natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EUROPEAN COURT OF AUDITORS EN EU FINANCIAL ASSISTANCE FOR THE DECOMMISSIONING OF NUCLEAR PLANTS IN BULGARIA, LITHUANIA AND SLOVAKIA: ACHIEVEMENTS AND FUTURE CHALLENGES Special Report No 16 2011 ISSN 1831-0834 
EUROOPA KONTROLLIKODA ET ELi FINANTSABI BULGAARIA, LEEDU JA SLOVAKKIA TUUMAELEKTRIJAAMADE DEKOMISJONEERIMISEKS: SAAVUTUSED JA TULEVASED PROBLEEMID Eriaruanne nr 16 2011 ISSN 1831-0818
Special Report No 16 2011 EU FINANCIAL ASSISTANCE FOR THE DECOMMISSIONING OF NUCLEAR PLANTS IN BULGARIA, LITHUANIA AND SLOVAKIA: ACHIEVEMENTS AND FUTURE CHALLENGES (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) EUROPEAN COURT OF AUDITORS 
Eriaruanne nr 16 2011 ELi FINANTSABI BULGAARIA, LEEDU JA SLOVAKKIA TUUMAELEKTRIJAAMADE DEKOMISJONEERIMISEKS: SAAVUTUSED JA TULEVASED PROBLEEMID (vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 287 lõike 4 teisele lõigule) EUROOPA KONTROLLIKODA
EUROPEAN COURT OF AUDITORS 12, rue Alcide De Gasperi 1615 Luxembourg LUXEMBOURG Tel. +352 4398-1 Fax +352 4398-46410 E-mail: euraud@eca.europa.eu Internet: http://www.eca.europa.eu Special Report No 16 2011 A great deal of additional information on the European Union is available on the Internet. 
EUROOPA KONTROLLIKODA 12, rue Alcide De Gasperi 1615 Luxembourg LUXEMBOURG Tel +352 4398-1 Faks +352 4398-46410 E-post: euraud@eca.europa.eu Internet: http://www.eca.europa.eu Eriaruanne nr 16 2011 Lisateavet Euroopa Liidu kohta saate internetist Euroopa serverist (http://europa.eu).
Cataloguing data can be found at the end of this publication Luxembourg: Publications Office of the European Union, 2011 ISBN 978-92-9237-443-3 doi:10.2865/47608 © European Union, 2011 Reproduction is authorised provided the source is acknowledged. 
Kataloogimisandmed on väljaande lõpus. Luxembourg: Euroopa Liidu Väljaannete Talitus, 2011 ISBN 978-92-9237-445-7 doi:10.2865/48877 © Euroopa Liit, 2011 Allikale viitamisel on reprodutseerimine lubatud.
Materials resulting from the decommissioning process: Different materials result from the decommissioning of a nuclear power plant. 
Dekomisjoneerimise käigus tekkivad materjalid: tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise käigus tekivad erinevad materjalid.
The following broad categories can be distinguished: ο Non-contaminated materials with commercial value This category usually includes specific technological equipment and fuel or raw materials such as iron or steel. ο Conventional waste Subject to the verification of the absence of radioactive contamination, they are disposed of through the usual waste treatment plants and facilities. ο Radioactive waste This category covers all materials affected by radioactive contamination. They are further subdivided according to the level of radioactivity (very low, low, intermediate or high) and their state (liquid, solid or gaseous). 
Üldisel tasandil eristatakse järgmisi materjale: ο Kaubanduslikku väärtust omavad mittesaastunud materjalid Antud kategooria hõlmab teatud tehnoloogilisi seadmeid ja kütust või tooraineid, nagu raud või teras. ο Tavajäätmed Pärast kinnitamist, et nad pole radioaktiivselt saastatud, ladustatakse tavajäätmed tavaliste jäätmekäitlusjaamade kaudu. ο Radioaktiivsed jäätmed Siia kuuluvad kõik radioaktiivselt saastunud materjalid, mis on omakorda jagatud vastavalt radioaktiivsuse astmele (väga madal, madal, keskmine või kõrge) ja olekule (vedel, tahke või gaasiline).
Each waste category needs to be disposed through specific radioactive waste flows. ο Nuclear fuel Whether fresh (unused) or spent (used), nuclear fuel accumulates most of the radioactivity of any nuclear power plant. 
Iga jäätmekategooria käitlemiseks on spetsiifiline tehnoloogia. ο Tuumkütus Suurem osa iga tuumaelektrijaama radioaktiivsusest sisaldub tuumkütuses (olgu see siis kasutamata või kasutatud).
Fuel needs reprocessing at specialised plants. 
Kütust töödeldakse spetsiaalsetes tehastes.
Special Report No 16/2011 – EU Financial assistance for the decommissioning of nuclear plants in Bulgaria, Lithuania and Slovakia: Achievements and Future Challenges Polluter pays principle: The ‘polluter pays principle’ originates from the 1992 United Nations Conference on Environment and Development, which established that: ‘National Authorities should endeavour to promote the internalisation of environmental costs and the use of economic instruments, taking into account the approach that the polluter should, in principle, bear the cost of pollution, with due regard to the public interest and without distorting international trade and investment’. 
Eriaruanne nr 16/2011 – ELi finantsabi Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia tuumaelektrijaamade dekomisjoneerimiseks: saavutused ja tulevased probleemid „Saastaja maksab“ põhimõte: „Saastaja maksab“ põhimõte võeti kasutusele 1992. aasta ÜRO keskkonna- ja arengukonverentsil, kus lepiti kokku, et „... riigiasutused peaksid soosima keskkonnakulude sisekuludena kajastamist ja majandushoobade kasutamist, võttes arvesse lähenemisviisi, et põhimõtteliselt peaks saastekulud tasuma saastaja, asjakohaselt arvestades üldisi huvisid ning kahjustamata rahvusvahelist kaubandust ja investeeringuid“.
This principle is part of the EU legal framework (see Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union). 
Põhimõte sisaldub ka ELi õigusraamistikus (vt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõige 2).
7 I. In the frame of their EU accession negotiations and in view of increasing nuclear safety, Bulgaria, Lithuania and Slovakia committed themselves to the early closure and subsequent decommissioning of eight non-upgradeable nuclear reactors. 
7 I. ELi liitumiskõneluste raames ja tuumaohutuse suurenenud tähtsuse valguses kohustusid Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia kaheksa mittemoderniseeritavat tuumareaktorit kavatsetust varem sulgema ning seejärel dekomisjoneerima.
Recognising the exceptional social, economic and financial burden of their commitments, the European Union decided to provide a financial contribution to these three countries. 
Tunnustades selle kohustuse täitmisega kaasnevat erakordset sotsiaalset, majanduslikku ja rahalist koormust, otsustas EL kolmele riigile eraldada rahalist toetust. a) II.
The main objective of the Court’s audit was to assess the effectiveness of the EU funded programmes (1999–2010) in contributing towards the decommissioning of the nuclear reactors and addressing the consequences of their early closure. 
Kontrollikoja auditi põhieesmärk oli hinnata, kui mõjusalt aitasid ELi rahastatud programmid (1999–2010) kaasa tuumareaktorite dekomisjoneerimisele ja nende kavandatust varasema sulgemisega kaasnevate probleemide lahendamisele.
The Court concluded that: (a) As a result of a relatively loose policy framework, the programmes do not benefit from a comprehensive needs assessment, prioritisation, the setting of specific objectives and results to be achieved. 
Kontrollikoda leidis, et: a) Tulenevalt väga laialivalguvast poliitikaraamistikust ei teostata programmide puhul põhjalikku vajaduste hindamist ega prioriseerimist, ei seata konkreet-b) seid eesmärke ega määratleta tulemusi, mida tahetakse saavutada.
Responsibilities are diffused, in particular with regard to monitoring and the achievement of programme objectives as a whole. 
Vastutus on hajutatud, seda eriti programmide järelevalve ja eesmärkide saavutamise osas.
The Commission’s supervision focuses on the budgetary execution and project implementation. (b) There is no comprehensive assessment concerning the progress of the decommissioning and mitigation process. 
Komisjonipoolne järelevalve keskendub eelarve täitmisele ja projektide elluviimisele. b) Puudub põhjalik hinnang dekomisjoneerimise ja ohtude leevendamise protsessi edenemisele.
Delays and cost overruns were noted for key infrastructure projects. (c) Although the reactors were shut-down between 2002 and 2009, the programmes have not yet triggered the required organisational changes to allow the operators to turn into effective decommissioning organisations. 
Esmatähtsate infrastruktuuriprojektide juures täheldati viivitusi ja ülekulusid. c) Kuigi reaktorid suleti ajavahemikus 2002–2009, ei ole programmidega kaasnenud vajalikke organisatsioonilisi arenguid, mis võimaldaks operaatoritel muutuda efektiivseteks dekomisjo-neerimisorganisatsioonideks.
EXECUTIVE SUMMARY (d) Currently available financial resources (including an EU contribution until 2013 worth 2,85 billion euro) will be insufficient and the funding shortfall is significant (around 2,5 billion euro). 
KOKKUVÕTE d) Olemasolevatest rahalistest vahenditest (k.a 2013. aastani ELi toetusena eraldatud 2,85 miljardit eurot) ei piisa ning puudu jääb oluline summa (umbes 2,5 miljardit eurot).
The Court recommends that: (a) The Commission should put in place the conditions for an effective, efficient and economical use of EU funds. 
Kontrollikoda esitab järgmised soovitused: Komisjon peaks looma tingimused ELi vahendite mõjusaks, tõhusaks ja säästlikuks kasutamiseks.
It should establish a detailed needs assessment showing the progress of the programmes so far, the activities still to be performed and an overall financing plan identifying the funding sources. 
Komisjon peaks koostama üksikasjaliku vajaduste hindamise, mis kirjeldaks programmide edenemise praegust seisu ning kavandatud tegevust ja esitaks rahastamisallikaid sisaldava üldise rahastamisplaani.
Before further spending takes place, the Commission should analyse the resources available and the expected benefits. 
Enne kulutuste tegemist peaks komisjon analüüsima olemasolevate vahendite mahtu ja oodatavat kasu.
This should lead in turn to objectives being aligned with the budget made available and to the establishment of meaningful performance indicators which can subsequently be monitored and reported on as necessary. (b) Should the EU decide, as proposed by the Commission, to provide further financial assistance in the next multiannual financial framework, this support should be made conditional upon an ex ante evaluation of the EU added value of such intervention, identifying the specific activities to be financed through the EU budget and taking account of other funding facilities such as Structural Funds. 
Eelnev peaks omakorda eesmärgid ja olemasoleva eelarve omavahel vastavusse viima ning aitama kehtestada hilisemat järelevalvet ja aruandlust võimaldavad otstarbekad tulemusnäitajad. Kui EL otsustab järgida komisjoni soovitust ja eraldada järgmises mitmeaastases finantsraamistikus täiendavat rahastamist, peaks toetuse eraldamiseks seadma tingimuse, et viiakse läbi sellise sekkumise ELi lisandväärtust vaatlev eeluuring, mis määratleks ELi eelarvest rahastatavad konkreetsed tegevused ja arvestaks ka muude rahastamisvõimalustega, nagu nt struktuurifondidega.
Special Report No 16/2011 – EU Financial assistance for the decommissioning of nuclear plants in Bulgaria, Lithuania and Slovakia: Achievements and Future Challenges 8 INTRODUCTION BACKGROUND 1. 
Eriaruanne nr 16/2011 – ELi finantsabi Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia tuumaelektrijaamade dekomisjoneerimiseks: saavutused ja tulevased probleemid 8 SISSEJUHATUS TAUST 1.
Decommissioning is the final step in the life-cycle of a nuclear power plant, whose lifetime is typically 30–40 years, and up to 60 years for the newest installations (see Annex I). 
Dekomisjoneerimine on tuumaelektrijaama olelusringi viimane aste. Jaamade tööeaks on tavaliselt 30–40 aastat ja uusimatel rajatistel kuni 60 aastat (vt l lisa).
Decommissioning covers preparatory activities prior to the final shutdown (such as elaboration of a decommissioning plan, preparing the licensing documentation and waste infrastructure projects) and all activities after the reactors are shut down, like the removal of spent fuel elements, the decontamination, dismantling and/or demolition of the nuclear installations, the disposal of remaining radioactive waste materials and the environmental restoration of the contamined site. 
Dekomisjoneerimine hõlmab lõplikule sulgemisele eelnevat ettevalmistavat tegevust (nt dekomisjoneerimiskava koostamist, litsentseerimisdokumentide ja jäätmeinfrastruktuuri projektide ettevalmistamist) ja kõiki reaktorite sulgemisele järgnevaid tegevusi, nagu kasutatud kütuseelementide eemaldamine, aatomirajatiste saastatusest puhastamine, demonteerimine ja/või lammutamine, allesjäänud radioaktiivsete jäätmete kõrvaldamine ning saastatud ala endise seisukorra taastamine.
The decommissioning process ends when the installation is released from any regulatory control and radiological restriction. 
Dekomisjoneerimine lõpeb rajatise mis tahes järelevalve alt vabastamise ja radioloogiliste piirangute tühistamisega.
Their disposal as waste has very significant environmental and financial costs1. 
Nende kui jäätmete kõrvaldamisega kaasnevad väga olulised keskkonna-ja finantskulud1.
This is why, on the basis of the ‘polluter pays principle’ and according to agreed international practice, it is recommended that, by the time a nuclear installation has been permanently shut down, its operators should ensure the availability of adequate financial resources for safe decommissioning. 
Sellest tulenevalt soovitatakse „saastaja maksab“ põhimõtte ja rahvusvahelise tava alusel, et tuumarajatise lõpliku sulgemise ajaks peaks selle operaator suutma tagada ohutuks dekomisjoneerimiseks vajalikud piisavad rahalised vahendid.
These resources should aim to cover all aspects of decommissioning, from the technical decommissioning of the installation to waste management. 
Rahalised vahendid peaksid võimaldama katta kogu dekomisjoneerimist alates rajatise tehnilisest dekomisjoneerimisest kuni jäätmekäitluseni.
If, during implementation, the decommissioning project proves to be more expensive than the approved cost estimate, the operator should cover the additional expenses2. 
Kui dekomisjoneerimisprojekti täitmisel selgub, et sulgemine läheb kallimaks kui kinnitatud kuluarvutus ette näeb, peaks lisakulud katma operaator2.
In the event of an early closure, countries face further social, economical and financial consequences. 
Kavandatust varasema sulgemise korral peavad riigid ületama täiendavaid sotsiaalseid, majanduslikke ja rahalisi raskusi.
This is essentially due to a fall in the expected production and sale of electricity and the need to fund alternative sources. 
Peaasjalikult tulenevad need kavandatud elektritootmise ja -müügi vähenemisest ning vajadusest rahastada alternatiivseid tootmisallikaid.
1 According to the Commission, the amount needed to rehabilitate the site for a nuclear plant is around 10%to15%oftheinitial investment cost for each reactor to be decommissioned (See COM(2004) 719 final of 26 October 2004 — Report on the use of financial resources earmarked for the decommissioning of nuclear power plants). 
1 Komisjoni hinnangul moodustab tuumaelektrijaama asukoha taastamiseks vajalik summa ca 10–15% alginvesteeringu maksumusest dekomisjoneeritava reaktori kohta (vt KOM(2004) 719 (lõplik), 26. oktoober 2004, Aruanne tuumaelektrijaamade demonteerimiseks mõeldud rahaliste vahendite kasutamise kohta).
2 Seeparagraphs3,4and13of Commission Recommendation 2006/851/Euratom of 24 October 2006 on the management of financial resources for the decommissioning of nuclear installations, spent fuel and radioactive waste (OJ L 330, 28.11.2006, p. 31). 
2 Vt komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta soovitus 2006/851/Euratom, tuumarajatiste sulgemiseks ning kasutatud kütuse ja radioaktiivsete jäätmete kõrvaldamiseks ette nähtud rahaliste vahendite haldamise kohta, punktid 3, 4 ja 13 (ELT L 330, 28.11.2006, lk 31).
In July 2003, an interinstitutional statement by the European Parliament, the Council and the Commission highlighted the need for adequate financial resources for decommissioning and waste management activities (See OJ L 176, 15.7.2003, p. 56). 
2003. aasta juulis rõhutati Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühises avalduses vajadust dekomisjoneerimiseks ja jäätmekäitluseks vajalike piisavate rahaliste vahendite järele (vt EÜT L 176, 15.7.2003, lk 56).
See also International Atomic Energy’s (IAEA) Technical Document No 1476 on the Financial Aspects of Decommissioning (http:// www-pub.iaea.org/MTCD/ publications/PDF/te_1476_web. pdf ). 
Vt ka dekomisjoneerimise rahalisi aspekte käsitlev Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) tehniline dokument nr 1476 (http://www-pub.iaea. org/MTCD/publications/PDF/ te_1476_web.pdf ).
The decommissioning of nuclear reactors will be an increasingly important issue in the years ahead. 
Tuumareaktorite dekomisjoneerimise teema tähtsus hakkab tulevikus veelgi suurenema.
There is a growing number of nuclear plants across Europe that are already being decommissioned or will be in the short/mid term. 
Kogu Euroopas suureneb tuumaelektrijaamade arv, kus on juba alustatud dekomisjoneerimist või tehakse seda lühikese/keskpika perioodi jooksul.
At the end of June 2011, there were 220 nuclear reactors in the European Union. 
2011. aasta juuni seisuga oli Euroopa Liidus 220 tuumareaktorit.
As shown in Figure 1, 77 of these reactors had been shut down and most of them were under decommissioning. 
Nagu kujutatud joonisel 1, on neist 77 suletud ja enamik suletud reaktoritest dekomisjoneerimisel.
Also, around one third of the 143 reactors operating in 14 EU Member States will need to be shut down by 20253. 
Umbes üks kolmandik 14 ELi liikmesriigis töötavast 143 reaktorist tuleb aastaks 2025 sulgeda3.
Finally, it is possible that Member States and nuclear operators will have to face the early closure of further plants as a result of the ‘stress tests’ to be undertaken on nuclear reactors by the end of 20114. 
Lisaks võib juhtuda, et enne 2011. aasta lõppu tehtavate vastupidavustestide4 tulemused sunnivad liikmesriike ja tuumarajatiste käitlejaid veel suuremal arvul tuumajaamu kavandatust varem sulgema.
3 See COM(2007) 794 final of 12 December 2007, p. 10 — Second report on the use of financial resources earmarked for the decommissioning of nuclear installations, spent fuel and radioactive waste. 
3 Vt komisjoni 12. detsembri 2007. aasta teatis „Teine aruanne tuumarajatiste, kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete dekomisjoneerimiseks eraldatud rahaliste vahendite kasutamise kohta“ (KOM(2007) 794 (lõplik), lk 10).
4 Following the incident at the nuclear power plant of Fukushima Daiichi in March 2011, the European Council decided that the safety of all EU nuclear plants should be reviewed following a comprehensive and transparent risk and safety assessment (‘stress tests’). 
4 Fukushima Daiichi tuumaelektrijaamas 2011. aasta märtsis toimunud õnnetuse järel otsustas Euroopa Ülemkogu, et tuleks üle vaadata ELi tuumajaamade ohutus, tehes seda tervikliku ja läbipaistva riski-ja ohuhindamise (nn vastupidavustestid) alusel.
The European Council resolved to assess initial findings by the end of 2011, based on a report from the Commission (see Presidency Conclusions 24–25 March 2011, paragraph 31). 
Euroopa Ülemkogu hindab komisjoni aruande alusel esialgseid tulemusi 2011. aasta lõpus (vt eesistujariigi järeldused, 24.-25. märts 2011, punkt 31).
9 FIGURE 1 NUCLEAR POWER REACTORS IN THE EU AS AT JUNE 2011 Dismantled: 2 reactors Safe enclosure: 3 reactors EU Total: 220 reactors Under decommissioning: 72 reactors Source: International Atomic Energy Agency’s Power Reactor Information System. 
9 JOONIS 1 ELi TUUMAREAKTORID 2011. AASTA JUUNI SEISUGA EL kokku: 220 reaktorit Demonteeritud: 2 reaktorit Ohutu kaitsekest: 3 reaktorit Dekomisjoneerimisel: 72 reaktorit Allikas: Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri tuumareaktorite infosüsteem.
Special Report No 16/2011 – EU Financial assistance for the decommissioning of nuclear plants in Bulgaria, Lithuania and Slovakia: Achievements and Future Challenges In operation: 143 reactors 
Eriaruanne nr 16/2011 – ELi finantsabi Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia tuumaelektrijaamade dekomisjoneerimiseks: saavutused ja tulevased probleemid Töös: 143 reaktorit
EU FINANCIAL ASSISTANCE TO SUPPORT NUCLEAR DECOMMISSIONING IN BULGARIA, LITHUANIA AND SLOVAKIA 5. 
BULGAARIA, LEEDU JA SLOVAKKIA TUUMAREAKTORITE DEKOMISJONEERIMISEKS ANTAV ELi RAHALINE TOETUS 5.
The Chernobyl accident in 1986 and its cross-border impact highlighted the global importance of nuclear safety. 
1986. aasta Tšornobõli õnnetus ja selle piiriülene mõju tõstsid päevakorda tuumaohutuse globaalse tähtsuse.
This event generated broad concern with regard to the operation of non-upgradeable nuclear reactors in central and eastern Europe. 
Õnnetus tekitas üldist muret seoses Kesk-ja Ida-Euroopa mittemoderniseeritavate tuumareaktorite käitamisega.
Hence, with a view to increasing nuclear safety, the international community, and the European Union in particular, decided, from the early 1990s, to provide various forms of financial assistance to several countries5. 
Seetõttu otsustas rahvusvaheline üldsus ja eriti Euroopa Liit alates 1990. aastate algusest anda mitmele riigile tuumaohutuse suurendamiseks eri liiki rahalist abi5.
In the framework of the accession negotiations to the European Union, Bulgaria, Lithuania and Slovakia committed themselves to the early closure and subsequent decommissioning of eight reactors (see Figure 2). 
ELi liitumiskõneluste raamistikus kohustusid Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia kavandatust varem sulgema ning seejärel dekomisjo-neerima kaheksa tuumareaktorit (vt joonis 2).
5 The main vehicles for EU funding were the TACIS programme (providing technical assistance to the partner States in eastern Europe and central Asia) and the PHARE programme (supporting financial and technical cooperation with the candidate central and eastern European countries). 
5 ELi rahastamise põhilisteks vahenditeks olid programmid TACIS (Ida-Euroopa ja Kesk-Aasia partnerriikidele antav tehniline abi) ning PHARE (Kesk-ja Ida-Euroopa kandidaatriikidega tehtava finants-ja tehnilise koostöö toetamine).
A number of countries benefited from this assistance (Bulgaria, Czech Republic, Hungary, Lithuania, Romania, Slovakia, Slovenia, Armenia, Kazakhstan, Russia and Ukraine). 
Abi anti paljudele riikidele (Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Ungari, Leedu, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Armeenia, Kasahstan, Venemaa ja Ukraina).
The Court reported on the use of these funds in its Special Report No 25/98 (OJ C 35, 9.2.1999, p. 1). 
Kontrollikoda avaldas nende vahendite kasutamise kohta eriaruande nr 25/98 (EÜT C 35, 9.2.1999, lk 1).
10 FIGURE 2 Nuclear power plant Reactor unit (and type) Start of commercial operation Theoretical closure date (as per design) Actual closure date (in line with agreement) End of decommissioning (current forecast) Kozloduy (Bulgaria) Unit 1 (VVER 440 / 230) 1974 2004 2002 2035 Unit 2 (VVER 440 / 230) 1975 2005 2002 2035 Unit 3 (VVER 440 / 230) 1981 2011 2006 2035 Unit 4 (VVER 440 / 230) 1982 2011 2006 2035 Ignalina (Lithuania) Unit 1 (RBMK 1500) 1984 2013 2004 2029 Unit 2 (RBMK 1500) 1987 2017 2009 2029 Bohunice V1 (Slovakia) Unit 1 (VVER 440 / 230) 1980 2008 2006 2025 Unit 2 (VVER 440 / 230) 1981 2010 2008 2025 NUCLEAR PLANTS SUBJECT TO EARLY CLOSURE Source: European Court of Auditors, on the basis of the International Atomic Energy Agency’s Power Reactor Information System and the technical documentation gathered during the audit. Special Report No 16/2011 – EU Financial assistance for the decommissioning of nuclear plants in Bulgaria, Lithuania and Slovakia: Achievements and Future Challenges 
10 JOONIS 2 Tuumaelektri-jaam Reaktor (ja tüüp) Kommertstegevuse algus Teoreetiline sulgemisaeg (tehniline) Tegelik sulgemisaeg (vastavalt kokkuleppele) Dekomisjoneerimise lõpp (praegune prognoos) Kozloduy (Bulgaaria) 1. reaktor (VVER 440 / 230) 1974 2004 2002 2035 2. reaktor (VVER 440 / 230) 1975 2005 2002 2035 3. reaktor (VVER 440 / 230) 1981 2011 2006 2035 4. reaktor (VVER 440 / 230) 1982 2011 2006 2035 Ignalina (Leedu) 1. reaktor (RBMK 1500) 1984 2013 2004 2029 2. reaktor (RBMK 1500) 1987 2017 2009 2029 Bohunice V1 (Slovakkia) 1. reaktor (VVER 440 / 230) 1980 2008 2006 2025 2. reaktor (VVER 440 / 230) 1981 2010 2008 2025 KAVANDATUST VAREM SULETAVAD TUUMAELEKTRIJAAMAD Allikas: Euroopa Kontrollikoda, toetudes Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri tuumareaktorite infosüstee-mile ja auditi käigus kogutud tehnilisele dokumentatsioonile. Eriaruanne nr 16/2011 – ELi finantsabi Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia tuumaelektrijaamade dekomisjoneerimiseks: saavutused ja tulevased probleemid