natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Polio is caused by polioviruses, classified into types 1, 2 and 3.
Poliomüeliiti ehk nn lastehalvatust põhjustavad polioviirused, millel eristatakse 1., 2. ja 3. serotüüpi.
Humans are the only reservoir of infection: the poliovirus is found in the bowel and in the throat of infected individuals.
Polioviirust esineb ainult inimesel, nakatunute sooles ja kõris.
Transmission occurs via the oral-faecal route or contact with saliva.
Nakkus kandub edasi fekaal-oraalsel teel või kokkupuutel süljega.
Most infections remain completely without symptoms, while 10% of cases develop mild symptoms only, such as fever, malaise, nausea, and vomiting.
Enamik nakkusejuhtumitest jääb täiesti ilma sümptomiteta, kuid 10% juhtudest tekivad ainult kerged sümptomid, näiteks palavik, halb enesetunne, iiveldus ja oksendamine.
However, after exposure and an incubation period of about one to two weeks the virus can spread from the digestive tract to the central nervous system, resulting in meningitis and neural damage with paralysis (the latter in less than 1% of cases).
Pärast kokkupuudet ja ligikaudu ühe- kuni kahenädalast peiteaega võib viirus levida seedekulglast kesknärvisüsteemi, põhjustades meningiiti ja närvikahjustusi koos halvatusega (viimast küll alla 1% juhtudest).
No specific therapy is available against the virus.
Spetsiaalne ravi selle viiruse vastu puudub.
Childhood immunisation programmes with live weakened oral poliovirus vaccine (OPV) or with inactivated, injectable poliovirus vaccine (IPV) has been very effective.
Laste elusa nõrgestatud suukaudse poliovaktsiiniga (OPV) või süstitava inaktiveeritud polioviiruse vaktsiiniga (IPV) immuniseerimise programmid on olnud väga efektiivsed.
Since the virus is still present in other parts of the world, importation of cases remains possible and travellers to endemic areas should be adequately counselled.
Et maailma teistes piirkondades seda viirust veel esineb, on viiruse sissetoomine endiselt võimalik ning endeemilistesse piirkondadesse reisijaid peab sellest riskist teavitama.
Puumala virus infection
Puumala viiruse nakkus
Puumala viruses occur mainly in Europe and Russia.
Puumala viirusi esineb põhiliselt Euroopas ja Venemaal.
Infection in humans occurs through inhalation of virus in aerosol from excreta of infected rodents.
Inimesed nakatuvad viirusega nakatunud näriliste eritistelt lähtuva aerosooli sissehingamise teel.
Up to 80% of infections may be without symptoms.
Kuni 80% nakkustest võib kulgeda ilma sümptomiteta.
Clinical illness results in a syndrome called “haemorrhagic fever with renal syndrome” (also called “nephropatia epidemica”).
Kliinilise haigestumise tulemusena tekib neerusündroomiga hemorraagiline palavik (teise nimetusega epideemiline nefropaatia).
The symptoms are fever, general tendency of bleeding and kidney failure.
Selle sümptomiteks on palavik, verejooksud ja neerupuudulikkus.
Less than 0.5% of those who get the infection die.
Sureb vähem kui 0,5% nakatunutest.
Q fever is a common zoonosis (infection that could transmit from animals to humans), caused by Coxiella burnetii.
Q-palavik on levinud zoonoos (nakkus, mis võib kanduda loomadelt inimestele), mida põhjustab bakter  Coxiella burnetii .
Natural reservoirs include several domestic and wild animals, most of which show no signs of disease (although infection can cause abortions).
See bakter esineb mitmes kodu- ja metsloomas, kellest enamikul haigusnähte ei teki (kuigi nakkus võib põhjustada tiinuse katkemist).
Due to the high resilience in the environment of Coxiella, humans are most often infected by inhalation of aerosols produced in contaminated locations, but other modes of infection have been documented (including food-borne).
Et bakter  Coxiella  talub mitmesuguseid keskkonnatingimusi, nakatuvad inimesed kõige sagedamini saastunud kohtades aerosoole sisse hingates, kuid on andmeid ka muudest nakatumisviisidest (sealhulgas toidu kaudu).
After an incubation period of, usually, 2–3 weeks, disease symptoms may appear but more frequently they do not.
Sümptomid võivad tekkida pärast peiteaega, mis on tavaliselt 2– 3 nädalat, kuid enamasti neid ei teki.
Which systems are in place and in use to ensure laboratory quality in the EU?
Mis laborikvaliteedisüsteeme on Euroopa Liidus olemas ja mida kasutatakse?
What is the role of ECDC?
Mis on ECDC roll?
A serious clinical picture can suddenly emerge characterised by high fever, eye infection, respiratory tract infection, and severe headache.
Raske kliiniline pilt võib tekkida ootamatult ning sellele on iseloomulik kõrge palavik, silmainfektsioon, hingamisteede infektsioon ja tugev peavalu.
Occasionally, the infection takes a chronic course, leading to infection of the heart valves, hepatitis and other organ involvement.
Mõnikord on nakkus krooniline, põhjustades südameklappide infektsiooni või hepatiiti ja levides muudesse elunditesse.
Acute cases respond to appropriate antibiotic treatment but infected heart valves may require surgery.
Ägedad juhud alluvad sobivale antibiootikumravile, kuid südameklappide infektsiooni korral võib olla vaja kirurgilist ravi.
The mainstays of prevention aim at avoiding the production and inhalation of contaminated dust and the consumption of potentially contaminated food (e.g. un-pasteurised milk).
Ennetus seisneb saastunud tolmu tekitamise ja sissehingamise ning potentsiaalselt saastunud toidu (nt pastöriseerimata piima) vältimises.
Rabies
Marutõbi
Rabies is a disease caused by rabies virus (a Lyssavirus).
Marutõbi on haigus, mida põhjustab marutõveviirus (kuulub perekonda  Lyssavirus ).
Classic rabies is essentially a zoonosis (infection that could spread from animals to humans), and most animals are susceptible to it.
Klassikaline marutõbi on zoonoos (nakkus, mis võib kanduda loomadelt inimestele), millesse võib nakatuda enamik loomaliike.
The main reservoir is wild and domestic canids (dogs, wolves, foxes, coyotes, dingoes, jackals).
Viirus esineb põhiliselt koerlaste metsikutes ja kodustatud liikides (koerad, hundid, rebased, koiotid, dingod, šaakalid).
Six other Lyssaviruses are now recognised, whose potential of giving disease in humans is variable, and for which bats are the reservoir.
Praegu tuntakse veel kuut perekonna  Lyssavirus  viirust, mis võivad eri tõenäosusega ka inimesi nakatada ja mis esinevad lendlastel (nahkhiirtel).
Of these, two are present in Europe (European bat lyssavirus 1 and 2).
Neist kaht esineb ka Euroopas – Euroopa lendlaste  Lyssavirus  1 (EBLV-1) ja 2 (EBLV-2).
Transmission normally occurs through a bite or direct contact with the saliva of an infected animal.
Haigus kandub tavaliselt edasi nakatunud looma hammustuse või süljega vahetu kokkupuute kaudu.
After an incubation period of 3–8 weeks (though sometimes much longer), non-specific symptoms appear, such as headache, fever and numbness of the skin around the site of the bite.
Pärast 3– 8-nädalast peiteaega (kuigi mõnikord ka palju hiljem) tekivad mittespetsiifilised sümptomid, näiteks peavalu, palavik ja naha tundetus hammustuskoha ümbruses.
A phase of seizures and eventually coma follows, which almost invariably lead to the patient’s death.
Sellele järgneb krambijärk ja lõpuks kooma, mis lõpeb peaaegu alati patsiendi surmaga.
Prevention is possible by vaccination, including post-exposure immunisation to be given as soon after the exposure as possible.
Haigust on võimalik ennetada vaktsineerimisega, sealhulgas kokkupuutejärgse immuniseerimisega, mis peab toimuma võimalikult ruttu pärast võimalikku kokkupuudet nakkusega.
Rickettsial infection
Riketsioosid
Preventive veterinary measures include proper vaccination of cats and dogs.
Ennetavad veterinaarsed meetmed on kasside ja koerte nõuetekohane vaktsineerimine.
Oral vaccination has proven effective in preventing the spread of disease within wild animal populations.
Haiguse levimise ennetamiseks metsloomadel on osutunud efektiivseks nende suukaudne vaktsineerimine.
Rubella is a mild febrile rash illness caused by rubella virus.
Punetised on kergekujuline palaviku ja lööbega haigus, mida põhjustab punetiseviirus ( Rubella ).
It is transmitted from person to person via droplets (the virus is present in throat secretions).
See kandub inimeselt inimesele piisknakkuse teel (viirus sisaldub kurgueritises).
It affects mainly, but not only, children and when pregnant women are infected, it may result in malformation of the foetus.
Haigestuvad põhiliselt (kuid mitte ainult) lapsed. Raseduse ajal nakatumine võib põhjustada loote väärarengut.
Humans are the only reservoir of infection.
Punetiseviirus esineb ainult inimesel.
About 20–50% of rubella infections remain without symptoms.
Ligikaudu 20– 50% punetisenakkustest kulgeb ilma sümptomiteta.
Read more about rubella in the  factsheet for general public  and  factsheet for health professionals .
Punetiste kohta on lisateavet  teabelehes avalikkusele  ja  teabelehes tervishoiuspetsialistidele .
HEALTH TOPICS A-ZNETWORKEXTERNAL DOCUMENTSRELATED TOPICSEUROSURVEILLANCEREAD MORE ON ECDC SITERELATED HEALTH TOPICS
TERVISETEEMAD A–YVÕRGUSTIKVÄLISDOKUMENDIDSEOTUD TEEMADEUROSURVEILLANCELISATEAVE ECDC VEEBILEHELSEOTUD TERVISETEEMAD
Salmonellosis (non-typhi, non-paratyphi)
Salmonelloos (v.a <I>S. typhi</I> ja <I>S. paratyphi</I> nakkused)
In symptomatic cases, after an incubation period of 2–3 weeks, patients develop swollen lymph glands, malaise, rash, and upper respiratory tract symptoms.
Sümptomitega juhtudel tekivad patsientidel pärast 2– 3-nädalast peiteaega lümfisõlmede turse, halb enesetunne, lööve ja ülemiste hingamisteede sümptomid.
Fever is not always present.
Palavikku alati ei teki.
Adult and adolescent females often manifest joint pain and joint inflammation.
Naistel ja tütarlastel avaldub haigus sageli liigesevalu ja – põletikuna.
Rare complications include skin bleedings, brain infection, neuritis, and inflammation of the testicles.
Harvaesinevad tüsistused on naha veritsemine, ajuinfektsioon, neuriit ja munandipõletik.
Enteric infections due to Salmonella bacteria are generally referred to by the term  ‘salmonellosis ’ when they are due to Salmonella species other than Salmonella typhi and Salmonella paratyphi.
Perekonna  Salmonella  bakterite põhjustatud soolenakkusi nimetatakse üldiselt salmonelloosiks, juhul kui nende tekitaja on  Salmonella  muu liik peale liikide  S. typhi  ja  S. paratyphi .
The most serious consequences of rubella infection occur when it is acquired during the first 3 months of pregnancy.
Punetistenakkuse kõige raskemad tagajärjed esinevad juhul, kui nakatutakse kolmel esimesel raseduskuul.
In this situation the virus can affect all the organs of the developing foetus, causing foetal death, miscarriage, or congenital malformation.
Sellisel juhul võib viirus kahjustada kõiki areneva loote elundeid, põhjustades loote surma, raseduse katkemist või väärarenguid.
An infant infected with rubella during pregnancy can continue to shed the virus for about one year, sometimes longer.
Raseduse ajal punetistega nakatunud imik võib viirust levitada veel ligikaudu aasta jooksul, mõnikord ka kauem.
Enteric infections due to Salmonella bacteria are generally referred to by the term ‘salmonellosis’ when they are due to Salmonella species other than Salmonella typhi and Salmonella paratyphi.
Perekonna Salmonella bakterite põhjustatud soolenakkusi nimetatakse tavaliselt üldiselt salmonelloosiks, kui nende põhjustaja on mõni muu perekonna Salmonella bakter peale liigi Salmonella typhi või liigi Salmonella paratyphi.
Various animals (especially poultry, pigs, cattle, and reptiles) can be reservoirs for Salmonella, and humans generally become infected by eating poorly cooked, contaminated food.
Bakter Salmonella esineb mitmesugustes loomaliikides (eelkõige kodulinnud, sead, veised ja roomajad) ning inimesed haigestuvad tavaliselt saastunud ja puudulikult kuumutatud toidu kaudu.
The incubation period and the symptoms depend on the amount of bacteria present in the food, the immune status of the person and the type of Salmonella.
Peiteaja pikkus ja sümptomid sõltuvad toidus sisalduvate bakterite hulgast, inimese immuunsusest ja bakterite tüübist.
In general, 12 to 36 hours after the consumption of contaminated food, a clinical picture characterised by fever, diarrhoea, abdominal pain, nausea and vomiting may appear.
Üldiselt võib 12– 36 tundi pärast saastunud toidu söömist tekkida kliiniline pilt, millele on iseloomulik palavik, kõhulahtisus, kõhuvalu, iiveldus ja oksendamine.
Symptoms usually last for a few days.
Sümptomid püsivad tavaliselt mõne päeva.
Due to the effects of dehydration, hospital admission may sometimes be required.
Vedelikukaotuse tõttu võib mõnikord olla vaja haiglaravi.
In the elderly and otherwise weak patients death sometimes occurs.
Mõnikord võivad eakad ja muidu nõrgestatud organismiga patsiendid surra.
Elderly patients are also more prone to developing severe blood infection.
Eakatel patsientidel on raske verenakkuse tõenäosus suurem.
In addition, post-infectious complications, such as reactive joint inflammation occur in about 10% of the cases.
Peale selle tekib ligikaudu 10% juhtudest nakkusejärgseid tüsistusi, näiteks reaktiivne liigesepõletik.
Diarrhoea-causing Salmonellae are present worldwide.
Kõhulahtisust põhjustavaid  Salmonella  baktereid esineb kogu maailmas.
Prophylactic measures are aimed at all stages of food supply, from production to distribution and consumption.
Ennetusmeetmed on suunatud toiduainetega varustamise kõikidele etappidele alates tootmisest kuni müügi ja tarbimiseni.
Severe acute respiratory syndrome (SARS)
Raske äge respiratoorne sündroom (SARS)
Severe acute respiratory syndrome (SARS) is a life-threatening respiratory disease caused by a recently identified coronavirus; the SARS-associated coronavirus (SARS-CoV).
Raske äge respiratoorne sündroom (SARS) on eluohtlik hingamisteede haigus, mille põhjustaja on hiljuti kindlaksmääratud koronaviirus (
                
                Coronavirus
                
                ) –  SARS-iga seotud koronaviirus (SARS-CoV).
This is believed to be an animal virus that recently crossed the species barrier to infect humans.
See arvatakse olevat loomaviirus, mis hiljuti muutus nakkavaks inimesele.
Schistosomiasis
Skistosomiaas
The first cases of disease in humans are believed to have occurred in Guangdong province, China, in November 2002, but the syndrome was only recognised three months later.
Arvatakse, et esimesed haigusjuhtumid inimesel tekkisid Hiinas Guangdongi provintsis 2002. aasta novembris, kuid sündroom tuvastati alles kolm kuud hiljem.
Following its emergence, transmission of the virus occurred person to person, mostly via droplets (inhalation).
Pärast nakkuse ilmumist hakkas viirus edasi kanduma inimeselt inimesele, põhiliselt piisknakkuse (sissehingamise) teel.
The incubation period ranges between 3 and 10 days.
Peiteaeg on 3–10 päeva.
A high fever then appears accompanied by general symptoms and, often, by diarrhoea.
Seejärel tekib kõrge palavik, millega kaasnevad üldised sümptomid ja sageli kõhulahtisus.
Some days later, pneumonia becomes manifest, which in some cases progresses to produce fatal respiratory failure (overall death rate has been about 10%, but exceeded 50% for patients aged over 60 years).
Mõni päev hiljem tekib kopsupõletik, mis progresseerub mõnel juhul surmaga lõppevaks hingamispuudulikkuseks (üldine suremus on olnud ligikaudu 10%, kuid üle 60 aasta vanustel patsientidel üle 50%).
The natural reservoirs of SARS-CoV have not been identified, but a number of species of wildlife (e.g. civets, ferrets) consumed as delicacies in southern China have been found to be infected by a related coronavirus.
SARS-CoV esinemist mujal kui inimesel ei ole avastatud, kuid sellele lähedase koronaviirusega on olnud nakatunud mitu metsloomaliiki (nt tsiibetkaslased, tuhkur), mille liha süüakse Lõuna-Hiinas delikatessina.
Domestic cats living in the Amoy Gardens apartment block in Hong Kong (which was heavily hit by the outbreak) were also found to be infected.
Hongkongi (mida tabas suur haigusepuhang) elamurajoonis Amoy Gardens leiti nakkus ka kodukassidel.
Acute  Schistosoma  infection is often asymptomatic, but chronic illness is frequent and manifests in different ways according to the location of the parasite, involving the gastro-intestinal, urinary or neurological system.
Äge  Schistosoma -nakkus kulgeb sageli sümptomiteta, ent krooniline haigestumine on sage ning avaldumisvorm sõltub parasiidi asukohast organismis (seedetrakt, kuseteed või närvisüsteem).
More recently, bats, ferrets and domestic cats were experimentally infected with SARS-CoV and found to efficiently transmit it.
Hiljem on lendlasi, tuhkruid ja kodukasse katseliselt SARS-koronaviirusega nakatatud ning leitud, et nad kannavad nakkust efektiivselt edasi.
These findings indicate that the reservoir for this pathogen may include a wide range of animal species.
Need tulemused näitavad, et seda patogeeni võib leiduda mitmesugustel loomaliikidel.
Influenza is an infectious disease with mostly respiratory symptoms caused by influenza viruses.
Gripp on põhiliselt hingamiselundite sümptomitega nakkushaigus, mida põhjustavad gripiviirused.
The southern hemisphere has a similar epidemic in its winter (June to October).
Lõunapoolkeral esineb samasugune epideemia sealsel talvel (juunist oktoobrini).
The disease can be anything from mild to very severe.
Haigus võib olla mitmesuguse raskusastmega – kergest kuni väga raskeni.
Each year there are many thousands of avoidable deaths from influenza.
Igal aastal on gripi tagajärjel tuhandeid surmajuhtumeid, mida saanuks vältida.
Though death is considerably more common in older people and those with other illnesses (such as heart disease and chronic lung disease) severe disease and some deaths occur each year in healthy young and middle aged adults and children.
Kuigi gripi tõttu surevad sagedamini eakaid ja muude haigustega (nt südamehaiguse ja kroonilise kopsuhaigusega) inimesed, esineb raskekujulist grippi ja surmajuhtumeid igal aastal ka tervete noorte ja keskealiste ning laste seas.
Because the viruses causing each year's epidemics are usually similar to the last year's it is possible to produce a vaccine for the coming influenza season with a good chance that it will be protective.
Et igal aastal epideemiaid põhjustavad viirused sarnanevad tavaliselt eelmise aasta viirusele, on võimalik valmistada eelolevaks gripihooajaks vaktsiini, mis on suure tõenäosusega kaitsva toimega.
Shigellosis
Šigelloos
Shigellosis is caused by Shigella bacteria, with humans as the main reservoir.
Šigelloosi põhjustab bakter Shigella, mis põhiliselt esineb inimeses.
Transmission occurs by the oral-faecal route, either directly person to person or spread via contaminated food or water.
Nakkus kandub edasi fekaal-oraalsel teel kas vahetult inimeselt inimesele või saastunud toidu või vee kaudu.
The infective dose may be very low.
Nakkav annus võib olla väga väike.
More recently, sexual transmission among men that have sex with men has become a more common cause of outbreaks in several countries.
Viimasel ajal on mitmes riigis haiguspuhangute põhjusena sagenenud sugulisel teel nakatumine homoseksuaalsete meeste seas.
The symptoms may therefore vary between a mild enteric infection (watery, self-limiting diarrhoea) and very serious symptoms (high fever, dysentery, intestinal perforation, kidney failure).
Seetõttu võivad sümptomid olla väga erinevad alates kergest soolenakkusest (vesine iseparanev kõhulahtisus) kuni väga tõsiste sümptomiteni (kõrge palavik, düsenteeria, sooleperforatsioon, neerupuudulikkus).
Reactive joint inflammation and urethritis can follow the enteric symptoms.
Soolesümptomitele võivad järgneda reaktiivne liigesepõletik ja uretriit.
Antibiotic therapy and fluid replacement are effective.
Antibiootikumravi ja vedeliku asendamine mõjuvad efektiivselt.
Shigellosis is a leading cause of childhood deaths in developing countries.
Šigelloos on arenguriikides üks tähtsamaid laste surmapõhjusi.
Prevention measures are based on good general food and waste hygiene and proper hand-washing.
Ennetusmeetmed põhinevad heal üldisel toidu- ja jäätmekäitluse hügieenil ning korralikul kätepesul.
Smallpox was a systemic disease, officially eradicated since 1979, caused by infection with the Variola major virus, whose only reservoir was infected humans.
Rõuged oli süsteemne haigus, mis on ametlikult alates 1979. aastast likvideeritud ja mida põhjustas nakatumine rõugeviirusega (Variola major), mida esines ainult nakatunud inimestel.
The infection was usually transmitted via inhalation of droplets.
Nakkus kandus tavaliselt edasi piisknakkuse teel.
After an average incubation period of 12 days, a high fever accompanied by non-specific general symptoms abruptly appeared.
Pärast keskmiselt 12-päevast peiteaega tekkis äkki kõrge palavik koos mittespetsiifiliste üldiste sümptomitega.
The fever then receded and a characteristic skin eruption appeared.
Seejärel palavik alanes ja ilmus iseloomulik villiline nahalööve.
Subsequently the fever rose again, and serious complications generally developed (pulmonary, cardio-circulatory, neurological, etc.), resulting in death in up to 50% of cases.
Seejärel tõusis palavik uuesti ja tekkisid tavaliselt rasked (kopsu või südame ja vereringega seotud või neuroloogilised jt) tüsistused, mis lõppesid kuni 50% juhtudest surmaga.
Survivors who overcame this phase would see the rash resolving, leaving permanent scars.
Selle järgu üleelanutel lööve kadus, jättes püsivad armid.
No effective therapy was available.
Efektiivne ravi puudus.
The disease was preventable by an effective vaccine, whose large scale use lead to its eradication.
Efektiivse vaktsiiniga muutus haigus ennetatavaks ja selle laialdase kasutamise tulemusena haigus likvideeriti.
Present interest in smallpox is due to its possible use as a bioterrorism agent.
Praegu pakuvad rõuged huvi selle võimaliku kasutamise tõttu bioterrorismivahendina.
Sexually transmitted infections
Sugulisel teel levivad nakkused
Sexually transmitted infections is a group of infections that may transmit through vaginal, oral and anal sexual intercourse.
Sugulisel teel levivad nakkused on rühm nakkusi, mis võivad edasi kanduda vaginaalse, oraalse ja anaalse suguühte kaudu.
The classical such infections include, gonorrhoea, syphilis and chlamydia infection, but also blood-borne virus such as HIV infection, hepatitis B and hepatitis C could be sexually transmitted.
Klassikalised sellised nakkused on gonorröa, süüfilis ja klamüdioos, kuid sugulisel teel võivad nakata ka verega edasikanduvad viirused, näiteks HIV-nakkus ning B- ja C-hepatiit.
Syphilis is a sexually transmitted infection caused by the bacterium Treponema pallidum.
Süüfilis on sugulisel teel leviv nakkus, mida põhjustab bakter Treponema pallidum.
It may also be transmitted mother-to-child (congenital syphilis).
See võib kanduda ka emalt lapsele (kaasasündinud süüfilis).
Humans are the only reservoir and, apart from congenital cases, the only epidemiologically relevant mode of transmission is by direct contact with treponema-rich, open lesions and contaminated secretions from a patient.
Haigusetekitaja esineb ainult inimesel. Peale kaasasündinud juhtude on ainus epidemioloogiliselt asjakohane edasikandumisviis vahetu kokkupuude patsiendi rohkesti bakterit  Treponema  sisaldavate lahtiste haavandite ja saastunud eritistega.
After an incubation period of 10 to 90 days (three weeks on average) clinical symptoms appear:
Kliinilised sümptomid tekivad pärast 10– 90-päevast (keskmiselt kolmenädalast) peiteaega:
at first a primary lesion at the site of infection (chancre), then a series of eruptions on mucous membranes and skin (secondary syphilis), followed by long periods of latency (latent or tertiary syphilis).
algul tekib nakkuskohal esmane haavand (šanker) ning seejärel limaskesta- ja nahalööbed (II staadiumi süüfilis), millele järgnevad pikad latentsiperioodid, kus haiguse avaldumine võib olla minimaalne (latentne ehk III staadiumi süüfilis).