natgillin/translations-raw huggingface dataset:
at first a primary lesion at the site of infection (chancre), then a series of eruptions on mucous membranes and skin (secondary syphilis), followed by long periods of latency (latent or tertiary syphilis). 
algul tekib nakkuskohal esmane haavand (šanker) ning seejärel limaskesta- ja nahalööbed (II staadiumi süüfilis), millele järgnevad pikad latentsiperioodid, kus haiguse avaldumine võib olla minimaalne (latentne ehk III staadiumi süüfilis).
If untreated, many years after the initial infection, tertiary syphilis lesions might finally appear (visceral, multi-organ involvement, including serious vascular and neurological damage). 
Ravimata jäämisel võivad palju aastaid pärast algset nakatumist tekkida lõpuks III staadiumi süüfilise kahjustused (siseelunditel, kaasates mitut elundkonda, sealhulgas rasked veresoonkonna ja närvisüsteemi kahjustused).
Mother-to-child transmission might result in foetal death, perinatal death or congenital syphilis. 
Nakkuse emalt lapsele kandumise tagajärjeks võib olla loote surm, perinataalne surm või kaasasündinud süüfilis.
The latter can be without symptoms or present stigmata or determine multi-organ pathology. 
Viimane võib kulgeda sümptomiteta, tekitada haavandeid või põhjustada mitme elundkonna patoloogiat.
With the widespread use of penicillin, syphilis prevalence had significantly declined after World War II. 
Penitsilliini laialdase levikuga pärast Teist maailmasõda on süüfilise esinemissagedus oluliselt vähenenud.
However, in several industrialised countries a considerable resurgence occurred in the late 1980s. 
Mitmes tööstusriigis suurenes haiguse sagedus 1980. aastate lõpus siiski märkimisväärselt uuesti.
Tetanus 
Teetanus
Tetanus is an often fatal disease, which is present worldwide. 
Teetanus on sageli surmaga lõppev haigus, mida esineb kogu maailmas.
It is a consequence of a toxin produced by the bacterium Clostridium tetani. 
Seda põhjustab bakteri Clostridium tetani tekitatav toksiin.
The main reservoirs of the bacterium are herbivores, which harbour the bacteria in their bowels (with no consequences for them) and disseminate the “spore form” of the bacteria in the environment with their faeces. 
Bakter esineb põhiliselt mäletsejate sooles (ilma haigusnähtudeta), levides sealt spooridena rooja kaudu keskkonda.
Most cases of human disease occur as a result of a wound being contaminated by earth or dust. 
Inimesed haigestuvad enamasti haava saastumise tõttu mulla või tolmuga.
After an incubation period averaging two weeks (sometimes longer), the toxin produced by the bacteria in the wound is absorbed and starts producing its effects. 
Pärast keskmiselt kahenädalast (mõnikord pikemat) peiteaega imendub bakteri tekitatud toksiin haavas ja hakkab mõjuma.
Non-specific early signs (fever, irritability) are followed by the appearance of localised muscular contractions. 
Mittespetsiifilistele varastele nähtudele (palavik, ärrituvus) järgnevad paiksed lihaskrambid.
Finally, generalised spasms may occur, often leading to death from heart and lung failure. 
Lõpuks võivad tekkida üldised krambid, mis sageli põhjustavad surmaga lõppeva südame- ja kopsupuudulikkuse.
The overall death rate is close to 50%, depending on the clinical presentation, patient’s age and medical support. 
Üldine suremus läheneb olenevalt kliinilisest vormist, patsiendi vanusest ja ravist 50%-le.
Therapy is based on cleaning the infected wound, administration of antibiotics and specific immunoglobulins, and intensive care support. 
Ravi põhineb nakatunud haava puhastamisel, antibiootikumide ja spetsiaalsete immunoglobuliinide manustamisel ning intensiivravil.
An effective, inactivated vaccine is available. 
Efektiivne inaktiveeritud vaktsiin on olemas.
Prophylaxis is based on its generalised use and on the appropriate treatment of contaminated wounds. 
Profülaktika põhineb üldisel vaktsineerimisel ja saastunud haavade asjakohasel ravil.
Toxoplasmosis 
Toksoplasmoos
Toxoplasmosis is an infection caused by the parasite Toxoplasma gondii. 
Toksoplasmoos on nakkus, mida põhjustab parasiit Toxoplasma gondii.
Cats are the reservoir of the parasite. 
Parasiit esineb kassidel.
They excrete cysts in the environment, able to infect many other animals, and humans can become infected either by ingesting the cysts (by direct contact with cats or through food or water contaminated by cat faeces), or by eating poorly cooked meat containing cysts, especially pork and mutton. 
Nad eritavad keskkonda tsüste, millega võivad nakatuda paljud teised loomad, ning inimesed võivad nakatuda kas tsüstide allaneelamise teel (vahetul kokkupuutel kassidega või kassi väljaheidetega saastunud toidu või veega) või süües puudulikult kuumutatud liha, eelkõige tsüste sisaldavat sea- või lambaliha.
Usually toxoplasmosis goes with no symptoms in humans (and animals), but healthy individuals may experience swollen lymph glands. 
Toksoplasmoos kulgeb inimestel (ja loomadel) tavaliselt ilma sümptomiteta, kuid tervetel inimestel võib tekkida lümfisõlmede turse.
However, it may also cause life-threatening disease in individuals with impaired immune defence. 
Nõrgenenud immuunsüsteemiga inimestel võib nakkus aga põhjustada eluohtliku haiguse.
During pregnancy the infection can affect the foetus. 
Nakatumine raseduse ajal võib kahjustada loodet.
Pregnant women, also without symptoms, may transmit the infection to the foetus, which can result in abortion, still-birth, perinatal death (due to disseminated toxoplasmosis), or congenital infection with severe malformation affecting the eyes and the brain. 
Rasedad naised võivad ka sümptomite vormide korral nakkuse lootele edasi kanda, mille tagajärjeks võib olla raseduse katkemine, loote surnultsünd, perinataalne surm (dissemineerunud ehk üle terve organismi levinud toksoplasmoosi tõttu) või kaasasündinud nakkus koos silmade ja aju raske väärarenguga.
Infection in individuals with impaired immunity tends to seriously affect the central nervous system, but also other organs may be affected. 
Nõrgenenud immuunsüsteemiga inimestel kahjustab nakatumine sageli raskelt kesknärvisüsteemi, samuti muid elundeid.
Such patients may require prolonged (sometimes life-long) therapy. 
Sellisel juhul vajavad patsiendid pikaajalist (mõnikord elukestvat) ravi.
The Toxoplasma cysts can survive in the environment for a long time, contaminating fruit and vegetables, and cysts in meat remain infective as long as the meat is edible. 
Toxoplasma tsüstid võivad püsida keskkonnas kaua, saastades puu- ja köögivilju, ning lihas püsivad tsüstid nakatumisvõimelisena seni, kuni liha on söödav.
Trichinellosis 
Trihhinelloos
Trichinellosis is a zoonotic disease caused by Trichinella parasites. 
Trihhinelloos on zoonootiline haigus, mida põhjustavad perekonna Trichinella parasiidid.
The disease occurs worldwide. 
Haigust esineb kõikjal maailmas.
Many animals may act as reservoirs, but those most frequently involved in cases of human infection are pigs and horses. 
Trichinella esineb paljudes loomades, kuid inimese nakatumises osalevad kõige sagedamini sead ja hobused.
In Europe, wild boars have also been implicated. 
Euroopas esineb neid parasiite ka metssigadel.
Infested animals harbour larvae encysted in their muscles, and consumption of raw or undercooked meat products may lead to disease. 
Nakatunud looma lihastes sisalduvad tsüstidena vastsed ning inimene võib nakatuda tooreste või puudulikult kuumutatud lihatoodete söömisel.
Typically, after an incubation phase of about 24–48 hours, fever and intestinal symptoms may appear, due to larvae invading the intestine. 
Pärast peiteaega, mis kestab tavaliselt ligikaudu 24– 48 tundi, võivad tekkida palavik ja soolesümptomid, sest vastsed satuvad soolestikku.
Then, about a week after infection, larval invasion of the muscles begins: 
Ligikaudu nädala möödumisel nakatumisest satuvad vastsed lihastesse:
muscle aches and fever are characteristic. 
iseloomulikud on lihasevalud ja palavik.
Finally, acute symptoms fade, but muscle problems may take a long time to resolve. 
Lõpuks ägedad sümptomid taanduvad, kuid lihasehäirete paranemisele võib kuluda kaua aega.
Depending on the number of viable larvae consumed, symptoms will vary from without any symptoms to extremely severe or even fatal (massive invasion of the bowel and/or massive invasion of internal organs) disease. 
Olenevalt neelatud elujõuliste vastsete arvust võivad sümptomid ulatuda nende puudumisest äärmiselt raske või isegi surmaga lõppeva (soole ja/või siseelundite massiline nakatumine) haiguseni.
Effective treatment is available. 
Efektiivne ravi on olemas.
Trichinellosis prevention is based on accurate inspection of all slaughtered pigs and horses, which is mandatory in the EU. 
Trihhinelloosi ennetamine põhineb kõikide tapetud sigade ja hobuste hoolikal kontrollimisel, mis on Euroopa Liidus kohustuslik.
Imported and wild animal meat presents a higher risk and its consumption in the undercooked or raw state should be discouraged. 
Imporditud ja metsloomalihaga seondub suurem risk ning seda ei soovitata tarbida puudulikult kuumutatuna ega toorena.
Tuberculosis 
tuberkuloos
Tuberculosis (TB) is a bacterial disease which affects different human organs, but primarily the lung. 
Tuberkuloos on bakteriaalne haigus, mis kahjustab inimese mitmeid elundeid, eelkõige kopsu.
It is most commonly acquired via inhalation of Mycobacterium tuberculosis bacteria in cough droplets from another person with pulmonary disease. 
Sellesse nakatutakse tavaliselt bakteri Mycobacterium tuberculosis sissehingamise teel kopsuhaige köhapiiskade kaudu.
It can also be less frequently acquired by drinking contaminated milk or through laboratory contamination. 
Harvemini võib sellesse nakatuda ka saastunud piima joomise või laborinakkuse tagajärjel.
Only 5–10% of infected persons go on to develop active TB. 
Aktiivne tuberkuloos tekib vaid 5–10% nakatunud inimestest.
HIV infection increases the likelihood of progression while preventive therapy reduces this risk. 
HIV-nakkus suurendab haiguse progresseerumise riski, kuid ennetav ravi vähendab seda.
The BCG vaccine is effective in limiting severe disease in childhood but has little effect on transmission. 
BCG-vaktsiiniga piiratakse efektiivselt raske haiguse tekkimist lapseeas, kuid see mõjutab vähe nakkuse edasikandmist.
Therefore, TB control relies mainly on the early detection of infectious patients and then consistent treatment for at least six months with a combination of antibiotics. 
Seepärast tugineb tuberkuloosi tõrje põhiliselt nakatunud patsientide varasel avastamisel ja järjekindlal ravil vähemalt kuue kuu jooksul kombineeritud antibiootikumraviga.
Inadequate treatment may result in failure of cure, early relapse or the development of drug-resistant disease. 
Ebapiisava ravi tagajärjel võib ravi ebaõnnestuda, tekkida varane retsidiiv või muutuda haigus ravimitele resistentseks.
The emergence of strains resistant to the two most effective anti-TB agents isoniazid and rifampicin (multi-drug resistant, MDR), as well as to other second line antibiotics (extensively drug-resistant, XDR), poses a serious challenge to TB control today. 
Tänapäeval on tuberkuloosi tõrjes raske probleem kahele kõige efektiivsemale tuberkuloosiravimile isoniasiidile ja rifampitsiinile resistentsete (multiresistentsete), samuti teistele teise põlvkonna antibiootikumidele resistentsete (ulatuslikult ravimresistentsete) tüvede tekkimine.
Within the EU, TB is more common in migrants, the homeless, prisoners and drug users than in other sectors of the population. 
Euroopa Liidus on tuberkuloos rohkem levinud sisserännanute, kodutute, vangide ja narkootikumide tarvitajate seas kui elanikkonna muudes rühmades.
Tularaemia 
Tulareemia
Tularaemia is a zoonosis (infection that could transmit from animals to humans), caused by the bacterium Francisella tularensis, capable of surviving for weeks at low temperatures in water, moist soil, hay, straw or animal carcasses. 
Tulareemia on zoonoos (nakkus, mis võib kanduda loomadelt inimestele), mida põhjustav bakter Francisella tularensis suudab püsida eluvõimelisena nädalaid madalal temperatuuril vees, niiskes pinnases, heinas, põhus või loomakorjustes.
Natural reservoirs are many types of animals, mainly rabbits, hares, squirrels, foxes and ticks. 
Bakter esineb paljudel loomaliikidel, põhiliselt aga küülikutel, jänestel, oravatel, rebastel ja puukidel.
Human infection can occur through a variety of mechanisms, the most important of which is through bites of infected insects (ticks, mosquitoes and flies). 
Inimene võib nakatuda mitut moodi, eelkõige nakatunud ämblikulaadsete ja putukate (puugid, sääsed ja kärbsed) hammustuse või piste kaudu.
Other ways are through direct contact with infected animal tissues and contaminated soil or by drinking contaminated water and eating undercooked infected meat. 
Muud nakatumisviisid on vahetu kokkupuude nakatunud looma kudede ja saastunud pinnasega, saastunud vee joomine ning puudulikult kuumutatud nakatunud liha söömine.
On rare occasions infection could also occur through inhalation of infective aerosols. 
Harva võidakse haigestuda ka nakatavate aerosoolide sissehingamise teel.
After an incubation period of about 3–5 days symptoms start abruptly with high fever. 
Sümptomid algavad äkilise kõrge palavikuga pärast ligikaudu 3–5-päevast peiteaega.
Vaccine can be used to protect workers at occupational risk. 
Töö tõttu ohustatud isikuid saab vaktsineerida.
Typhoid/paratyphoid fever 
Tüüfus ja paratüüfus
An effective vaccine is also available. 
On olemas ka efektiivne vaktsiin.
Typing 
Tüübi määramine
Other symptoms vary with the portal of entry, and include swollen lymph glands, eye infection, throat infection, pneumonia and severe infection with blood stream infection. 
Muud sümptomid olenevad nakkuse sisenemisteest ning need võivad olla lümfisõlmede turse, silmainfektsioon, kurguinfektsioon, kopsupõletik ja raske infektsioon koos verenakkusega.
The infection is curable by antibiotic treatment, and death is rare in Europe. 
Nakkust saab ravida antibiootikumidega ja surmajuhtumeid esineb Euroopas harva.
General preventive measures include protection against tick bites, avoid drinking potentially contaminated water, and ensure that rabbit and hare meat is cooked thoroughly. 
Üldiste ennetusmeetmete hulka kuuluvad kaitse puugihammustuste vastu, potentsiaalselt saastunud vee joomise vältimine ning jänese- ja küülikuliha põhjalik kuumtöötlemine.
Typhoid and paratyphoid fevers are systemic diseases caused by the bacteria Salmonella typhi and Salmonella paratyphi, respectively. 
Tüüfus ja paratüüfus on süsteemsed haigused, mida põhjustavad vastavalt bakterid Salmonella typhi ja Salmonella paratyphi.
Humans are the only reservoir for Salmonella typhi (which is the most serious), whereas Salmonella paratyphi also has animal reservoirs. 
Salmonella typhi (mis põhjustab raskema nakkuse) esineb ainult inimesel, kuid Salmonella paratyphi esineb looduses ka loomadel.
Humans can carry the bacteria in the gut for very long times (chronic carriers), and transmit the bacteria to other persons (either directly or via food or water contamination). 
Inimene võib kanda bakterit sooles väga kaua (kroonilised nakkusekandjad) ja levitada bakterit teistele inimestele (kas vahetult või saastunud toidu või vee kaudu).
After 1-2 weeks incubation period, a disease characterised by high fever, malaise, cough, rash and enlarged spleen develops. 
Pärast 1–2-nädalast peiteaega kujuneb välja haigus, millele on iseloomulik kõrge palavik, halb enesetunne, köha, lööve ja põrna suurenemine.
Diarrhoea may be present at some stage. 
Haiguse teatud järgus võib tekkida kõhulahtisus.
When Salmonella typhi is the cause, intestinal perforation and haemorrhage may occur. 
Kui haiguse on põhjustanud Salmonella typhi , võib tekkida sooleperforatsioon ja verejooks.
Salmonella typhi blood stream infection can also cause infection in all organs. 
Bakteri Salmonella typhi põhjustatud verenakkus võib nakatada kõiki elundkondi.
Antibiotic therapy has radically changed the prognosis of typhoid, which, untreated, has a 10% death rate. 
Antibiootikumravi on tüüfuse prognoosi tunduvalt parandanud, kuid ravimata haiguse korral on suremus 10%.
Preventive measures include good personal and food hygiene. 
Ennetusmeetmeteks on hea isiklik ja toiduhügieen.
Variant Creutzfeldt-Jakob disease 
Creutzfeldti-Jakobi tõve variant
Variant Creutzfeldt-Jakob disease (vCJD) is a fatal form of “human spongiform encephalopathy” (prion disease), which was first recognised in 1996 in the UK. 
Creutzfeldti-Jakobi tõve uus variant (vCJD) on inimese spongiformse entsefalopaatia (prioonihaiguse) surmaga lõppev vorm, mis leiti esmakordselt 1996. aastal Ühendkuningriigis.
It is linked causally to bovine spongiform encephalopathy (BSE) – “mad cow disease”. 
Selle tekkimine on seotud veiste spongiformse entsefalopaatiaga (BSE) ehk nn hullulehmatõvega.
The clinical picture is characterised by progressive neurological symptoms and death, with a mean survival of about 14 months from the onset of symptoms. 
Kliinilisele pildile on iseloomulik neuroloogiliste sümptomite progresseerumine ja surm, keskmise elulemusega ligikaudu 14 kuud alates sümptomite tekkimisest.
The suspected route of transmission is through consumption of infected beef products (although recently human-to-human transmission of vCJD through blood transfusion has been described). 
Arvatav nakkuse edasikandumistee on nakatunud loomalihatoodete tarbimine (kuigi viimasel ajal on kirjeldatud ka vCJD kandumist inimeselt inimesele vereülekande kaudu).
The incubation period is unknown. 
Peiteaja pikkus ei ole teada.
Genetic susceptibility appears to favour the onset of disease. 
Haiguse tekkimist näib soodustavat geneetiline eelsoodumus.
Patients’ ages range between 15 and 73 years. 
Patsientide vanus on 15–73 aastat.
Preventive measures include ensuring that prions do not enter the human or animal food chains and that medical (transfusions) and surgical practices are conducted safely. 
Ennetusmeetmeteks on prioonide inimeste või loomade toiduahelatesse mittesattumise ning meditsiiniliste (vereülekanded) ja kirurgiliste protseduuride ohutuse tagamine.
Prions are very resistant to common disinfection and sterilisation practices. 
Prioonid on väga resistentsed tavaliste desinfitseerimis- ja steriliseerimisviiside suhtes.
Vaccine issues 
Vaktsiiniküsimused
After general hygiene improvements – first of all clean water supply – vaccines represent the most effective and cost-saving public health intervention. 
Vaktsiinid on pärast üldise hügieenitaseme paranemist – eelkõige joogivee puhtuse saavutamist – kõige efektiivsem ja säästlikum tervishoiuvaldkonna sekkumisviis.
Still, vaccines continue to be under-used all over the world. 
Samas kasutatakse vaktsiine kogu maailmas ikka veel liiga vähe.
In developing countries money shortage and poor socio-economic situation are the main reasons for low vaccination coverage. 
Arenguriikides on elanikkonna vähese vaktsineerimisega kaetuse peamised põhjused rahapuudus ja halb sotsiaalmajanduslik olukord.
In wealthy regions other factors usually affect immunisation programs. 
Jõukates piirkondades takistavad immuniseerimisprogramme tavaliselt muud tegurid.
Information and communication play key roles in such an issue. 
Põhiroll on nende küsimuste korral teabe andmisel ja vahetusel.
Improving knowledge about immunisation and confidence in vaccines among decision-makers, general public and health care workers remains a main goal to achieve in the fight against infectious diseases. 
Võitluses nakkushaigustega on põhiline eesmärk parandada otsustajate, üldsuse ja tervishoiutöötajate teadmisi immuniseerimisest ja usaldust vaktsiinide vastu.
Viral haemorrhagic fevers 
Viiruslikud hemorraagilised palavikud
A number of diseases are included under the heading “viral haemorrhagic fevers” (VHFs), with differences in type of virus, geographical distribution, incidence, reservoir, way of transmission and clinical symptoms. 
Viiruslike hemorraagiliste palavike rühma kuulub palju viiruse tüübi, geograafilise leviku, esinemissageduse, loodusliku esinemiskoha (reservuaari), edasikandumistee ja kliiniliste sümptomite poolest erinevaid haigusi.
The common denominator is the possible emergence of a disease with general bleedings – often leading to death. 
Nende ühine tunnus on üldiste verejooksude võimalik tekkimine haiguse käigus – mis sageli põhjustavad surma.
Another common feature is the potential risk that such patients might pose to close contacts and to health and laboratory personnel until a firm diagnosis is established. 
Teine ühine tunnus on nende haigustega patsientide ohtlikkus nendega vahetult kokkupuutuvatele isikutele ning tervishoiu- ja laboritöötajatele, enne kui diagnoos on kinnitatud.
Fortunately most of these viruses do not transmit easily (with the exception of yellow fever virus and Dengue virus which are spread through infected mosquitoes). 
Enamik neist viirustest ei kandu õnneks kergesti edasi (erandiks on kollapalaviku viirus ja dengueviirus, mis levivad nakatunud sääskede kaudu).
Present in Europe are Hantaan and Puumula VHF, also called ‘epidemic nephropathy’ (transmitted through direct/indirect exposure to infected rodents) and Crimean-Congo VHF (transmitted through tick bites). 
Euroopas esinevad Hantaani ja Puumala viiruslik hemorraagiline palavik, mida nimetatakse ka epideemiliseks nefropaatiaks (kanduvad edasi vahetu või kaudse kokkupuute teel nakatunud närilistega) ning Krimmi-Kongo viiruslik hemorraagiline palavik (kandub edasi puugihammustustega).
Others, are mainly seen as imported infections, such as Lassa fever (transmitted by rodents), yellow fever and dengue haemorrhagic fever (transmitted through mosquito bites), Lassa fever and Marburg fever (monkey associated) 
Teisi esineb põhiliselt sissetoodud nakkustena, nt Lassa palavik (mida levitavad närilised), kollapalavik ja hemorraagiline denguepalavik (kandub edasi sääsepistetega) ning Marburgi palavik (seotud ahvidega).
Verotoxin producing Escherichia coli (VTEC) 
Verotoksiini tekitav Escherichia coli (VTEC)
Escherichia coli (E.coli) are very common bacteria in the gastrointestinal tract, and part of the normal bacterial flora. 
Escherichia coli (E. coli) on seedekulglas väga levinud bakter ning kuulub normaalse bakterifloora hulka.
However, some E.coli strains are able to produce a toxin that could produce serious infection. 
Mõni E. coli tüvi tekitab aga toksiini, mis võib põhjustada raske nakkuse.
The main reservoir of such E.coli strains is grass-feeding animals, cattle in particular. 
Need E. coli tüved esinevad põhiliselt mäletsejatel, eelkõige veistel.
Their meat might become contaminated by faecal matter due to poor processing methods during slaughter, and their faeces might end up contaminating other foods (e.g. milk, vegetables) and water. 
Liha võib saastuda väljaheidetega puuduliku hügieeni tõttu looma tapmisel ning väljaheidete kaudu võib bakter sattuda ka teistesse toiduainetesse (nt piima või köögiviljadele) ja vette.
Humans acquire the infection by consuming contaminated food or water. 
Inimesed nakatuvad saastunud toidu või vee tarbimise tõttu.
Following an incubation period of about 3–4 days, a variety of gastrointestinal symptoms appear, ranging from mild to severe bloody diarrhoea, mostly without fever. 
Pärast ligikaudu 3– 4-päevast peiteaega tekivad mitmesugused seedeelundite sümptomid alates kergest kõhulahtisusest kuni raske verise kõhulahtisuseni, enamasti ilma palavikuta.
However, about 8% of patients (children under five years old and the elderly being the most susceptible) may develop “haemolytic uraemic syndrome” (HUS), characterised by acute kidney failure, bleeding and neurological symptoms. 
Ligikaudu 8% patsientidest (kõige vastuvõtlikumad on alla viie aasta vanused lapsed ja eakad) võib tekkida hemolüütilis-ureemiline sündroom, millele on iseloomulik äge neerupuudulikkus, verejooksud ja neuroloogilised sümptomid.
Antibiotic therapy is not helpful (it might even favour HUS development). 
Antibiootikumravist ei ole kasu (see võib hemolüütilis-ureemilise sündroomi kujunemist isegi soodustada).
The death rate of HUS is about 3–5%. 
Hemolüütilis-ureemilise sündroomi korral on suremus ligikaudu 3– 5%.