natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Desertification-related EU projects are spread across different EU policy areas – mainly rural development, but also environment and climate action, research, and regional policy. 
Kõrbestumisega seotud ELi projektid on jaotunud ELi eri poliitikavaldkondade vahel, nagu maaelu areng, aga ka keskkond ja kliimameetmed, teadustegevus ja regionaalpoliitika.
These projects can have a positive impact on combating desertification, but there are some concerns about their long-term sustainability. 
Nendel projektidel on kõrbestumise tõkestamise seisukohalt positiivne mõju, kuid on mõningaid kahtlusi, kas need on pikemas perspektiivis kestlikud.
In 2015, the EU and Member States committed to achieving land degradation neutrality in the EU by 2030. 
2015. aastal võtsid EL ja liikmesriigid kohustuse saavutada ELis 2030. aastaks mulla degradeerumise neutraalsus.
However, there has not been a full assessment of land degradation at EU level, and no methodology has been agreed on how to do so. 
Mulla degradeerumist pole aga ELi tasandil terviklikult hinnatud ja selleks puudub ka kokkulepitud metoodika.
There has been no coordination between the Member States, and the Commission has not provided practical guidance on this topic. 
Liikmesriikidevaheline koordineerimine puudub ja komisjon ei ole andnud sel teemal praktilisi suuniseid.
There is not yet a clear, shared vision in the EU about how land degradation neutrality will be achieved by 2030. 
ELis ei ole veel selget ja ühist visiooni, kuidas saavutada aastaks 2030 mulla degradeerumise neutraalsus.
Based on the above, we make recommendations to the Commission aimed at better understanding land degradation and desertification in the EU; assessing the need to enhance the EU legal framework for soil; and stepping up efforts towards delivering the commitment made by the EU and the Member States to achieve land degradation neutrality in the EU by 2030. 6 
Eelneva põhjal esitab kontrollikoda komisjonile soovitused, mille eesmärk on jõuda parema arusaamani mulla degradeerumisest ja kõrbestumisest ELis, hinnata vajadust edendada ELi õigusraamistikku mulla valdkonnas ning suurendada jõupingutusi, et saavutada ELis 2030. aastaks mulla degradeerumise neutraalsus, täitmaks ELi ja liikmesriikide võetud kohustust. 6
INTRODUCTION Desertification in the EU – a growing threat driven by climate change and human activity 1. 
SISSEJUHATUS Kõrbestumine ELis – kliimamuutustest ja inimtegevusest tingitud kasvav oht 1.
The risk of desertification is most serious in southern Portugal, parts of Spain and southern Italy, south-eastern Greece, Malta, Cyprus, and the areas bordering the Black Sea in Bulgaria and Romania. 
Kõrbestumisoht on suurim Lõuna-Portugalis, mõnes Hispaania piirkonnas ja Lõuna-Itaalias, Kreeka kaguosas, Maltal, Küprosel ning Bulgaaria ja Rumeenia Musta mere äärsetes piirkondades.
Studies have reported these areas to be often impacted by soil erosion, salinisation, loss of soil organic carbon, loss of biodiversity and landslides 1. 
Uuringud on näidanud, et neis piirkondades esineb sageli mulla erosiooni, sooldumist, mulla orgaanilise süsiniku ja elurikkuse vähenemist ning maalihkeid1.
Desertification is a form of land degradation in drylands. 
Kõrbestumine on mulla degradeerumise vorm kuivaladel.
The term is used to describe human-and climate-related processes leading to problems affecting dry areas: for example, lower food production, soil infertility, decreases in the land’s natural resilience, and reduced water quality (see Box 1). 
Terminit kasutatakse viitamaks inimtegevuse ja kliimaga seotud protsessidele, mis tekitavad kuivalasid mõjutavaid probleeme, nt väiksem toidutootmine, mulla viljakuse kadumine, maa loodusliku vastupanuvõime vähenemine ja veekvaliteedi halvenemine (vt 1. selgitus).
Box 1 – Key terms Desertification means “land degradation in arid, semi-arid and dry sub-humid areas resulting from various factors, including climatic variations and human activities”2. 
Põhiterminid Kõrbestumine on „mulla degradeerumine kuivadel ja poolkuivadel aladel ning alaniiskete alade kuivades osades mitmesuguste tegurite, sealhulgas kliimamuutuste ja inimtegevuse tagajärjel“2.
Desertification can bring about poverty, health problems due to wind-blown dust, and a decline in biodiversity. 
Kõrbestumine võib kaasa tuua vaesuse, tuulest kantud tolmust tingitud terviseprobleemid ning elurikkuse vähenemise.
It can also have demographic and economic consequences, forcing people to migrate away from affected areas. 
Sellel võivad olla ka demograafilised ja majanduslikud tagajärjed, kuna inimesed on sunnitud mõjutatud aladelt lahkuma.
Desertification does not describe conditions in areas traditionally described as “deserts”. 
Kõrbestumine ei viita tingimustele aladel, mida traditsiooniliselt peetakse kõrbeteks.
It is generally caused by human activity. 
Seda põhjustab enamasti inimtegevus.
Aside from productivity, other factors such as land cover, soil erosion or soil organic carbon can be used to assess land degradation. 
Lisaks tootlikkusele saab mulla degradeerumise hindamisel võtta aluseks ka teisi tegureid, nagu maakate, mulla erosioon või mulla orgaaniline süsinik.
Other definitions of land degradation emphasise the Montanarella, L., Toth, G., JRC, “Desertification in Europe”, 2008. 
Mulla degradeerumise teistes määratlustes rõhutatakse Montanarella, L., Toth, G., JRC, „Desertification in Europe“, 2008.
See the 1994 United Nations Convention to Combat Desertification in Countries Experiencing Serious Drought and/or Desertification, Particularly in Africa (UNCCD), Article 1. Ibid. 
Vt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1994. aasta konventsioon, mis käsitleb kõrbestumise tõkestamist tõsise põua ja/või kõrbestumise all kannatavates riikides, eelkõige Aafrikas (UNCCD), artikkel 1.
7 1 2 3 
7 1 2 3 Ibid.
deterioration of biodiversity and ecosystem services4. 
elurikkuse ja ökosüsteemi teenuste vähenemist4.
The related concept of land degradation neutrality is defined by the UNCCD as “a state whereby the amount and quality of land resources, necessary to support ecosystem functions and services and enhance food security, remains stable or increases within specified temporal and spatial scales and ecosystems.” 
Sellega seonduvat mulla degradeerumise neutraalsuse mõistet on UNCCD määratlenud kui olukorda, kus ökosüsteemi funktsioonide ja teenuste toetamiseks ja toiduga kindlustatuse suurendamiseks vajalike maaressursside hulk ja kvaliteet jääb stabiilseks või kasvab kindlaksmääratud ajalises ja ruumilises ulatuses ning konkreetsetes ökosüsteemides.
Drylands or arid, semi-arid and dry sub-humid areas, are areas in which the ratio of annual precipitation to potential evaporation and plant transpiration, the aridity index, is between 0.05:1 and 0.65:15. 
Kuivalad või kuivad ja poolkuivad alad ning alaniiskete alade kuivad osad on alad, kus aasta sademete hulga ja potentsiaalse aurustumise ja taimauramise ehk transpiratsiooni suhe (kuivusindeks) on vahemikus 0,05:1–0,65:15. Kuivaladel esineb sageli põudasid.
Drylands are prone to frequent droughts. Drought is a phenomenon that occurs when precipitation has been significantly below normal recorded levels, causing serious hydrological imbalances that adversely affect land resource production systems6. 
Põud on loodusnähtus, mis avaldub siis, kui sademete hulk on tavalisest registreeritud sademete hulgast tunduvalt väiksem, põhjustades tõsiseid hüdroloogilise tasakaalu häireid, mis kahjustavad maaressursside tootmissüsteeme6.
Drought and desertification are closely related phenomena, but drought is a periodic short-or mid-term event, unlike desertification, which is a long-term phenomenon. 
Põud ja kõrbestumine on omavahel tihedalt seotud, ent kui põud on aeg-ajalt esinev lühiajaline või keskmise pikkusega sündmus, siis kõrbestumine on pikaajaline nähtus.
When they persist over months or years, droughts can affect large areas and may have serious environmental, social and economic impacts. 
Kuid või aastaid kestvad põuad võivad mõjutada suuri alasid ja neil võivad olla tõsised tagajärjed keskkonnale, ühiskonnale ja majandusele.
While droughts have always occurred, their frequency and impact have been exacerbated by climate change and human activities that are not adapted to the local climate. 
Põudasid on alati olnud, kuid nende esinemissagedust ja mõju on suurendanud kliimamuutused ja kohaliku kliimaga mittearvestav inimtegevus.
Aridity is a climate phenomenon characterised by a shortage of water7. 
Kuivus on kliimanähtus, mida iseloomustab veepuudus7.
It is a long-term phenomenon, being measured by comparing long-term average water supply (precipitation) to long-term average water demand (evaporation and plant transpiration). 
Tegu on pikaajalise nähtusega, mille mõõtmiseks võrreldakse pikaajalist keskmist veega varustatust (sademete hulka) pikaajalise keskmise nõudlusega vee järele (aurustumine ja taimaurumine).
Deserts are hyper-arid, barren areas where little precipitation occurs and where, consequently, living conditions are hostile to plant and animal life. 
Kõrbed on ülikuivad viljatud alad, kus on vähe sademeid ning tingimused ei ole taimestiku ja loomastiku eluks soodsad.
See e.g. Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services, “Assessment Report on Land Degradation and Restoration”. 
Vt nt Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services, „Assessment Report on Land Degradation and Restoration“.
See the 1994 United Nations Convention to Combat Desertification in Countries Experiencing Serious Drought and/or Desertification, Particularly in Africa (UNCCD), Article 1. 
Vt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1994. aasta konventsioon, mis käsitleb kõrbestumise tõkestamist tõsise põua ja/või kõrbestumise all kannatavates riikides, eelkõige Aafrikas (UNCCD), artikkel 1.
Ibid. 
Ibid.
World Atlas of Desertification, JRC, 2018. 
Maailma kõrbestumise atlas („World Atlas of Desertification“), Teadusuuringute Ühiskeskus, 2018.
Desertification is caused by both human activity and climate change. − Human activities. 
Kõrbestumist põhjustavad nii inimtegevus kui ka kliimamuutused. − Inimtegevus.
Overuse or inefficient use of water, e.g. through poor irrigation techniques, reduces the overall water supply in an area, potentially leading to vegetation loss and eventually desertification. 
Vee liigne või ebatõhus kasutamine, nt kehvade niisutusmeetodite tõttu, vähendab piirkonna üldiseid veevarusid ning võib kaasa tuua taimestiku kadumise ja lõpuks kõrbestumise.
Overgrazing and deforestation8 can lead to desertification because both remove or damage the vegetation that protects the land and keeps it moist and fertile. 
Nii ülekarjatamine kui ka raadamine8 võib viia kõrbestumiseni, kuna mõlemad hävitavad või kahjustavad taimestikku, mis kaitseb maad ning hoiab selle niiske ja viljakana.
Studies have found that land abandonment can be a factor making land more vulnerable to land degradation and desertification9. 
Uuringud on näidanud, et maa kasutamata jätmine võib muuta mulla degradeerumise ja kõrbestumise suhtes vastuvõtlikumaks9.
However lack of human activity can also bring benefits, such as soil recovery, increased biodiversity or active reforestation10. − Climate change. 
Inimtegevuse puudumisel võib aga ka eeliseid olla, näiteks mulla taastumine, suurem elurikkus ja metsade aktiivne uuenemine10. − Kliimamuutused.
As average temperatures rise and droughts and other severe weather events increase in frequency and intensity due to climate change (see paragraph 9), dryland degradation (and thus desertification) tends to increase. 
Kuna kliimamuutused põhjustavad keskmiste temperatuuride tõusu ning põudade ja muude karmide ilmastikuolude sagenemist ja tugevnemist (vt punkt 9), kalduvad ka kuivalad rohkem degradeeruma (ja seega ka kõrbestuma).
When land is extremely dry, it is susceptible to erosion including during flash floods, when topsoil is quickly swept away, further degrading the land surface11. 
Kui maa on äärmiselt kuiv, on see vastuvõtlik erosioonile, sh tulvavete ajal, mil pindmine mullakiht uhatakse kiiresti minema, ning see toob kaasa pinnase täiendava degradeerumise11.
Desertification, in turn, can also affect climate change. 
Kõrbestumine võib omakorda kliimamuutusi mõjutada.
It has a negative effect on climate change. − Soil degradation emits greenhouse gases into the atmosphere, risking further climate change and biodiversity loss (see Figure 1). 
Sellel on kliimamuutustele negatiivne mõju. − Mulla degradeerumisel eralduvad atmosfääri kasvuhoonegaasid, mis võib kaasa tuua täiendavad kliimamuutused ja elurikkuse vähenemise (vt joonis 1).
Biomass and soil carbon stocks Overgrazing occurs when farmers have too many livestock in a small area or when they keep livestock in an area for too long. 
Biomassi ja mulla Ülekarjatamine esineb siis, kui põllumajandustootjatel on väikesel alal liiga palju loomi või kui loomi hoitakse ühel alal liiga kaua.
Deforestation is often caused by harvesting wood for fuel or to make room for farming or housing. 
Raadamist põhjustab sageli metsade raie küttepuude saamiseks või selleks, et teha ruumi põllumajandustootmise või elamute jaoks.
See Rubio, J. L. and Recatalá, L., “The relevance and consequences of Mediterranean desertification including security aspects”, Centro de Investigaciones sobre Desertificación, Valencia, Spain, 2006 or Salvati, L. and Bajocco, S. “Land sensitivity to desertification across Italy: Past, present, and future”, Applied Geography 31, 2011. 
Vt Rubio, J. L. ja Recatalá, L., „The relevance and consequences of Mediterranean desertification including security aspects“, Centro de Investigaciones sobre Desertificación, Valencia, Hispaania, 2006, ja Salvati, L. ja Bajocco, S. „Land sensitivity to desertification across Italy: Past, present, and future“, Applied Geography 31, 2011.
Rey Benayas, J. M., Martins, A., Nicolau, J. M. and Schulz, J. J., “Abandonment of agricultural land: an overview of drivers and consequences”, CABI Publishing, 2007. 
Rey Benayas, J. M., Martins, A., Nicolau, J. M. ja Schulz, J. J., „Abandonment of agricultural land: an overview of drivers and consequences“, CABI Publishing, 2007.
See the Court’s Special Report No 25/2018 “Floods Directive: Progress in assessing risks, while planning and implementation need to improve”. 
Vt kontrollikoja eriaruanne nr 25/2018: Üleujutuste direktiiv:riski hindamisel tehti edusamme, kuid kavandamist ja rakendamist tuleb parandada“.
10 are vulnerable to loss to the atmosphere as a result of projected increases in the intensity of storms, wildfires, land degradation and pest outbreaks 12. − Soil restoration gradually absorbs greenhouse gases from the atmosphere, allowing trees and vegetation to grow. 
10 süsinikuvaru võivad kergesti vähendada tormide, metsa-ja maastikupõlengute, mulla degradeerumise ja kahjurite puhangute prognoositud sagenemine12. − Mulla taastumisel seotakse atmosfäärist järk-järgult kasvuhoonegaase, mis võimaldab puudel ja taimedel kasvada.
These plants can then absorb more carbon. 
Need taimed saavad seejärel siduda rohkem süsinikku.
In areas where the soil is degraded, this process cannot function – and carbon is not absorbed from the atmosphere. 
Aladel, kus muld on degradeerunud, see protsess ei toimi ja atmosfääris olevat süsinikku ei seota.
Figure 1 – Relationship between desertification, biodiversity loss and climate change Desertification Increase in extreme events (floods, droughts, fires...) Reduced carbon reserves and increased CO2 emissions Loss of nutrients and soil moisture Climate change Biodiversity loss Source: ECA, based on World Resources Institute, Ecosystems and Human Well-being: Desertification Synthesis, 2005, p. 
Joonis 1. Seosed kõrbestumise, elurikkuse vähenemise ja kliimamuutuste vahel Kõrbestumine Äärmuslike sündmuste (üleujutused, põuad, tulekahjud jne) sagenemine Süsinikuvarude vähenemine ja CO2-heite suurenemine Toitainete ja mulla niiskuse vähenemine Kliimamuutused Elurikkuse vähenemine Allikas: Euroopa Kontrollikoda Maailma Loodusvarade Instituudi andmetel (Ecosystems and Human Well-being: Desertification Synthesis, 2005, lk 17.
Contribution of Working Group II to the Fifth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, [Field, C. B., Barros, V. R., Dokken, D. J., Mach, K. J., Mastrandrea, M. D., Bilir, T. E., Chatterjee, M., Ebi, K. L., Estrada, Y. O., Genova, R. C., Girma, B., Kissel, E. S., Levy, A. N., MacCracken, S., Mastrandrea, P. R. and White, L. L. (eds.)]. 
Contribution of Working Group II to the Fifth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, [Field, C. B., Barros, V. R., Dokken, D. J., Mach, K. J., Mastrandrea, M. D., Bilir, T. E., Chatterjee, M., Ebi, K. L., Estrada, Y. O., Genova, R. C., Girma, B., Kissel, E. S., Levy, A. N., MacCracken, S., Mastrandrea, P. R. ja White, L. L. (eds.)].
Cambridge University Press, 2014, pp. 271-359.; Seidl, R. et al., “Forest disturbances under climate change”, Nature Climate Change, 7, 2017, pp. 395-402, 7 doi:10.1038/nclimate3303. 
Cambridge University Press, 2014, lk 271–359.; Seidl, R. et al., „Forest disturbances under climate change“, Nature Climate Change, 7, 2017,. 395–402, 7 doi:10.1038/nclimate3303.
12 Decreased diversity of plants and soil organisms 
12 Taimede ja mullaorganismide mitmekesisuse vähenemine
In 2008, the European Environment Agency (EEA) carried out a study13 on desertification in southern, central and eastern Europe, covering 1.68 million km2. 
2008. aastal viis Euroopa Keskkonnaamet (EEA) läbi uuringu13 kõrbestumise kohta Lõuna-, Kesk-ja Ida-Euroopas; uuring hõlmas kokku 1,68 miljoni km2 suurust ala.
In 2017, a follow-up study14, based on the same methodology, was carried out. 
2017. aastal viidi läbi samal metoodikal põhinev järeluuring14.
This research showed that the amount of territory with a high or very high sensitivity to desertification had increased by 177 000 km2 – an area approximately equivalent to the size of Greece and Slovakia combined – in less than a decade (see Table 1). 
Uuringud näitasid, et kõrbestumisele väga vastuvõtlik või ülivastuvõtlik territoorium oli vähem kui kümne aastaga kasvanud 177 000 km2 võrra, mis on ligikaudu sama suur ala kui Kreeka ja Slovakkia kokku (vt tabel 1). Tabel 1.
Based on the follow-up study, Figure 2 shows the deteriorating situation in southern Europe and the Balkans. 
Joonisel 2 on järeluuringu tulemuste põhjal näidatud, kuidas olukord on Lõuna-Euroopas ja Balkanil halvenenud.
13 14 The study covered Portugal, Spain, southern region of France, Italy, Slovenia, Croatia, Bosnia and Herzegovina, Montenegro, Serbia, Albania, Greece, FYROM, Romania and Bulgaria. 
11 tuhat km2 10 13 1 tuhat km2 28 % 2 Erinevus 2008. ja 2017. aasta vahel 2008 % 2017 tuhat km2 +18 +1,1 % Väga suur Suur +9,5 Keskmine 224 25 383 23 +159 Väga madal KOKKU 560 1 680 33 475 23 28 –85 –2,2 Madal 419 381 –38 –5,1 467 28 100 413 1 680 24 100 –54 – –3,2 – 13 14 Uuring hõlmas Portugali, Hispaaniat, Prantsusmaa lõunaosa, Itaaliat, Sloveeniat, Horvaatiat, Bosniat ja Hertsegoviinat, Montenegrot, Serbiat, Albaaniat, Kreekat, endist Jugoslaavia Makedoonia vabariiki, Rumeeniat ja Bulgaariat.
Prăvălie, R., Patriche, C., Bandoca, G., “Quantification of land degradation sensitivityareas in Southern and Central Southeastern Europe. 
Prăvălie, R., Patriche, C., Bandoca, G., „Quantification of land degradation sensitivity areas in Southern and Central Southeastern Europe.
New results based on improving DISMED methodology with new climate data”, Catena – An Interdisciplinary Journal of Soil Science – Hydrology – Geomorphology focusing on Geoecology and Landscape Evolution, No 158, 2017; pp. 309-320. 
New results based on improving DISMED methodology with new climate data“, Catena – An Interdisciplinary Journal of Soil Science – Hydrology – Geomorphology focusing on Geoecology and Landscape Evolution, nr 158, 2017; lk 309–320.
Figure 2 – Sensitivity Desertification Index in the EU15 for 2008 and 2017 Source: Prăvălieet al.,2017. 
Joonis 2. Kõrbestumisele vastuvõtlikkuse indeks ELis15 aastatel 2008 ja 2017 Allikas: Prăvălie et al., 2017.
Cyprus, which was not in the scope of the above-mentioned study, is especially badly affected: studies have identified that 99 % of the country is vulnerable to desertification16. 
Küprosel, mida eelnimetatud uuring ei hõlmanud, on olukord eriti halb: uuringud on näidanud, et 99% riigist on kõrbestumisele vastuvõtlik16.
Annex I contains maps showing susceptibility to desertification in the five Member States we visited (see paragraph 26). 
I lisas on esitatud kaardid, mis näitavad kõrbestumisele vastuvõtlikkust viies liikmesriigis, mida kontrollikoda külastas (vt punkt 26).
12 15 Both maps use the same methodology, although for the 2017 map an additional Climate Quality Index was considered. 
Lõuna-Euroopas on juba kuumad poolkõrbed, kus uuringute kohaselt on mõõdukas kliima Mõlema kaardi puhul on kasutatud sama metoodikat, ehkki 2017. aasta kaardi puhul kaaluti täiendava kliimakvaliteedi indeksi kasutamist.
16 I.A.CO Environmental & Water Consultants, Cyprus, 2008. 
I.A.CO Environmental & Water Consultants, Küpros, 2008.
This phenomenon is already extending northwards. 
See nähtus juba levib põhja suunas.
Scientific evidence suggests that man-made emissions have substantially increased the probability of drought years in the Mediterranean region19. 
Teaduslikud tõendid näitavad, et inimtekkelised heitkogused on põua-aastate tõenäosust Vahemere piirkonnas oluliselt suurendanud19.
With climate change, water is becoming scarcer in parts of Europe, and studies have identified that droughts occur more frequently20. 
Kliimamuutuste tõttu jääb Euroopa mõnes osas vett vähemaks ja uuringud on näidanud, et põudasid esineb sagedamini20.
This increases vulnerability to desertification. According to the climate change models used by the Commission, temperatures are projected to increase by more than 2°C in certain regions (such as Spain) by the end of the century. 
Komisjoni kasutatavate kliimamuutuste mudelite kohaselt tõuseb temperatuur mõnes piirkonnas (nt Hispaanias) sajandi lõpuks eeldatavalt rohkem kui 2 °C. Samal ajavahemikul väheneb suvine sademete hulk Lõuna-Euroopas prognooside kohaselt 50% või rohkem21.
Over the same time period, summer precipitation is projected to decrease by 50 % or more in southern Europe21. In their 2018 report22, the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) confirmed with high confidence that temperatures on extreme hot days in mid-latitudes will increase by up to about 3°C at global IPCC Fifth Assessment Report, Working Group III Report “Climate Change 2014: Mitigation of Climate Change”; EEA, Climate Change Impacts and Vulnerability, 2016; the Court’s Landscape review: EU action on energy and climate change, paragraph 117. 
Valitsustevaheline kliimamuutuste rühm (IPCC) kinnitas oma 2018. aasta aruandes22 suure kindlusega, et parasvöötmealade ekstreemselt kuumade päevade temperatuurid suurenevad ca 3 °C võrra, kui ülemaailmne kliimasoojenemine saavutab 1,5 °C kraadi, suurenevad kuumade päevade temperatuurid aga ca 4 °C võrra; lisaks prognoosis IPCC enamikus maapiirkondades kuumade päevade arvu suurenemist. leevendamine); Euroopa Keskkonnaamet, Climate Change Impacts and Vulnerability (Kliimamuutused mõju ja haavatavus), 2016; kontrollikoja ülevaatearuanne: Energiat ja kliimamuutusi käsitlevad ELi meetmed, punkt 117.
See e.g. Spinoni, J., Vogt, J., Barbosa, P., McVormick, N., Dosio, A., “Is Europe at risk of desertification due to climate change?”, Geophysical Research Abstracts Vol. 
Vt nt Spinoni, J., Vogt, J., Barbosa, P., McVormick, N., Dosio, A., „Is Europe at risk of desertification due to climate change?“, Geophysical Research Abstracts Vol.
813. See e.g. Poljansek, K., Marin Ferrer, M., De Groeve, T., Clark, I., (Eds.), “Science for disaster risk management 2017: knowing better and losing less”, Publications Office of the European Union, Luxembourg, 2017 and http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm. 
Vt nt Poljansek, K., Marin Ferrer, M., De Groeve, T., Clark, I., (Eds.), „Science for disaster risk management 2017: knowing better and losing less“, Euroopa Liidu Väljaannete Talitus, Luxembourg, 2017, ja http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm. „Climate Impacts in Europe.