seotud Natura 2000 alade määramisega ja võrgustiku kohta teabe edastamisega Natura 2000 teabeportaali kaudu (andmebaas, mis sisaldab alapõhist teavet standardsetes andmevormides).
The EEA issued its second State of Nature report in 2015 covering the 6-year period from 2007 to 2012 inclusive. 
EEA teine looduse seisundi aruanne ilmus 2015. aastal ning hõlmas kuueaastast perioodi (2007–2012).
This report20, based on information officially reported by the Member States under Article 17 of the Habitats Directive and Article 12 of the Birds Directive, gives a comprehensive overview of the conservation status and trends of protected species and habitats covered by the Directives. 
Aruanne20 põhineb liikmesriikide poolt elupaikade direktiivi artikli 17 ja linnudirektiivi artikli 12 alusel esitatud ametlikel andmetel ning annab tervikliku ülevaate direktiividega hõlmatud kaitsealuste liikide ja elupaikade kaitsestaatusest ja -suundumustest.
The Agency works with other experts from the Commission and the Member States to develop guidelines on reporting. 
Amet teeb koostööd komisjoni ja liikmesriikide muude ekspertidega, et välja töötada aruandlussuunised.
19 There are 11 recognised biogeographical regions in Europe, of which nine are in the EU. 
19 Euroopas on 11 tunnustatud biogeograafilist piirkonda, millest üheksa asub ELis.
These are used to describe habitat types and species which live under similar conditions in different countries: Alpine, Anatolian, Arctic, Atlantic, Black Sea, Boreal, Continental, Macaronesia, Mediterranean, Pannonian and Steppic. 
Piirkondi kasutatakse elupaigatüüpide ning eri riikides sarnastes tingimustes elavate liikide kirjeldamiseks: Alpide, Anatoolia, Arktika, Atlandi ookeani, Musta mere, boreaalne, kontinentaalne, Makaroneesia, Vahemere, Pannoonia ja stepipiirkond.
20 EEA Technical report No 2/2015. 
20 Euroopa Keskkonnaameti tehniline aruanne nr 2/2015.
The Commission summarised this report in its own state of nature report. 
Komisjon esitas selle aruande kokkuvõtte oma „Looduse seisundi” aruandes.
Introduction 16 Biogeographical regions in Europe Biogeographic regions in Europe, 2011 Alpine Anatolian Arctic Atlantic Black Sea Boreal Continental Macaronesia Mediterranean Pannonian Steppic Outside data coverage Source: European Environment Agency (http://www.eea.europa.eu/data-and-maps/figures/biogeographical-regions-in-europe-1). 
Sissejuhatus 16 Euroopa biogeograafilised piirkonnad Euroopa biogeograafilised piirkonnad, 2011 Alpide piirkond Anatoolia piirkond Arktika piirkond Atlandi ookean Must meri Boreaalne piirkond Kontinentaalne piirkond Makaroneesia piirkond Vahemere piirkond Pannoonia piirkond Stepipiirkond Väljaspool andmete katvusala Allikas: Euroopa Keskkonnaamet (http://www.eea.europa.eu/data-and-maps/figures/biogeographical-regions-in-europe-1).
Introduction 17 09 The Member States are responsible for establishing, managing and funding the Natura 2000 site network. 
Sissejuhatus 17 09 Liikmesriigid vastutavad Natura 2000 alade võrgustiku loomise, haldamise ja rahastamise eest.
They are required to establish and implement conservation measures to maintain or restore the protected habitats and species at a favourable conservation status. 
Nad peavad kehtestama ja rakendama kaitsemeetmeid kaitsealuste liikide ja elupaikade soodsa kaitsestaatuse säilitamiseks või taastamiseks.
The responsibility for monitoring the conservation status of habitats and species may either lie with a national authority (as in France, Romania and Poland) or be devolved to regional authorities (as in Germany and Spain). 
Elupaikade ja liikide kaitsestaatuse üle järelevalve tegemise eest võib vastutada kas riigi ametiasutus (nagu Prantsusmaal, Rumeenias ja Poolas) või piirkondlik ametiasutus (nagu Saksamaal ja Hispaanias).
10 Any project likely to have a significant impact on a Natura 2000 site, either individually or in combination with other projects (‘cumulative effects’), must undergo an appropriate assessment (AA)21 to determine its implications for the site with reference to the conservation objectives for that site. 
10 Iga projekti puhul, mis võib Natura 2000 alale olulist mõju avaldada, kas eraldi või koos teiste projektidega („kumulatiivne mõju”), tuleb teha „asjakohane hindami-ne”21, et määrata kindlaks selle mõju alale ja ala kaitse-eesmärkidele.
Mitigation measures for reducing the negative environmental impact are generally part of a project and are examined as part of the assessment. 
Leevendus-meetmed, mis vähendavad negatiivset keskkonnamõju, on enamasti projekti osa ning neid kontrollitakse osana hindamisest.
The competent authorities can agree to the project once they are satisfied that it will not adversely affect the integrity of the site concerned. 
Pädevad asutused võivad projekti heaks kiita, kui nad on veendunud, et see ei mõjuta negatiivselt asjaomase ala terviklikkust.
Picture 3 – Mitigation measure for wildlife Source: ECA, Example of a mitigation measure to allow wildlife to pass under a motorway, Site 2, Romania. 
3. foto. Leevendusmeede metsloomadele Allikas: Euroopa Kontrollikoda, näide leevendusmeetmest, mis võimaldab metsloomadel kiirtee alt läbi minna, ala 2, Rumeenia.
21 Article 6(3) of Directive 92/43/ EEC. 
21 Direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõige 3.
Introduction 18 11 In exceptional circumstances, a plan or project may still be allowed to go ahead in spite of a negative assessment, provided there are no alternative solutions and the plan or project is considered to be in the overriding public interest. 
Sissejuhatus 18 11 Erandjuhul võidakse kava või projekt negatiivsele hinnangule vaatamata ikkagi heaks kiita, eeldusel, et alternatiivsed lahendused puuduvad ning kava või projekti rakendamine on ülekaalukalt üldsuse huvides.
In such cases, the Member State must take appropriate compensatory measures to offset the environmental impact and ensure that the overall coherence of the Natura 2000 network is protected. 
Sellistel juhtudel peab liikmesriik võtma asjakohaseid asendusmeetmeid, et tasakaalustada keskkonnamõju ning tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.
It should also inform the Commission of the compensatory measures taken. 
Liikmesriik peab ka teavitama komisjoni võetud asendusmeetmetest.