natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, patients with impaired immune system may develop profuse, life-threatening, watery diarrhoea that is very difficult to treat with currently available drugs. 
Nõrgenenud immuunsüsteemiga patsientidel võib seevastu tekkida profuusne eluohtlik vesine kõhulahtisus, mida on praegu olemasolevate ravimitega ravida väga raske.
Person-to-person or animal-to-person disease transmission occurs mainly through contaminated water and food. 
Inimeselt või loomalt inimesele kandub haigus põhiliselt saastunud vee ja toidu kaudu.
Cryptosporidium eggs (oocysts) can survive for months in moist soil or water and survive harsh environmental conditions (e.g. heat, cold, droughts) for extended periods of time. 
Parasiidi Cryptosporidium munad (ootsüstid) võivad püsida niiskes pinnases või vees mitu kuud ja taluda pikka aega ebasoodsaid keskkonnatingimusi (nt kuumust, külma, kuivust).
Outbreaks have been reported in hospitals, day-care centres, within households, among bathers (affecting participants in water sports in lakes and swimming pools), and in municipalities with contaminated public water supplies. 
Haiguspuhanguid on esinenud haiglates, lasteaedades, elamutes, suplejate (sh veesportlaste) seas (järvedes ja ujulates) ning saastunud veevarustusega piirkondades.
Water distribution systems are particularly vulnerable to contamination with Cryptosporidium, which can survive most disinfection procedures such as chlorination. 
Veevarustussüsteemid on parasiidiga Cryptosporidium saastumise suhtes eriti tundlikud, sest parasiit talub enamikku desinfitseerimisviise, sealhulgas kloorimist.
Dengue fever 
Denguepalavik
Dengue fever is present in Asia, the Pacific, the Caribbean, the Americas and Africa. 
Denguepalavikku esineb Aasias, Vaikse ookeani ja Kariibi mere piirkonnas, Ameerikas ja Aafrikas.
Humans are infected with dengue virus through bites of tiger (Aedes) mosquitoes. 
Inimesed nakatuvad dengueviirusega tiigersääskede (perekond Aedes ) pistete kaudu.
There are 4 different dengue types, and infection with one type gives little immune protection against the other types. 
Dengueviirust on nelja liiki. Üht liiki viirusega nakatumine ei anna olulist immuunkaitset teiste liikide vastu.
After an incubation of 8-10 days, a mild and usually self-limited flu-like illness develops. 
Pärast 8– 10-päevast peiteaega tekib kerge ja tavaliselt iseparanev gripilaadne haigus.
Current scientific evidence shows that sequential infection increases the risk of a severe form of the infection with bleedings - dengue hemorrhagic fever. 
Praeguste teadusandmete järgi suurendab järjestikune nakatumine nakkuse raskekujulise, verejooksudega vormi (hemorraagilise denguepalaviku) kujunemise riski.
In several Asian countries, dengue haemorrhagic fever has become an important cause of disease and death, mainly in children. 
Mitmes Aasia riigis on hemorraagiline denguepalavik muutunud oluliseks haigestumise ja surma põhjuseks, eelkõige lastel.
No specific treatment or vaccine exists for dengue, and general intensive care is often needed. 
Denguepalaviku spetsiifiline ravi ja vaktsiin puuduvad, sageli on vaja üldist intensiivravi.
Ebola and Marburg haemorrhagic fevers 
Ebola ja Marburgi hemorraagilised palavikud
Ebola and Marburg haemorrhagic fevers are caused by the Ebola and Marburg virus respectively, both belonging to the same virus family. 
Ebola ja Marburgi hemorraagilist palavikku põhjustavad vastavalt Ebola ja Marburgi viirus, mis kuuluvad samasse viiruste sugukonda.
Both are rare diseases, but have the potential of causing high death rates. 
Mõlemad on haruldased haigused, kuid võivad põhjustada suurt suremust.
Transmission of the viruses occurs from person to person through close contact with blood or body fluids. 
Viirused kanduvad inimeselt inimesele vahetul kokkupuutel vere või muude kehavedelikega.
Clinical illness starts as a flu-like syndrome, rapidly evolving to severe disease with bleedings. 
Kliiniline haigus algab gripilaadse sündroomiga, mis areneb kiiresti raskeks verejooksudega haiguseks.
No treatment or vaccine is available for either disease. 
Kummagi haiguse vastu puudub ravi ja vaktsiin.
Echinococcosis 
Ehhinokokoos
Echinococcosis is a zoonotic disease (transmitted from animals to humans) caused by the larval stage (hydatid cyst) of tapeworms. 
Ehhinokokoos on zoonoos (levib loomadelt inimesele), mida põhjustavad paelussi ehhinokoki larvid (hüdatiidtsüstid).
Eggs are excreted in the faeces of infected dogs and foxes and can be ingested by humans either by close contact with these animals or through contaminated food. 
Parasiidimunad erituvad nakatunud koerte ja rebaste väljaheidetega ning võivad sattuda inimese suhu kas tihedas kokkupuutes nende loomadega või saastunud toidu kaudu.
The most common location of cysts is the liver, but cysts may develop in almost any organ, including lungs, kidneys, spleen, nervous tissue, etc, years after the ingestion of the echinococcus eggs. 
Tsüste esineb kõige sagedamini maksas, kuid need võivad areneda peaaegu kõikides elundites, sealhulgas kopsudes, neerudes, põrnas, närvikoes jne, ka aastaid pärast ehhinokoki munade allaneelamist.
In the case of cystic disease, symptoms usually appear due to the large size of the cysts. 
Tsüstilise haiguse korral tekivad sümptomid tavaliselt tsüstide suurte mõõtmete tõttu.
Cysts in the lungs invades tissues in a cancer-like fashion and if untreated always leads to death. 
Kopsudes olevad tsüstid ründavad kudesid vähitaoliselt ja ravimata haigus lõpeb alati surmaga.
Patients are treated with surgery and the specific anti-helminthic drugs. 
Patsiente ravitakse kirurgiliselt ja spetsiaalsete antihelmintikumidega (parasiiditõrje ravimid).
The disease occurs in areas where dogs have access to animal inner organs, usually of sheep and cattle (intermediate hosts), containing cysts. 
Haigust esineb piirkondades, kus koertel on võimalik süüa loomade, tavaliselt lammaste ja veiste (vaheperemehed) siseelundeid, mis sisaldavad tsüste.
The lung form is restricted to northern countries, where foxes abound. 
Kopsuvormi esineb ainult põhjapoolsetes riikides, kus on palju rebaseid.
Poor hand hygiene, close contact with infected animals and consumption of undercooked, unwashed food contaminated with echinococcus eggs (e.g. vegetables) are all risk factors. 
Riskiteguriteks on käte halb hügieen, tihe kokkupuude nakatunud loomadega ning puudulikult kuumtöödeldud ja pesemata toiduainete (nt köögivilja) tarbimine, mis on saastunud ehhinokoki munadega.
Giardia infection 
Giardiaas
Giardia lamblia (Giardia intestinalis and Giardia duodenalis are synonyms) is a cyst-producing parasite, able to settle in the human and animal bowel. 
Viburloom Giardia lamblia (teiste nimetustega Giardia intestinalis ja Giardia duodenalis) on tsüste tekitav parasiit, mis võib elada inimese ja looma sooles.
The parasites could cause disease equally in humans and animals such as dogs, cats, cows and sheep. 
Parasiidid võivad tekitada haigust ühtviisi nii inimestel kui ka loomadel, näiteks koertel, kassidel, veistel ja lammastel.
In the environment, major reservoirs of the parasite are contaminated surface waters. 
Looduses esineb parasiiti peamiselt saastunud veekogudes.
Infected individuals can remain without symptoms or (three to 25 or more days later) develop either acute or chronic diarrhoea. 
Nakatunud võivad jääda sümptomiteta või neil võib tekkida (pärast 3–25-päevast või pikemat peiteaega) äge või krooniline kõhulahtisus.
Bloating, fatigue, and malabsorption of vitamins and fats may occur. 
Võivad tekkida kõhu paisumine, väsimus ning vitamiinide ja rasvade imendumishäired.
Infants and children are at a particularly increased risk of infection. 
Eriti suur nakkuseoht on imikutel ja väikelastel.
A major pathway of disease transmission is personal contact with infected patients or exposure to food or water contaminated by them. 
Peamiseks haiguse edasikandumisteeks on isiklik kokkupuude nakatunud patsientidega või kokkupuude nende saastatud toidu või veega.
Thus, individuals in nursing homes or day-care centres are particularly susceptible to outbreaks. 
Sel põhjusel on haiguspuhangute suhtes eriti tundlikud hooldekodudes või lasteaedades viibijad.
Giardia cysts can survive for extended periods of time in the environment and chlorination of water alone cannot inactivate them. 
Giardioosi tekitava parasiidi tsüstid võivad keskkonnas püsida kaua ja ainuüksi vee kloorimisega ei ole neid võimalik inaktiveerida.
Therefore, cases among hikers or backpackers in wilderness areas are common, and waterborne outbreaks due to inadequate treatment of drinking water are common. 
Seepärast esineb seda haigust sageli matkajatel, samuti tekib haiguspuhanguid puudulikult puhastatud joogivee tarvitamisel.
Gonorrhoea 
Gonorröa
Gonorrhoea is a sexually transmitted infection (STI) caused by Neisseria gonorrhoeae bacteria. 
Gonorröa on sugulisel teel leviv nakkus, mida põhjustab bakter Neisseria gonorrhoeae.
Urethral infections in men and uro-genital infections in women are the main presenting feature, but a broad spectrum of clinical presentations can occur, including systemic dissemination with fever and skin and joint involvement. 
Haigus avaldub meestel põhiliselt kusiti nakkusena ning naistel kuse- ja suguelundite nakkusena, kuid haigusel on ka mitmesuguseid teisi kliinilisi vorme, sealhulgas süsteemne levik koos palaviku ning naha- ja liigesekahjustustega.
Throat and ano-rectal infections also occur. 
Võib esineda ka kõrinakkusi ja anorektaalseid nakkusi.
Urethral symptoms and vaginal discharge may appear after a short incubation (2–7 days following exposure), but in women cervicitis may remain without symptoms. 
Kuseteede sümptomid ja tupeeritis võivad tekkida pärast lühikest peiteaega (2–7 päeva pärast kokkupuudet), kuid naistel võib emakakaelapõletik jääda ka sümptomiteta.
Read more about gonorrhoea in the factsheet for general public . 
Gonorröa kohta on lisateavet teabelehes avalikkusele .
HEALTH TOPICS A-ZREAD MORE ON ECDC SITEEUROSURVEILLANCERELATED HEALTH TOPICS 
TERVISETEEMAD A–YLISATEAVE ECDC VEEBILEHELEUROSURVEILLANCESEOTUD TERVISETEEMAD
Haemophilus influenzae infection 
Haemophilus influenzae infektsioon -->
Haemophilus influenzae , a gram negative coccobacillus, is divided into unencapsulated (non-typable) and encapsulated strains. 
Haemophilus influenzae on gramnegatiivne kokobatsill, millel esineb nii kapslita (mittetüpiseeritavaid) kui ka kapsliga tüvesid.
The latter are further classified into serotypes, with the Haemophilus influenzae serotype b being the most pathogenic for humans, responsible for respiratory infections, ocular infection, sepsis and meningitis. 
Viimased jagunevad omakorda eri serotüüpideks, kusjuures inimesele on nakkavaimaks Haemophilus influenzae serotüüp b, mis võib põhjustada hingamiselundite haigusi, silmainfektsioone, sepsist ja meningiiti.
Haemophilus influenzae serotype b (Hib) is the most common cause of bacterial meningitis in children aged two months to five years, in those countries where suitable vaccination programmes are not in place. 
Haemophilus influenzae serotüüp b (Hib) on kõige tavalisem bakteriaalse meningiidi tekitaja 2-kuustel kuni 5-aastastel lastel riikides, kus sobivad vaktsineerimisprogrammid puuduvad.
Children start showing symptoms of meningitis after a probable incubation period of about 2–4 days and clinical manifestations tend to evolve rapidly. 
Lastel tekivad meningiidisümptomid pärast tõenäoliselt 2–4-päevast peiteaega, millele järgneb haiguse kiire kliiniline avaldumine.
Once a diagnosis is made, uncomplicated gonorrhoea is usually cured by a single dose of a suitable antibiotic. 
Pärast diagnoosimist on tüsistusteta gonorröad võimalik tavaliselt ravida vaid ühe annuse sobiva antibiootikumiga.
Partner notification and treatment is essential to curtail transmission. 
Haiguse edasikandmise piiramiseks on äärmiselt oluline teavitada ja ravida ka partnerit.
Healthcare-associated infections (HCAI) 
Haiglanakkused
The total number of patients getting a healthcare-associated infection (HCAI) in the EU every year can be estimated at 3 000 000 and approximately 50 000 deaths are estimated to occur every year as a consequence of the infection. 
Euroopa Liidus saab igal aastal tervishoiuga seotud nakkuse ehk haiglanakkuse hinnanguliselt kokku 3 000 000 patsienti ja nende nakkuste tagajärjel sureb igal aastal hinnanguliselt ligikaudu 50 000 patsienti.
The most frequent infections are urinary tract infections, followed by respiratory tract infections, infections after surgery, blood infection, and others (including diarrhoea). 
Kõige sagedamad nakkused on kuseteede nakkused, millele sageduselt järgnevad hingamiselundite nakkused, operatsioonijärgsed nakkused, verenakkus jms (sh kõhulahtisus).
Multi-resistant Staphylococcus aureus (MRSA) is isolated in approximately 5% of all healthcare-associated infections. 
Ligikaudu 5% korral kõigist haiglanakkustest isoleeritakse multiresistentne Staphylococcus aureus (MRSA).
Approximately 20–30% of HCAI are considered to be preventable by intensive hygiene and control programmes. 
Ligikaudu 20–30% haiglanakkustest arvatakse olevat ennetatavad intensiivsete hügieeni- ja tõrjeprogrammide rakendamisega.
Hepatitis A 
A-hepatiit
Hepatitis A is caused by the hepatitis A virus. 
A-hepatiiti põhjustab A-hepatiidi viirus.
Up to 90% of hepatitis A infection in children goes with no symptoms or without jaundice. 
Lastel kulgeb kuni 90% A-hepatiidi nakkustest ilma sümptomiteta või nahakollasuseta.
Cases with jaundice, more common in adults, present with this symptom and also general symptoms (fever, loss of appetite, nausea, vomiting, etc.) which may last for several weeks. 
Nahakollasus on sagedam täiskasvanutel, peale mille avalduvad ka üldised sümptomid (palavik, isutus, iiveldus, oksendamine jms), mis võivad kesta nädalaid.
About 15% of patients have prolonged or relapsing symptoms over a 6–9-month period. 
Ligikaudu 15% patsientidest on 6– 9 kuu jooksul pikaajalised või taastuvad sümptomid.
Hepatitis B 
B-hepatiit
Hepatitis B is caused by hepatitis B virus. 
B-hepatiiti põhjustab B-hepatiidi viirus.
No specific treatment is available, and patients recover spontaneously. 
Spetsiaalne ravi puudub ja patsiendid paranevad spontaanselt.
Humans are the only reservoir of hepatitis A virus, which is transmitted from faeces of infected patients, either by person-to-person contact or by consumption of contaminated food or water. 
A-hepatiidi viirus esineb ainult inimesel ja kandub edasi nakatunud patsientide väljaheidetega, kas inimeste omavahelise kokkupuute või saastunud toidu või vee tarbimise kaudu.
Sexual transmission among men who have sex with men has also been described. 
Kirjeldatud on ka sugulist edasikandmist homoseksuaalsete meeste seas.
The incubation period of symptomatic cases ranges between two and seven weeks. 
Sümptomitega kulgeva haiguse peiteaeg on 2–7 nädalat.
Patients are infectious from two weeks before the onset of symptoms and may continue to be infectious for one week or more after. 
Patsiendid võivad nakatada juba kaks nädalat enne sümptomite tekkimist ja ka nädala jooksul või kauem pärast seda.
Hepatitis A occurs worldwide. 
A-hepatiiti esineb kõikjal maailmas.
Transmission can be reduced especially by improving hygiene in food production handling. 
Haiguse edasikandumist võib vähendada eelkõige toiduainete käitlemise hügieeni parandamisega.
An effective vaccine is available. 
Efektiivne vaktsiin on olemas.
The incubation period is long - up to six months (or even longer). 
Peiteaeg on pikk – kuni kuus kuud (või isegi rohkem).
Acute illness ranges from a mild to a very severe disease. 
Äge haigus võib olla kerge kuni väga raske.
Hepatitis B in children usually goes with no symptoms, with a higher tendency to become chronic. 
Lastel kulgeb B-hepatiit tavaliselt ilma sümptomiteta ja muutub krooniliseks sagedamini.
Conversely, the death rate of acute infection can reach 2% in the elderly. 
Samas võib eakatel olla ägeda nakkuse korral suremus kuni 2%.
Those who become chronically infected by hepatitis B virus (from >30% among children to <5% among adults) are at a higher risk of serious consequences: 
B-hepatiidi viiruse kroonilise nakkuse korral (lastel üle 30% ja täiskasvanutel alla 5% juhtudest) on suurem raskete tagajärgede risk:
liver cirrhosis (25%) and cancer (5%). 
maksatsirroos (25%) ja vähk (5%).
Moreover, they act as a reservoir for continuing disease transmission. 
Peale selle kannavad kroonilised haiged nakkust pidevalt edasi.
In recent years, increasing numbers of drugs are becoming available for treatment of chronic infection. 
Viimastel aastatel on kroonilise nakkuse raviks olemas üha rohkem ravimeid.
Hepatitis B is transmitted via contact (broken skin or mucosal contact) with blood or other body fluids (serum, semen, saliva) from infected patients. 
B-hepatiit kandub edasi kokkupuute teel (naha- või limaskestavigastuste kaudu) nakatunud patsiendi vere või muude kehavedelikega (vereseerum, sperma, sülg).
Chronic carriers usually remain infectious throughout their life. 
Kroonilised nakkusekandjad levitavad tavaliselt nakkust kogu elu jooksul.
The incubation period ranges from one to seven months. 
Peiteaeg on 1–7 kuud.
For infants and children, the main source of infection is mother-to-child transmission and transmission from infected members within the household. 
Imikute ja väikelaste korral on põhiline nakkusallikas ema või muu nakatunud pereliige.
Adolescents and adults normally become infected through unprotected sexual activity or as a consequence of injecting drug users sharing contaminated needles. 
Noorukid ja täiskasvanud nakatuvad üldjuhul kaitsmata suguühte tõttu või ühiste saastunud süstlanõeltega narkootikume süstides.
Transmission via blood transfusion or through the use of plasma-derived products is now rare in the EU. 
Nakatumist vereülekandega või plasmatoodete kaudu esineb Euroopa Liidus praegu harva.
Hepatitis B occurs worldwide with a very high burden of disease (an estimated 280 million carriers worldwide). 
B-hepatiiti esineb maailmas väga palju (hinnanguliselt kokku 280 miljonit nakkusekandjat).
HBV vaccination is currently the most effective way to prevent HBV infection 
Vaktsineerimine B-hepatiidi viiruse vastu on praegu kõige efektiivsem viis B-hepatiidi viirusega nakatumise ennetamiseks.
Hepatitis C 
C-hepatiit
The risk of mother-to-child transmission is around 3–5%, but in cases of simultaneous HIV infection it may reach 15%. 
Emalt lapsele ülekandumise risk on ligikaudu 3– 5%, kuid samaaegse HIV-nakkuse korral võib risk olla kuni 15%.
After 1991, blood transfusions and blood products became much safer than before, as routine HCV tests started to become widely available. 
Pärast 1991. aastat, mil võeti kasutusele rutiinsed C-hepatiidi testid, on vereülekanded ja veretooted muutunud palju ohutumateks.
READ MORE ON ECDC SITEHEALTH TOPICS A-ZRELATED HEALTH TOPICSRELATED HEALTH TOPICS 
LISATEAVE ECDC VEEBILEHELTERVISETEEMAD A–YSEOTUD TERVISETEEMADSEOTUD TERVISETEEMAD
HIV is a virus, which attacks the immune system and causes a lifelong severe illness with a long incubatio period. 
HIV on viirus, mis ründab immuunsüsteemi ning põhjustab raskekujulise ja pika peiteajaga haiguse kogu eluks.
AIDS is defined by the presence of one or more “opportunistic ” illnesses (other illnesses due to decreased immunity). 
Määratluse järgi on HIV-nakkus muutunud AIDSiks siis, kui nakatunul on tekkinud vähemalt üks oportunistlik haigus (immuunsuse vähenemisest põhjustatud muu haigus).
Sexual transmission seems to be infrequent. 
Sugulisel teel nakatumist näib esinevat harva.
Hepatitis C is considered to be the leading cause of liver cancer and liver transplants in Europe and the USA. 
C-hepatiiti peetakse Euroopas ja Ameerika Ühendriikides maksavähi ja -siirdamiste peamiseks põhjuseks.
The most effective preventive measures are screening and testing of blood and organ donors, virus-inactivating processing of blood products, good infection control and safe injection practices in healthcare settings. 
Kõige efektiivsemad ennetusmeetmed on vere- ja elundidoonorite kontrollimine ja testimine, veretoodete töötlemine viiruse inaktiveerimiseks, tõhus nakkusetõrje ja ohutud süstimistavad tervishoiuasutustes.
Influenza 
gripp
Avian Influenza 
Linnugripp
Avian influenza is a disease in birds caused by influenza viruses that are similar to those causing disease in humans. 
Linnugripp on linnuhaigus, mida põhjustavad gripiviirused sarnanevad inimestel haigust tekitavatele viirustele.
Avian influenza is mainly a huge veterinary problem, but avian influenza viruses may also cause disease in humans after very close contact with infected birds. 
Linnugripp on põhiliselt tohutu veterinaariaprobleem, kuid linnugripiviirused võivad põhjustada haigestumist ka inimestel, kes puutuvad sageli kokku nakatunud lindudega.
Exceptionally avian influenza virus has also been transmitted from humans to humans, but no sustained transmission has been described. 
Linnugripp on erandjuhtudel kandunud ka inimeselt inimesele, kuid püsivat edasikandumist ei ole kirjeldatud.
Seasonal influenza 
Hooajaline gripp
Seasonal influenza hits the Northern hemisphere every winter and causes a substantial disease burden with people being absent from work and schools. 
Gripihooaeg saabub põhjapoolkeral igal talvel ning põhjustab olulist haigestumist ja inimeste puudumist töölt ja koolist.
Every year many persons die from influenza, and risk groups such as elderly people and persons with certain underlying diseases, such as cardiovascular disease and lung diseases are advised to be vaccinated before the flu season starts. 
Igal aastal sureb palju inimesi gripi tagajärjel ja riskirühmadel, näiteks eakatel ja teatavate teiste haigustega, näiteks südame ja veresoonkonna haiguse või kopsuhaigusega inimestel on soovitatav lasta end enne gripihooaja algust vaktsineerida.
Pandemic influenza 
Gripipandeemia
Pandemic influenza is a global spread of a new influenza strain to which the general population is not immune. 
Gripipandeemia korral levib üle kogu maailma uus gripitüvi, mille suhtes inimesed ei ole immuunsed.
Such new influenza strains may be a mutant avian virus, or a recombination of a human and avian virus. 
Need uued gripitüved võivad olla muteerunud linnugripiviirused või inimese gripiviiruse ja linnugripiviiruse uued kombinatsioonid.
The 20th century saw three large pandemics; 
20. sajandil oli kolm suurt pandeemiat:
Lassa fever 
Lassa palavik
Lassa fever is present in West Africa. 
Lassa palavikku esineb Lääne-Aafrikas.
The reservoir of Lassa virus is in rodents, and humans become infected through contact with the excreta of infected rats. 
Looduses esineb Lassa viirust närilistel ja inimene nakatub kokkupuutel nakatunud rottide eritistega.
While about 80% of the infections go with no symptoms, the remaining patients develop severe multi-system disease and up to 15% of the hospitalized cases may die. 
Kuigi ligikaudu 80% nakkustest kulgeb sümptomiteta, areneb ülejäänud patsientidel välja raske mitut elundkonda haarav haigus ning kuni 15% haiglaravile võetud patsientidest sureb.
Early treatment with antiviral drugs is effective, and infection is prevented through good hygiene conditions. 
Varane ravi viiruseravimitega on efektiivne ning haigust saab ennetada heade hügieenitingimuste abil.
Legionnaire’s disease (legionellosis) 
Legionelloos
Legionellosis is a respiratory disease caused by Legionella. 
Legionelloos on hingamiselundite haigus, mida põhjustab bakter Legionella.
The bacteria are able to survive in the nature at a wide range of temperatures. 
See bakter talub looduses väga suurt temperatuurivahemikku.
Their reservoirs are aquatic systems like cooling towers, evaporative condensers, humidifiers, decorative fountains, hot water systems and similar systems. 
Bakter esineb veevarustussüsteemides, näiteks jahutustornides, aurukondensaatorites, niisutites, purskkaevudes ja kuumaveesüsteemides.
The most common mode of transmission is airborne by inhalation of contaminated aerosols. 
Kõige levinum edasikandumisviis on õhu kaudu, saastunud aerosoolide sissehingamise teel.
No cases of person-to-person transmission have been recorded. 
Inimeselt inimesele edasikandumise juhtumeid ei ole teada.
After exposure, the incubation period varies from two to ten days. 
Peiteaeg pärast kokkupuudet võib olla 2–10 päeva.